prop · GG03100 · 1992-12-31 00:00:00 — Påkämsäkerhetsområdet har samarbetet huvudsakligen koncentterats tiUIgnalinareaktorema i Liteuen medan sttål-skyddssamarbetet också mkluderarprojekt i Estiand, Lettiand och . Myndighetssamarbetet syffer bl.a. tiU att bygga uppen oberoende myndighets- och konttoUstmktar, inkl. nödvändig lagstiftaing, iLiteuen för att möjliggöra en granskning och prövning av säkerhets- ochstrålskyddsförhållandena vid , frikopplad frånproduktionstekniska och ekonomiska överväganden. SKI samarbetar också medmyndigheter i , , och Kugistan för att bygga uppnationeUa konttoU- och redovisningssystem för klyvbart material. Industri- och kraftverkssamarbete samt deanläggningsrelaterade projekten syftar framför aUt tiU att höja säkerheten vidIgnalinareaktorema och vid liknande reaktorer i och . Projektenkoncentterar sig på högprioriterade områden ur risksynpunkt, bl.a, brandskydd,härdkyl-ning och inneslutaingsfunktion. För Ignalmareaktorema finns också projektplanerade för direkte tekniska insatser inom dessa områden, bl.a. beträffandemontering av branddörrar, kabelseparation och införande av för-bättt-adtryckavlastaing för reaktomtrymmet. 1.Uppbyggnad avstrålskyddsmyndigheter och beredskapsorganisation mot olyckor med radioaktivaämnen 2.Uppbyggnad av mätkompetens ochhjälp med mätatmstning 3.Miljöprojekt - bl.a. saneringav dumpningsplatser för radioaktiva äm nen (Sillamäedammen och Paldiskibasen iEstiand m.fl.), kartiäggning av och åtgärder mot radon m.m. Detsvenska Östeuropasamarbetet kring kämsäkerhet och sörålskydd sam- Prop.1992/93:100 ordnas med andra länders program bl.a. inom ramen för samarbete iG-24 '"- och det Intemationella atomenergiorganet, lAEA, och följer deprioriteringar och rekommendationer som arbetas fram i intemationeUt samförstånd. 1.10 Kalkning mot försumingsskador Denfortsatte försurningen i utgör ett ökande hot mot vattaet, marken ochskogen. Skogsmarken i delar av närmar sig s.k. kvävemättnad medmarkförsuming, kväveläckage tiU den miljön och näringsobalans hosskogsmarken som följd. Forskarrapporter visar att med den nuvarande belastaingenav försurande ämnen kommer tiUväxten i skogen att minska. Försumingssituationeni sjöama är fortsatt aUvarUg. Kalkning av sjöar och vattendrag måste därfördrivas i samma eUer ökad omfattning. Försöksverksamheten för skogsmarkskalkningbör också fortsatte. Principen om att förorenaren skall betala Engmndprincip i regeringens miljöarbete är att använda ekonomiska styrmedel. Ettsätt är att låte förorenaren i princip bära kostaaden för föroreningar, enprincip som också lades fast på den om miljö och utveckling somhöUs i . Fr.o.m. omförsbokföringstekniskt inkomster frän den allmänna energiskatten tiU inkomsttiteln1435 Särskild skatt mot försurning. Omföringen motsvarar per m' olja. Lagen (1990:613) om mUjöavgifter på utsläpp avkväveoxider firån energiproduktionsanläggningar trädde i kraft den I januari1992. MUjöavgiften uppgår tiU /kg utsläppte mängder kväveoxider, räknatsom NOj. Lagstiftaingen omfettar pannor med en effekt större än 10 MW ochbetalas när energiproduktionen överstiger 50 GWh/år. Dessa pannor återfinnshuvudsakligen inom Qärrvärmesektom eller inom mdusttin. Utsläpp frånskogsindustrins sodapannor är dock undantegna. Inkomstema återförs tiU de avgiftsskyldiga i proportiontiU företegets produktion av nyttiggjord energi. kostaaderför administrationen dras dock av. De totala utsläppen av kväveoxider från förbränningav bränslen uppgick till ca . Utsläppen från de pannor somkommer att bU avgiftspliktiga bedömdes då uppgå tiU . Uppgiftema förår 1991 är ännu inte sammanstäUda. har bedömt attdet genomsnittiiga kväveoxidutsläppet för de avgiftspliktiga pannorna harsjunkit från /MJ år /MJ . hardragit motsvarande slutsatser från sma inspektioner. pen beräknas nu uppgå tiU15 för de avgiftspUktiga pannorna. 1992/93:100 Lagen har således haft en påtegUg effekt. har satt upp som mål att utsläppen avkvävoxider skaU minska . har ocksåförbundU sig intemationellt att minska utsläppen fram tiU frånsamma tidpunkt. För att dessa målsättningar skaU uppnås krävs fortsatte åtgärder,bl.a. Motbakgmnd av de positiva erfarenhetema som redan nu vunnits av det befintiigaavgiftssystemet för kväveoxider och behovet av ytterUgare åtgärder finner jagockså att det finns skäl att utöka avgiftsplikten i det nuvarande systemet. Jaganser därför att man bör utreda fömtsättaingama för att bredda det befintiigamiljöavgiftssystemet med återbetalning tUl de avgiftspliktiga. Regeringen har därför för avsikt att geNatarvårdsverket, i samråd med och , i uppdrag att utredafömtsättaingama för en breddning av det befintiiga avgiftssystemet. Fortsatt utveckling av skatter/avgifter Jaganser det nödvändigt att kalkningsprogrammet bör fortsatte i minst oförminskadomfattaing. I överensstämmelse med principen om att förorenaren skall betalahar regeringen för avsikt att ge , i samråd medNaturvårdsverket och , i uppdrag att lämna förslag tiU införandet avmiljöskatter/avgifter vars intäkter ungefärmotsvarar stetens utgifter för kalkningsverksamheten om ca 200 miljoner kronorper år. Det bör därvid prövas om dette lämpligen sker genomatt den redan nämnda omföringen från allmänna energiskatten tiU den särskUdaskatten mot försurning höjs eller genom införande av en särskild skatt/avgiftpå mängden utsläppt kväveoxid, räknat som NOj. Denna skatt/avgift bör i så fallenligt min mening omfatte nuvarande avgiftspUktiga pannor liksom deförbränningsprocesser inom industrin som inte ingår, dvs. cementagnar, ugnarför raffinering av råolja, skogsindustrins sodapannor och mesaugnar samt jäm-och stålverkens sintemgnar. Skattesystemet bör även omfatte pannor med eneffekt större än 5 MW men med en nyttig energiproduktion större än 20 GWh perår. Eftersom skatten för industrins förbränningsprocesser i så fall kommer attbygga på mätaingar bör industrin ges skäUg tid till installation och intrimningav mätutmstaing. Regeringenavser att återkomma med ett lagförslag. 1992/93:100 Bilaga15 2 Miljöredovisning av miljösituationen Deövergripande målen för miljöpolitiken som har beslutat äratt skydda människors hälsa, bevara den biologiska mångfalden, hushålla meduttaget av naturresurser så all de kan utnyttjas långsiktigt samt att skyddanatur- och kulturlandskap. har vidare antagit en rad delmål inomolika områden. I delta avsnitt redovisas de mål som har antagit ochhur långl man har kommit i arbetet med all uppnå målen. Redovisningen hartagits fram gemensamt av Miljö- och nalurresursdeparietnenlct. ,KemikaUeinspektionen, Slalens naturvårdsverk och Statistiska cenlralhvrån. 1992/93:100 Bilaga 15 2.2 Användningen av mark och vatten Sverigestotala areal innanför kustlinjen är 450 000 km-, varav 411 000 km- äi- land och39 000 km- är vatten. Mer än hälfien äi' skogsmark och ärjordbruksmark (se figur 2.1). 3,5 (8 %l_ ■'°''°/! () 1, Skogmark och mark med fjälibarr- , fjäll \ Å och övrig marlO\ jU Källa: SCB. 2.2.2 Bebyggelse och anläggningar AvSveriges totala mark- och vattenareal utgör den bebyggda arealen 1,1 miljonerhektar är 1990, dvs. , och av den bebyggda arealen ligger ca 30procent inom tätorter. tätortemauppgår den obebyggda marken till . Bebyggelsens fördelning päolika typer framgår av figur 2.2. Figur 2.2 l\1arl(användning för bebyggelse och anläggningar 1990. 1000-tal hel(tar,procentuell fördelning Typ av bebyggelse/ 1) Bl.a. handel, offentlig service, lantbruksbyggnader,skogsbilvägar. Källa: Enheten förnaturresursstatistik, SCB. 1992/93:100 Bilaga 15 2.2.3 Jordbruk och skogsbruk Jord-och skogsbruket har bidragit lill etl varierat kulturlandskap och envariationsrikedom hos växi-och djurarter. harkraven på effektivisering och ökad produktion medfört negativa miljöeffekter. Jordbruketbidrar till ett varierat och levande kulturlandskap och till variationsrikedomhos växt-och djurarter. Det har givit upphov till kulturvärden som visar sig ilandskapets utformning, i vegetation, bebyggelse- och fomlämningar. Jordbruketsmångformiga markanvändning har vidare skapat förutsättningar för ett stortantal arter, framförallt sådana som är knutna till olika foiTiier av hävd. Hoten mot natur- och kulturvärden i odlingslandskapet harhittills varit förbundna med såväl mekanisering som specialisering av driftenberoende på vilken del av landet som avses. effektiviseringoch ökad produktion har bl.a. inneburit att viktiga landskapselement har tagitsbort såsoin öppna diken och åkerholmar. Förändrade brukningsmetoder med ökadintensitet har medfört negativa miljöeffekter i form av närings-läckage ochbekämpningsmedelsrester i yt- och grundvatten. De naturliga ängs- ochbetesmarkerna har ungefär halverats sedan 1940-lalet. De för flora och faunaviktiga betesmarkerna har minskat kraftigt. har anslagit medel förvård av ett öppet landskap och för natur- och kulturvårdande insatser iodlingslandskapet (se avsnitt 2.16). Figur 2.3 Åker-, betes- och skogsmark, 1 800 1 200 3 000 1 800 1 200 3 000 2 400 20 200 22 600 2 500 20 300 22 700 2 500 20 100 22 500 Summorna stämmer inte alltid Källa: SCB, Na 36 . Prop.1992/93:100 Bilaga 15 OmstäUningsarealen motsvarar av landetstotala åkerareal. Figur 2.4 visar den procentuella fördelningen av olikaätgärder pä den areal jordbruksmark som anmälts för omställning. Bidrag tillomställningsarealer har utbetalats . Den procentuella fördelningen av omställningsarealer påarealer i vänteläge och åtgärdade arealer samt de sistnämnda arealemasfördelning pä olikaåtgärder har beräknats. Främst på grund av ett visst bortfall av data har iredovisningen inte tagits fram några uppgifter om totala omställda arealer.Underlaget ger dock trots bortfallet en god bild av fördelningen och vilken typav markanvändning som de arealer som åtgärdats ställts om till. Dendominerande andelen har ställts om till extensivt bete. Annan lövskog () Ädellövskog () Annat (nischgrödor m.m.) ( Energiskog,salix () Industri- octi energigrödor () Källa: SCB, J 61 . Redovisningenav uppgifter om omställdaarealer avser samtliga förelagi lantbruksregistreringen, dvs. även företag med mindre än eller mindre än 0,3 tiektar utnyttjad . 1992/93. 1992/93:100 Bilaga 15 Arealen skogsmark har under 1900-lalet ökat endastobetydligt. Trots att avverkningarna har ökat väsentligt harvirkesförrådet i skogen ökat kraftigt eller med . Barrträdensandel av virkesförrådet har ökat. av lövträd har, mätt iabsoluta tal, varit i stort sett oförändrat. Den aktuella bilden av skogen och skogsbruketvisas nedan. Fyra län hyser tillsammans av all totalskyddadskogsmark i (se figur 2.6). Andelen totalskyddad skogsmark är högst iNorrbotten, , och lägst i , . Denproduktiva skogsmark som skyddas uppgår till av landets totalaproduktiva skogsmarksareal. av den produktivaskogsmarksarealen nedanför skogsodlingsgränsen är dock skyddad. Figur 2.5 Den svenska skogen i siffror 1991 Figur 2.6 Den totalskyddadeskogsmarksarealen fördeladpå län, /\ ''■Jt ()---------------- ! (av landytan) Volym (msk): Årlig tillväxt (msk): Årlig avverkning (msk): Areal ovan SO-gränsen: Urskog nedanför SO-gräns: m%k = skogskubikmeter dvs. skäret inkl. topp och bark. Källa: Riksskogstaxeringen 1987-1991. Källa: SLU Rapport 48, 1990. De markerade länen år län, vilka tillsammans hyser 95 procentav all totalskyddad skogsmark. Siffrorna inom länen anger totalskyddad skogsareal I1000 hektar. Procenttalen anger andel av all totalskyddad skogsmark. 1992/93:100 Bilaga 15 2.2.4 Uttag av ändliga resurser Ettmycket snabbt och oplanerat uttag av ändliga naturresurser såsom grus, torv,mineraler etc. äventyrar möjligheterna lill en långsiktigt hållbar utveckling.Hushållningen med grus är bristfällig och hrisl råder i vissa regioner.Torvutvinningen är för dagen inget stort problem från rlkssyiipunkl. Lokalthotas emellertid viktiga skyddsvärda områden. Av antagen inriktning: Användningav icke fömybara naturresurser skall, i än högre grad än användningen avfömybara resurser, präglas av en ans\'arsfull hushållning (prop. 1990/91:90,JoU30,rskr.343). Landetstotala tillgångar av naturgrus/sand är . Tillgången påberg soin kan krossas till grus är avsevärt mycket slörre. Produktionen avgrusmaierial steg kraftigt , höll sig på en hög nivåunder för att därefter sjunka något (se figur 2.7). Produktionens tyngdpunkt i landet ligger i Syd- ochMellansverige. producerades av grusmaterialet iGötaland och med undantag för Dalama. För att uppnå en god hushållning erfordras kunskaper omtillgången på säväl naturgrus som på alternativa material. Därför inventeras landets resurser av naturgrus i 24 län, bergkross i 22 län och grovmorän i17 län. Figur 2.7 Produktion av grusmaterial 1930-1990 120 100 80 60 40 20 Andelen bergkrossmaterial av den totala årsproduktionenav grus har ökat från till nuvarande 25procent. Antalet takter har minskat från drygt 8 1982 till knappt 6 000år 1990 dvs. en minskning på knappt 30 procenl. Antalet naturgrustäkter harminskat något mer än andra täkttyper. Ca 3miljoner m energitorv bryts (se figur 2.8). Dessutom utvinns ca 0,8iniljoner m-' torv för andra ändamål. nybildas ständigt, dock bara påtorvmarker som inte blivit exploaterade. Tillväxttakten är perär. Beräknat på den utvinningsbara torvmarksarealen nybildas ärligen ca 3,5miljoner m'. Figur 2.8 Brytning av energitorv 1980-1991 1000-tal m3 3 500 3 000 2 500 2 000 1 500 Oi a (j> Oi-ojco "intDroo a> o t- OOCOOOCD COCOCOCOOO COCJICT) (ji (T) (y> (ji Oi Gi Källa: , sand och industrimaterial, SGU PM 1991:6. Källa: (1980-1985), SGU (1986-), SCB, NA 25 SM9201. Prop.1992/93:100 Bilaga 15 Landet harlänga kuststräckor och mänga sjöar. Under tidigare decennier har betydandedelar av kusten bebyggts och stränderna blivit alltmer otillgängliga förallmänheten. Exploateringen av stränderna har avtagit efterhand somföljd av det generella strandskyddet som infördes i mitten av 1970-talet.Samtidigt som vi kan .se en förändring i strändernas nyttjande finns det storaregionala variationer. nen pådelar av fastlandet och på vissa öar i har bebyggts i storomfattning inom 100-meterszonen närmast vattnet. Denna bebyggelse tar ianspråk mark som är värdefull både från rekreationssynpunkt och i ettekologiskt perspektiv. Genom sin vattenförbrukning kan den innebära en riskför saltvatteninträngning i markens sötvattenmagasin. Sammantagetför hela landet är vattenförbrukningen 3 600 miljoner m' och den fördelarsig på användarkategorier enligt följande: Dessutom använder kärnkraftverken ca 9 000 miljoner m'havsvatten för kylning. Figur 2.9 Vattenanvändarkategorier, miljoner m' Totalt3 606 miljoner m Övriga 320 () Jordbruk ; 71 () Hushåll 575 () Källa: SCB. Industri 2 540 () Prop.1992/93:100 Bilaga 15 De senaste decenniernasbefolkningsutveckling i lälorterna har lett lill en alltmer spriddbostadsbebyggelse med etl ökat resande och en ökad biltrafik som följd.Samtidigt har expansionen under 1980-lalet främst skett genom att obebyggdmark tagits i anspråk i de mer centrala delarna av tätorterna vilket harmedförl en minskning av tillgänglig öppen mark, bl.a. parkmark. I svenska tätorter uppkommer föroreningshalteroch bullernivåer som är skadliga för hälsan och miljön. Trafiken, förbränningför energiändamål och i vissa fall industriprocesser är de dominerandekällorna till luftföroreningarna i våra tätorter Trafiken är också den störstaorsaken till bullerstörningar Halterna av svaveldioxid och sot i tätortsmiljönhar minskat kraftigt och ligger i genomsnitt klart underde riktvärden som har satts upp av hälsoskäl. Överskridanden förekommer dockunder kor- Koloxidhalterna har också minskat och riktvärdena överskrids endaslpå mycket starkt trafikerade gator För kväveoxider är trenden mer osäker menfortfarande utsätts alltför många människor för halter över riktvärdet. Många av de luftföroreningar som förekommer i våratätorlsmiljöer kan påverka luftvägarna hos känsliga personer som t.ex.astmatiker. Luftföroreningar i höga lialter kan också ge upphov till andratyper av luftvägssjukdomar än allergiska såsom t.ex. kronisk bronkit ochcancer. Luftföroreningarna,särskilt svavel- och kväveföreningar, fortsätter också att påverka såvälgrönytorna som metallmaterialet i byggnader och andrakonstruktioner, skulpturer m.m. och värdefulla kulturminnen förstörs. Bullrethar minskal i boendemiljön på många håll. Tätortemasutveckling under 1960- och 1970-taIet kännetecknades av att en allt störreareal per invånare togs i anspråk. Den utglesning av bebyggelse och bosättningsom skett har i princip gällt alla tätorter även om det finnsskillnader mellan de minsta och de största ortema. Däremot har expansionenunder i .större utsträckning skett genom förtätning, varigenomobebyggd mark har tagits i anspråk inom tätortema, inte minst grönytor ochannan öppen mark. sker det ett tillskott av öppenmark i tätortemas utkanter. Andelen obebyggd mark av den totala tätortsytanhar dock minskat totalt sett från 44 . I figur 3.1 på nästa sida visas hur förändringen varit inomtätorter av olika storlek. Störst har minskningen varit i tätorter med mer än10 000 invånare. Denexpansion som ägt rum i städemas ytterområden har för det mesta skett påskogsmark. Byggande på jordbruksmark har drastiskt avtagit . 1992/93:100 Bilaga 15 Figur 3.1 Den obebyggda markensandel av tätortsytan 1970,1980 och 1990storleksgruppsvis. 1)Skogsmark och annan trädbeväxt mark, parkmark, öppen , impediment osv. Kalla: SCB, Na 14 8601octi Na 14 9201. Tätortema karaktäriseras av att en stor andel avarbetsplatserna ligger i centrum och en stor andel av bostäderna ligger istädernas utkant. Det leder till omfattande trafikrörelser främst på morgonenoch kvällen. Det leder också till växlande belastning på ledningsnät, el- ochvattenförbrukning, behovet av vattenmagasin etc. Miljösituationen har förändrats i mångaav våra tätorter. Eftersom grönytorna har minskat i omfång har derasförutsättningar för att utgöra viktiga delar i det ekologiska systemet(stadens lungor) försämrats. En annan följd av utvecklingen är att den lägreintensiteten i markanvändningenresulterat i ökad biltrafik som gör att föroreningssituationen i vissa fallblivit påtagligt försämrad. I ett av storstadstrafikutred-ningens betänkande,(SOU 1989:15) Storstadstrafik 2, bakgrundsmaterial, visas att de medelstorastädema (25 000-250 000 invånare) förefaller mest transporteffektiva. Hurtransportarbetet i övrigt varierar mellan olika tätortstyper redovisas inedanstäende figur. Tätortsexpansionen har många gångerlett till begränsningar av kommunens eller regionens samlade tillgångar avnaturresurser såsom sand, gms, ytvatten och grundvatten. Figur3.2 Fördelning av befolkning och resandepä regiontyper vid mitten av1980-talet Andel avbefolkning (%) Andel avresandet i personkm (%) Resandetper invånare och dag (km) (25000-250 000 invånare) (5 000-25000 invånare) Landsbygd i södraSverige Landsbygd i norra Källa: SOU 1989:15, Storstadstrafik 2,Bakgrundsmaterial. Prop.1992/93:100 Bilaga 15 2.3.2 Luftföroreningar och buller Trafiken, förbränning förenergiändamål och i vissa fall industriprocesser är de dominerande källornatill luftföroreningarna i våra tätorter. De föroreningstyper som är viktigastnär det gäller tätorternas luftproblem är svavel- och kvävedioxider, koloxid,sot och partiklar, cancerframkallande ämnen, marknära ozon och bly. Haltemaav svaveldioxid har minskat kraftigt och ligger klartunder de genomsnittliga riktvärdena även på trafikerade gator. Det förekommeremellertid att haltema är avsevärt förhöjda. Minskningenberor främst på installation av fjärrvärme, användning av nya bränslen medlägre svavelhalt och minskade utsläpp från processindustrin. Kvävedioxidhaltemakan ha minskat något , men trenden är mycket osäker. Oftastligger haltema under riktvärdena men det förekommer att halterna ärkraftigt förhöjda . Ca 250 000 personer utsätts Av antagna mål: Riksdagenhar ställt sig bakom riktvärden för halter i tätorter avsvaveldioxid, kvävedioxid, koloxid, sot och partiklar Riktvärdena syftar tillatt undanröja akuta hälsoeffekter har också antagit kravet attutsläppen av cancerframkallande ämnen skall halveras (prop.1990/91:90, JoU 30, rskr. någongång för alltför höga halter av kvävedioxid. Biltrafiken är dendominerande källan, speciellt på starkt trafikerade gator. Enjämförelse mellan lantluft ("bakgrundsluft") och stadsluft visar atthaltema av såväl svaveldioxid som kvävedioxid är högre i stadsluften (se figur3.3). Figur 3.3 Halter av svaveldioxidoch Itvävedioxid i tre tätorter och i tre glesbygdsområden. Vinterhalvärsmedelvär-den.l 986/87-1990/91, ug/m Karta över mätstationerna i figur 3.3 86 8; 88 89 90 40 -,----------------- , 50 - 1986 87 88 89 90 86 87 88 89 90 86 87 88 89 90 Källa: SCB, Na 24 (tätort), IVL-Rapport /255 (bakgrundsstationer) 1992/93:100 Bilaga 15 Haltema avsot har minskat kraftigt sedan 1970-taIet. Mätningar av partiklar i Göteborgoch visar ingen tydlig trend för om haltema minskar eller ökar. Haltemaav cancerframkallande ämnen tycks ha minskat mellan och . Marknära ozon utgör problem såväl i tätorter som pålandsbygden (se avsnitt 2.8). Haltema i de centrala delama av tätortema ärlägre än på landsbygden men även i vissa tätorter överskrids WHO:s() riktvärden . Blyhaltema i luft på trafikerade gator var relativt högaunder . Genom en successiv sänkning av blyhalten i bensin och avutsläppen från industrin ligger haltema av bly i luft under WHO:s riktvärdenäven på vissa mycket trafikerade gator i . Bullretökar i samhället genom bl.a. intensivare trafik, bullrande arbetsredskap, ökadventilation och ökad användning av eldrivna verktyg, musikanläggningar ochhushållsmaskiner. Vad gäller trafikbullret i de svenska tätortema, harstädemas struktur och människors boendeformer förändrats, så att det trafikbuller som når in i bostädernaminskat, trots att trafiken ökat. Direkta bullerskyddsåtgärder så sominstallation av treglasfönster, uppsättning av bullerplank och hastighetsbegränsningarhar också bidragit till att färre människor nu anser sig bullerstörda avtrafiken, inne i sina bostäder. Genom en förutseende fysisk planering kan mångabullerstörningar frän vägtrafik, tågtrafik, flygplatser, industrier,motorsport- och skjutbanor minskas. 1992/93:100 Bilaga 15 2.4Avfall, återanvändning och återvinning Vårtmoderna samhälle ger upphov till stora mängder avfall. Återanvändningen ochåtervinningen har ökat på vissa områden Totalt seft äremellertid andelen återanvändning och ålerxnnning låg. Merparten av alltavfall deponeras. Avriksdagen antagna mål: Detövergripande målet som har antagits av är att avfallets volym ochfarlighet måste begränsas och att behandlingen av det avfall som ändåuppkommer måste förbättras. Avfall skall återanvändas och återvinnas i störstamöjliga utsträckning. Förbränning och deponering av osorterat avfall skall iaUt väsentligt ha upphön vid slutet av (prop. 1989/ 90:100, JoU 23,rskr 373 och prop. 1990/ 91:90, JoU 30, rskr 343). Vårtmodema produktions- och konsumtionssamhälle ger upphov till stora mängderavfall. Avfall bildas i alla led när vi tar ut råvaror, framställer, använder,transporterar och slutligen kasserar varor. Vilka föroreningsproblem somavfallet orsakar beror på dess sammansättning och innehåll, hur avfalletomhändertas och på tidsperspektivet. Det miljöfarliga avfallet utgör ettsärskilt problem. Avfall som inte återanvänds eller återvinns deponeraseller förbränns vanligen. När regnvatten finner sin väg ner genomavfallsdeponiema följer en mängd ämnen med i det bildade lakvattnet. gruvindustrins avfallsupplag riskerar stora mängder metaller lakas ut.Även metaller i avfall från hushåll och industrier och i slam från reningsverkkan lakas ut på motsvarande sätt. Från det organiska materialet i t.ex. matresteroch reningsverkslam tillförs lakvattnet näringsämnen som kan leda tillövergödning av kringliggande vattendrag och sjöar. I många fall tas lakvattnetom hand på ett kontrollerat sätt. När det organiska materialet i enavfallsdepo-ni bryts ned bildas gas, där en av huvudkompo- nenternaär metan som bidrar till växthuseffekten. Metan är också en energirik gasvilket medför risk för spontana bränder i avfallsdeponiema.