prop · GG03200 · 1992-12-31 00:00:00 — Ete skaU i så feU vara begränsade tiU vadsom är nödvändigt för att förebygga att anläggningen skaU kunna komma att störaradioanvändning. Paragrafen,som i enUghet med förslag från Lagrådet omarbetets redaktioneUt, reglerarinnehållet i tiUståndsbesluten. Föratt bestämmelsema skaU bU akmella måste prövningen av en ansökan ha utfaUit tiUförmån för sökanden. Har prövningen enUgt 9 § lett tiU att ansökan helt eUerdelvis inte kan bifåUas måste givetvis beslutet motiveras i den ordning somföreskrivs i 20 § förvaltningslagen (1986:223). TiUståndsbeslutetsmnehåU skaU helt kunna återföras tiU de förhåUanden som varit av betydelse vidprövningen enUgt reglema i 9 §. leder tiU att festställandet av de vUUcormed vUka tiUståndet således förenas kommer att utgöra en bekräftelse på atttiUståndsmyndigheten har accepterat de av sökanden angivna fömtsättningama förradioanvändningen. I den mån sökanden inte har deklarerat någon särskUdmstäUning i sm ansökan får tiUståndsmyndigheten tiUföra de ytterUgare villkorför radioanvändningen som är nödvändiga för att användningen skaU ske inom deramar som tiUämpnmgen av 9 § innebär. Avförsta stycket firamgår att tiUståndet skaU avse en viss radioanvändning. EtetskaU aUtså av tiUståndsbeslutet klart kunna utiäsas dels vilket slag avradioanvändning det rör, exempelvis landmobU radio, fast radio eUer enkombination därav, dels för viUcet ändamål som radioanfeggningen skaUanvändas. Etessa förhåUanden har nämUgen betydelse bl.a. som utgångspunkter förden prövning som har gjorts enUgt 9 § och för tiUståndsmyndighetens bedömningarav förvänted trafikmängd. Att dette fiamgår av beslutet är vUctigt med hänsyntiU att riktigheten av tiU- ståndsmyndighetensavgörande skaU kunna konttoUeras. Etet har också Prop. 1992/93:200 betydelsei en simation cfe det är akmeUt att i något avseende förändratiUståndsvUlkoren. Sompåpekats i specialmotiveringen tiU 9 § kan det för sådana radioanvändningarsom nyttjar gemensamma frekvenser (exempelvis fartygsradio ochluftfartygsradio) finnas skäl att i tiUståndsbeslutet som krav för rätt tiUanvändning av radioanläggningen bestämma att den som sköter anfeggningen skaUha särskUd kompetens för detta. Underpunkt 6 i paragrafen kan inordnas villkor som först efter en tids umyttjande avradioanläggningen blir akmeUa att tiUämpa. Så är faUet då den som får etttUlstånd att etablera ett radionät för landmobU kommunikation kan behöva defeden tiUdelade frekvensen med tillkommande tiUståndshavare. 1det remitterade försfeget angavs uttryckUgen sådana villkor som är betingade avvillkor som hänger samman med sådant tUlstånd för radioanvändning som måsteföreUgga enUgt annan lag. Innebär ett sådant villkor att en tiUståndshavareenligt den andra lagstiftningen skaU vara skyldig att acceptera ändradetekniska villkor i något visst angivet avseende bör detta gäUa även förtiUståndet enUgt denna lag. Villkor av nu angivet sfeg får namrUgen inte varaaUtför allmänt utformade. Etet bör således inte vara villkor avstandardkaraktär. Det måste vara möjUgt för tiUståndshavaren att överbUckavilka konsekvenser för hans radioanvänd-ningsmöjUgheter som villkoren kan ha.NamrUgtvis skaU vUUcor av angivet sfeg vara möjUga att överklaga. PåLagrådets inrådan har dessa villkor inte uttryckUgen angetts i fegtexten.VUUcoren innefattas i stäUet i punkt 7, dvs. annat som är av betydelse för etteffektivt frekvensutnyttjande. 1övrigt hänvisas tiU avsnitt 4.12.5. Paragrafensförsta stycke motsvaras av 2 § första stycket sista meningen radiolagen. Någonmotsvarighet tiU resterande delar av paragrafen finns inte i radiolagen. Avden allmänna motiveringen, avsnitt 4.12.6, fiamgår att tiUståndstiden skaUbestämmas självständigt i varje särskUt faU. Förhållandet att det skaU göras enbestämning av tiUståndstiden för varje tiUstånd skaU inte toUcas så att det ärfråga om en bedömning efter firitt skön. EnhetUg-het i tillämpningen måstegivetvis eftersträvas. Lagrådethar påpekat att den i fegrådsremissen föreslagna bestämmelsen gav intryck avatt vara uttömmande, ttots att det i den allmänna motiveringen uttalades atttiUståndskrav bör bestämmas utifrån de bedömningsgmnder som enUgt 9 § skaUgälla för tiUståndsgivningen. I enUghet med Lagrådets synpunkter har paragrafenförtydUgats och anger det som särskUt skaU beaktas när tiUståndstiden bestäms.Bestämmandet av tiUståndstiden skaU alltså ske med utgångspunkt i 9 § och medsärskUt beaktandeav angivna förhåUanden. Etet kan antas att för samma sfeg av radioanvändning det oftafinns anlednmg att ha samma längd på Prop. 1992/93:200 tiUståndstiden omlikartade radioanläggningar nyttjas. SomfiamhåUs i den allmänna motiveringen kommer en tiUståndshavare, vars tiUståndlöper ut, normalt sett att ha företräde tiU nytt tiUstånd med i huvudsak sammavillkor om inte utveckUngen inom det akmeUa frekvensområdet gör att annat sfegav radioanvändning skaU införas. Etet kan dock inte uteslutas atttiUståndshavaren därvid måste acceptera förändringar. Inte heUer är det givetatt samma längd på tiUståndstiden som tidigare gäUt kan påräknas.Utgångspunktema för bestämningen av tiUståndstiden kan ju ha förändrats sedanförra be-slutstiUfäUet. Bestämmelsemasaknar motsvarighet i radiolagen. Ete är avsedda att uttömmande reglera undervilka förhåUanden det mot tiUståndshavarens vUja får beslutas om ändringar itillståndsvillkoren (innefattande bl.a. frekvenstUldelningen) och omåterkallelse av tillståndet. Om det bedöms att det finns anledning tUl andraändringar av tiUståndsviUkoren än som kan inordnas under bestämmelsema iparagrafen får dessa ansta tiU dess tiUståndstiden löpt ut. Bettäffandemotiven tiU bestämmelserna hänvisas tiU den aUmänna motiveringen, avsnitt4.12.6. Enanmälan från tiUstandshavaren under löpande tiUståndstid om attradioanvändningen har upphört och att han därför inte längre önskar ha kvartiUståndet skall innebära att tUlståndet skaU upphöra. I en sådan simation harmyndigheten att återkalla tiUståndet. Etenna fräga bör UttryckUgt regleras medhänsyn tiU föreskriften att tiUstånd skaU gäUa för bestämd tid och tiUavgiftsskyldigheten för tiUståndshavare. Beroende på hur regeringen eUermyndigheten föreskriver om avgiftsuttaget enUgt 15 § kan upphörandet avtiUståndet dock inte aUtid innebära att avgiftsskyldigheten bortfaller förränvid närmast följande debiteringstiUfäUe. Såsomexempel på avvikelser av mindre betydelse enUgt första stycket punkt 1 kananges smärre fel i radioanläggningen och i denna ingående antennanläggning som omgåenderättats tiU efter påpekande. Också marginella överträdelser av gränsema förtiUåtet trafikeringsområde får hänföras hit. Däremot bör förändringar iradioanläggningen syftande tiU att öka sändarstyrkan utöver den tiUåma normaltinte anses vara av mindre betydelse. Som angetts i den allmänna motiveringenskaU en återkaUelse i här angivet faU föregås av ett förefeggande om att vidtarättelse - utom då starka skäl talar för ett ingripande, se avsnitt4.12.6. Förstastycket punkt 2 har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter IförhåUande tiU det remitterade förslaget har bestämmelsen vidare - iöverensstammelse med motiven - förtydUgats genom en uttryckUg hänvisning tiU 9§ andra stycket. Ett förhåUande som kan föranleda att tiUståndet återkaUas medåberopande av denna punkt är således om radioanvändningen som tiUståndet gäUerhar bestatt i att utföra sändartjänster åt sådanatiUståndshavare som avses i 9 § andra stycket Prop. 1992/93:200 CKh demedgivanden som avses där har återkallats eUer på annat sätt upphört att gälfe.I så faU skall radioanvändningen för det angivna ändamålet upphöra. TiUståndetbör då återkaUas. Etet finns emeUertid anledning att avvakte medstäUningstegandet tiU dess det står klart att tiUståndshavaren inte kommer attfå ett nytt motsvarande sändamppdrag. TiU dess detta står klart bör särskUdaskäl mot återkaUelse anses föreUgga. SärskUdaskäl mot återkaUelse kan cKicså anses föreUgga om skillnaderna i omfattningenav radioanvändningen mellan vad som angetts i tUlståndsvillkoren och vad somvisat sig bU det verkUga utfåUet inte är större än att detta förhållande intehar någon betydelse för möjUghetema att umyttja akmeUa frekvenser effektivt. I7i § första stycket punkt 3 regleras återkaUelse på gmnd av atttiUståndshavaren har lämnat felaktiga uppgifter tiU tiUståndsmyndigheten. Etetär givet att återkallelse enUgt denna punkt skaU ske endast om de felaktigauppgiftema i något avseende av betydelse har påverkat tiUståndet. I enUghet medvad Lagrådet har förordat har bestämmelsen förtydUgats i detta hänseende. EnUgt13 % tredje stycket får ett tiUstånd i angivna faU återkaUas endast om det inteär tiUräckUgt att tiUståndsvUlkoren ändras. På sätt som förordats av Lagrådetges denna möjUghet tiU flexibiUtet i tiUämpningen beträffande den i förstastycket punkt 2 angivna simationen. En sådan flexibiUtet föreligger också närförhåUanden som avses i första stycket punkt 3 eUer 4 föreligger Först om detbedöms vara otiUräckUgt att ändra villkoren får således återkallelse ske. EtenmöjUghet att ändra viUkor som ges här gäller uteslutande då angivna simationerföreUgger. MöjUghetematiU återkaUelse av tiUstånd eUer ändring av tiUståndsviUkor tiU följd av artden radiotekniska situationen har förändrats är avsedda att vara ytterstbegränsade. Etetta markeras i 14 § med att "synnerUga skäl" måsteföreUgga för att en sådan åtgärd skaU få vidtas. Bedömningen av om det finnssynnerUga skäl skaU göras främst utifrån frekvenseffektivitetsaspekter Fömtomde mera tekniskt betingade skälen för en sådan åtgärd måste i bedömnmgen ocksåvägas in de ekonomiska och andra omständigheter som från tiUståndshavarenssynpunkt talar mot en återkaUelse eUer ändring. I detta sammanhang kan detfinnas skäl att också beakta i vilken utsträckning som en tiUståndshavare kantänkas få ersättning av en tiUkommande radioanvändare. Sismämnda förhållandekan emeUertid inte ensamt avgöra om en återkaUelse eUer ändring får ske. På sätt som angetts i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.12.6) riksdagsbehandUngen av regeringens proposition om privat lokalradio m.m.(prop. 1992/93:70, bet. 1992/93:KU 15, rskr. 1992/93:168) uttalats atttiUståndshavare som bedriver mndradiosändning i vissa faU kan behöva bytafrekvens. 1 enUghet med vad Lagrådet har föreslagit ges en bestämmelse härom i74 § andra stycket. EttsärskUt faU som kan motivera villkorsändring är således att nya radioanvändare skaU ges möjUghet att bedriva mndradiosändning. är nödvändigt för att gefömtsätmingar för tillkommande sådan radio- användnmg, skaU frekvensändring kunna ske beträffande befintUg Prop. 1992/93:200mndradiosändning. Medtillkommande radioanvändning avses i första hand mndradiosändning enUgt dennyUgen antagna lokalradiolagen ckU närradiolagen(1982:459). Även annan förekommande radioanvändning för mndradiosändning ochfiamtida former av mndradiosändning kommer emeUertid att omfattas avbestämmelsen. Medmndradiosändning förstas detsamma som i radiofegen (1966:755). Iparagrafen fastslås att gmnden för uttag av avgifter vid ansökningar omtiUstånd skaU vara att kostiiadema för tUlståndsmyndighetens verksamhet enUgtfegen tacks. Uttag dämtöver får mte förekomma. Ändringar i kosmaden förmyndighetsverksamheten kan leda tiU att avgiftsuttaget kan komma att variera. Avgiftfår tes ut av alla kategorier av tiUståndshavare. En begränsning härvidlag äratt avgiftsutteget måste vara motiverat av något slag av myndighetsfunktioninom ramen för myndighetens verksamhet. I den mån det för någon särskild kategoriav tiUståndshavare bedöms finnas anledning tiU tiUståndsbefrielse, jfr 4 §andra stycket kungörelsen (1967:446) om radiosändare, får det ankomma på stetenatt tacka den därå belöpande andelen av myndighetskosmadema. allmänna motiveringen (avsnitt 4.16) har fiamförts att föreskrifter omavgiftemas storlek för olika slag av radioanvändning bör få meddelas i form avverkstälUghetsföreskrifter Bestämmelsemaom stömingar från radiomottegare motsvaras av 3 § andra stycket radiolagen ochhar motiverats i avsnitt 4.13.2. Paragrafen har fått sin slutiiga utformning påförslag av Lagrådet. Bestämmelser om vite ges i lagen (1985:206) om viten. Genomdenna paragraf avses att ge utrymme för regler om villkor avseende elektriskaoch elekttoniska anläggningar som inte är radioan-feggningar enUgt definitionenav detta begrepp i 2 § men som är avsedda att alstra radiofrekvent energi. Etenallmänna motiveringen tiU bestämmelsema finns i avsnitt 4.13.2. Dengmpp av anläggningar som alstrar eUer umyttjar radiofrekvent energi utan att vara radiosändare omfattar anläggningar där överföringen av energi sker antingen vfe ledning, vfe närfältet eUer via radiovågor I det första faUet avser användningen kommunikation, i det andra kommunikation på korta avstånd eUer alstring av olika former av värme och i det ttedje faUet också alstting av värme. användnmg av radiofrekventenergi för apparaters intema funktion. 1992/93:200 är av betydelseför att inte störningar skaU uppkomma på radiokommunikation eUerradiobestämmng att användningen sker under bestämda villkor Villkor som kankomma i fråga kan avse tiUåtet frekvensområde, högsta tiUåma fältstyrkenivå,etc. Sådanaelektriska eUer elekttoniska anfeggningar som inte omfattas av bestämmelsema iförsta och andra styckena men ändå är avsedda att sända ut radiovågor kanförbjudas. Genom utformningen av föreskriftema kan regeringen feta ett förbudgäUa endast under bestämda fömtsättningar. Den fiämsta målgmppen förbestämmelsen torde vara sådana anordningar som genom att utsäncfe en bärvågutan informationsinnehåU kan störa radiokommunikation eUer radiobestämning. Ansvarsbestämmelsenhar i huvudsak oförändrad överförts från radiofegen. DcKk har straffmaximumsänkts från tiU och i samband härmed bestämmelsen angettsomfatta såväl uppsåtUgt som oaktsamt brott. Dessutom har tiUförts enbestämmelse om ansvar för den som bryter mot en föreskrift enUgt 17 § ttedjestycket. Densom utan tiUstånd använder radiosändare på utiändskt fartyg, luftfartyg eUermotorfordon utan att omfattas av undantag enUgt 8 §, kan drabbas av straffenUgt första stycket punkten 1. Angående geografiskt tiUämpningsområde, sespecialmotiveringen tiU 3 §. EnUgtparagrafen får tUlståndsmyndighetens beslut enligt lagen, fiämsttiUståndsfrågor, överklagas tiU länsrätten. Med frågor om tUlstånd avses alfeförvaltningsbeslut som rör inte bara frågan om tiUstånd skaU bevUjas eUer inte,utan också frågor om tiUståndsvUlkorens innehåU och tiUståndstidens längd.Dessutom omfattas beslut av myndigheten enUgt 16 § andra stycket och 17 § andrastycket. Etethar inte någon betydelse för möjUghetema tiU överprövning omtiUståndsmyndighetens beslut i tiUståndsfrågor är föranlett av en ansökan eUerom ärendet har tagits upp av myndigheten ex officio. Sismämnda slag av ärendenkan förekomma exempelvis om det finns anledning att pröva om skäl föråterkaUelse av ett tiUstånd föreUgger ParagrafengäUer inte beslut som avses i 6 §. ParagTafensförsta stycke har tillkommit på försfeg av Lagrådet. Här ges en reglering somsvarar mot nuvarande bestämmelser i förordningen . (1980:140) om användning avradiosändare under krig m.m. Innebörden är att meddelade tiUstånd upphör attgäUa om kommer i krig och att detta sker utan föregående förordnande avregeringen. sätt som i 1980 årsförordning görs undantag för de tiUstånd som har Prop. 1992/93:200 meddefetsför statUga myndigheter och kommuner samt enskUda organisationer cKh företagsom är av särskUd betydelse för totalförsvaret. Andra stycket utgör gmnd förregermgens befogenhet enhgt 13 kap. 6 § regeringsformen att i en krigssimationeUer motsvarande meddela sådana föreskrifter om innehav och användning avradiosändare som behövs med hänsyn tiU landets försvar eUer säkerhet i övrigt. NugäUande ordning innebär att statUga myndigbeter får inneha och användaradiosändare tiU följd av bestämmelserna i 2 § kungörelsen (1967:446) omradiosändare. Sådana radiosändare skaU dock anmälas tiU sommeddelar frekvenser m.m. EnUgt den föresfegna lagen skaU StatUga myndighetersanvändning av radiosändare vara tiUståndspliktig. För att det skaU finnas tidför en smidig övergång bör tiUståndspUkten för StatUga myndigheters sändareinte gäUa vid fegens Ucraftträdande utan först fr.o.m. den 1 juU1994. Av praktiska skäl behövs en övergångsreglering även för dem som hartiUstånd enUgt gäUande bestämmelser 7.3 Förslaget till lag om ändring i Ändringeni 4 kap. 8 § brottsbaUcen innebär att tiUämpningsområdet för straffbestämmelsenom brytande av post- eUer telehemUghet utvidgas tiU att omfatta meddelanden sompost- eller telebefordringsföretag förmedlar som postförsändelser ellertelemeddelanden, oavsett om företaget är en myndighet eUer en enskUd person.Hämtöver har vissa redaktioneUa ändringar gjorts. Ifråga om innebörden av uttrycket post och telebefordringsföretag hänvisas tiUden allmänna motiveringen (avsnitt 4.10.3). 7.4 Förslaget till lag om ändring i 3-4, 9 och 11 §§ EtensakUga ändringen i dessa bestämmelser innefattar en nödvändig anpassning tiUden nya simation som uppstår tiU följd av bofegiseringen av ochytterUgare förekomst av enskUda företag som driver televerksamhet CKh innebäratt tiUämpningsområdet för bestämmelsema i 27 kap. 3-4 §§ utvidgas tiU attomfatta post- och telebefordringsföretag oavsett om de drivs i aUmän eUerenskUd regi. Bestämmelsemai 27 kap. 9 och 11 §§ har redan enUgt sin nuvarande lydelse en sådan genereUinnebörd och omfattar även andra befordringsföretag som inte driver post- eUerteleverksamhet. Här kan därför begreppet "befordringsföreteg"användas. Ändringamai övrigt är närmast redaktioneUa och innefattar bl.a. att 331 OtidsenUga uttryck som"telegrafanstalt" och "anstaltens föreståndare" ersätts med"befordringsföretag" i olika böjningsformer i syfte att åstad- Prop. 1992/93:200 komma en terminologi som är akmeU och enhetUg. Anmärkasbör att begreppet "anstaltens föreståndare" i 27 kap. 9 § andrastycket har spelat ut sin roU. Etet är i detta sammanhang tiUräckUgt att tidenför ett förordnande börjar gäUa från den dag då befordringsföretaget delgesett förordnande enUgt bestämmelserna i delgivningslagen (1970:428). DetsammagäUer i fråga om en sådan föreståndares åUggande enUgt samma paragrafs ttedjestycke. Etet ankommer här ytterst på befordringsföretagets ledning att svaraför att en sådan anmälan som avses i bestämmelsen görs utan dröjsmål. Ändringeni denna paragraf innebär att tiUämpningsområdet för bestämmelsen om hemUgteleavlyssning utvidgas så att att den kommer att omfatta telemeddelanden sombefordras via ett allmänt tiUgängligt telenät och oavsett om det sker genom enmyndighet eUer ett enskUt företag som driver televerksamhet. Beträffande dennärmare innebörden av ändringen i sak och skälen härför hänvisas tiU denaUmänna motiveringen (avsnitt 4.17). Begreppettelemeddelande, som finns definierat i 1 § förslaget tiU telefeg, omfattarbl.a. telefonsamtal, telefåxmeddelanden och telegram. I fråga om tysmadsplikt iteleverksamhet vid användning av hendig teleavlyssning hänvisas till denallmänna motiveringen (avsnitt 4.17) och tiU specialmotiveringen tiU 26 §förslaget tiU telelag och tiU ändringen i 16 kap. 1 § sekretesslagen(1980:100). Ändringeni denna paragraf innebär att tiUämpningsområdet för bestämmelsen om hemUgteleövervakning utvidgas så att den kommer att omfatta telemeddelanden som harexpedierats eUer bestäUts tiU eUer från en viss teleanläggning som är anslutentiU ett allmänt tiUgängUgt telenät och oavsett om dessa meddelanden harbefordrats genom en myndighet eUer ett enskUt företag som driverteleverksamhet. VissaredaktioneUa ändringar har också gjorts i bestämmelsen. Genom att det anges attuppgifter om telemeddelanden i hemUghet hämtas in feggs tyngdpunkten vidtvångsmedelsanvändningen uttryckUgen på den myndighet som begär och får rättenstiUstånd tiU åtgärden. Beträffandeden närmare innebörden av ändringen i sak och skälen härför hänvisas tiU denallmänna motiveringen (avsnitt 4.17). I fråga om tystnadspUkt hänvisas tiU denallmänna motiveringen (avsnitt 4.17) och tiU specialmotiveringen tiU 26 §telelagen CKh tiU ändringen i 16 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100). I 5 § fegen (1952:98) medsärskUda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål och i 28 § lagen (1988:97) om förfarandet hos kom munema, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krig eUer 332 krigsfåra m.m. finns det hänvisningar tiU 27 kap. 18 och 19 §§ rätte- Enmotsvarande ändring av tiUämpningsområdet för dessa Prop. 1992/93:200 fegarblir därför följden av de föreslagna ändringama i . Bestämmelsen,som är ny, ger den som har fått tiUstånd tiU hemUg teleavlyssning eUer hendigteleövervakning de befogenheter som behövs för att kunna verkstäUa åtgärdema. Iövrigt hänvisas tiU den allmänna motiveringen (avsnitt 4.17). 7.5 Förslaget till lag om ändring i radiolagen (1966:755) Rättenatt inneha och använda radiosändare regleras genom de nya bestämmelserna iförslaget tUl lag om radiokommunikation. Dessa ersätter i de flesta faUföreskriftema i radiolagen. Beträffanderadiolagens bestämmelser om mottagare ges emeUertid, med undantag av 3 § andrastycket, inte några motsvarande bestämmelser i den nya fegen. Föreskriften i 3§ första stycket radiofegen om rätt för envar att inneha mottagare har ansettsonödig och har därför utgått, se speciahnotiveringen tiU 3 § i förslaget tiUlag om radiokommunUcation. I konsekvens härmed har erinringarna om fegen(1989:41) om TV-avgift och fegen (1988:15) om förbud mot radarvamare utgått. Upphävandetav bestämmelsen har sin gmnd i att en i väsentUga delar motsvarande regleringhar tagits in i telelagen, se avsnitt 4.10.3 och specialmotiveringen tiU 29 §försfeget tiU telelag. Eftersom navigeringsmottagare kan användas för attavlyssna telemeddelande bör inte undantaget för sådana mottagare kvarsta. Denändrade lydelsen av 21 § har sin gmnd i att straflfbestämmelsema, utom såvittavser sändning av radioprogram, i huvudsak oförändrade har tagits in i 18 § iförslaget tiU feg om radiokommunikation, se avsnitt 4.14.2 i den allmännamotiveringen. Ändringeni 22 § innebär, frånsett redaktioneUa ändringar, att sttaff-bestämmelsen förden som bryter mot 3 § andra stycket radiofegen eUer 3 a § första eUer andrastycket samma feg utgår tiU följd av att dessa bestämmelser i sin heUietutmönstras. bestämmelse om straff för den som bryter mot tysmadspUkten enhgt 29 §förslaget tiU telelag finns i detta lagförslags 35 §. TiUståndsbeslutsom har meddelats enUgt radiolagen skaU ha fortsart gUtighet för den somansöker om tiUstånd enUgt fegen om radiokommunikation före den 1 januari 1994.Ett tiUståndsbeslut gäller tiU dess en sådan ansökan slutUgt har avgjorts. Förbeslut som har meddelats före den nya lagens Ucraftträdande bör äldreföreskrifter tiUämpas vid överklagande. Något överlämnande av överkfegandenfiän regeringen tiU länsrätten skaU mte ske. 7.6 Förslaget till lag om ändring i ledningsrättslagen(1973:1144) Ändringeni 2 § ledningsrättslagen motiveras i avsnitt 4.18. Ifiråga om handläggningen av ärenden om ledningsrätt bör fiamhåUas att det ifell då det är oklart om exempelvis kravet på allmäninttesse är uppfyUt kanvara lämpUgt att festighetsbildningsmyndigheten inhämtar yttrande fiänTelestyrelsen. Eteföresfegna ändringama i ledningsrättsfegen är givetvis inte avsedda att ändrainnebörden av bl.a. uttrycket allmän teleledning vid tiUämpningen av fegen(1992:1461) om verkan av vissa förbehåll vid överfetelse av festighet somtillhör staten, m.m. (jfr 2 kap. 4 § jordabalken). 7,7 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) och 14 kap. 2 § Ändringeni 9 kap. 8 § och 14 kap. 2 § innebär att tUlämpningsområdet för den sekretessoch den uppgiftsskyldighet som gäUer hos utvidgas tiU attomfatta myndigheter som driver televerksamhet. införs i telelagen enerinran om att i det allmännas verksamhet gäUer bestämmelsema i sekretesslageni stäUet för bestämmelsema om tysmadsplikt och uppgiftsskyldighet iteleverksamhet i telefegen.