prop · GF03167 · 1992-01-01 00:00:00 — Den ändring som EG-direktivet påkallar är att ångerrätten i hemförsäljningslagen får omfatta inte bara köpta varor utan även varor som har överlåtits eller upplåtits med anledning av andra avtal, t.ex. hyres- eller leasingavtal. Vidare måste konsumenten ges rätt att ångra ett tjänsteavtal. Verkan av att ångerrätten utövas skall enligt direktivet vara att konsumen- ten är fri från varje förpliktelse med avseende på det aktuella avtalet. Något undantag för det fall att prestationen har fullgjorts finns inte. Att, som någon remissinstans har varit inne på, kräva att konsumenten alltid skall vara betalningsskyldig för utförda tjänster är således inte förenligt med direktivets regler. I den mån konsumenten har erlagt betalning för varor som har levererats eller för tjänster som har utförts skall han få tillbaka pengarna. Den närmare regleringen av hur återbetalning för levererade varor eller för utförda tjänster skall gå till, liksom för återlämnande av mottagna varor m.m., överlämnas enligt artikel 7 till nationell rätt. i hemförsäljningslagen innebär därvid att näringsidkaren skall lämna tillbaka vad konsumenten har betalt om denne utövar sin ångerrätt (10 och 11 §§). Konsumenten får dock utöva sin ångerrätt endast om den mottagna varan hålls i väsentligen oförändrat skick, om inte varan har förstörts eller förändrats på grund av någon åtgärd som har varit nödvändig för att undersöka varan eller på grund av någon omständighet som inte kan hänföras till konsumenten (8 §). Den sistnämnda bestämmelsen motsvarar vad som gäller i bl.a. och reglerna i direktivet ger inte anledning att ändra den. För de tjänsteförpliktelser som har omfattats av hemförsälj- ningslagen har konsumenten inte haft någon motsvarande återbäringsskyldighet när det gäller material. Någon anledning därtill har knappast heller funnits eftersom den nuvarande regleringen tar sikte närmast på serviceavtal och liknande. Om hemförsäljningslagen får omfatta tjänsteförpliktelser i allmän- het kommer saken delvis i ett annat läge. I en del fall är det naturligtvis inte möjligt för konsumenten att återlämna materialet, exempelvis om närings- idkaren har renoverat konsumentens villafasad med nytt virke. Om emellertid den förestående fasadrenoveringen inte har kommit till stånd men virke har överlämnats till konsumenten bör virket rimligen återlämnas. I promemorian har föreslagits en lösning som knyter an till bestämmelsen i 23 § konsumenttjänstlagen (1985:716) och som går ut på att näringsidkaren får rätt att återfå det material som han har stått för, om det kan ske utan att konsumenten åsamkas olägenheter av betydelse eller kostnader. Förslaget har vunnit gehör av det helt övervägande antalet remissinstanser och även jag ansluter mig till det. 3.9 Regleringens tvingande karaktär Promemorians bedömning: Överensstämmer med mitt (se promemorian s. 28 och 29). Remissinstanserna: Bedömningen godtas genomgående. Skälen för min bedömning: Ett avtalsvillkor som i jämförelse med bestäm- melserna i hemförsäljningslagen är till nackdel för konsumenten gäller inte mot denne (se 3 §). Parterna kan alltså inte i förväg avtala om avvikelser som är till nackdel för konsumenten. En bestämmelse med denna innebörd finns även i direktivet (artikel 6). Det föreligger alltså inte något behov av en svensk lagändring på denna punkt. Med de ovan föreslagna ändringarna kommer hemförsäljningslagen att bli tillämplig inte bara på försäljning av egendom utan även på exempelvis hyra och leasing samt på tjänster. Som någon remissinstans har påpekat blir benämningen "hemförsäljningslag" därmed inte lika heltäckande som . Lagens nuvarande namn är emellertid väl inarbetat och tar sikte på de fall som även torde bli de mest frekventa. I likhet med det stora flertalet remissinstanser ansluter jag mig därför till bedömningen i pro- memorian att det inte föreligger tillräckliga skäl för en namnändring. 3.11 Kostnader och resursbehov De föreslagna reglerna innebär att hemförsäljningslagen får ett vidare tillämpningsområde än som är fallet. Detta torde dock inte leda till några ökade kostnader för konsumentvägledare, allmänna reklama- tionsnämnden eller domstolar. Tvärtom torde antalet tvister kunna antas bli färre eftersom de gränsdragningsfrågor mellan avtal om köp och avtal om tjänst som i viss utsträckning utgör ett problem blir mindre betydelsefulla. De informationsinsatser från det allmännas sida som kan bli nödvändiga torde kunna inrymmas inom ramen för befintliga anslag. taget finns det inte skäl att anta att förslaget kommer att medföra några ökade kostnader för det allmänna. Vad gäller kostnader för näringslivet torde få antas att de som sysslar med verksamhet som omfattas av hemförsäljningslagen, framför allt tjänsteverksam- het, kommer att anpassa denna verksamhet till lagens regler vad gäller fullgörandet av den egna prestationen. Frånsett ett initialskede finns det inte anledning att anta att de nya reglerna i hemförsäljningslagen kommer att medföra några kostnadsökningar inom näringslivet. Med hänvisning till vad som har anförts i avsnitt 1 bör de nya reglerna träda i kraft . I fråga om avtal som har ingåtts före ikraftträ- dandet bör äldre föreskrifter gälla. I enlighet med vad jag har anfört har inom upprättats förslag till lag om ändring i hemförsäljningslagen (1981:1361), bilaga 6. Lagrådet har granskat lagförslaget. 1 § Denna lag tillämpas då näringsidkare yrkesmässigt överlåter eller upplåter lös egendom eller utför tjänster till konsumenter för huvudsakligen enskiltbruk, om avtalet ingås 1. vid hembesök, varmed förstås ett besök i konsumentens eller någon annan konsuments bostad eller på någon annan plats där konsumenten inte endast för stunden befinner sig, 2. vid telefonsamtal som utgör ett led i försäljning eller annan liknandeverksamhet per telefon, eller 3. under en av näringsidkaren organiserad utflykt till en plats utanför dennes fasta försäljningsställe. Lagen tillämpas dock inte, om 1. det pris som konsumenten sammanlagt skall betala understiger , 2. avtalet gäller leverans av livsmedel från näringsidkar sigt betjänar vissa rutter, 3. avtalet gäller finansiella instrument som avses i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument, 4. avtalet gäller uppförande av byggnad eller annan fast anläggning på markeller i vatten, 5. avtalet är ett försäkringsavtal, 6. avtalet ingås vid ett hembesök som äger rum på konsumentens uttryckliga begäran och avtalet gäller en vara eller en tjänst som omfattas av konsu- mentens begäran eller som har ett direkt samband med den varan eller tjänst-en, eller 7. avtalet ingås vid ett telefonsamtal med ett kreditinstitut som avses i 3 § lagen (1988:1385) om riksbank och avtalet gäller en tjänst. Paragrafen innehåller bestämmelser om lagens tillämpningsområde. Första stycket I första stycket anges till en början att lagen skall tillämpas då en näringsidkare yrkesmässigt överlåter eller upplåter lös egendom till konsu- menter för huvudsakligen enskilt bruk. I förhållande till gällande rätt innebär detta den nyheten att inte bara köp utan även andra avtal om överlåtelser och upplåtelser omfattas av lagen. Det kan röra sig om exempel- vis hyra eller leasing. Första stycket innehåller vidare den nyheten att inte bara de s.k. abonne- mangsavtalen utan alla avtal om tjänster faller under lagen. Det kan vara fråga om arbeten på fasta och lösa saker, t.ex. ändrings-, reparations-, installations-, tillverknings- och rivningsarbeten (se dock andra stycket 4). Det kan också gälla uppdragsavtal innefattande intellektuella eller konstnär- liga prestationer, såsom en arkitekts färdigställande av ritningar för ett garage eller en konstnärs utförandet av ett porträtt eller avtal om medicinsk eller annan behandling av djur eller människor. Ett ytterligare exempel på en tjänst som omfattas av lagen är avtal om förvaring. Enligt punkt 1 är lagen till en början tillämplig vid hembesök. För att ett hembesök skall föreligga krävs att näringsidkaren besöker konsumenten. Om det är konsumenten som har besökt näringsidkaren - i dennes affärslokal eller på en auktion, mässa, marknad etc. - är det inte fråga om ett hembesök. Den vanligaste formen av hembesök är besök av näringsidkaren i konsumentens bostad. Även besök av näringsidkaren i annan konsuments bostad räknas som hembesök gentemot konsumenten. Detta får betydelse exempelvis i situationer där en person bjuder hem vänner och bekanta och vid bjudningen en represen- tant för ett kosmetikaföretag demonstrerar och säljer produkter från företa- get. Den konsument som vid en sådan bjudning inhandlar varor har alltså möjlighet att i enlighet med lagens bestämmelser ångra sitt köp. Liksom enligt gällande rätt räknas som hembesök även besök som en näringsidkare avlägger på någon annan plats där konsumenten inte endast för stunden be- finner sig. Angående innebörden av detta uttryck kan hänvisas till prop. 1981/82:40 s. 24. Enligt punkt 2 är lagen vidare tillämplig på avtal som sluts vid tele- fonsamtal. gällande rätt har omfattat sådana avtal under förutsätt- ning att telefonsamtalet utgör ett led i en av näringsidkaren bedriven telefonförsäljning (se prop. 1981/82: 40 s. 24) och avser en vara. De nu tillagda orden "eller annan liknande verksamhet" syftar inte till annan ändring än att också i detta avseende fånga in sådana fall där det inte är fråga om försäljning utan om t.ex. hyra eller leasing eller om tjänster. En tredje situation där lagen är tillämplig är enligt punkt 3 utflykter. En förutsättning är att det rör sig om en av näringsidkaren organiserad utflykt som görs till en plats utanför dennes fasta försäljningsställe. Frågan om den närmare innebörden av uttrycket fast försäljningsställe har berörts i prop. 1971:86 s. 90 och SOU 1979:76 s. 141 f. Ett typfall där utflyktsregeln är tillämplig är att en detaljhandlare anordnar en resa för konsumenter till ett näringsställe och där förevisar och försäljer sina produkter. Andra stycket I punkterna 1 - 3 görs, liksom i gällande rätt, undantag för prestationer där priset understiger ett visst belopp, för avtal om finansiella instrument samt för livsmedel. I sistnämnda avseende har dock undantaget begränsats till leveranser från näringsidkare som regelmässigt betjänar vissa rutter. Om sålunda en näringsidkare vid ett enstaka tillfälle försäljer livsmedel vid hembesök, omfattas försäljningen av lagen. Den föreskrivna beloppsgränsen kan naturligtvis medföra att leveranser av livsmedel undantas även i fall då försäljningen sker vid ett enstaka tillfälle. Genom en ny bestämmelse i punkt 4 görs vidare undantag för avtal om upp- förande av byggnad eller annan fast anläggning på mark eller i vatten (jfr 2 § första stycket andra punkten köplagen, 1990:931). Det bör framhållas att det endast är avtal om uppförande av byggnad m.m. som har undantagits. Ett avtal som går ut på tillhandahållande och infogande av en lös sak i fast egendom (eller fast sak) faller alltså under lagens tillämpningsområde. Detsamma gäller avtal om reparation av sådan egendom. Ytterligare undantas genom en uttrycklig bestämmelse försäkringsavtal (punkt 5). Detta innebär i sak ingen ändring i förhållande till gällande rätt. I den i det praktiska livet inte ovanliga situationen att en konsument träffar avtal om försäkring efter att ha blivit uppringd eller besökt av ett försäkringsombud omfattas sålunda försäkringsavtalet inte av hemförsäljningslagen. Som framgår av första stycket punkt 1 är utgångspunkten att alla avtal som träffas under ett hembesök faller under lagen. Enligt andra stycket punkt 6 görs dock undantag för de fall där besöket äger rum på konsumentens uttryck- liga begäran. Åtskillig egendom är inte av sådant slag att den brukar förvär- vas vid tillfälliga kontakter mellan konsumenten och näringsidkaren. I dessa fall föregås i stället avtalsslutet av ingående förhandlingar. Ett praktiskt exempel är köp av monteringsfärdiga småhus. I sådana fall torde ofta den omständigheten att det definitiva avtalet sluts i konsumentens bostad bero på dennes uttryckliga begäran. Köpet faller därmed utanför hemförsäljnings- lagen. Andra praktiska situationer då det förevarande undantaget kan vara til- lämpligt är då en konsument ber en reparatör att laga konsumentens TV-apparat hemma hos konsumenten eller en representant för ett företag att förevisa en ny produkt i konsumentens bostad. Undantaget för begärda besök gäller den vara eller tjänst som avsågs med besöket men också varor och tjänster som har ett direkt samband med den förstnämnda varan eller tjänsten. Det kan vara fråga om varor och tjänster som är nödvändiga för att den med besöket avsedda varan eller tjänsten skall fungera, t.ex. installation av en tvättmaskin i samband med köp av maskinen. Det kan också röra sig om varor och tjänster som, fastän de inte är nödvändi- ga, ändå har en naturlig anknytning till den med besöket avsedda varan eller tjänsten, såsom då en konsument i samband med köp av en videoapparat också köper videokassettband. Däremot omfattar undantaget inte ett sådant fall då en konsument ingår ett avtal med en TV-handlare om köp av en ny TV efter att ursprungligen ha tillkallat handlaren för reparation av en befintlig TV. Enligt punkt 7 görs även undantag för avtal om tjänster som ingåtts per telefon med kreditinstitut som avses i 3 § lagen (1988:1385) om riksbank. De kreditinstitut som avses är bankinstitut, lokala förenings- banker, kreditaktiebolag, finansbolag, värdepappersinstitut, allmänna pen- sionsfonden, försäkringsföretag med svensk koncession, landshypoteks-och stadshypoteksinstitutionerna samt . Undantags- regeln i den förevarande punkten innebär att om exempelvis en bank ringer upp en kund och erbjuder denne en privat-rådgivning omfattas ett träffat avtal därom inte av hemförsäljningslagen. 4 § När avtal ingås vid hembesök eller under en av näringsidkaren organiserad utflykt till en plats utanför dennes fasta försäljningsställe, skall nä- ringsidkaren lämna konsumenten en handling där denne informeras om innehållet i denna lag samt om namn och adress till någon som ångerrätten enligt 6 § kan utövas mot. Konsumenten skall skriva under ett exemplar avhandlingen som bekräftelse på att han eller hon har tagit e informationshandling som överlämnas till konsumenten skall vara åtföljd av en blankett, som denne kan använda för att utöva sin ångerrätt. När avtal ingås vid telefonsamtal som utgör led i försäljning eller annan liknande verksamhet per telefon, skall näringsidkaren senast tre dagardärefter till konsumenten lämna eller sända en bekräftelse av avtalats, tillsammans med den handling och den blankett som avses i första stycket. Handlingar och blanketter som avses i första och andra styckena skall överensstämma med formulär som fastställs av regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer. Paragrafen innehåller regler om näringsidkarens informationsplikt m.m. Första stycket Stycket innehåller två nyheter. Den ena är en följd av att lagen är til- lämplig också på avtal som sluts under vissa utflykter. Ändringen innebär att utflyktssituationen omnämns i paragrafen. Den andra nyheten är ett uttryck- ligt krav på namn- och adressuppgift på någon som ångerrätten kan utövas mot. Andra stycket Ändringen är en följd av att inte bara köp utan även andra avtal om överlå- telse eller upplåtelse av lös egendom liksom avtal om tjänster omfattas av lagen. 5 § Om föreskrifterna i 4 § inte iakttas, är konsumenten inte bunden av avta- let. Vill konsumenten att avtalet skall återgå enligt första stycket, skall nä-ringsidkaren underrättas om detta från det a överlåtelse eller upplåtelse av lös egendom konsumenten tog emot varan eller en väsentlig del av den eller, vid avtal om en tjänst, näringsidkaren börjadeutföra tjänsten. Annars har konsumenten förlorat sin rä avtalet skall återgå. 7 § Vid avtal om överlåtelse eller upplåtelse av lös egendom börjar ångerveck- an löpa den dag då konsumenten tog emot varan eller en väsentlig del av den eller undersökte varan eller en likadan vara, dock tidigast dendag då handlingar som avses i 4 § kom konsumenten till h Vid avtal om en tjänst börjar ångerveckan löpa den dag då de handlingar som avses i 4 § kom konsumenten till handa. Detsamma gäller vid avtal om överlå- telse eller upplåtelse av lös egendom, om näringsidkaren skriftligen har kom- mit överens med konsumenten om detta i fall då, 1. varan har tillverkats eller väsentligt ändrats efter konsumentens särskilda önskemål, eller 2. det, med hänsyn till att varan är skrymmande eller av någon annan liknande anledning, inte skulle vara rimligt att ångerveckan började löpa först då konsumenten tog emot varan eller en väsentlig del av den ellerundersökte varan eller en likadan vara. 8 § Konsumenten får vid avtal om överlåtelse eller upplåtelse av lös egendom utöva sin ångerrätt endast om den vara som han eller hon har tagit emot hålls i väsentligen oförändrat skick. Detta gäller dock inte, om varan har för-störts eller förändrats på grund av någon åtgärd som har va att undersöka varan eller på grund av någon omständighet som inte kan hän- föras till konsumenten. I 5, 7 och 8 §§ har termen "gods" bytts ut mot termen "vara". Övriga ändringar i dessa paragrafer är en följd av att inte endast köp utan även andra avtal om överlåtelse eller upplåtelse av lös egendom omfattas av lagen. Bestämmelsen i 8 § är inte tillämplig vid avtal om en tjänst (se prop. 1981/82:40 s. 35). 9 § Om konsumenten vid avtal om överlåtelse eller upplåtelse av lös egendom utövar sin ångerrätt, skall den vara som han eller hon har tagit emot hållastillgänglig på den plats där den har tagits emot. tillgänglig på någon annan plats som konsumenten anvisar, om näringsidkaren utan olägenhet kan hämta den där. Har varan sänts till konsumenten med post skall denne sända tillbaka varan på samma sätt, under förutsättning att näringsidkaren tillhandahåller enlämplig förpackning och att konsumenten inte behöver lägga u porto. Om konsumenten vid avtal om en tjänst utövar sin ångerrätt, skall vad som sägs i första och andra styckena tillämpas på material som konsumenten har tagit emot, förutsatt att konsumenten inte åsamkas olägenheter av betydelseeller kostnader. Första och andra styckena I styckena har termen "gods" bytts ut mot termen "vara". Ändringen i övrigt i första stycket är en följd av att inte endast köp utan även andra avtal om överlåtelse eller upplåtelse av lös egendom omfattas av lagen. Tredje stycket Som framgår av 8 § gäller i fråga om avtal om överlåtelse eller upplåtelse av lös egendom att konsumenten får utnyttja ångerrätten endast om mottagna varor hålls tillgängliga i väsentligen oförändrat skick. Ett sådant krav ställs av naturliga skäl inte upp vid avtal om tjänst. En annan fråga är om konsumenten ändå i viss utsträckning bör vara skyldig att återlämna material som har överlämnats för en tjänst. Regleringen i förevarande stycke tar sikte på denna fråga. Hänvisningen till första och andra styckena innebär att även material som har mottagits med anledning av ett avtal om en tjänst i princip skall hållas tillgängligt för näringsidkaren eller återsändas till denne. En förutsättning är dock att konsumenten inte åsamkas olägenheter av betydelse eller kostnader. Om någon åtgärd med avseende på materialet inte har påbörjats, skiljer sig situationen inte principiellt från den som gäller vid leverans av varor. sådana fall torde sålunda konsumenten regelmässigt få anses skyldig att hålla materialet tillgängligt för näringsidkaren. Om däremot materialet har helt eller delvis sammanfogats med konsumentens egendom, är det inte säkert att materialet kan avlägsnas utan olägenhet av betydelse för konsumenten. Men om så är möjligt är konsumenten i rimlig utsträckning skyldig att ge närings- idkaren tillfälle att få tillbaka materialet. Det får dock inte medföra något nämnvärt besvär för konsumenten. Denne skall exempelvis inte behöva vara av med sin egendom som är av betydelse för honom. Konsumenten är heller aldrig skyldig att ta på sig några kostnader för att näringsidkaren skall kunna ta tillbaka material. Paragrafen reglerar inte frågan om näringsidkarens rätt till ersättning, om konsumenten underlåter att fullgöra sin skyldighet att medverka till att materialet återlämnas. Av allmänna regler torde följa att konsumenten i ett sådant fall normalt får räkna med att ersätta näringsidkaren för materialet. 10 § Om konsumenten utövar sin ångerrätt, skall näringsidkaren lämna tillbaka vad konsumenten har betalt. Konsumenten har rätt att behålla varan, och i förekommande fall materialet, till dess att näringsidkaren fullgör denna skyldighet. Om näringsidkaren i fall som avses i 9 § första stycket inte hämtar varan,eller i förekommande fall materialet, f ångerveckan började löpa, tillfaller egendomen konsumenten utan ersättning. Detsamma gäller om näringsidkaren i fall som avses i 9 § andra stycket inte lämnar tillbaka vad konsumenten har betalt. Paragrafen behandlar näringsidkarens skyldighet när en konsument har utnyttjat sin ångerrätt. Termen "gods" har bytts ut mot termen "vara". Ändringarna i övrigt är en följd av att inte bara köp utan även andra avtal om överlåtelse eller upplå- telse av lös egendom liksom avtal om tjänster omfattas av lagen. Första stycket Bestämmelsen i första meningen innebär bl.a. att om konsumenten ångrar ett avtal om en tjänst, är näringsidkaren skyldig att lämna tillbaka hela det belopp som konsumenten har betalt även om näringsidkaren har utfört tjänsten. Detta svarar i sak mot den hittillsvarande regleringen i 11 § angående de s.k. abonnemangsavtalen. Andra meningen innehåller i överensstämmelse med gällande rätt en regel om rätt för konsumenten att hålla inne varan till dess att närings- idkaren har fullgjort sin betalningsskyldighet. En nyhet är att regeln har utvidgats till att avse även material som näringsidkaren har tillhandahållit vid en tjänst. I de fall där konsumenten enligt 9 § tredje stycket är skyldig att hålla mottaget material tillgängligt för näringsidkaren kan konsumenten alltså hålla inne materialet till dess att näringsidkaren lämnar tillbaka vad konsumenten har betalt. Andra stycket Liksom enligt gällande rätt tillfaller varan konsumenten utan vederlag, om den inte avhämtas från den dag då ångerveckan började löpa. Detsamma skall i fortsättningen även gälla beträffande material i förekommande fall, dvs. i de fall där materialet annars skulle tillkomma näringsidkaren. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår att anta förslaget till lag om ändring i hemförsäljnings- lagen (1981:1361). Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå att anta det förslag som föredraganden har lagt fram. COUNCIL DIRECTIVE of to protect the consumer in respect of contracts negotiated away from business premises (85/577/EEC) THE COUNCIL OF THE EUROPEAN COMMUNITIES,