prop · GG0389 · 1992-12-31 00:00:00 — Finansbolagen vartidigare hänvisade till att finansiera sin verksamhet på penningmarknaden genomatt ge ut enkla skuldebrev med kort löptid i form av finansbolagsreverser,marknadsbevis och finansväxlar eller genom att utnyttja checkräkningskredit hosbank. Detto förde med sig att bolagen var tvungna att finansiera såväl kort somlång utlåning med kortfristig upplåning. Det kan antos att detto varit enbidragande orsak till den s.k. finansbolagskrisen . Den 1augusti 1991 fick finansbolagen emellertid samma rätt som kreditoktiebolagenatt ge ut obligationer och andra fordringsrätter som är avsedcfe för allmänomsättning. 1 och med detto föreligger, trote att finansbolagen ochkreditoktiebolagen driver olikartode verksamheter, ur lagteknisk synvinkel intelängre några formella skillnader mellan de två förefegsformeraa. Detto tolarför införandet av en gemensam lagstiftning. Ettannat skäl för gemensam lagstiftning är, som jag behandlat i avsnitt 2, att ettantol EG-direktiv som reglerar kreditinstitut skall införlivas i svensk rätttill följd av EES-avtolet. definieras i det förstobanksamordningsdirektivet som företog vilkas verksamhet består i att to emotåterbetolningspliktiga medel från allmänheten, antingen genom insättningareller genora fortlöpande utgivning av obligationer och andra jämförbaravärdepapper, och att bevilja kredit för egen räkning. Definitionen omfattor såledesinte endast banker som tor emot insättningar uton även institut som uteslutandefinansierar sin utlåningsverksamhet genom att ge ut värdepapper avsedda förallmän omsättning. Såväl kreditoktiebolagen som flertolet finansbolag fallerdärmed under definitionen av kreditinstitut. Det lämpligaste är då att så långtsom möjligt försöka samla de svenska regler som blir följden av införlivandetav direktiven i en gemensam lag. Sammanfattningsvisanser jag således, trote de skillnader som föreligger mellan de verksamhetersom bedrivs av kreditaktiebolag respektive finansbolag och i viss mån även mellan olika typer av finansbolag, att det raestäncfemålsenliga är att nu införa en ny gemensara lag för dessa institut. Derörelseregler som föreslås införda i den nya lagen är i huvudsak så pass vicfeoch flexibla att det inte skall behöva innebära några större inskränkningareller förändringar för de olika typer av finansieringsverksamhet som bedrivs avde förefeg som finns på marknaden . Att som Stedshypotekskassanföreslagit införa särskilda regler för vissa institut finner jag för närvarandevarken nödvändigt eller äncfemålsenligt. Syftet med att införa en gemensam lagför de nuvarande kreditaktiebolagen och finansbolagen är ju att regleringen avinstituten skall vara så likarfed sora raöjligt. Enskilcfe företegs profileringfår ske genom de mer eller inindre strikte besfemmelser för verksaraheten soraresp. företeg besluter införa i bolagsordningen. Jag återkoraraer till dette iavsnitt 4.3. Om med anledning av om riskspridning iplaceringsportföljer skulle finna det erforderligt och önskvärt att hårdarereglera vissa institut får frågan tes upp igen i annat sammanhang. Mittförslag: All yrkesmässig finansieringsverksamhet skall kräva tillstånd. Detbundna egna kapitalet vid verksamhetens igångsättande skall sora regelmotsvara minst fem miljoner ecu. En möjlighet införs dock för vissa bolag attha ett bundet eget kapital motsvarande en miljon ecu. Promemoriansfuilag överenstämmer i huvudsak med mitt förslag föratom att stortkapitoletdefinieras som aktiekapitol i stället för bundet eget kapitol. anför, utöver de synpunkter som jag redovisat i avsnitt2.2, att även andra omständigheter än nettovärdet av tillgångaraa bör kunnamotivera ett lägre aktiekapitol än motsvarande fem iniljoner ecu, t.ex.finansieringsverksamhetens natur. Skälen för mitt förslag:Som jag anfört ovan (avsnitt 2.2) så skall det enligt artikel 3 i försfebanksamordningsdirektivet krävas obligatorisk auktorisation av ettkreditinstitut irman det får påbörja verksamhet. Detfe får konsekvenser förvissa mindre finansbolag. Enligt 2 § finansbolags-lagen krävs nämligen intetillstånd för finansieringsföretog sora har ett nettovärde av tillgångar iverksamheten understigande . Undantog gäller dock för bolag somär bankägda eller driver finansierings-verksamhet riktod mot konsumenter.Sådana bolag måste alltid söka tillstånd. Kravet i direktivet på obligatoriskauktorisation för alla kreditinstitut gör att det fria utrymmet att drivafinansieringsverksamhet nu måste tos bort. Som jag också angett ovanär huvudregeln i andra banksaraordningsdirektivet (artikel 4) att ettkreditinstitut skall ha ett stortkapitol på ininst fem miljoner ecu (ca 37miljoner kr.) men att det fmns en möjlighet att sätto kravet lägre förvissa kategorier av kreditinstimt. Sfertkapitolet får Prop. 1992/93:89 dockaldrig vara lägre än en miljon ecu (ca ). Med stortkapitolavses, sora jag berört tidigare, bundet eget kapitol såsora det definieras i 11kap. 7 § aktiebolagslagen. Enligtfinansbolagslagen måste ett bolag för att erhålla tillstånd enligt lagen ha ettaktiekapitol på rainst fera imljoner kr. Ett bolag sora driver verksamhet inoradet fria utrymmet och inte är tillståndspliktigt behöver endast uppfyllaaktiebolagslagens generella krav att aktiekapitolet skall uppgå till . Om i detto avseende skulle hålla sig endast till EG:shuvudregel med ett ovillkorligt krav på fem miljoner ecu i stortkapitol skulledetto medföra stora förändringar vad gäller möjligheten att drivafinansieringsverksamhet i mindre skala. Enligt rain raening bör därför den möjlighetsom EG:s direktiv ger att för särskilda kategorier av kreditinstitut tillåtoett stortkapitol på encfest en miljon ecu utnyttjas. Bolag av viss begränsadstorlek bör tillåtos driva tillståndspliktig verksarahet med det lägrestortkapitolet. Att som föreslår även undanto andrakategorier av bolag från huvudregeln om motsvarande fem miljoner ecu i bundeteget kapifel finner jag däremot inte motiverat. Införande av en raöjlighet tillundantog på grand av finansieringsverksamhetens natur kan dessutom sfella tillsvåra gränsdragningsproblem vilket torde stricfe mot EG-direktivete krav påatt undantog bara får beviljas särskilda, klart urskiljbara kategorier avkreditinstitut. Värdetpå tillgångaraa i finansieringsverksamheten används i finansbolagslagen sommåttetcxk för verksamhetens omfattning. Gränsen vid vilken finansieringsföretogniåste söka tillstånd enligt fmansbolagslagen är som nämnto . Närdet nu gäller att besfemma storleken av de företog som skall kurma drivaverksamhet med ett lägre bundet eget kapitol bör värdegränsen kunna sättoshögre. Det är ju inte som tidigare fråga om en gräns under vilken bolagen skallkunna driva oreglerad verksamhet utan samtliga bolag är tillståndspliktiga ochstår under tillsyn. En gräns för balansomslutningen på . fmnerjag väl avvägd. Därmed uppnås också en lämplig relation mellan kravet på bundeteget kapitol och kapitoltäckningskravet. Detbör här anmärkas att det nya kravet på bundet eget kapitol inte omedelbartberör de bolag som driver finansieringsverksamhet. Ett sådantbolag kan forteätto sin verksamhet med den kapitolbas som bolaget hade den 2maj 1992 (dagen för undertecknandet av EES-avtolet) så länge ägarförhållandenai bolaget är oförändrade. Detto framgår av artikel 10 i andrabanksamordningsdirektivet cxh av en bestämmelse med motsvarande innehåll, somföreslås införd under punkten 6 i övergångsbestämmelseraa till lagen. Mittförslag: Kreditmarknadsbolagen skall vara underkastade vissa rörelseregler. Detsfells ett gnmdläggande sundhetskrav på verksaniheten och besfemmelser omförvärv av placeringsaktier, enhandsengagemang och kreditjäv införs. I övrigtskall det av kreditmarknadsbolagens bolagsordningar framgå bl.a. inora vilkasektorer av finansieringsmarknaden bolaget verkar och på vilken risknivåbolaget avser att hålla sig. KMKhade, i enlighet med sina direktiv, bankrörelseregleraa som förebild vidutfonnningen av förslaget till rörelseregler för kreditmark-nadsbolagen. Blandde föreslagna besfemmelseraa fanns bl.a. ett formellt krav på säkerhet vid allkreditgivning och ett förbud, med vissa undanfeg, att förvärva aktier ochandelar ra.ra. Äveni departementoproraeraorian Ds 1991:47 (Finansbolagskrisen En förstudie)föreslog utredaren att rörelseregler av det slag sora gäller för bankema bordeinföras för finansbolagen. Promemoriansförslag överensstämmer med mitt förslag. anför att de föreslagna rörelsereglema är alltfördetoljrika för i alla fall de produktfinansierande finansbolagen. De regler somi dag finns i finansbolagslagen är tillräckliga. ochFinansbolagens Förening befarar att utformningen av sundhetekravet gertillsynsmyndigheten större möjlighet till ingripande än vad EG:s direktiv ger.De föreslår att sundhetekriteriet i lagen knyte närmare direktivtexten ochavser endast de däri angivna områdena, nämligen kreditinstitutens ledning, administration,redovisning och intemkontroll. FinansbolagensFörening moteätter sig också att begränsningar såvitt gäller enhandsengagemangtos in i lagen. Risk firms för att lagstedgade regler på detto område kanbegränsa risktogandet i större uteträckning än vad som är önskvärt raed hänsyntill finansbolagens roll. Skälen för mitt förslag:Enligt min raening bör vissa grandläggande rörelseregler införas i lagen omkreditmarknadsboiag. Ätt, sora en reaktion på de förluster som finansbolagengjort , införa i stort sett samma rörelseregler förkreditmarknadsbolagen som för bankeraa är emellertid att gå för långt. Delsskiljer sig skyddsintressena i kreditmarknadsbolagen från dem i bankemaeftersora bolagen inte får ta emot inlåning på räkning, dels är det önskvärtatt det finns altemativ på marknaden till bankeraas kreditgivning. Alltfördefeljrika rörelseregler för kreditmarknadsbolagen riskerar att föra med sigatt utrymmet för finansieringsverksamhet utonför bankeraa i stort settförsvinner och det i sin tur kan försvåra näringsUvetefinansieringsmöjligheter. De rörelseregler som föreslås har, med några fåanmärkningar, godtogite av alla remissinstonser utom Finansbolagens Föreningsom finner dem alltför EiUigt minmening bör emellertid de begränsade regler som Prop. nu föreslås inte innebäraalltför stora hinder för det stora flertolet Besfemraelseraa angående exerapelvis bolagsordningens innehåll är mycketflexibla och bör kunna tillärapas för vitt skilcfe Ettkrav på rörelsen bör vara att den skall drivas på ett sunt sätt med syftet attupprätthålla förtroendet för de finansiella marknaderaa och därmed bidra tillderas sfebilitet. Det föreslås cferför att det i lagen införs en särskildsundheteparagraf. och harföreslagit att sundhetekravet uttryckligen knyte till de områden sora anges iEG:s försfe och andra banksamorchiingsdirektiv. Jag anser det eraellertid lärapligtatt formulera sundhetekravet så att det så nära som möjligt knyter an tillmotsvarande krav inora övriga tillsynsområden, t.ex. påvärdepapperssidan. För att ett bolag skall få tillstånd bör det således krävasatt den planerade rörelsen kan antos koraraa att uppfylla kraven på en sundverksamhet. I den forteätto verksamheten, efter det att tillstånd harmeddelate, bör naturligtvis detto krav på sundhet vara uppfyllt. Detåligger att vid sin tillsyn övervaka att så verkligen ärfallet. Kravetpå en sund verksamhet innebär att kreditmarknadsbolagen skall se till att derasorganisation, arbeteraetoder och beslut baseras på noggranna och tillräckligtlångsiktiga bedömningar. De raåste också se till att deras exponering för olikatyper av risker ligger inora rimliga gränser. Det betyder inte attkreditmarknadsbolagen inte kan engagera sig i verksamheter sora är förknippaderaed risker, uten snarare att de risker som bolagen uteätter sig för skallkunna bäras utan att bolagen äventyrar sitt kapitel eller på annat sätt skacferdem som är beroende av bolagens verksamhet. Exerapelvis bör bolagen lägga uppen viss strategi för hur upplånings-och utlåningsportföljen skall sammansättesför att motverka effekteraa av ränteförändringar. Detfaktum att upplåningen numera till en stor del sker i utländsk valute ställerockså krav på att bolagen beakter valutakursriskeraa och ser till att dessahålls på en rimlig nivå. EnligtEG:s direktiv skall tillsynsmyndigheterna ha huvudansvaret för övervakning avkreditinstitutens likviditet. 1 jämförelse med banker har kreditmarknadsbolageninindre omfettande variationer i kassaflödet. Ett kreditmarknadsbolag får intete emot inlåning från allmänheten för att finansiera sin verksarahet. Därförfinns det inga kvantitetiva regler, sora t.ex. kassareservregler, som syftertill att skapa garantier för att kreditmarknadsbolagen håller entillfredsställande likviditetenivå. Det torde allmänt sett vara svårt att sägaviken grad av likviditet som skall krävas i ett kreditraarknadsbolag.Likviditetekravet varierar i hög grad beroende på vilken art och omfattningbolagete verksamhet har. 1kravet på sund verksarahet ligger också ett krav på att te skälig hänsyn tillkunderaas, och då främst konsumenteraas, intressen. måste naturligtvis i sinverksainhet bl.a. beakte konsuraentkreditlagens Prop. 1992/93:89besfemmelser ora infonnation etc. Föratt framför allt obligationsköpare skall kunna bedöma karakferen hos ettkreditraarknadsbolag föreslår jag att det i lagen tas in en besfemmelse om attdet i bolagens bolagsordningar skall ges vissa grandläggande upplysningar. Detbör bl.a. i stora drag framgå inom vilka sektorer av finansieringsmarknaden sorabolaget avser att hålla sig och på vilken risknivå man planerar att hållautlåningen, dvs. om säkerhet skall krävas och, om så är fallet, vilken form avsäkerhet som skall godtes. Kreditmarknadsbolagen bör liksom fraansbolagen hamöjlighet att verka över hela kreditmarknaden. Inget bör eraellertid hindra attde, såsora kreditaktiebolagen i cfeg, koncentrerar sin verksarahet cxh cfermedfår karaktären av rena specialinstitut. Derma specialisering kan cfe framgå avbolagsordningen. påpekat bör en lägre grad av utförlighet ibolagsordningen kunna accepteras för de bolag som inte refinansierar sig påobligations- eller certifikateraarknaden. Alltför detoljerade krav påbolagsordningens innehåll såvitt gäller verksarahetein-riktning ra.ra. skulleannars lätt kunna verka låsande. Ettkreditmarknadsbolags bolagsordning skall enligt mitt förslag godkännas avFinansinspektionen vid tillståndsprövningen. Varje ändring i bolagsordningenskall också prövas av inspektionen. Denföreslagna lagen innehåller inte något forraellt krav på säkerhet vidkreditgivning. Däreraot sfedgas att kredit får beviljas endast om låntegaren pågocfe grander kan förväntes fullgöra låneförbindelsen. Inte heller ifinansbolagslagen finns någon regel ora säkerhet. I flertolet avkreditoktiebolagens bolagsordningar finns däremot bestämmelser omsäkerhetekrav. Enligt min mening bör kreditraarknadsbolagen ha möjlighet attlämna blancokrediter och därför bör inte något formellt säkerhetekrav införas ilagen. Att ett bolag kan lämna krediter uton säkerhet skall framgå av dessbolagsordning. De bolag sora är kreditoktiebolag och sora avser attforteätto med oförändrad verksarahet skall naturligtvis även forteättningsvis ibolagsordningen närmare ange de säkerhetekrav som ställs för utlåningen. Ifinansbolagslagen fmns inga regler som begränsar finansbolags förvärv av s.k.placeringsaktier. Däremot krävs tillstånd för förvärv avorganisationsaktier. I kreditaktiebolagens bolagsordningar firms regelmässigtinfeget besferaraelser sora begränsar bolagens möjligheter att förvärva aktier.EG:s andra banksamordningsdirektiv innehåller i artikel 12 en bestämmelse ombegränsningar av kreditinstitute s.k. kvalificerade innehav av aktier ochandelar i företeg som inte driver finansiell verksamhet. Med kvalificeratinnehav försfes innehav i ett företeg som motsvarar eller raer avkapitelet eller av rösteraa eller som möjliggör ett väsentligt inflytende överledningen av företeget. Enligtdirektivet får ett kreditinstittite kvalificerade innehav av aktier eller Prop. andelari icke-fmansiella företeg uppgå till högst ett belopp raotsvarande sextioprocent av institutete kapifelbas och innehav i ett enskilt sådant företegtill högst feraton procent av kapitelbasen. skall, såsora jag redogjortför tidigare, ante lagstiftning i överenssfemmelse med direktivet ochmåste således införa en begränsningsregel avseende aktie- och andelsförvärvsom görs av kreditmarknadsbolag. Jag finner inte några skälatt införa en strängare regel än den som lagte läst i direktivet och föreslårdärför en besfemmelse med raotsvarande ranehåll. Jagföreslår också att de begränsningar sora stedgas får överskridas när det krävsför att bolaget skall kunna skydda en fordran. Aktier eller andelar soraförvärvate raed stöd av denna regel skall avyttras så snart det kan ske utenföriust för bolaget. KMKföreslog att en bestämmelse ora enhandskrediter raotsvarande den i 2 kap. 16 §BRL skulle införas i den av kommittén föreslagna kapi tel marknadslagen. Föratt minska de risker sora ett kreditraarknadsbolag uteätte för bör bolaget intefå ha fordringar på sarama låntegare eller på låntegare sora är förbundna medvarandra i väsentlig ekonomisk intressegemenskap i sådan omfattning att farakan uppkomma för kreditmarknadsbolagete solvens. Enensidigt sammansatt kreditportfölj som besfer av endast ett fåfel störreengagemang kan vara oförenlig med ett kreditmarknadsbolags sunda utveckling.Bolaget kan i hög grad bli beroende av kredittegarens ekonomiska utveckling ochdennes ekonomiska svårigheter kan drabba bolaget i sådan uteträckning att dessstebilitet komraer i fara. Stora krediter till en och sararaa låntegare kanäven raedföra risk att kreditmarknadsbolaget lockas eller anser sig tvingatatt bevilja ytterligare krediter till denne för att på så sätt försöka undgåhotande föriuster avseende den tidigare kreditgivningen. Avdenna anledning bör enligt min mening, såsora KMK föreslagit, en bestämmelse omenhandskrediter motsvarande den som firms i bankrörelselagen införas även ilagen om kreditmarknadsbolag. Även ora riskspridningsregler av dette slag ärett av de viktigaste inslagen i regelverket till skydd för de finansiellaföretegen bör störste tillåtna engagemang inte nu fixeras till något bestämtbelopp, viss andel av omslutningen eller liknande, uten på samraa sätt som ibankrörelselagen ges en allmänt hållen beskrivning. utfårdarredan i dag allmänna råd och föreskrifter om bl.a. finansbolagsenhandskrediter. Att en lagregel nu införs innebär inte i sig någon förändringav vad som gällt, även om inspektionen av andra skäl kan finnaanledning att skärpa sina föreskrifter. Inom EG arbeter man raedatt te fram ett direktiv om s.k. "large exposures" som skall reglerakreditinstituts enhandsengagemang, eller stora exponeringar. skall införlivas i svenskrätt kan det antes medföra förändringar av de Prop. 1992/93:89 svenskaregleraa på området. Kreditraarknadsbolagenskall enligt raitt förslag vara aktiebolag. Det irmebär att låneförbudet i 12kap. 7 § aktiebolagslagen koramer att träffa kreditraarknadsbolagen på saramasätt sora det träffar kreditaktiebolagen och finansbolagen, ora ingetannat sägs i lagen om kreditraarknadsbolag. Iimebördenav aktiebolagslagens låneförbud är i korthet följande. Enligt 12 kap. 7 §försfe stycket aktiebolagslagen får ett aktiebolag inte lärana penninglån tillvare sig aktieägare, styrelseledamot eller verksfellande direktör i bolageteller i annat bolag inora den koncera bolaget tillhör. Som en följd av 8 kap. 1§ Qärde stycket och 8 kap. 3 § andra stycket aktiebolagslagen gäller förbudetäven penninglån till styrelsesuppleant och vice verkställande direktör i bolaginora konceraen. För att hindra ett kringgående av förbudet har lagstifterenuteträckt det till att gälla också peiminglån till fysiska eller juridiskapersoner sora är närsfeende till en person i den angivna prinferkreteen. Iparagrafens andra stycke fmns vissa undanteg från låneförbudet. Vid sidan omdet nu beskrivna låneförbudet finns i paragrafens tredje stycke ett särskiltförbud mot penninglån i syfte att förvärva aktier i det långivande bolaget.Dette förbud gäller i princip envar. 1 fjärde stycket finns dock ett undantegäven från dette senare förbud. I2 kap. 17 § BRL finns i sfellet en bestämmelse enligt vilken en bank inte får,på andra villkor än sådana som banken normalt sfeller upp, lämna kredit tillvissa i paragrafen uppräknade fysiska och juridiska personer som står bankennära. Redani förarbetena till finansbolagslagen (1980:2) anförde departementechefen attfrågan om låneförbudete tillämpning på finansbolag kunde komma att omprövas iannat sammanhang (prop. 1978/79:170 s. 26). Därefter föreslogvärdepappersmarknadsutredningen i sitt betänkande Värdepappersraarknaden(1984:2) att kreditjävsbesfenimelser skulle införas i finansbolagslagen ochkreditektiebolagslagen. Även KMK har föreslagit att kreditmarknadsbolagen skallvara undantegna från låneförbudet i aktiebolagslagen och att enkreditjävsbesfemmelse skall införas i stället. Somskäl för sitt ställningstogande anförde KMK, i överenssfemmelse med vadvärdepappersmarknadsutredningen anfört, bl.a. följande. Kreditgivning är ettnormalt inslag i kreditmarknadsbolagens verksamhet och det bör vara naturligtatt utgå från att erhållande av lån från det egna bolaget är ett fullt legitimtoch naturligt utnyttjande av bolagete tjänster. Härtill kommer att bolagen harsvårt att förebygga att låneförbudet överträds, vilket är följden dels avmängden kreditärenden och dels den vittomfattonde krete som enligt 12 kap. 7 §aktiebolagslagen är utestängd från lån. En ytterligare väsentlig aspekt är attdet inte finns anledning att för kreditmarknadsbolagens kreditgivning uppsfella längre gående restriktionerän sora gäller för bankeraa. Med hänsyn till likheteraa och beröringspunkteraamellan bolagens och bankeraas verksamhet är det tvärtom naturligt att en såcfenreglering av bolagens kreditgivningsrätt väljs som står i nära överenssfemmelseraed banklagstifmingen. Jag insfemmer i dessaöverväganden och föreslår cferför att kreditmarknadsbolagen skall undantasfrån låneförbudet i aktiebolagslagen cxh att en kreditjävsbestämmelsemotsvarande den i bankrörelselagen införs i lagen. Mittförslag: När ett kreditmarknadsbolag ingår i en koncera skall övriga bolag ikonceraen, även om de inte står under tillsyn, lämnainspektionen de upplysningar som behövs för tillsynen överkreditmarknadsbolaget. Finansinspektionenstillstånd krävs för att ett kreditmarknadsbolag skall få lämna koncerabidrag. Promemoriansförslag överenssfemmer i huvudsak med mitt förslag. 1 departementepromeraorianDs 1991:47 (Finansbolagskrisen En förstudie) konsteterar utredaren attfinansbolagslagen inte innehåller några bestämmelser som mera deteljerat angeromfattningen av den företogs-krete som skall vara föremål förFinansinspektionens tillsyn. Bestämraelsemas utformning har medfört attinspektionen i något eller några fall vägrats insyn i företog som stått ettauktoriserat finansbolag nära. 1 syfte att effektivisera tillsynen och göra denmer meningsfull föreslås därför i promemorian att finansbolagslagenkompletteras med bestämmelser avseende omfattningen av tillsynen när det gällerfinansbolag som ingår i koncemer. anser att har tillräckligamöjligheter att utöva tillsyn över koncemer. Bestämmelser om koncemtillsyn börinföras först när det antagna EG-direktivet på området är tillämpligt försvensk del. anföratt man lägger synnerlig vikt vid att inspektionen, för att kunna fullgöra eneffektiv tillsyn, erhåller insyn i .samtliga bolag i en koncem. Den föreslagnaupplysningsplikten är ett nödvändigt försfe steg i riktning mot en utvidgadtillsyn över finansiella koncemer. framför vidare att intematransaktioner kan ha stor betydelse för ett företogs stebilitet, säkerhet ochsundhet. En regel motsvarande den föreslagna 1 kap. 11 § BRL, som förbjuderkoncembidrag uton medgivande av , bör därför enligtinspektionens mening införas i den nya lagen. Skälen för mitt förslag:De s.k. banksmittoreglema firms i 1 kap. 5 § bankaktiebolagslagen ochskall enligt mitt förslag flyttos till 1 kap. 11 § BRL.