prop · GG03226 · 1992-12-31 00:00:00 — Introduktionenav en ny skogspoUtik kommer tiUfäUigt att stäUa höga krav på myndigheten. Detär viktigt att den nya skogspolitiken sä snart som möjHgi förankras inom helaskogsbruket. Med hänsyn bl.a. tiU det stora antalet skogs- ägare krävs särskildainsatser härför. bör därför anvisas sär- Prop. 1992/93:226skUda medel för detta. 7 Statligt ekonomiskt stöd Mittförslag: Det statUga ekonomiska stödet tiU skogsbruket begränsas kraftigt.TiUs vidare bör det regelmässigt endast lämnas tiU natur-ochkultuivåidsåtgäidei, ädeUövskogsbruk och kalkning av skogsmark. Kommitténsförslag överensstämmer med mitt förslag. Kommittén har dessutom föreslagit stödtUl planering av skogsvägar. Remissinstanserna:Några remissinstanser, bl.a. CKh , har förordat attbidraget till skogsvägar återinförs. I fråga om skogsmarkskalkning är meningamanågot delade. Flera vill att stödet skall ökas och att skogsägama inte skaUbehöva bidra tUl kostnadema. Andra anser att kunskapema inte äi tillräckUga fören storskaUg verksamhet. Skälenför mitt förslag: EnUgt gäUande skogspolitik skaU skogsbmket i princip varasjälvfinansierat. De krav som ställs i skogvårdslagen skall sålundatiUgcxloses utan statUgt stöd. Endast i de fall det äi ett samhäUsinttesse attfä tUl stånd en skogsvård som går utöver vad som anses som skäliga krav på denenskUde skogsägaren skall stadigt ekonomiskt stöd kunna ges. Omfattningen avdet StatUga stödet har varierat kraftigt under det senaste decennietFinansieringen av stödet har i allt högre grad skett med skogsvåidsavgiftsmedel.De allra senaste åren har denna finansiering kommit att gälla alla bidrag tUlskogsbruket Förinnevarande budgetår kan bidrag ges, delvis inom ramen för en regio-nalpolitiskförsöksverksamhet, till skogsvårdsåtgäider i Nomlands inland, ädellövskogsbrak,natur- och kulmrvårdsåtgärder samt bidrag vid storm- CKh insektsskador.Kommuténs förslag innebär att samtiiga dessa stöd avvecklas utom bidraget tUlädeUövskogsbiuk. DärtiU föreslär kommittén att skogsvåids-styrelsema skallkunna bidia med stöd till planering av skogsvägar. Föregen del viU jag betona gällande princip för skogsägarens kosmadsansvar. Fölen mer sttikt tiUämpning av denna talar numera den omläggning avnäringspolitiken som har beslutats av regering cKh riksdag. Den innebär en ökadfrihet för företagarna som tar sig uttryck bl.a. i en minskad skatte- ochavgiftsbelastning. I gengäld får företagen klara sig utan ellei med minskatstatiigt ekonomiskt stöd. En påtaglig föiänctting för skogsbrakets del äi attskogsväidsavgiften hai avskaffats. Motdenna bakgrand ansei jag, i likhet med kommittén, att i huvudsak aUt genereUtstatUgt ekonomiskt stöd tUl skogsbruket bör avskaffas. TUl skiUnad frånkommittén är jag inte beredd att föreslå ett återinförande av ett stöd förplanering av skogsvägar. Jag är visserligen medveten om behovet av att skogsvägnätetutformas optimalt och att vägar inte byggs i onödan cKh med Prop. 1992/93:226felaktig sttäckning. Det bör emellertid ligga i skogsägamas eget inttesse attäven i fortsättningen umyttja skogsvårdsstyrelsemas kompetens på detta område.Härigenom kan kosmadema för vägbyggandet minska väsentiigt. Med hänsyn tiU vadsom i olika sammanhang har uttalats om förmänUgare skatteregler viU jag erinraom att en skogsväg numera fär avskrivas under en tioårs-pericxi mot ticUgare 20år. Äi den av mycket kortvarig nytta fåi den skrivas av Destadiga bidragen till ädeUövskogsbruk är en viktig del i det beslut somfattades om bevarandet av ädeUövskogama. Bicttagen är sålunda ett komplementtUl lagstiftningen. Det framgår särskilt av denna. Mot den bakgmnden förordarjag att det även i fortsättningen skaU kunna lämnas bidrag tiU anläggning CKhskötsel av ädeUövskog inom ramen för ett aktivt ädeUövskogsbruk. Kosmademahärför beräknar jag till 20 miljoner kronoi för nästa budgetår. Jag har därvidinte räknat in det stöd som kan lämnas inom ramen för jordbm-kets omställning. Sedannågra år har statUgt bidrag kunnat lämnas dU naturvårds- och kidtur-vårdsåtgärderi skogsbruket. Bidragen har finansierat aktiva åtgärder. De äi därföi ettviktigt inslag i vålden av vårt landskap. Mot bakgrand härav bör stöd för dessaändamål kunna lämnas även i fortsätmingen. Jag beräknar kostnadema för dettastöd tiU 15 mUjoner kronor för nästa budgetår. Frågan om inträngsersätmingarm.m. återkommer jag tiU i det följande (avsnitt 8). Detpågår en brett upplagd, storskaUg försöksverksamhet med kalkning av skogsmark.Syftet med försöksverksamheten är att skaffa erfarenheter för en löpandeverksamhet på området Försöken leds av i samarbete med andraberörda myncUgheter cKh organisationer. Den är koncentrerad till Syd- (KhVästsverige. För veiksamheten har innevarande åi anvisats diygt 9 miljonerkronor. Kommitténhar föreslagit ett successivt ökat kalkningsprogram, där skogsägama bidrai tiUkosmadema föi verksamheten . Statens del har beräknats tiU 15 miljonerkronor nästa budgetår CKh 50 mUjoner kronor /98. Föregen del vill jag framhålla nödväncUgheten av att vi dels minskai de inhemskaförorenande utsläppen från industrier, trafik, m.m., dels fortsärter attpåverka beslutsfattare i de länder i vår omgivning från vilka omfattandeföroreningar sprids till vårt land. De forskare som närmare studerar föroreningamaseffekter har i vissa avseenden olika uppfatmingar om resultaten av enskogsmaikskalkning. Med hänsyn tiU det stora behovet av att vidta åtgärder motföroreningamas effekter förordar jag att verksamheten utökas. I likhet medkommittén finner jag det rimligt att berörda skogsägaie bidiar avberäknad kosmad för kalkningsåtgärder som vidtas på deras mark. Med hänsyn tillde delade meningar som finns om kalkningen bör den fortsätta som enförsöksverksamhet tiUs ytterligare kunskaper har erhållits av den hittiUsbedrivna verksamheten och andra försök. För nästa budgetår beräknar jag statensdel av kosmadema till . försök CKh möjUghetema attfinansiera verksamheten, t.ex. med en särskild Prop. 1992/93:226 avgift ellerskan, får bestämma den framtida omfatmingen. I detta sammanhang bör ävenfrågan om hur stor del som skall finansieras av berörda skogsägare tas upp tUlfömyad prövning. Detförekommer även mera indirekta ekonomiska stöd till skogsbraket. Jag tänker dånärmast på statens insatsei föi beredskapsarbeten i skogsbruket och fölregionalpolitiskt motiverade åtgärder. Genom dessa tUlförs skogsbmket ettStatUgt stöd jämförbart i huvudsak med statsbidragen tiU skogsvård m.m.Kommittén har uttalat sig positivt om sådana åtgärder. Ävenjag anser att skogsbraket är ett viktigt underlag för sysselsätming ochförsörjning. Insatser i skogsbruket är ofta effektiva somsysselsätmings-skapande åtgärder (Kh genererar framtida sysselsätming ochinkomster. I re-gionalpoUtiken kan insatser för skogsbruket vara värdefulla. Deerfarenheter av denna verksamhet som har vunnits under en lång följd av år böiumyttjas även i fortsätmingen. 1 den mån det blir akmeUt medsysselsättningspolitiska eUer regionalpolitiska insatser i skogsbraket bör depraktiskt administteras som hittiUs. Detta bör gälla även eventueUt fortsattstöd till skogsplantering inom ramen för jordbrukspolitiken. 8 Bevarande av den biologiska mångfalden Mittförslag: För att stärka skyddet av den biologiska mångfalden avsättsytterligare skogsmark som reservat. Avsättningstakten höjs i förhåUande tiUdagsläget Kommitténsförslag överensstämmer i sina grancUäggande delar med mitt förslag. Remissinstanserna:Remissinstanserna är eniga om behovet av att öka reservatsavsättningama i storadelar av landet. De flesta är kritiska tiU den föreslagna preciseringen av ettmål för reservatsavsätmingar. Några anser att staten bör använda sin mark sombytesmaik. uppskattar att av den pioduktiva domänskogsmaikennedanför fjäUnäragränsen är undantagen från skogsbmk genom natuihänsyn eUerleseivat. Flertalet är mycket skeptiska näi det gäUei finansieringen ocheisärtningsreglema. Skälenför mitt förslag: I det föregående hai jag ingående redovisat behovet av attväma den biologiska mångfalden CKh att skogen brukas så att växt- CKh djurartersom naturUgt hör hemma i skogen ges föratsätmingar att fortieva under naturligabetingelser CKh i livskraftiga bestånd. Jag har också ÖversiktUgt redovisat hurjag ser på sambandet meUan olika medel för art tiUgodose detta behov. Kommirténsförslag innebär bl.a. art resurser skapas så au av den produktivaskogsmarken kan vara avsart som reservat efter en 30-årspericxi. Förslaget omfattaren öknmg av det årUga anslaget för förvärv av skogsmaik från de126 mUjoner kronor som umyttjades för natuireseivat på skogsmaik bud- Prop.1992/93:226 /93 till . Remissinstansema haruttryckt vitt skUda synpunkter pä förslaget. De flesta har kritiserat denföreslagna preciseringen av reservatsarealen. En del anser att målet äi fcjilågt satt Andra in-vändei mot förslaget att sätta upp ett arealmål. Dengmpp av vetenskapsmän, vars promemoria kommittén har tagit initiativ tiU (Khsom vissa remissinstanser hänvisar till, utgåi i ett gmndaltemativ frän attskogsbmket inte förändras i föihållande tiU den utformning det har haft underde . Detta altemativ kräver, enUgt forskarna, att i stortsett aUa befintUga arealer av äldre naturskogslUcnande bestånd behöversäkerstaUas i form av reservat. Det motsvarar en kraftig ökning av reservatsarealenupp tillca av skogsmarken nedanför skogscxlUngsgränsen. Fors-kargrappenförespråkar emellertid att dagens skogsbruksmetoder bör förändras, så attskogsbruket mer efterliknar de naturUga stömingsregimer skogsbestånd ochlandskap utsattes för. En sådan ny inrikming skulle kunna mer än halverareservatsbehovet Föregen del viU jag anföra följande. Den skogspoUtik som jag förordat i detföregående utgår på ett helt nytt sätt fiin vårt nationeUa och intemationeUaansvar for att bevara biologisk mångfald och de växt- och djurarter som namrUgtlever i . Mitt förslag tiU miljömål, ändringar i skogsvårdslagstiftningenCKh andra åtgärder som främjar ett mångformigt CKh hållbart skogsbruk ändrardärför föratsätmingama för en bedömning av reservatsbehovet i den rikming somforskama förespråkat. Vidbedömningen av hur stor del av skogsmarken som behöver avsättas som reservatbör hänsyn tas tiU andra åtgärder som vidtas för att bevara den biologiskamångfalden och uppfyUa mUjömålet Jag tänker då på den normala hänsyn som skalltas vid alla åtgärder i skogsbruket Men också på tillämpningen avbiotopskyddet, skyddet för våtmarker, hänsynstagande i gränslandet mellanskogsmaik och joidbraksmark och frivilliga åtaganden. Denna instäUning styrksav flera remissinstanser. I det föregåendehar jag redovisat min uppfattning an de åtgärder som behövs för att bevara denbiologiska mångfalden inte kan begränsas tiU enskilda bestånd eller ensfastigheter, utan måste utgå fiån kunskaper om hela landskapsavsnitt. Med denordning som jag har förordat kan man också ge verksamheten en annantidscUmension än vad som är normalt. Genom att skydda olika områden under skUdatidspericxler är det möjligt att avstå frän för både staten (Khmarkägaren dyibara reseivatsavsättningai som an-nais hade tett sig nödväncUga.Sådana tidsbegiänsade skydd kan åstadkommas genom civilrättsUga avtal meUanmaikägaren cKh staten, t.ex. för att överiiålla awerkningsmognabestånd CKh på så vis öka andelen gammal skog i landskapet. När det gäller destora markägama bör detta oftast kunna ske utan några kosmader för staten genomfriviUiga insatser av det slag som har redovisat i sitt remissvar. Iandra fall kan det bU akmeUt att förordna om reseivat utan att ägareföihåUandetändras och med en varierad grad av inskränkningai. I ytterUgareandra fall kan långtgående inskränkning- Prop. 1992/93:226 ai genomreseivatsavsätmingai inte undvUias om skyddssyftet skaU nås. Avvad jag nu har anfört framgår att miljömålet skaU tiUgodoses genom enkombination av ökade reservatsavsättningar och en skärpt tiUämpning av naturvårdshänsynen.För att bevara den biologiska mångfalden krävs enUgt min mening ätten relativtstor andel av skogen består av äldre bestånd samt att äldre lövttädsdomineradebestånd finns väl spridda övei landet. Kommitténhai valt att ange ett arealmäl föi behovet av natuireseivat på skogsmark.Forskaigrappens rapport klargör att det finns ett avsevärt behov av nyareservat Men grappen har inte preciserat någon bestämd areal som behöverskyddas i ett läge där SkogspoUtiken förändras. Skälet äi givetvis att behoveti sä hög grad hänger samman med graden av hänsyn i skogsbiuket. Det böi i dettasammanhang noteras att mina förslag gåi längre i fråga om nattii-våidshänsyn idet ordinarie skogsbmket än vad kommittén hai föreslagit EnUgtmin uppfattning äi det mot bakgrand bl.a. av foiskaigmppens rapport uppenbartatt ambitionerna beträffande reservatsbildningar måste höjas. Även i ett lägedär skogsbruksmetodema förändras i miljövänlig rikming är det nödvändigt attåstadkomma nya reservat i högre takt än . Denna ökning bör i första handorienteras till södra cch meUersta samt dll norra kustiand. Detär ytterst angeläget art utvecklingen av den biologiska mångfalden i skogen nunoga följs upp. MyncUghetema måste ha en gcxl bild av tiUståndet för de växt- ckU djurarter som naturUgt hör hemma iskogen för att kunna tUl-lämpa de oUka styr- CKh stimulansåtgärdei som ståi tiUbuds. Mot denna bakgrand anser jag att Naturvåidsveiket och Skogsstyielsen börges i uppdrag att fortlöpande utvärdera den nya skogspolitikens effekter på denbiologiska mångfalden CKh följa upp hur reservatsavsätmingama och de olikaåtgärdema i skogsbruket bidrar tUl att uppfyUa miljömålet. ,näi praktiska erfarenhetei av den nya skogspoUtUcen har vunnits, kan det varalämpligt att formulera ett riktvärde för reservatsbildningama på lång sikt. Detbör härvid inte uteslutas att en nivå i storleksordningen av den produktivaskogsmarken nedanför skogscxlUngsgränsen kan vara nödväncUg att uppnå. Iuppdraget tiU myncUghetema bör ingå att bedömningar skall göras av huiomfattande behoven långsiktigt kommer art vara. Medden inrikming jag nu hai skisserat av hur den biologiska mångfalden skall vämasbehövei nya resurser avsättas. Jag beräknar de sammanlagda kosmadema förinttångsersättningar i fjällskogar och biotopskyddet samt kostnader förersätmingar enligt de nämnda avtalen till ca 20 mUjoner kronor nästabudgetår. Härtill kommer kostnader för skogsvårdsmyndighetens hantering avverksamheten. För ytterligare reservatsavsättningar bör avsättas 55 miljonerkronor. Huvuddelen av de samlade resursema för inrättande av reservat m.m.,, kommer att användas föi skogs-leseivat. Detär viktigt att de samlade resursema för avsättning av skogsreservat umyttjaseffektivt. Naturvåidsveiket bör i samråd med verka för att så sker. Detomfattande inventeringsunderlag som redan finns bör kun- Prop. 1992/93:226 nautgöra en värdefuU utgångspunkt för beslut om resursanvändningen. Minbedönming: Det behövs även i fortsättningen statiiga myndighetsfunktioner somför ut CKh verkställer skogspolitiken. Förändringar av den regionalaorganisationen bör avvakta stälhiingstagandena till Regionberedningenspågående arbete. Kommitténsförslag överensstämmer med min bedömning i fråga om behovet av enskogsvårdsmyncUghet Kommittén har dessutom föreslagit att en kraftig regionalrationaUsering av organisationen genomförs . Remissinstansernaär splittrade i fråga om den regionala organisationen. Vissa förordar enfortsatt fristående organisation, andra, bl.a. många länsstyrelser, attskogsvårdsstyrelsema inordnas i länsstyrelsema. Några efterlyser ytterUgareutredning av organisationsfrågan. Skälenför min bedömning: Skogsvårdsstyrelsema skapades i nära anslutning tiU beslutetom den första skogsvåidslagen i början av detta åi-hundrade. I början av1940-talet tillkom som en central statUg myncUghet påskogsområdet. gavs bl.a. uppgiften att utöva tillsyn överskogsvårdsstyrelsemas verksamhet. Dessa var inte statiiga myndigheter, utan enform av offentiigrärtsliga organ med statiig överinsyn och med bidrag frånstaten för sin verksamhet. En särskild lagstifming regleradeskogsvåidsstyielsemas veiksamhet. Genom beslut åi 1981föi-statiigades skogsvåidsstyrelsema (piop. 1980/81:136, bet. 1980/81 :JoU25,rskr. 1980/81:295). I ansluming därtill övertog staten utan vederlag alla tiUgångarhos skogsvårdsstyrelsema i form av fastigheter, plantskolor m.m. Genom beslutetblev chefsmyncUghet för skogsvårdsstyrelsema. harverksamheten inom och skogsvårdsstyrelsema alltmer vävtssamman. Den samlade organisationen verkar numera i hög grad som en stormyncUghet eUer organisation eUer som en välintegrerad koncem. Det finns enskogsvårdsstyrelse i varje län. Skogsvårdsstyrelsema i län har dcKk gemensamt kansU. Motsvarande gäUer skogsvårdsstyrelsema iStcKkholms cKh län. Skogsvårdsstyrelsema har en lokalt väl förankradorganisation genom en cUsttiktsindelning med lokalt stationerad personal.Förutom myndighetsuppgifter har skogsvårdsstyrelsema en uppdragsverksamhetriktad till andra myndigheter, kommuner, organisationer, företag och enskilda.De medverkar även i den kommersiella prcxiuktionen av skogsfrö ochskogsplantor som har ansvaret för. Kommitténhar mot bakgrand bl.a. av sina förslag till förändringar av skogsfxjlitiken CKhdet faktum att bortfallet av skogsvårdsavgiften minskar basenför verksamhetens finansiering föreslagit dels att skogsvårdsstyrel- Prop.1992/93:226 semas organisation ändras , dels att ses över när den nya skogspolitiken har förankrats. Kommitténsförslag i fråga om skogsvårdsstyrelsema innebär främst en regionalisering avorganisationen tiU 10 regioner i stäUet för som 22. En sammanslagiung medlänsstyrelserna avfördas av kommittén. Vidremissbehandlingen hai vitt skUda synpunktei framförts på förslagen, aUt frånen total integrering i länsstyrelsema till en längre gående regionaU-sering änvad kommittén har tänkt sig. Föregen del viU jag anföra följande. SkogspoUtUcen berör en mycket stor del avSveriges landareal, 240 000 bmkningsenhetei cKh ett avsevärt störte antalskogsägare som skUjei sig åt i fiäga om bakgrand, utbUdning, tracUtion ochålder. Därtill kommer att skogsbruk CKh skogspolitik har kommit att bU enangelägenhet för allt fler människor utanför kretsen skogsägaie. Den nyaSkogspoUtiken markerar detta faktum ytterligare. Den förstärker dessutom kravetpå en fÖrtroendefuU och nära kontakt mellan staten cKh alla som verkar iskogsbruket. Med hänsyn tiU detta anser jag att det även i fortsätmingen behövsStatUga myndighetsfunktioner som för ut och förankrar skogspoUtUcen direkt hosskogsägama CKh i fömcKndefullt samarbete med dem. I det sammanhanget är enlokalt förankrad organisation av avgörande betydelse. Påett område är enUgt min mening tiden nu mogen för en annan ordning än hittiUs.Det gäUer produktionen och försäljningen av skogsfrö (Kh skogsplantor. Jagåterkommer i det följande tiU den frågan. Skogsvårdsorganisationensökade sektorsansvar för mUjöfrågoma kommer att förändra sammansätmingen av arbetsuppgiftema.Det kommei CKkså att föistäika behovet av sådan vidareutbildning av personalsom pågår inom organisationen. Jag tänker då bl.a. på den utbildning i ekologim.m. som sker pä högskolenivå. Jag är övertygad om att organisationen härigenomkan leva upp tiU det ansvar som följer av mina förslag i det föregående i frågaom handläggningen av vissa ärenden enUgt namrvårdslagen. Vadså gäller den närmare utformningen av organisationen vill jag anföra följande. I(Kh för sig anser jag att det är angeläget att så snart som möjUgt åstadkommaen rationell regional organisationsstruktur. Kommitténs förslag tiU indelning itio regioner är som jag ser det tiUtalande. Å andra sidan finns det skäl motatt redan nu binda en regionindelning enUgt förslaget Jag syftar därvid på detpågående arbetet inom Regionberedningen (C 1992:06). Beredningen har i uppdragatt utforma förslag om den offentiiga verksamhetens uppbyggnad CKh indelning påregional nivå. Det är därför namrUgt att den fi-amtida skogsvårdsorganisationenutreds även inom ramen för Regionberedningens arbete. Det innebär bl.a. attdet inte är lämpligt att ta slutiig ställning tUl en ändradregionindelning för skogsvårdsstyrelsema. Den frågan bör i stället anstå tilldess att Regionberedningen har lämnat sina förslag. Vissa ändringar kanemeUertid bU akmeUa redan innan beredningen har slutfört sitt arbete. Jagsyftar då på det förhållandet att besparingskrav kan ge anlecUiing tiU ensamordning av funktionema vid vissa av de mindre skogs- Prop. 1992/93:226våidsstyielsema. Detäi angeläget att man i den framtida myncUghetsoiganisationen på ett bättre CKhmei effektivt sätt fåi en samoidning av olika statUga myndighets-uppgiftei påregional nivl Det gäller inte minst de frågor som har med de areeUa näringarnaatt göra. Det är cKkså viktigt att integrera de namrvårdsfrågor som haranknytning till dessa näringar inom en sådan myndighet. Skogsvårdsorganisationenslokala förankring cKh obyråkratiska arbetssätt är en tillgång som måste tas tiUvara. Kommitténförordar att en anpassning av organisation bör anstå tiU dessden nya SkogspoUtiken har fått stadga. Jag har förståelse för deninställningen. får omfattande arbetsuppgifter med regelförenklingar,UtbUdning, informationsverksamhet (Kh organisationsförändringar som kommer attbelasta personalresursema de allra närmaste åren. Även om den nyaskogspolitiken i det längre perspektivet inte påverkar i sammautsttäckning som skogsvårdsstyrelsema anser jag att vissa angelägnaförändringar inte bör anstå i onödan. I den utsttäckning finnerdet lämpUgt bör sålunda redan på ett tidigt stacUum mcxiemisering-ar kunnagöras av organisationsstrukturen centtnt Om det därvid behövs beslut avregeringen får jag återkomma tUl frågan. 10 Frö- och plantverksamheten Mittförslag: verksamhet med prcxluktion av skogsfrö CKhskogsplantor förs över till ett aktiebolag. Fast egendom som är statens och somumyttjas i verksamheten överförs tUl bolaget Vid lämpUgt tUlfälle bör helaeller delar av verksamheten privatiseras. Kommitténsförslag överensstämmer i stort med mitt. Kommittén föreslår dessutom att ensärskild uttedning görs i frågor som rör frö- och plantförsörjning. Remissinstanserna:Flertalet av de remissinstanser som har kommenterat förslaget ställer sigpositiva till en bolagisering. Förslaget tillstyiks av bl.a. ,, . anser att det StatUgaengagemanget i frö- cKh plantverksamheten bör bestå genom att verksamhetencUvisionaliseras. förespråkar också en divisionaUseringinom skogsvårdsorganisationen. SkogForsk anser att fröplantager inte bör ingå iett bolag eftersom dessa inte äi lönsamma och således riskerar necUäggning. Fåremissinstanser har lämnat synpunkter på kommitténs förslag om att utreda vissafrågor om den svenska plantproduk-tionen. Skälenför mitt förslag: AUtsedan skogsvårdsstyrelsema kom tUl i Prop. 1992/93:226början av har det varit en viktig uppgift för dem och sedermera förSkogsstyrelsen att garantera tiUgången på skogsodlingsmaterial for det privataenskilda skogsbruket. Verksamheten har varit ett av medlen för att uppnå deskogspolitiska målen att främja en god skogsvåid och en långsiktig högskogspKxluktion. , de stora skogsbolagen (Kh vissa större privataskogsägare har i huvudsak själva svarat för sin försörjning av frö (Kh plantor.Vid förstatUgandet av skogsvårdsstyrelsema anförde dåvarande chefen fölJ(jrdbruksdepartementet bl.a. att det är betydelsefuUt att skogsbrakets behovav högkvaUtativt skogs(xUingsmaterial kan tiUgcxloses till rimliga priser(prop. 1980/81:136). Han ansåg med hänvisning till plantprcxiuktionensbiologiska, tekniska (Kh ekonomiska problem och till önskemålet om en snabb ochfullvärtUg skogsodling det vaia lämpligt att staten genomskogs-våidsoiganisationen engagerai sig i firö- (Kh plantföisöijningen för atti första hand tillgtxlose det enskilda mindre skogsbrukets behov. Riksdagenhade ingen erinran mot detta (bet 1980/81 :JoU25, rskr. 1980/81:295). Sedandess har haft tiU uppgift att tiUgodose skogsbrakets behov avskogscxUingsmaterial, i den mån det inte sker på annat sätt. Verksamhetenskall bära sina egna kosmader. Skogsvårdsstyrelsemas uppgift äi att medverka iskogsbrukets frö- CKh plantförsörjning.