prop · GG03100 · 1992-12-31 00:00:00 — Resultatet innebäratt i ovanstående tabell ingär avskrivningar av militära krediter ellerexportkrediter i statistiken för respektive land enligt fotnot, men inte isumman för det totala biståndet från DAC-länder. Biståndet från andra länder änOECD-länderna har genomgått stora förändringar. De arabiskaländerna minskade sitt bistånd avsevärt . skeddedock en markant ökning i biståndet, framför allt från , ochFörenade . Biståndet från arabländerna ökade då frän 2,6 miljarderUS dollar 1989 till 1990. Huvudförklaringen är deextraordinära behov som orsakades av krisen vid . sjönkdock detta biständ igen till . Statistiken om biståndfrån icke är ännu mycket osäker, men klart är att det innebär enordentlig minskning. Det totala biståndet från länder utanför beräknastill vilket är det lägsta som någonsin redovisats. Omvälvningarna i det fornaSovjetunionen och de central- och östeuropeiska länderna innebär storaförändringar i det bistånd som dessa länder har givit. Det finns ingen säkerinformation om biståndet frän denna region. Biståndet minskade markant under år1990 och även om tillförlitlig statistik inte finns tillgänglig är det klartatt biständ från tidigare minskade ytterligare under år 1991.Biståndet från har fortsatt att öka medan det är värt att notera attbiståndet från minskat . EG/EES OCH BISTÅND ansökte den Ijuli 1991 om medlemskap i medlemskap i kan bli aktuellt först från är 1995. har endast en marginelleffekt pä det svenska biståndet. Det gäller deltagande i EG:s FoU-program, därdet s.k. STD-programmet (Sciences and Technologies for Development) är avsärskilt intresse ur u-landsforskningssynpunkt. Det analysarbete som bedrivits bådei och av EG har givit vid handen att några principiella förändringarav det svenska biståndet inte är att vänta med anledning av ett svensktEG-medlemskap. har i sitt yttrande över den svenskamedlemskapsansökan vad gäller biståndet bl.a. sagt: "erfarenheter i fråga omutvecklingssamarbete skulle utgöra cn 66 tillgängför gemenskapen, särskilt inom ramen för den gemensamma politik Prop.1992/93:100 avseende utvecklingssamarbete som upprättas enligt Fördraget omEuro- Bilaga 4 peiska unionen. Det bör inte bli nägot problem för Sverigeatt ansluta sig till hela pä detta område och till alla deinternationella avtal om utvecklingssamarbete som har ingåtts avgemenskapen." Den ekonomiska omfattningen avSveriges bidrag till EG:s biständ vid ett medlemskap har avUtrikesdepartementet beräknats till ca per är, eller avden svenska biståndsramen. Detta motsvarar EG-an-delen i ochDanmarks nationella biständsbudgetar. Motsvarande genomsnitt för samtliga tolvEG-länder är . Jag förutser att frågorna om EG ochbiståndet kommer att kräva större insatser än tidigare från departementetssida. Visst förberedande arbete har redan utförts, men kraven på insatserkommer att öka under den kommande förhandlingsfasen. biföll under våren 1992Utrikesutskottets hemställan med anledning av en motion omsubsidaritetsprincipen (närhetsprincipen) inom EG (bet. 1991/92:UU15, rskr.1991/92:210). I motionen föresläs att i förhandlingarna omEG-medlemskap bör verka för att subsidaritetsprincipen skall gälla inombiståndsområdet. Närhetsprincipen, som den kommertill uttryck i , innebär att på omräden som inte faller inomGemenskapens exklusiva kompetensområden - som t.ex. biståndet - skallGemenskapen bara agera om politikens målsättning inte i tillräckligutsträckning kan uppnås av medlemsstaterna själva. Den nationella politikenkan därför behöva kompletteras med insatser på gemenskapsnivån. Inom EG pågår nu omfattandediskussioner och arbete med att förtydliga principen och att fortsätta dessinförlivande. Närhetsprincipens tillämpning var även en av huvudfrågorna vidEG:s senaste toppmöte i . Min bedömning är att såväl EG:sställningstagande i fräga om närhetsprincipen som formerna för en förbättradsamordning medlemsländerna emellan vad gäller biståndet kommer att utvecklassuccessivt. En god balans mellan intresset av ett fortsatt stort nationelltansvar och engagemang i biståndet och en mer effektiv givarsamordning är förmig en högt prioriterad fråga inför kommandemedlemskapsförhandlingar. Jag hemställer att regeringen bereder tillfälleatt ta del av vad jag anfört i fråga omsubsidiaritetsprincipen. Mina förslag i det följande innebär att det samlade biståndetför /94 uppgår till . Beloppet utgör en minskning med , i jämförelse med innevarande budgetår. ningen av biståndsbudgeten sker i enlighet med regeringens proposition 1992/93:50 om ätgärder för att stabilisera den svenska ekonomin. Minskningen av ramen är i huvudsak jämnt fördeladöver de olika anslå- Prop. 1992/93:100 gen. Ett rationaliseringsuttag om avmyndigheternas totala administara- Bilaga 4 tionskostnader har gjorts. Rationaliseringsuttagetär selektivt fördelat på de olika myndigheterna. Sedvanlig pris- ochlöneomräkning samt tekniska justeringar av förvaltningsanslagen innebär dockatt förvaltningsanslagen i några fall ökar nominellt. SAREC och som inkommit med fördjupade anslagsframställningar föreslåsfå treåriga ramanslag för sin administration. De multilaterala bidragen under anslaget C 1.Bidrag till internationella biståndsprogram minskar med ca 418 miljoner kronoroch uppgår till totalt . Det totala multilateralabiståndet är dock större eftersom stora bidrag till internationellaorganisationer även ges från de andra anslagen, inom biståndsramen. Sammantagetuppgår de svenska multilaterala bidragen till ca en tredjedel avbiståndsramen. Av outbetalda medel på underanslaget C 1. Bidrag till internationella biståndsprogram utgör knappt 4,0miljarder kronor medel som reserverats för åtaganden i form avskuldsedlar gentemot internationella oiganisationei och utvecklingsbankerÖveigängen till ny budgeteringsteknik föl bidrag till Internationellautvecklingsfonden () innebär att medel numera inte anslås förrän drar påen skuldsedel. Detta medför att reserverade medel under anslagsposten förtäckande av lagda skuldsedlar successivt minskar. utgjordesålunda det totala skuldsedelsbeloppet under anslagsposten ca 4,6 miljarderkionoi medan reserverade medel för kommande utbetalningar uppgick till knappt 4,0miljarder kronor. Av den ingående reservationen på ca är ca455 miljoner kronoi redan reserverade genom beslut eller utfästelser. Av dereservationer om ca som äi ointecknade, utgöi huvuddeleneller ca , medel som var avsedda för multilaterala insatserinom miljöområdet som uppföljning av om miljö och utveckling iRio de Janeiro . Ca återstår av de medel som avsattsför att främja en effektivare verksamhet inom UNDP, i samklang med debiståndspolitiska målen. Återstoden består till viss del av medel som avsattsför inbetalning till påfyll-nadei i utvecklingsbankerna, men som inte behövttas i anspråk för detta ändamål. Den största åteistående posten, ca 64 miljonerkionor utgörs av medel som inte tagits i anspråk under posten "Andramultilaterala bidrag, övriga insatsei". Av medlen som budgeterats somtäckning för skuldsedlar som utfärdats för lDA:s läkning men ännu ej utbetalatshar regeiingen under budgetåiet 1990/91 beslutat att disponera 125 miljonerkionor för multilaterala insatser i samt 220 miljonerkronor för katastrofinsatser samt under /92 ytterligare 125miljoner kronor för multilaterala insatsei i , utan attSveriges åtaganden gentemot inskränks. Anslaget C 2. Utvecklingssamarbete genom SIDAberäknas sammanlagt till 6 702 miljonei kionor vilket är en minskning med 815miljoner kronor jämfört med innevarande budgetår. Deoutbetalade medlen under anslaget C 2. SIDA uppgår till totalt . Hela dennareservation utom ca Prop. är intecknad genom utfästelser ochavtal för olika pro- Bilaga 4 Av reservationerna hänförs ca till landramarna och regionala stöd. För dessa anslagsposterhar regeringen medgivit en rätt att utfästa belopp på upp till tre gångeranslagna medel för Denna budgeteringsteknik skapar förutsättningarför långsiktighet i landsamarbetet och för att utbetalningarna skall kunnaverkställas i takt med att medel behövs för genomförande av olika projekt ochprogram. Anslaget C 3. Andra biståndsprogramberäknas sammanlagt till 1 vilket är en minskning med 310miljoner kronor jämfört med innevarande budgetår. Den totala reservationen under C 3.Andra biståndsprogram uppgår till . U-landsforskningvia SAREC uppvisar en reservation på ca där allt utomknappt redan är intecknat för olika ändamål. U-kreditergenom BITS uppvisar en reservation med ca varav ca 310miljoner kronor redan är intecknat. Jag anser att reservationen för u-krediterär rimlig för att tjäna som buffert mot svängningar i anslagsbelastningen.Tekniskt samarbete genom BITS uppvisar en reservation på ca 140 miljoneikionoi av vilket allt redan är intecknat. Reservationen pä ca 260 miljonerkronor för stöd till ekonomiska reformprogram och skuldlättnadsåtgärder ärredan helt intecknad för olika insatser. Under anslagsposten projektbiståndtill vissa länder anslogs under /92 medel för det bilateralastödet till Central-och . Reservationerna under denna anslagspost ärca och en avstämmning är under utarbetande för att överförakvarvarande medel till det nya anslaget G. Samarbete med central- ochÖsteuropa. Förändringar av anslagsteknisknatur föreslås för anslaget C 1. Bidrag till internationella biståndsprogram.Hela anslaget har omdisponerats, dock utan att några nya anslagspostertillkommit. Utgifter för biståndsverksamhet,som i statsbudgeten belastar andra anslag än biståndsanslagen bör beaktas vidsummeringen av det samlade biståndet. För /93 uppgår dessautgifter till varav hänför sig tillavräkning för vissa asylkostnader. Anslagsbelopp oehanslagsbenämningar framgår av nedanstående sammanfattande tabell. Tabell 2 Biståndsanslagen 1990/91-1993/94 (mkr) 1992/93 -1993/94 Bidrag till inter- natio- -417,7 -815,0 -310,0 tionell utveckling (SIDA) bildning i (U- forskning (SAREC) -0,5 miskt samarbete (BITS) Bidrag till styrelsen för +/-0,0 Styrelsen för inter- na- nansieras över andra hu- Avräkning för vissa asyl- + /-0,0 -1500,0 Prop.1992/93:100 Bilaga 4 Ökadebehov av internationell samverkan 1den värld av ömsesidigt beroende, som allt tydligare avtecknar sig, ökarbehoven av olika former av internationellt samarbete. Frågor som fattigdom,skuldkris, migrations- och flyktingströmmar, miljöutarmning, obalanseradbefolkningsutveckling, den fortsatta utvecklingen av HIV/AIDS och narkotikam.fl. utgör alla exempel på omräden som endast kan lösas i internationellsamverkan. Sådan samverkan kräver kraftfulla multilaterala institutioner.Emellertid har senare decenniers ökade ömsesidiga internationella beroende intesammanfallit med en tillräcklig förstärkning av de multilaterala institutionerna.Detta gäller särskilt FN, vars förutsättningar att spela en central roll i dennya värld som föreligger efter slut, beskärs av medlemsländernasovilja att anslå nödvändiga resurser för detta ändamål. somutmaningarna ökar för det internationella samfundet, kan jag glädjande nognotera en ökande internationell samsyn på det utvecklingspolitiska området.Det är i det närmaste allmänt accepterat att en demokratisksamhällsutveckling, rättstaten med respekt för mänskliga rättigheter, enfungerande marknadsekonomi och hushällning med naturresurser är fundamentalaförutsättningar för ekonomisk utveckling och ett liv i värdighet för allamänniskor och därmed en långsiktigt hållbar utveckling. En sådan Prop. 1992/93:100samsyn ökar möjligheterna för multilaterala organ att spela en avgörande Bilaga 4 roll i internationellt utvecklingssamarbete. Det gäller FN säväl sominternationella finansieringsorgan. framstår alltmer somden ledande utvecklingsinstitutionen i världen, främst finansiellt men även iflera utvecklingspolitiska hänseenden. Eftersom agerande färåterverkningar pä utvecklingsarbetet i stort är det särskilt glädjande attdebatten och analyserna i utifrån ett fattigdomsperspektiv alltmerfokuserar pä frågeställningar som utvecklingen av mänskliga resurser,miljömässigt hållbar utveckling, betydelsen av god förvaltning (goodgovemance), den privata sektorns utveckling och behovet att hälla tillbakamilitära utgifter. har aktivt medverkat till ett sädant synsätt. Till de internationellafinansieringsorganen hör även de regionala utvecklingsbankerna. Dessa får irespektive region en ökande betydelse, inte minst på grund av deras regionalaförankring. Multilateralt och bilateraltbistånd ställs ibland i motsättning till varandra. Som jag ser det är detemellertid fräga om två kompletterande former för bistånd. De komparativa fördelarna med detmultilaterala systemet är av olika karaktär och bör i vissa avseendenytterligare kunna renodlas. Det utgör ett forum, både på politisk och teknisknivä, för den internationella dialogen om flertalet utvecklingsfrågor sett urbåde givarnas och mottagarnas perspektiv. Pä denna grund utformasinternationellt förankrade normer och konventioner. Förutsättningar skapas förden allt viktigare samordningen av utvecklingspolitik och biståndsinsatser -bäde bilaterala och multilaterala. De multilaterala organisationernasbreda verksamhetsområde bäde kräver och skapar unika förutsättningar försammanställning av dokumentation, statistik och analys pä utvecklingsområdet.Vidare har de multilaterala organisationerna en avgörande roll för mobiliseringav resurser framförallt på områden där samordnade insatser krävs. Det gällerbåde för katastrofinsatser som för det långsiktiga utvecklingsbiståndet.Därtill kommer utvecklingsbankernas förmåga att mobilisera mycket betydanderesurser för utvecklingsändamål genom upplåning pä de internationellakapitalmarknaderna. Jag ser det som angeläget attmultilateralt och bilateralt bistånd samverkar. Sä sker redan t.ex. genomVärldsbankens speciella program för , SPA. Vidare kan erfarenheter fråndet svenska utvecklingssamarbetet med olika länder bilda underlag för svenskaställningstaganden i multilaterala fora och därigenom få än störregenomslagskraft. Sammanfattningsvis anser jag attsvensk aktiv medverkan i internationella organ på utvecklingsområdet fortsatt är av grundläggande betydelse i det svenska biståndet. Genom en sådan medverkan kan bidra till att multilaterala organ ges instrument och resurser att gripa sig an avgörande utvecklingsfrågor i världen. En god grund för värt fortsatta agerande i de multilaterala organisationerna har lagts genom den framåtblickande analys och de slutsatser som presenterats av multibiståndskommittén (SOU 1991:48) och det Nordiska . Ettstarkare och mer effektivt FN Prop. De senaste årens världspolitiska förändringar har skapathelt nya förutsätt- tJuaga 4 ningar för FN att spela en ledande global roll.Det gäller på det säkerhetspolitiska området likaväl som på de ekonomiska ochsociala områdena. I själva verket är FN:s verksamhet på dessa omräden bädeömsesidigt beroende och ömsesidigt förstärkande. Exempel på detta är depågående insatserna i det och . Vi kan inte uteslutaatt detta slags konflikter, med bäde säkerhetspolitiska och ekonomisk-socialakonsekvenser, blir vanligare . Det kan innebära attsäkerhetsbegreppet får en bredare tolkning i många situationer.Fred kommer inte bara att handla om avsaknaden av krig utan i hög grad om hurvi med ekonomiska och sociala insatser och vidgat internationellt samarbetemer aktivt kan bidra till varaktig fred och utveckling. Nya problem, möjligheter och kravpå ställer krav på reformer av FN-systemet. Detställer ocksä krav pä att klyftan mellan omfattningen av de uppgifter som läggspä FN och de resurser som ställs till dess förfogande mäste minska. Dettakommer att bli än viktigare dä stora behov av finansiellaresurser för multilateral verksamhet kan förutses. Det gäller bl.a. päkatastrof-, flykting-, miljö- och be-folkningsomrädena. Det var bl.a. mot den här bakgrundensom det nordiska startades för mer än fyra är sedan. Somredovisades mer i detalj i föregående års budgetproposition var projektetssyfte att formulera förslag till förändringar som kan stärka och effektiviseraFN:s verksamhet på utvecklings- och kata-strofomrädet. Det var således intefråga om att fokusera på vilka specifika politiska, ekonomiska och socialafrågor som bör behandlas i FN, utan i stället en koncentration på de mycketangelägna frågorna om hur och med vilka metoder FN bör ta sig an dessa i enallt mer interdependent värld. reformförsök på detekonomiska och sociala området har avsatt ganska marginella resultat. 1 höggrad har problemet varit att det som en gäng inrättats har därefter, till följdav politiska låsningar, blivit mycket svårt att ändra, nästan oberoende av hurverkligheten har förändrats. Utgångspunkten i projektarbetet varatt komma fram till konkreta och genomförbara reformer utan att behöva få tillstånd en utdragen och besvärlig förändring av . Projektet överlämnadesin slutrapport till FN:s generalsekreterare . Rapporten sammanfattarde reformåtgärder som de nordiska länderna anser vara av främsta politiskarelevans och prioritet. Det i rapporten framlagda förslagetom att inrätta ett internationellt utvecklingsråd (IDC) syftar till attärligen samla medlemsstaternas ministrar för utvecklingsfrågor till ett mötedär de övergripande riktlinjerna för FN:s biståndsverksamhet diskuteras ochläggs fast. Som komplement till dettautvecklingsråd föreslås inrättande av mindre styrelser för var och en av FN:solika biståndsorganisationer. Dessa organ skall löpande styra organisationernasverksamhet utifrån en operationaUsering av utvecklingsrådets riktlinjer.Utgångspunkten är att dessa organ skall förena universalitet ochrepresentativitet med en ökad effektivitet. av att hitta styrelseformer med mindre, menrepresentativa, organ under- Prop. 1992/93:100 stryks naturligtvis av det snabbt växande antalet medlemmar i . finansieras FN:sbiständsaktiviteter till helt övervägande del av årliga frivilliga bidrag.Utfästelserna pä årlig basis ger bristande stabilitet och förutsägbarhet fören verksamhet som kräver mer långsiktig planering och långsiktiga åtaganden.Bidragssystemet har även lett till en alltmer ojämn fördelning avbidragsbördan mellan de stora givarna. Av de totala bidragen tillorganisationer som och barnfonden , svararNorden för . Det innebär att och de övriga nordiskaländerna har ett särskilt ansvar för dessa organisationers effektiva skötsel. Mot den här bakgrunden presenterasockså förslag till ett nytt finansieringssystem med en kombination av treformer av bidrag till de operationella aktiviteterna på biståndsområdet. Denförsta formen utgörs av reguljära bidrag från alla medlemmar. Fördelningen avbidragsbördan skall ske efter betalningsförmåga och därmed blir beloppenmycket begränsade för fattigare länder. Den andra formen av bidrag skallges i form av "förhandlade bidrag". Givarna får härigenom i ettsammanhang ta ställning till både den totala bidragsvolym som krävs under dekommande åren och hur den skall finansieras, dvs. hur bidragsbördan skallfördelas mellan givarna. Den tredje formen av bidrag skall,som , utgöras av frivilliga bidrag som tillägg på de två föregåendebidragsformerna. behandlaräven en lång rad andra frågor av systemkaraktär för att skapa starkareFN-organisationer med stor integritet både i förhällande till givar- ochmottagarländer. Det gäller fackorganens roll och ställning i systemet,framförallt en förstärkning av deras fackkompetens. Det gäller också FN:spersonalfrågor, inkl. löner och andra förmåner, med inriktning på att stärkaFN-organens integritet och generellt stärka kompetensen bland personalen. En annan fråga gällerkatastrofområdet, där FN genom organisatoriska förändringar måste stärkas föratt snabbare och bättre koordinerat kunna gripa sig an det växande antaletkatastrofer oavsett orsak. Glädjande nog kan vi på nordisk sida konstatera attden expertrapport som lade fram påkatasfrofområdet har haft stor betydelse för de reformer som beslutats och somnu är på väg att genomföras. Redan har nya samordningsmekanismer upprättatsinom FN både på fältnivå, på högkvartersnivå och på generalsekreterarens nivä.Pä den senare nivån har tidigare FN-ambassadör tillträtt som en avFN:s högste chefer direkt under generalsekreteraren. På denna nivå inrättas nuockså en samordningskommitté i för FN-systemet, Rödakors-rörelsen ochett stort antal andra enskilda organisationer verksamma på det humanitäraområdet. Dessutom har en reservfond upprättats pä urvilken medel kan tas för omedelbara insatser innan olika appeller omkatastrofbistånd börjat ge resultat. Det återstår dock ett antal åtgärder föratt FN skall kunna fungera sä effektivt som vi har anledning att kräva pädetta område. Reformerna på katastrofomrädet ochi Sekretariatet visar att förändringar av FN verkligen är möjliga. Omfattande nordiska konsultationer i bäde u- 73 och i-länder visar att det finns ett brett stöd förfortsatta reformer på det Prop. 1992/93:100 ekonomiska och sociala området. Den hittillsvarandepresentationsfasen av har övergått i en intensivförhandlingsfas, som inleddes vid i början av juli 1992.Projektets analys och förslag till reformer bildar nu ett centralt underlagför den fortsatta reformprocessen i form av ett officiellt FN-dokument benämnt"Nordic Memorandum on UN Reforms". Det här innebär att tempot ireformarbetet ytterligare växlats upp och ställer de nordiska länderna införett betydande ansvar och inför nya utmaningar med krav på förhandlingskapacitetoch analytiska resurser. och strävan är nu att skapa en såbred uppslutning som möjligt för våra förslag bland medlemsländerna, så att FNbättre kan möta 1990-talets utmaningar och problem. Jag lägger avsevärd vikt vid attsvenska biständsmedel kanaliseras till verksamheter och organisationer somuppvisar hög effektivitet. Det starka stödet till reformer avFN skall bl.a. ses inom ramen för en sädan effektiviteshöjande ambition. Detbetyder ocksä att våra frivilliga bidrag till FN mer noggrant prövas iförhållande till den effektivitet de olika FN-organisationerna uppvisar. Enklar koppling råder således mellan stora svenska bidrag, reformer ocheffektivitet. finns i grunden ett gemensamt intresse mellan givar-och mottagarländer om att få ut större utvecklingseffekt av finansiella bidragtill FN-systemet. Som ett ytterligare led iregeringens ambition att nå ökad effektivitet i användningen av demultilaterala bidragen har en utredning tillsatts med syfte att förbättra ochskapa ökad klarhet i den ekonomiadministrativa processen i ett antalinternationella organisationer. Utredningen som genomförs isamverkan mellan skall ge förslag till stramarebudgetrutiner och förstärkt revisionsförfarande i bl.a. en rad av FN:sfackorgan samt den omfattande verksamhet som finansieras över FN:s reguljärabudget. Prioriteringar inom multilateralt biståndssamarbete Jag har i de allmänna inledande avsnitten utvecklat detsvenska biståndets prioriteringar. Därvid har jag pekat påfattigdomsbekämpningen som övergripande mål. Jag har också pekat på vikten avinsatser till särskilt utsatta grupper, säsom barn och flyktingar. Dessaprioriteringar måste följas upp av flertalet multilaterala organisationer. Demultilaterala organ som har en stark fattigdomsinriktning, mänga gånger påtillskyndan av , bör i mindre grad än andra drabbas av nedskärningar. Deinternationella finansieringsorganen, och dä särskilt , fondför utlåning till de fattigaste , spelar en central roll i dettasammanhang. Till följd av ökade regionalaoch/eller etniska konflikter, ökar kraven på FN:s förmåga att spela en kraftfull, samordnad roll i olika katastrof- och flyktingsituationer. Organ som , WFP, och FN:s flyktingkommissarie, , fär därigenom en ökad betydelse. För att dessa organisationer skall kunna agera snabbt och effektivt i nödsituationer krävs flexibla, reguljära bidrag, som i vissa fall kan kompletteras med sär- 74 skilt riktade bidrag. Jag har tidigare berört betydelsen av en ekologiskthällbar utveckling. 1992/93:100 Multilaterala insatser inom dettaomräde har varit begränsade, men Bilaga 4 ökar successivt iomfattning som en följd av om miljö och utveckling (UNCED) ochfår en allt större betydelse inom flertalet multilaterala organ.