prop · GF0394 · 1992-01-01 00:00:00 — Regeringen får meddela föreskrifter om vem som får ges ett sådant uppdrag och om villkor för det. För sådan särvux som anordnas av någon annan än en kommun gäller inte bestämmelserna i 2 kap. 4-7 §§. Den som vill delta i särvux skall ansöka om detta hos styrelsen för utbildningen i sin hemkommun. Om ansökan avser en utbildning som en annan kommun anordnar eller låter anordna skall styrelsen skyndsamt sända ansökan vidare till styrelsen för utbildningen där. Till ansökan skall styrelsen foga ett yttrande av vilket det framgår om hemkommunen åtar sig att svara för kostnaderna för elevens utbildning, såvida det inte på grund av tidigare överenskommelse är onödigt. Ändringarna i 3, 5, 7 och 9-11 §§ är en konsekvens av att huvudmannaskapet övergår från landstingen till kommunerna. Ändringen i 6 § innebär en anpassning till den nya åldersgränsen för elever i den frivilliga särskolan, dvs, utgången av det första kalenderhalvåret det år eleven fyller (se 6 kap. 7 §). Eleverna i gymnasieskolan och i den frivilliga särskolan skall beredas tillfälle att genomgå minst en allmän hälsokontroll. Eleverna i den frivilliga särskolan skall också erbjudas särskilda undersökningar som föranleds av deras handikapp. Ordet yrkessärskolan har ersatts med "den frivilliga särskolan". Denna lag träder i kraft . Landstingen får även efter ikraftträdandet vara huvudmän för särskolan och särvux men skall före utgången av till kommunerna i överlåta huvudmannaskapet för särskolan och särvux, om inte något annat följer av punkt 3. Fram till den tidpunkt då sådant överlåtande sker gäller följande bestämmelser i sin äldre lydelse, nämligen 1 kap. 5 och 10 §§, 3 kap. 4, 13 och 14 §§, 6 kap. 5-7 §§ samt 12 kap. 3-5, 7 och 9-11 §§. Vid tillämpningen av 6 kap. 7 § skall gälla som åldersgräns i stället . Huvudmannen är skyldig att erbjuda de ungdomar som avses där utbildning i den frivilliga särskolan. Om det finns särskilda skäl, får i stället bestämmelsen i 7 § första stycket i sin äldre lydelse tillämpas under /93. Av den allmänna motiveringen (avsnitt 2.1) framgår att överföringen av huvudmannaskapet från landstingen till kommunerna kan ske successivt men skall vara genomförd helt . Det är lämpligt att samtliga kommuner i ett landsting övertar huvudmannaskapet för särskolan och särvux , eftersom skatteväxling mellan landsting och kommuner då kan ske. Ett sådant övertagande av huvudmannaskapet är dock inget krav. I fråga om Dammsdalskolan i , Salbohedskolan i kommun och den yrkesutbildning för hörselskadade psykiskt utvecklingsstörda elever som anordnas i kommun får utan hinder av 1 kap. 5 § behålla Regeringen får meddela de bestämmelser som behövs för befattning med sådan utbildning som avses i denna punkt. Huvudmannaskapsfrågan för dessa tre skolor har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2). Regeringen bör bemyndigas att utfärda de bestämmelser som behövs för skolorna. Bestämmelsen i 3 kap. 10 § i dess nya lydelse skall tillämpas först . För de elever som /94 börjar i årskurs 8 eller högre årskurs skall dock alltjämt bestämmelsen i dess äldre lydelse tillämpas. Bestämmelsen som har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4) innebär att den nioåriga skolplikten kommer att gälla för de elever som /94 går i årskurs 7 eller i lägre årskurser. Elever i årskurs 7 nämnda läsår kommer att genomgå årskurs 9 /96. För dem är skolplikten härigenom fullgjord. Den som är elev i någon av årskurserna 8-10 / 94 skall däremot fullgöra tioårig skolplikt. För elever i årskurs 8 är följaktligen skolplikten fullgjord vid utgången av . Bestämmelserna i 6 kap. 3 § andra stycket samt 3 a § skall tillämpas först . Bestämmelserna har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4). De innebär att den obligatoriska särskolan kommer att omfatta nio obligatoriska årskurser och en för eleverna frivillig årskurs, årskurs 10, från och med /97. De nya bestämmelserna i 9 kap. 2 a och 8 a §§ skall tillämpas också när ett landsting är huvudman för särskolan. Vad som där sägs om styrelsen för särskolan i hemkommunen skall i stället avse huvudmannen för särskolan. Av den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5) framgår att bestämmelserna skall tillämpas oavsett vem som är huvudman för särskolan. Med hänvisning till vad jag har anfört hemställer jag att regeringen föreslår att anta förslaget till lag om ändring i skollagen (1985:1100). Jag hemställer vidare att regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag har anfört om vissa personalfrågor (avsnitt 3), om utveckling, utvärdering och tillsyn (avsnitt 4) samt om ett generellt finansiellt stöd till driften av särskolan och särvux (avsnitt 5). Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition förelägga vad föredraganden har anfört för den åtgärd och det ändamål som föredraganden har hemställt om. Sammanfattning av särskolekommitténs betänkande (SOU 1991:30) Särskolan - en primärkommunal skola I betänkandet föreslås att särskolan och särvux förs över från landstingskommunalt till primärkommunalt huvudmannaskap. Därigenom skulle en större samverkan med i första hand det offentliga skolväsendet för barn och ungdom i kommunerna erhållas. I konsekvens med detta principiella förslag föreslås vissa förändringar för elever, personal och i befintlig Vidare föreslås ett nytt statsbidragssystem och ändringar i skollagen. 1 Ett ändrat huvudmannaskap Dagens särskola består av en obligatorisk del med grundsärskola och träningsskola och en frivillig del (yrkessärskolan) med yrkesutbildning, yrkesträning och verksamhetsträning. Under har särskolan utvecklats från att ha varit en del av mentalsjukvården till att bli en alltmer integrerad del av kommunernas övriga skolväsende. Kommittén anser att ett samlat primärkommunalt huvudmannaskap för grundskola, gymnasieskola, särskola, vuxenutbildning och särvux är ett logiskt steg i denna utveckling. Den pågående utvecklingen av samverkan bygger på olika former av integration av särskola och enskilda särskoleelever, ett viktigt inslag i processen att närma särskolan till den övriga ungdomsskolan. Erfarenheter från denna delvis spontana pedagogiska och elevsociala utvecklingsprocess utgör grundvalen för förslaget att överföra särskolan från landstingen till kommunerna. Särskolan behålls som skolform. Kommittén anser att en ännu högre grad av samverkan mellan särskolan och det övriga kommunala skolväsendet kan utvecklas på . Förslagen i den följande delen av betänkandet är utformade så att de skall öppna vägen för en sådan utvecklingsprocess. föreslår att 9-årig skolplikt införs för elever i särskolan med oförändrad rätt till fortsatt frivillig utbildning till 21, i vissa fall och att en formell prövning av personkretstillhörigheten behålls. Vårdnadshavares inflytande i uttagningsprocessen stärks, och vårdnadshavare skall liksom ha rätt att överklaga beslut om mottagande i särskola. Det föreslås att skolgången om möjligt skall ske i samma skola som för andra elever i samma bostadsområde. Kommunen skall ansvara för alla de verksamheter inom särskolan som är motiverade av pedagogiska och elevvårdsmässiga skäl. Elever från särskolan skall under vissa förutsättningar ha tillträde till gymnasieskolans individuella program. Oavsett skolort har hemkommunen ett grundläggande ansvar för sina särskoleelever och skall hålla sig underrättad om hur de psykiskt utvecklingsstörda ungdomar som inte deltar i frivillig utbildning inom särskolan är sysselsatta. Dammsdalskolan och Salbohedskolan som är särskolor med riksupptagning av psykiskt utvecklingsstörda elever med svåra beteendestörningar skall enligt förslaget vara specialskolor och ha staten som huvudman. i skolan () föreslås få förvaltningsansvaret, medan tillsynen för utbildning och boende vid och Salbohedskolan bör ingå i ansvarsområdet för en och samma myndighet. Denna myndighet bör vara statens skolverk. bedömer att det är av vikt att de kommuner där särskolan är lokaliserad tar över särskolans personal för att bibehålla den kompetens som är en förutsättning för särskolan som skolform. Kommittén föreslår att styrelsen för särskolan beslutar om ledningsorganisationen. Kommittén anser att handikappkunskap och specialpedagogiskt kunnande bör finnas inom ledningen i de kommuner som kommer att vara värdkommuner för särskolan som nuvarande utbildningskrav för särskolans lärare behålls. Kommittén föreslår vidare att all konsulentverksamhet för pedagogiskt stöd till elever med handikapp inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom skall bedrivas eller samordnas av . Kommittén föreslår att medel förs över från särskoleanslaget till SIH-anslaget för inrättande av tjänster som konsulent för elever med flera handikapp i särskolan. Slutligen föreslås en successiv uppbyggnad av konsulentstödet motsvarande särskolans behov. Om beslutar om ändrat huvudmannaskap för särskolan bör staten svara för vissa fortbildningsinsatser. handikappkunskap bör vara obligatoriska inslag i skolledarutbildningen. bör ha ansvaret för att tillsammans med kommunerna utveckla och utvärdera fortbildningen, och kommunerna bör vidta åtgärder för att lokalt anordna fortbildning i handikappkunskap för i första hand politiker, skolledare och elevvårdspersonal. föreslår, som tidigare nämnts, att elevens hemkommun skall ha ett grundansvar för alla elevers skolgång, även för psykiskt utvecklingsstörda elever. fältorganisation bör därför få en stödjande funktion för kommunernas särskoleverksamhet. Kommittén finner det naturligt att särskolan omfattas av den kommunala skolplanen och att kommunerna ansvarar för att det bildas lämpliga elevupptagningsområden för lågfre-?kventa utbildningar inom särskolan. Det är styrelsen för skolväsendet i elevens hemkommun som skall besluta om inskrivning i särskola. I de fall beslut om placering i särskola delegeras, bör detta ske till en klart angiven och ansvarig tjänsteman, som har god kunskap om psykisk utvecklingsstörning. Elevvården för särskolan skall vara en uppgift och dess personal bör utgöra en del av skolpersonalen. Kommittén uttalar sig vidare för att den nuvarande yrkesvägledningsfunktionens kompetens för särskolans elever behålls, med tonvikt på verksamhetens innehåll och arbetsuppgifter. 5 Ett nytt statsbidrag för särskolan Mot bakgrund av dagens statsbidragssystem för särskolan, som uppvisar mycket stora och oförklarliga olikheter över landet, lämnar särskolekommittén förslag till ett nytt statsbidrag för särskolan som i sin grundkonstruktion liknar det nya bidragssystemet för det offentliga skolväsendet för barn, ungdom och vuxna. Bidragsdelen till särskolan skall beräknas efter särskilda normer och ingå som en tydligt identifierbar, skolformsspecifik del i sektorsbidraget till kommunernas skolväsende. Bidragen föreslås beräknade på antalet invånare i åldern och fördelas till samtliga kommuner. föreslås bli infört i hela landet fr.o.m. utan koppling till en huvudmannaskapsförändring i de olika landstingskommunerna. 6 Uppföljning, utvärdering och tillsyn anser att kommunerna skall ansvara för uppföljning och utvärdering av särskolan. Individuella undervisningsprogram och utvecklingsplaner kopplade till undervisningsprocess och resursförbrukning bör utgöra permanenta instrument i denna process. Kommittén anser vidare att olika delar bör ha kompetens när det gäller utbildning av psykiskt utvecklingsstörda elever, och att särskolechefernas samlade kunskap tas till vara i detta sammanhang. 7 Genomförande av en generell kommunalisering av särskolan föreslår att överförandet av huvudmannaskapet för särskolan och särvux från landstingen till kommunerna sker successivt. Förändringsprocessen bör vara genomförd senast efter principbeslut om kommunalisering av särskolan. Staten föreslås svara för en genomföranderesurs om 6 milj.kr. att fördelas , med början budgetåret efter riksdagsbeslut om kommunalisering. Genomföranderesursen finansieras genom omfördelning från anslaget B 4. Stöd för utveckling av skolväsendet. De nya huvudmännen skall enligt förslaget planera och ansvara för information och fortbildning med anledning av reformen. Sammanfattning av remissyttranden över särskolekommitténs betänkande (SOU 1991: 30) Särskolan - en primärkommunal skola Över betänkandet (SOU 1991:30) Särskolan - en primärkommunal skola har efter remiss yttranden avgivits av glesbygdsmyndigheten, (SoS), universitets- och högskoleämbetet (UHÄ), centrala (), statens skolverk, i skolan (), (), statskontoret, (), skolledarutbildningen i , högskolan i , kommunalekonomiska kommittén, , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och kommuner, landstingen i , , , , , , , , och , , , , och , , , i (LO), (), Akademikers (), och Skola (RHS), (), (), och , Ungdomar och Vuxna (FUB). Yttranden har dessutom inkommit från , , , , , och kommuner, i , , lokalavdelningen av i , , SFSP), inom omsorgsverksamheten (KOMS), för , Åsbackaskolan i , Konsulenter i praktiskt/estetiska ämnen inom nordvästra omsorgsområdet av omsorgsnämnden i samt skolpsykologen thius vid i . 2 Allmänna synpunkter på kommitténs förslag Samtliga remissinstanser som tagit ställning till frågan är positiva till förslaget att överföra huvudmannaskapet för särskolan och särvux från landstingen till kommunerna. Vissa remissinstanser är kritiska mot delar av förslaget. Kritiken gäller bl.a. särskolans ställning i en framtida skolorganisation, den formella prövnin-?gen av personkretsen, förslaget om nytt statsbidragssystem för särskolan och den föreslagna organisationen för konsulenter för flerhandikappade elever. i län anser att innehållet i betänkandet är heltäckande vad avser särskolans framväxt och nuvarande omfattning. framhåller att man bör ha ett samlat måldokument utifrån en samlad helhetssyn på barn och ungdom där eleven sätts i centrum. kommun varnar för den fara som kan ligga i att vägen till den kommunala självstyrelsen är så full av olika beslut att frågan kring särskolans kommunalisering blir marginell i det stora sammanhanget. Landstingen i och menar att det hade varit av värde om kommittén hade valt en större tydlighet i sitt betänkande med tanke på att det är ett viktigt förarbete. Betänkandet innehåller i vissa stycken alltför allmänna och kompromissbaserade skrivningar. Man föreslår skärpta krav som en förutsättning för ett generellt byte av huvudman för särskolan. och kommuner är inne på liknande tankegångar och menar att det till stöd för det framtida kommunala beslutsfattandet på särskoleområdet behövs vägledning för kommunerna och för rättssäkerhetsaspekten, klara riktlinjer och ställningstaganden på principiellt viktiga punkter för att garantera särskolans elever en likvärdig utbildningsstandard. 3 Primärkommunalt ansvar för särskolan. En i stort sett enig remissopinion tillstyrker förslaget att föra över särskolan från landstingen till kommunerna, men många av remissinstanserna kopplar sin tillstyrkan till ekonomiska villkor såsom oförändrad kostnadsrelation mellan staten och de nya huvudmännen jämte en riktig skatteväxling mellan landstingen och kommunerna. Flera kommuner, däribland , , , och förutsätter att statens bidrag till särskolan övergår i oförändrad storlek och att en skatteväxling från resp. landsting till kommunerna inte orsakar ökade kommunala kostnader, så att en huvudmannaskapsförändring medför försämringar för de utvecklingsstörda eleverna. SDR hävdar bestämt att man vid förändringen mycket aktivt måste bevaka de flerhandikappade elevernas behov. De anser att samverkan mellan särskolan, landstingens pedagogiska hörselvård och specialskolan för döva och hörselskadade elever måste byggas ut. menar att förslagen alltför mycket utgår från grundsärskolans behov och förutsättningar, och anser att denna del av särskolan kommer att vara lättast för kommunerna att ta över. De hyser större oro för träningsskolans och verksamhetsträningens elever. För dessa elever är kommunsamverkan oundgängligen nödvändig. FUB:s uppfattning är att förslaget är ett steg i rätt riktning och en grundläggande förutsättning för att särskolan och skall kunna samverka. Ingen remissinstans motsätter sig förslaget att hemkommunen har ett grundansvar för alla elevers skolgång. finner detta naturligt. Av detta grundansvar följer att kommunen handhar frågor även kring särskoleelevernas inskrivning, skolplacering, yrkesvägledning etc. på samma sätt som för övriga elever i skolväsendet. 3.3 Särskolan som egen skolform Majoriteten av remissinstanserna, däribland landstingen i och samt , och kommuner tillstyrker att särskolan även i fortsättningen skall utgöra en egen skolform. De anser att särskolan kan inordnas i kommunernas övriga skolväsende. Flera övriga instanser anser att särskolan som egen skolform endast är en övergångsform på vägen mot en fullständig integrering i kommunernas övriga skolformer. Däremot anser landstingen i och jämte det som positivt att särskolan även utgör en egen skolform. tillägger att tiden inte är mogen att avskaffa särskolan som särskild skolform, eftersom kommunerna har ingen eller mycket liten erfarenhet av dessa elevers behov. menar att särskilda undervisningsgrupper bör kunna anordnas för psykiskt utvecklingsstörda elever om särskolan upphör som egen skolform, medan flera andra remissinstanser, däribland i förordar att benämningen särskola utmönstras så snart det är lämpligt och möjligt efter primärkommunaliseringen av särskolan. Flera remissinstanser bl.a. , , och kommuner, i län och FUB föreslår att särskolan som särskild skolform avvecklas. delar inte kommitténs uppfattning att kommunerna först måste lära känna särskolan som särskild skolform utan anser att begreppen särskola och psykiskt utvecklingsstörda bör utgå. FUB hänvisar till erfarenheter från kommuner, där särskolan administreras av primärkommunen. Dessa erfarenheter visar att en huvudmannaskapsförändring inte automatiskt leder till ökad gemenskap mellan dem som verkar i de två skolformerna. FUB menar att förekomsten av två skolformer är ett avgörande hinder för att de utvecklingsstörda eleverna på ett naturligt sätt skall bli fullt delaktiga i skolans värld och kunna få stöd i flexibla former utifrån sina individuella behov. I stort sett samtliga remissinstanser tillstyrker kommitténs förslag att 9-årig skolplikt införs för elever i särskolan och att rätten till fortsatt frivillig utbildning bibehålls. och dess lokalavdelning i är av motsatt uppfattning. De anser att skolplikten även i fortsättningen skall vara 10-årig för att eleverna skall kunna tillgodogöra sig den grundläggande utbildningen. Den längre skolpliktstiden är nödvändig på grund av elevernas inlärningssvårigheter och långsammare inlärningstakt. i ställer sig tveksam till avkortad skolplikt och anser att även det tionde skolåret bör ges en klar inriktning t.ex. genom styrning i läroplanen. Samtliga övriga kommuner, landsting och organisationer, vilka behandlat denna del av förslaget delar kommitténs uppfattning om sänkt formell skolpliktsålder, kopplad till kravet att kommunerna skall erbjuda särskolans elever fortsatt frivillig skolgång. anser att en förändring av skolplikten från till bör ske i anslutning till förändringen av läroplanerna med anledning av läroplanskommitténs kommande förslag. Flera kommuner anser att ett bifall till förslaget måste följas av tydligare preciseringar beträffande det tionde skolåret och den fortsatta utbildningen i yrkessärskolan. betonar vikten av att den nuvarande praktiska yrkesorienteringen, som är mycket väl utvecklad inom särskolan, inte försämras genom det lagda förslaget. pekar på behovet av att det förberedande året i yrkessärskola specificeras i form av kursplan eller liknande, medan kommun anser att det krävs mer distinkta och styrande formuleringar om den frivilliga yrkessärskolans första år. 3.5 En formell prövning av personkretstillhörigheten behålls Det finns en klar koppling mellan de relativt splittrade remissinstansernas ställning i denna fråga och samma remissinstansers uppfattning beträffande bibehållandet av särskolan som särskild skolform. De som anser att särskolan skall upphöra som särskild skolform anser också den särskilda prövningen av personkretstillhörigheten obehövlig. Till denna senare grupp hör bl.a. , , och kommuner, landstingen i och län samt FUB. i län anser att alla barn skall fullgöra sin skolplikt i . Därmed skulle skälet att fastställa en personkretstillhörighet för att åstadkomma ett beslutsunderlag bortfalla. Diagnosen psykisk utvecklingsstörning skulle bli ointressant ur skolsynpunkt. I stället borde en noggrann utredning och kartläggning av det enskilda barnets aktuella och särskilda undervisningsbehov styra insatserna. i menar att det yttersta skälet till hittillsvarande krav på sådan prövning har varit att avgöra vilken huvudman - landsting eller kommun - som skall ha ansvaret och kostnaderna för elevens utbildning. kommun är av motsatt uppfattning och hävdar att den formella prövningen av personkretsen bör behållas. Det bör klart skrivas ut att uttagning till särskola förutsätter pedagogisk, psykologisk och social utredning samt läkarutlåtande. Förslaget om social utredning motiveras med att den sociala miljön slår igenom väldigt starkt på funktionsnivån i skolan. 3.6 Val av skolform och skolenhet föreslår att skolgången om möjligt ska ske i samma skola som för andra elever i samma bostadsområde, och att vårdnadshavares inflytande i uttagningsprocessen skall stärkas. Flertalet remissinstanser anser att närhetsprincipen inte får överordnas kvalitetsprincipen. pekar på att närhetsprincipen inte får ges så hög prioritet att den enskilde elevens behov kommer i andra hand. I såväl större som mindre kommuner fordras för särskoleeleverna specialutbildad personal, som kontinuerligt följer forskning och utveckling inom Stora och kostnadskrävande krav ställs även på undervisnings- och uppehållslokaler samt materiell utrustning och hjälpmedel. En optimal satsning på ovannämnda förutsättningar på ett färre antal skolanläggningar kan i vissa fall vara väsentligare än närhetsprincipen. FUB anser att möjligheten för en elev att få gå i samma skola som kamraterna i bostadsområdet givetvis är en fin kvalitet som måste vägas mot elevens behov i olika avseenden. De flesta remissinstanserna har inga invändningar mot förslaget att stärka vårdnadshavares inflytande i uttagningsprocessen. RHS anser att placering i särskola endast skall ske med föräldrarnas samtycke. Om föräldrar och skola inte är överens bör föräldrarnas önskemål om skolform ha företräde. SFSP är tveksam till på vilket sätt vårdnadshavares inflytande kan stärkas. Organisationen anser att vårdnadshavare redan har stort inflytande. SFSP anser att den som beslutar om placeringar i särskolan inte bara behöver insikter utan även kunskaper och färdigheter för att göra de rätta bedömningarna. 3.7 Fortsatt utbildning för särskolans elever Ingen remissinstans motsätter sig direkt förslaget att elever som gått i särskola skall ha rätt till utbildning inom gymnasieskolans individuella program, om de bedöms kunna tillgodogöra sig utbildningen där, och om motsvarande utbildning inte kan erhållas i hemorten. kommun markerar en viss tveksamhet eftersom det skulle innebära att elevunderlaget för en sammanhållen yrkessärskola minskar. Detta i sin tur skulle medföra att utbildningsutbudet minskar och därmed valmöjligheterna för eleverna. En sammanhållen yrkessärskola med ett tillräckligt elevunderlag är den bästa garantin för dessa elevers valmöjligheter. Även rekryteringen av lärare, ADL-träningen, boendeträningen och fritidsverksamheter underlättas om tillräckligt stora skolenheter finns. LR däremot anser att gymnasieskolans individuella program bör stå öppna för elever i särskolan. föreslår att de 178 kommuner där särskola är lokaliserad i princip övertar särskolans personal för att behålla en fortsatt hög kompetens på särskoleområdet. En övervägande majoritet av remissinstanserna tillstyrker grundtankarna i förslaget.