prop · GG03150 · 1992-12-31 00:00:00 — -11,2 -16,3 -12,8 -10,8 -9,2 -6,6 -4,3 -0,3 -1,1 -0,8 -0,5 -0,1 -2,9 -4,7 -3,4 -3,6 -3,1 -1,6 -0,8 -14,2 -24,9 -34,2 -41,5 -45,4 -46,7 Denoffenlliga sektorns utgifter beräknas minska från av BNP 1993 lill attmotsvara 1998. Det är härvid att märka att andelen uppgick tillomkring . Exklusive ränteposlen minskar andelen från ca 64,1993 tillomkring 1998. Nedgången har till stor del sin grand i förändringar itransfereringama. Viktiga föratsättningar för kalkylen är att den offentligakonsumtionsvolymen minskar samt att ovanredovisade budgetförstärkningsprogram i övrigt genomförs. Underskottet istatens finansiella sparande minskar från att motsvara av BNP 1993 tillatt motsvara 1998. Delfinansiella sparandet i kommunerna ökade kraftigt och uppvisade då ettöverskott på efter att ha uppvisat underskott varje årsedan 1985. beräknas ett överskott i det finansiella sparandet i sammastorleksordning. Överskotten har sin grand i att skatteinkomsterna, till följdav eftersläpningseffekter, fortsatt attöka avsevärt medan utgiftsutvecklingen, på grand av en lägre löne-ochprisökning, dämpats påtagligt. Genom all skatteinkomsteraa, lill följd avnedgången i aktiviteten i den svenska ekonomin, dämpas försämras kommunernasfinansiella sparande avsevärt 1994. beräknas detfinansiella sparandet till att börja med uppvisa förhållandevis storaunderskolt för att sedan förbättras. Med kalkylens föratsättningar uppstår ettmindre överskott 1998. (Kommunerna behandlas närmare i Bil 6.) Del finansiella sparandeti socialförsäkringssektorn har sjunkit under de senasie åren och beräknasmotsvara av BNP 1993. Andelen kalkyleras fortsätta att sjunka till ca1% 1998. Orsaken till denna utveckling är i huvudsak attpensionsutbetalningaraa överstiger avgiftsinkomstema i ATP-systemet. Enligt kalkylernaförbättras det totala finansiella sparandeunderskotlet i den offentliga sektomfrån all motsvara nära 13 1/av BNP 1993 fill att motsvara drygt 3 1/1998.Det i utgångsläget mycket stora underskottet i de offentliga finansemareduceras sålunda avsevärt. Det strakturella underskottet elimineras helt.Emellertid uppkommer likväl avsevärda underskoll i detoffentliga finansiella sparandet. Härmed ökar den offentliga nettoskulden,vilken 1993 motsvarade av BNP, till motsvarande 46 1/av BNP 1998,se diagram 12:8. Diagram 12:8 Den offentliga sektorns finansiellanettoställning 1992/93:150 Bilaga1.1 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 Källa: Dettotala finansiella sparandet förbättras och bytesbalansen uppvisar överskott Summanav de olika sektoremas finansiella sparande, vilket motsvarar bytesbalansenssaldo, beräknas öka successivt . Förbättringenav den offentliga sektorns finansiella sparande motverkas av att det förnärvarande förhållandevis höga finansiella sparandet i den privata sektoraväntas avta något. Nedgången i det privata finansiella sparandet beräknasemellertid bli mindre än uppgången i den offentliga sektoms sparande. Som andelav BNP kalkyleras överskottet i bytesbalansen växa från 1994 tilldrygt 1998. 1992/93:150 Bilaga1.1 Diagram12:9 Finansiellt sparande 1980-1998 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1996 1998 Källor: , ochFinansdepartementet Densvenska sparbalansen beräknas uppvisa flera särdrag fram till1998. Överskottet i bytesbalansen, som andel av BNP, ligger på en historisktsett hög nivå. Del privata sparandet är högt, även om det avtar något. Särskiltanmärkningsvärt, sell i ett historiskt perspektiv, är den höga nivån föricke-finansiella förelag. Trots relativt snabbekonomisk tillväxt och omfattande besparingar kommer det offentligasparandeunderskottet att vara betydande även . Detstrakturella underskottet elimineras emellertid och förloppet indikerar gradvisminskade finansiella spänningar. Den sanering av de offentliga finanserna somgenomförs förbättrar föratsättningama för sänkta räntoroch ökar sannolikheten för en god realekonomisk utveckling. 13 Hotmot en balanserad utveckling av svensk Pop. 1992/93:150 ekonomi Bilaga i.i Densvenska ekonomin befinner sig i en mycket besvärlig situation präglad av djuplågkonjunktur och långtgående strakturell obalans. De historiska erfarenhetemaav hur en anpassning till mer normala förhållanden skulle kunna gå till ärytterst begränsade. De senaste årens utveckling - såväl i ochutomlands - har visat att starka och svåranaly-serade krafter påverkar detekonomiska förloppet. I detta kapitel diskuteras närmare påtagliga hot mot enbalanserad utveckling av den svenska ekonomin. Deninternationella tillväxten kan bli lägre än föratsett. Stora anpassningsproblemi de ledande länderaa, höga realräntor och restriktioner på dethandelspolitiska området är några faktorer som kan påverka utvecklingen inegativ riktning. Därmed försämras också högst påtagligt möjligheteratt uppnå en god tillväxt . Ettannat hot emanerar från de finansiella obalanser som föreligger i den svenskaekonomin. Om företag och hushåll upplever att balansen mellan tillgångar ochskulder är otillfredställande och strävar efter en fortsatt konsolidering avsin finansiella ställning, kan investeringar och konsumtion komma att utvecklassvagare än vad som angivits i huvudkalkylen. Enrelativt hög tillväxt beräknas vara möjlig att uppnå, sominflationstakten ligger på en nivå som t.o.m. är lägre än i omvärlden. Detlaställer stora krav på arbetsmarknadens flexibilitet och en väl fungerandelönebildning. Om dessa föratsättningar inte uppnås, kommer också utvecklingenall bli sämre än kalkylerat. Motorni tillväxten måsle vara den konkurrensutsattasektora. I utgångsläget utgör den dock en relativt liten del av ekonomin. Någondjupgående strakturell förändring inom industrin kan inte förväntas i etl såbegränsat tidsperspektiv. För att kalkylens gynnsamma utveckling ska varamöjlig alt uppnå måste befintliga företag uppvisa en mycket hög grad avflexibilitet och expansionskraft. 13.1 En sämre internationell utveckling Omden intemationella utvecklingen blir sämre ... Denkalkyl över den medelfristiga utvecklingen av den svenska ekonomin sompresenteras i föregående kapitel bygger på en relativt optimistisk bedömning avden ekonomiska utvecklingen i omvärlden . BNP-tillväxten iOECD-området kalkyleras där i genomsnitt uppgå till 2 3/underperioden 1995-1998.1 ett historiskt perspektiv innebär detta likväl en tämligenmåttlig tillväxttakt. Flera faktorer bidrar härtill. Återhämtningen av denintemationella konjunkturen förväntas bli förhållandevis dämpad eftersom destora ekonomiema inte är i fas med varandra. Detta verkar utjämnande på konjunktursvängningama.Effekter av skuldkonsolidering i såväl hushåll som företag håller tillbakaefterfrågan i många länder Flertalet har vidare stora underskoll i de offenfligafinansema, vilket gör att behovet av budgetsa- Prop. 1992/93:150 nering ärbetydande. Detta verkar också återhållande på den ekonomiska Bilaga 1.1aktiviteten. Det finns dessutom tecken på att de mer långsiktigatillväxllaktema kommer att bli lägre framöver än vad de varit historiskt, bl ai . Denintemationella tillväxt som bedömts som mest trolig, och som lagts till grandför den medelfristiga kalkyl som redovisats i föregående kapitel, är sålundarelativt låg sedd i ett historiskt perspektiv. Det kan emellertid inteuteslutas att utvecklingen blir svagare än vad som antagits i kalkylen.Återhämtningen i kan komma alt hämmas av en långsam uppgång avsysselsättning och hushållsinkomster Hushållens benägenhet att minskasparkvoten ytterligare från den mycket låga nivån i utgångsläget torde vara mycketbegränsad. I föratses anpassningsprocessema dra ut . Effektemaav skuldsanering etc på hushållen kan visa sig bli större än beräknat.Företagens investeringar kan dämpas till en nivå mer i linje med övrigaindustriländer Nedgången i riskerar att förlängas och fördjupas,vilket då håller tillbaka tillväxten i övriga delar av . Handelspolitiskarestriktioner, utebliven överenskommelse om liberalisering av världshandelninom ramen för etc kan också komma all verka hämmande på världsekonomin. Detföreligger sålunda en viss risk att BNP-tillväxten i omvärlden blir lägre änvad som antagits i den redovisade kalkylen. Marknadstillväxten för Sverigesexport skulle härmed dämpas påtagligt. I etl sådanl alternativt scenario kan denintemationella prisutvecklingen också antas bli lägre. Under normalaomständigheter skulle då även räntenivåeraa tendera att sjunka, något somsannolikt skulle leda lill lägre räntor även i . Osäkerhet om takten idet europeiska samarbetets framtida utveckling, valutasystemens och denekonomiska politikens utformning etc. kan emellertid föra med sig en utvecklingmed förhållandevis höga intemationella räntor, såväl nominella som reala. Deltaskulle verka dämpande på tillväxten i omvärlden och även motverka entillväxtstimule-rande räntenedgång i . Det kan heller inte uteslutas atten sådan osäkerhet tar sig uttryck i en ökad sparbenägenhet hos hushåll ochföretag, vilket verkar återhållande på efterfrågan och produk-lionslillväxten. Enkvantifiering av dessa risker i termer av BNP-tillväxt etc är givetvis myckelvansklig. Med utgångspunkt från de riskfaktorer som berörts ovan kan detemellertid bedömas rimligt att räkna med att den årliga BNP-fillväxten iOECD-området kan bli åtminstone 1/lägre än vad somantagits i den i föregående kapitel redovisade kalkylen. Omden intemationella ekonomin skulle utvecklas i enlighet med de farhågor somskisseras ovan kan följdema för den svenska ekonomin bli allvarliga. Två av deviktigaste föratsättningaraa för grandkalkylens återhämtning kan i ett sådantscenario äventyras. för svensk export blirväsentligt lägre riskerar exportexpansionen att bli Prop. 1992/93:150 försvag för att kunna ge den inhemska ekonomin nödvändig draghjälp. Bilaga 1.1Om den svenska räntenedgängen dessutom uteblir kan de finansiella obalansemakomma att ge upphov till betydligt slörre skadeverkningar på den reala ekonominän vad som föratsätts i grandkalkylen. Denkonkurrensutsatta sektorns andel av ekonomin är inte tillräckligt stor för alli sig själv trots kraftig tillväxt kunna pressa ned den totala arbetslösheten inågon högre grad. Emellertid spelar exporten en viktig roll i detåterhämtningsförlopp för hela ekonomin som skisseras i grandkalkylen. Underåren 1994 och 1995 ökar exporten med totalt . Denna expansion fårdirekta följdverkningar för den inhemska ekonomin genom ökade investeringar,inkomster och sysselsättning. Genom att exportexpansionen dämpar arbetslöshetenger den också upphov till en ökad optimism och framtidstro hos hushållen.Därigenom bidrar den i hög grad lill alt hushållens sparkvot vänder nedåt ochdärigenom till en ökad privat konsumtion. Denna konsumlionsefterfrågan är i sintur en föratsättning för att invesieringstillväxten i de skyddade sektorernaska ta fart. Om världsmarknadstillväxten skulle bli avsevärtlägre samlidigl som svensk export inte förmår återvinna marknadsandelar i högreutsträckning än vad som föratsätts i grandkaJkylen blir exportuppgången alltförsvag för att kunna fungera som en sådan tillväxtmotor En viktig fråga vad gäller möjligheteraa till en kraftig expansion ärhur avgörande själva tillväxten av våra exportmarknader är i den nuvarandesituationen. Förbättringen av det relativa kostnadsläget för den svenskaindustrin föratsätts bli mycket kraftig. Man kan hävda att möjligheteraa attvinna andelar på den befintliga marknaden bör vara mycket stora i en sådansituation. Storleken på de marginaltillskoll som bestäms av marknadstillväxtenskulle då inte behöva vara så viktiga för exportutvecklingen. Stora delar avsvensk exportindustri arbetar emellertid på marknader där det existeraravsevärda Irögheter när det gäller möjlighetema att med priskonkurrens erövranya kunder kontraktstider, traditionellt etablerade kundrelationer etc.förhindrar snabba växlingar från en leverantör till en annan. I sådanaavseenden är rörligheten sannolikt större vid en expansiv utveckling med månganyetablerade företag. Därigenom skulle det gå lättare att snabbt vinnamarknadsandelar vid en hög marknadstillväxt. Den svenska ekonomins känslighetför variationer i världsmarknadstillväxten skulle då vara extra stor i dennuvarande situationen. Ovanståendediskussion har främst berört de direkta följdema av en långsammarevärldmarknadstillväxt. Det intemationella hotscenario som diskuteras ovaninnebär också fortsatta finansiella stömingar med högre räntenivåer och störreräntemarginaler gentemot hushåll och företag. En sådan utveckling skulle försvensk del bli extra problematisk. Grandkalkylens konsumtions- ochinvesteringsbeteende baseras på en gradvis sjunkande räntenivå. En beståendehög ränta skulle iimebära fortsatt press nedåt på tillgångsprisema. Förhushållens del skulle främst lägre bostadspriser ge upphov till ytterligarebehov av skuldkonsolidering. Därmed skullehushållssparandet öka och den privata konsumtionen bli Prop. 1992/93:150 lägre. Fallandepriser på företagens tillgångar skulle också minska deras belåningsutrymme ochdärigenom hämma investeringama. Därtill kommer att färre investeringsprojektblir lönsamma vid en högre räntenivå. Ovanstående scenario accentuerar också derisker för störningar i det finansiella systemet som diskuteras i kapitel 13.2. Slutsatsenblir att ett scenario för den interaationella ekonomin med lägre tillväxt ochhögre räntor skulle få mycket negativa konsekvenser för den svenska ekonomin.Exporten räcker i ett sådant fall inle till som motor i ettåterhämtningsförlopp. De inhemska anpassningsproblemen som finns i ekonominfördjupas. Arbetslösheten riskerar att permanentas på en mycket hög nivå ochsaneringen av statsfinanseraa skjuts . 13.2 Utdragna anpassningsprocesser på de finansiellamarknaderna 1kalkylen över den svenska ekonomins utveckling har antagits att destora obalanser som karaktäriserat det svenska finansiella systemet kommer attklinga av . Några kraftiga begränsningar av kreditutbudetantas således inte föreligga på lite . Hushållens och företagensefterfrågan på krediter under senare delen av 1990-lalet antas inte i någonhögre grad hämmas av fortsatt försiktighet och en vilja att ytteriigarekonsolidera sin ställning. Båda dessa villkor måste vara uppfyllda för att denkalkylerade tillväxten skall uppnås. Erfarenheter från andra länder pekar dockpå att anpassningsprocessen kan komma att ta . Ett exempel ärUSA, där motsvarande process hämmade tillväxten , trots en mycketexpansiv penningpolitik. Om de finansiella störningama blir mer långvarigauppstår allvarliga effekter på den reala ekonomin. I detta avsnitt diskuterasriskema för en mer utdragen anpassning, där både utbud och efterfrågan påkrediter utvecklas svagt . Isamband med avregleringen av kreditmarknadema expanderade både företag ochhushåll sin skuldsättning. Den ökade tillgängligheten på krediter utnyttjades istor utsträckning till alt investera i olika typer av fastigheter, såvälbostäder som kommersiella lokaler Prisema drevs därmed upp, vilket ökadesäkerhetemas värde och möjliggjorde ytterligare skuldsättning. En prisbubblauppstod för framför allt kommersiella fastigheter och flerbostadshus, sediagram 13:1. Diagram13:1 Prisutvecklingen på olika fastighetstyper 280 240 200 160 120 1 80 I Kommersiella fastigheter | / ""-. 19811982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 Anm.: Egna hem 1992 utveckling under loppet av året Källa:Statistiska centralbyrån Närföratsättningama förändrades, bl.a. genom lägre tillväxt, sänkt inflationstaktoch som en följd av skattereformen minskad skattelättnad för ränteutgifter,vändes prisuppgången i sin motsats. Mångafastighetsköp hade genomförts med myckel låga krav på direktavkastning. Ikalkylen låg ofta en förväntan om fortsatt prisuppgång, vilket genomförsäljningar skulle trygga företagets likviditet. Övergången från prisuppgångtill prisfall förändrade radikalt förastätt-ningama för dessa fastighetsköp,både soliditets- och likviditetsmässigt. Följden har blivit alt en mängdfastighetsrelaterade företag gått omkull. Bankemas kreditförluster har ökatdramatiskt och uppgick enligt till ca 70 mdr. Avdessa kreditförluster är fastighetsrelaterade medan övriga förlusterfrämst beror på lågkonjunkturens effekter inom andra branscher Trots en i mångafall god intjäningsförmåga slår nu många banker inför akuta insolvensproblem.Staten ligger f.n. i förhandlingar angående stödåtgärder gällande bank,SE-banken, samt . har stödinsatsemauppgått till ca 44 mdr kr, vilket motsvarar av BNP. Staten har dockgjort garantiåtaganden på ytterligare ca 30 mdr kr Effekterpå den reala ekonomin: Kreditefterfrågan Denhittills kraftigaste reala effekten av krisen är att byggandet i olika formeravtagit avsevärt. Förklaringen är att lägre fastighetspriser gör byggandeolönsamt eftersom det då oftast är billigare att köpa befintliga byggnader änatt bygga nytt. Bostadsinvesteringama minskade med 6,och beräknasrasa med ytteriigare . 1992/93:150 Bilaga1.1 Prognosenför byggnadsinvesteringaraa totalt lyder på en minskning Prop. 1992/93:150 med13 resp. och fill 1994 väntas minsk- Bilaga 1.1ningen av byggnadsinvesteringaraa ha givit ett negativt bidrag till BNP på ca3,Att fallet blivit så stort beror även på attbyggnadsinvesteringaraa var mycket höga före nedgången, vilket var enkonsekvens av de dåvarande höga prisema. Detta visar vilka problem den realaekonomin utsätts för vid stora prisfall på ekonomiskt centralatillgångsmarknader Enannan effekt på den reala ekonomin av prisfallet på bostäder och andratillgångar är den sjunkande efterfrågan från hushåll och företag som beror påminskade förmögenhelsvärden. För hushållens del påverkar detta både konsumtionoch investeringar genom alt hushållen blivit fattigare samt genom minskademöjligheter att utöka sina krediter Egnahemsprisema har t.o.m. 4:e kvartalet1992 i genomsnitt sjunkit med sedan toppnivån 1991. I vissa regioner harprisfallet varit mer dramatiskt än så. I många fall är marknadsvärdet på husett.o.m. lägre än skulden, vilket eliminerar möjligheten till ökad belåning samtskapar starka incitament för amorteringar. Sjunkande tillgånspriser har pådetta och många andra sätt medverkat till konsumtionen föll med . De allt lägre fastighetspriserna har även drabbat många företag ochbidragit till minskade investeringar, både genom att nyinvesteringar blivitolönsamma jämfört med att köpa befintliga tillgångar och genom allmäntsjunkande soliditet. Fråganom det föreligger en överdriven återhållsamhet med alt låna ut, sk creditcranch, har länge varit föremål för en het debatt. Vissa undersökningar hargjorts, men resultaten har inte kunnat ge någon entydig bild. Helt klart är attbankeraa med tiden blivit restriktivare i sin utlåning. Detta är naturligteftersom oförsiktig utlåning var en viktig orsak lill de problem som drabbatfinanssektora. Denna anpassning av bankemas riskbenägenhet är därför i grandenpositiv. Frågan är dock om utlåningen blivit så restriktiv att i grandenlönsamma projekt stoppas, eller t.o.m. all långsiktigt livskraftiga företag gåromkull. Som redan konstaterats är frågan svår att besvara, men med tanke på deuppenbara svårigheter som är kopplade till riskbedönming förefaller del inletroligt att denna nu plötsligt skulle vara optimal. En viss överreaktion frånbankernas sida kan i detta perspektiv inte uteslutas. Kreditulbudetsutveckling beror dock inle bara på bankeraas vilja att låna ut, utan också påderas faktiska möjligheter står många banker inför akutainsolvensproblem. En direkt följd av detta är att bankeraasuilåningsmöjligheter starkt begränsats. I vilken mån detta påverkat den realaekonomin är inte uppenbart, med tanke på den mycket svagainvesteringseflerfrågan som råder p.g.a. lågkonjunkturen. En bidragande orsaklill alt den efterfrågade kreditvolymen är så låg är att utlåningsräntoraa,särskilt de reala räntoraa efter skatt, är mycket höga. Förklaring till dettaär bl.a. att banker och bostadsinslitut ökat sina 10 1992/93. Nr 150 Bil. marginalermellan in- och utlåning, vilket i sin tur är en konsekvens av Prop. 1992/93:150de ökade kreditförlusteraa i kombination med bristfällig konkurrens. Bilaga 1.1Enligt beräkningar uppgick den genomsnittliga skillnaden mellanbankemas in- och utlåningsräntor per till 7,4procentenheter De höga marginalema verkar dämpande på investeringar ochkonsumtion och utgör ytterligare ett exempel på hur den finansiella krisenåterverkat på den reala ekonomin. Deproblem som vidlåder de finansiella marknadema är inte unika för Sverige.Liknande förlopp med kraftiga prisuppgångar följda av prisfall ochsoliditetsproblem samt därav följande låga investeringar och återhållsamkonsumtion, har drabbat t.ex. , , , och Finland.Erfarenheter från dessa länder antyder att det kan ta avsevärd tid innaneffekterna på den reala ekonomin klingar ul. Hur ser risken för ett merutdraget förlopp ut för del? Kredittillgångenriskerar att utgöra en tillväxtrestriktion , dels som enföljd av begränsad kapitalbas i banker och andra finansiella institut, delsp.g.a bestående höga räntemarginaler mellan in-och utlåning. Bankemasintjäningsförmåga kommer troligen att behöva ligga högt under en relativt långlid framöver Hur detta gäller är mycket ovisst, då det till stor delstyrs av hur de framtida kreditförlustema utvecklas, vilket i sin tur beror påtillgångsprisema. Det är inte omöjligt att det stöd bankema erhåller frånstaten kommer att ställa krav på den framtida intjäningsförmåga. Följaktligenföreligger del en risk för att räntemarginalema kommer att fortsätta att liggapå en historiskt sett hög nivå, som tillväxten av kapitalbasen hämmassom en konsekvens av tidigare och tillkommande kreditföriuster Dessa problemkan' i viss mån dämpas som en följd av den intemationellt integreradekapitalmarknaden. In- och utlåning kan i större utsträckning komma att ske viautlandet som utländska banker kan etablera sig i , t.ex. genomuppköp av hela eller delar av befinfliga banker Utländskt kapital kan då bidratill den svenska kreditförsörjningen som räntemarginalema reducerasgenom ökad konkurrens. Skulduppbyggnadeninom icke-finansiella företag har medfört en ökad sårbarhet med avseende påutlåningsräntoma. Företagens skuldsättning har ökat från av BNP 1985till under 1990-1991. Ökningen av lånen i svenska kronor, vilketmotsvarar ungefär hälften av den totala uppgången, avsåg till ca 50%fastighetsföretag. Diagram13:2 Icke finansiella företags skulder samt reala och finansiella Prop. 1992/93:150 tillgångar i relation till BNP Bilaga 1 1 Anm.: Ireala tillgångar ingår kommersiella-, industri samt flerbostadsfastigheterSkulder är exklusive Svensa koncernskulder, Svenska handelskrediter samt övrigaskulder. Finansiella tillgängar är exklusive Svenska koncernfordringar.Svenska handelskrediter, tillgängar i utlandet samt övriga tillgängar. Somframgår av diagram 13:2 medförde den påtagliga prisuppgången påfastighetsmarknaden att de icke-finansiellaföretagens nettoförmögenhet (d.v.s. skillnaden mellan de två översta kurvoma) ökadetrots höjd skuldsättningsgrad. I och med all prisema på kommersiellafastigheter och flerbostadshus fallit snabbi ser dock företagens nuvarandesituation betydligt sämre ut än 1991. Hårdast har fastighetsrelaterade företagdrabbats, men även andra förelag har fått en betydande obalans mellantillgångar och skulder Diagram 13:3 Icke finansiella företags ränteutgiftsnetto irelation till rörelseresultat efter avskrivningar 1992/93:150 Bilaga1.1 Anm.: SNI 1-9 exklusive fastighetsbolag och statligaaffärsverk Källa: Diagram13:3 demonstrerar hur nettoräntekostnaden utvecklats för icke-finansiellaföretag exkl. fastighetsförvaltning och statliga affärsverk. Som synes upptarräntekostnaden en allt slörre andel av resultatet. Detta har ökat företagenssårbarhet och därmed incitamenten att dra ned skuldsättningen. Genom att dereala tillgångama minskat i värde förstärks incitamenten tillskuldminskningar. En ekonomisk återhämtning i enlighet med kalkylen ställerkrav på förhållandevis höga investeringar, bl.a. i K-sektom. För att möjliggöradetta måste utlåningsräntoraa sjunka och lönsamheten öka.