prop · GF03127 · 1992-01-01 00:00:00 — Handläggningen av inlösenförrättningar kommer i allmänhet att innefatta ståndpunktstaganden av sådan beskaffenhet, att den ställer särskilda fordringar på den tjänsteman vid fastighetsbildningsmyndigheten som tilldelas sådan uppgift. Det är därför viktigt att tjänstemannen ifråga besitter tillräcklig kompetens. Utredningen föreslår i ett tillägg till 36 § lantmäteriinstruktionen att behörighet att handlägga inlösenförrättning tillkommer endast tjänsteman som innehar sådan kompetens som enligt 40 § lantmäteriinstruktionen erfordras för att komma i fråga till tjänst som chef för en fastighetsbildningsmyndighet. Till skillnad mot vad som föreskrivs i 40 § har i tillägget till 36 § framhållits utbildning i fastighetsekonomi, eftersom sådan utbildning får bedömas som särskilt värdefull vid handläggning av inlösenfrågor. En annan fråga rörande kompetensen som utredningen tar upp gäller expertmedverkan vid inlösenförrättning. Utredningen anser att det är tillräckligt att bygga expertmedverkan på sakkunniginstitutet i 4 kap. 34 § FBL. Utredningen pekar också på möjligheten med s.k. parallellförordnanden. Vidare föreslår utredningen i ett nytt andra stycke till 4 kap. 34 § FBL att vid förrättningssammanträde, där fråga förekommer för vars utredning sakkunnig förordnas, denne skall närvara om det inte är obehövligt. Utredningen föreslår också att när fastighetsbildningsmyndigheten behöver expertmedverkan, skall myndigheten alltid förordna experten som sakkunnig. Förslaget kommer till uttryck genom en ändring i förevarande paragrafs första stycke. När fastighetsdomstolen handlägger mål om inlösen enligt byggnadslagen deltar alltid nämndemän i avgörandena. Genom utvecklingen mot användande av lantmäteriförrättning i stället för av domstolsförfarande vid handläggning av inlösenfrågor har lekmannainflytandet över sådana frågor kommit att minska i första instans. Den av utredningen förordade reformen, som innebär att fastighetsbildningsmyndigheten skall ersätta fastighetsdomstolen som första instans i mål om inlösen, får till konsekvens att det inte längre finns någon garanti för att lekmän kommer att medverka vid handläggningen av nu nämnda frågor. Eftersom medverkan av lekmän är obligatorisk vid fastighetsdomstolens handläggning av inlösenfrågor, talar starka skäl för att så också bör vara fallet vid fastighetsbildningsmyndighetens handläggning av dessa frågor. Utredningen är dock inte beredd att gå så långt som till att föreslå obligatorisk medverkan av lekmän vid inlösenförrättningar. Det är emellertid viktigt att lekmannainflytandet blir väl tillgodosett vid sådana förrättningar. Utredningen föreslår att, om det vid inlösenförrättning skall hållas sammanträde med sakägarna, skall två gode män ingå i myndigheten, såvida inte sakägarna enas om att sådan medverkan ej skall ske. Det förordas att kostnaderna för dessa gode män inte skall finansieras genom lantmäteritaxan utan genom anslag från staten. När inlösenåtgärd avser avstående av mark får, enligt utredningens förslag, fastighetsbildningsmyndigheten på begäran av kommunen förordna att marken skall överföras till fastighet som tillhör kommunen, om en sådan åtgärd leder till en mera ändamålsenlig fastighetsindelning. Inlösenförfarandet kan därmed ge samma resultat i fråga om fastighetsindelningen som fastighetsreglering. I fråga om inlösenersättning och grunderna för bestämmande av sådan ersättning innehåller lagförslaget regler som överensstämmer med motsvarande bestämmelser i expropriationslagen. Beträffande förrättningskostnader vid inlösenförrättning föreslår utredningen att kommunen skall svara för dessa i den mån ej annat följer vid en motsvarande tillämpning av 18 kap. 6 eller 8 § . Har inlösenåtgärd sökts av annan än kommunen och avvisas ansökan eller inställs förrättningen, svarar dock sökanden för uppkomna kostnader, om inte särskilda omständigheter föranleder att betalningsskyldigheten bestäms på annat sätt. En fråga som utredningen ägnat särskild uppmärksamhet gäller den enskilde sakägarens rättsställning vid inlösenförrättning. Den utveckling som har skett mot ett ökat användande av förrättningsförfarandet vid tvångsförvärv av fast egendom i situationer där tidigare handläggningen ankommit på domstol har föranlett att det i skilda sammanhang rests krav på en förstärkning av den enskilde sakägarens rättsställning vid lantmäteriförrättningar med expropriationsrättsliga inslag. Utredningens överväganden och förslag angående ett utökat användande av lantmäteriförrättning för det rättsliga genomförandet av planer har ställt frågan än mer i blickpunkten. Vad spörsmålet närmare gäller är om den enskilde sakägaren skall ha rätt att erhålla gottgörelse för kostnader som han haft i anledning av sin talan vid inlösenförrättningen. Den inlösenreform som utredningen har föreslagit innebär att det expropriationsrättsliga förfarande, som det är fråga om vid inlösen enligt byggnadslagen, enbart skall kunna ske vid lantmäteriförrättning. Detta talar otvivelaktigt för att frågan om ersättning för sakägares egna kostnader vid inlösenförrättning löses på samma sätt som vid expropriation. Det kan vara av både psykologiska och sakliga skäl angeläget att synpunkter från den enskilde -- som sällan själv har någon nytta av en inlösenåtgärd -- blir klart och fullständigt framlagda inför fastighetsbildningsmyndigheten, något som den enskilde inte alltid är i stånd att göra utan hjälp. Härtill kommer att det måste vara önskvärt att i största möjliga utsträckning undvika att t.ex. tvister om ersättningen förs vidare till domstol. En förstärkning av den enskildes rättsställning är ägnad att skapa bättre underlag för fastighetsbildningsmyndighetens avgöranden och därmed bidra till att handläggningen begränsas till förrättningen. De förstärkningsåtgärder i fråga om sakägares rättsställning som det kan bli fråga om får emellertid inte leda till en förändring av karaktären hos förrättningsförfarandet. Detta måste även präglas av snabbhet och enkelhet. Det kan därför inte komma i fråga att helt likställa den enskilde mark- eller rättighetsinnehavarens rättsliga status vid inlösenförrätning med den som gäller för honom i expropriationsmål. I den finska inlösningslagen föreskrivs att sökanden av en inlösenförrättning skall åläggas betala nödvändiga kostnader, som åsamkats ägare till egendom som skall inlösas, för bevakning av dennes rätt vid förrättningen. Till kostnader som ersätts, om de bedöms nödvändiga, hör förlorad arbetsförtjänst, resekostnader, ombudskostnader och utredningskostnader. I rättstillämpningen tolkas begreppet ''''''''nödvändiga kostnader'''''''' restriktivt. Enligt utredningens uppfattning utgör en lösning efter finsk modell en lämplig avvägning mellan kraven på en förstärkt rättsställning för den enskilde sakägaren i förrättningen å ena sidan och kraven på en snabb och enkel handläggningsform å andra sidan. Utredningen föreslår att kommunen med vissa undantag skall ersätta annan sakägare sådana kostnader som varit nödvändiga för att ta tillvara dennes rätt vid inlösenförrättningen. Kostnader för vilka ersättning kan utgå är ersättning för resa, uppehälle och tidsspillan, utgift för utredning samt kostnad för ombud eller biträde. Begreppet nödvändiga kostnader skall ges en restriktiv tolkning. Kostnader som överstiger inlösenersättningens storlek är i princip att bedöma som inte nödvändiga. Ersättning för inställelse och tidspillan får inte bestämmas till högre belopp än vad som följer av förordningen (1982:805) om ersättning av allmänna medel till vittnen, m.m. Vid bedömningen av om ombud- eller biträdeskostnader varit nödvändiga skall hänsyn tas till möjligheten för sakägare som ej har motstridiga intressen att anlita samma ombud eller biträde. skall på anfordran lämna sakägare besked om huruvida denne kan påräkna kostnadsersättning för en tillämnad utredning. Utredningen har inte ansett det erforderligt att i fråga om inlösenförrättning föreslå någon ändring av den ordning som gäller beträffande rättshjälp vid lantmäteriförrättning. Utredningen har emellertid ansett det lämpligt att efter förebild från regeln i 7 kap. 5 § ExL föreslå en regel som ger fastighetsbildningsmyndigheten rätt att besluta om förskott. Talan mot fastighetsbildningsmyndighetens beslut förs vid fastighetsdomstol. Fullföljd från denna domstol kan ske till hovrätt och därifrån till högsta domstolen. Såväl fullföljdsregler som bestämmelser om rättegången ansluter så nära som möjligt till bestämmelserna i 15--18 kap. fastighetsbildningslagen. Beträffande rättegångskostnad föreslås regler motsvarande fastighetsbildningslagens bestämmelser för de fall då fastighetsbildningsmål rör inlösenersättning. Detta innebär att i mål mellan kommunen och enskild sakägare vid fastighetsdomstolen kommunen, oberoende av utgången, skall ersätta den enskilde sakägaren dennes rättegångskostnader, om annat ej följer av 18 kap. 6 eller 8 § . Fullföljs sådant mål till högre rätt gäller, med tillämpning i övrigt av 18 kap. , att kommunen, om ej annat följer av 18 kap. 6 eller 8 § samma balk, alltid själv skall bära sina kostnader samt kostnad som kommunen orsakar motparten genom att själv fullfölja talan. De ifrågavarande förmånligare rättegångskostnadsreglerna skall dock inte gälla om målet avser fullföljd mot beslut av fastighetsbildningsmyndigheten att avvisa förrättningsansökningen eller inställa förrättningen, när förrättningen sökts av annan än kommunen. I sådana mål tillämpas vad som enligt 16 kap. 14 §, 17 kap. 3 § och 18 kap. 2 § FBL gäller beträffande andra fastighetsbildningsmål än sådana om inlösenersättning. I en ny 8 c § i 5 kap. och genom ändringar i 2 och 9 §§ i 7 kap. FBL föreslås att avstående av mark och bildande eller upphävande av servitut som kan ske genom inlösen inte får åstadkommas med tillämpning av fastighetsreglering, såvida inte sakägarna medger det. I betänkandet föreslås också att bestämmelserna i 8 kap. FBL om inlösen arbetas in i 5 kap. FBL (5 kap. 8 och 8 b §§) och i FBK (17 c §). I samband därmed utmönstras begreppet inlösen från fastighetsbildningslagen. Ändringarna innebär bl.a. att samma regler blir tillämpliga vid genomförande av tomtindelning med användning av fastighetsreglering. Förslagen kräver justeringar av 16 kap. 14 §, 17 kap. 3 § och 18 kap. 2 § FBL. I FBK föreslås en ny paragraf -- 17 b § -- av innehåll att sakägare skall i kallelse till första sammanträdet, som skall hållas i en fastighetsbildningsförrättning, erinras om sin rätt att begära att gode män skall ingå i fastighetsbildningsmyndigheten. I betänkandet föreslås slutligen upphävande av 143 och 146 §§ BL samt ändringar i 47 och 137 §§ samma lag. SAMMANFATTNINGEN I DEPARTEMENTSPROMEMORIAN Ds 1988:41, ERSÄTTNING VID FASTIGHETSREGLERING M.M. I denna promemoria föreslås att ersättningsreglerna i fastighetsbildningslagen (1970:988) anpassas till motsvarande regler i expropriationslagen (1972:719). Likvidvärdet enligt fastighetsbildningslagen skall i princip motsvara ersättningen enligt expropriationslagens regler. Regeln i 4 kap. 2 § expropriationslagen om avdrag för s.k. företagsnytta och den s.k. presumtionsregeln i 4 kap. 3 § expropriationslagen skall dock endast tillämpas i vissa speciella fall, nämligen då marken kan bli inlöst enligt (1987:10) samt i andra fall då det är uppenbart att möjlighet till expropriation eller något annat sådant förfogande föreligger. Expropriationslagens regler om annan ersättning föreslås ersätta reglerna om ersättning för personlig skada i fastighetsbildningslagen. De nya expropriationsrättsligt färgade reglerna i fastighetsbildningslagen kompletteras med en regel om att vinstdelning skall ske i sådana fall då ersättningen annars skulle bli oskäligt låg med hänsyn till den vinst som uppkommer. Regeln om vinstdelning skall inte tillämpas i de angivna speciella fall där inlösen eller något annat sådant förfogande kan ske. Den nuvarande hänvisningen i anläggningslagen (1973:1149) till ersättningsreglerna i expropriationslagen föreslås bli ersatt av en hänvisning till de nya ersättningsreglerna i fastighetsbildningslagen. Ersättningsreglerna i ledningsrättslagen(1973:1144) ändras inte, men ledningsrätt föreslås inte längre få upplåtas för ledning som kan tryggas genom servitut enligt fastighetsbildningslagen. Förslagen i promemorian bygger på fastighetsbildningsutredningens betänkande (SOU 1983:38) Fastighetsbildning 2 Ersättningsfrågor. Promemorieförslaget ger dock, till skillnad från utredningens förslag, möjlighet till vinstdelning vid servitutsbildning. En annan viktig skillnad är att förslaget i promemorian om ändring av ersättningsreglerna i anläggningslagen saknar motsvarighet i fastighetsbildningsutredningens förslag. 1991/92 127 Lagförslagen i Ds 1988:41, Ersättning vid fastighetsreglering m.m. 1 Förslag till Lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988) Härigenom föreskrivs i fråga om fastighetsbildningslagen (1970:988)1 dels att 8 kap. 5 och 6 §§ skall upphöra att gälla, dels att 5 kap. 9, 10, 11, 12, 15, 16 och 18 §§ samt 7 kap. 2 § skall ha följande lydelse, dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 5 kap. 12 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 kap. 9 § I den utsträckning det är nödvändigt för genomförande av fastighetsreglering skall särskilda graderingsvärden fastställas för områden som ingår i regleringen. Graderingsvärdet för ett Graderingsvärdet för ett område bestämmes med område bestäms med hänsyn särskilt till hänsyn särskilt till områdets avkastning och områdets marknadsvärde. Värderingen grundas på områdets beskaffenhet i obebyggt skick och dess tjänlighet för det ändamål vartill det lämpligen bör användas. Berör regleringen till någon del mark som bör användas till jordbruk, får dock all mark som ingår i regleringen värderas efter markens tjänlighet för jordbruksändamål, om särskilda skäl föranleder det. Vid värderingen beaktas även tillfälliga förhållanden, om ej särskilda skäl föranleder att värdena grundas enbart på förhållanden av bestående natur. Område som är avsett för skogsbruk värderas som om det vore bevuxet med skog vilken med hänsyn till markens godhetsgrad är av normal beskaffenhet enligt förhållandena i orten. Fastighets graderingsvärde utgör summan av graderingsvärdena för fastigheten enskilt tillhöriga områden och på fastigheten belöpande andelar i motsvarande värden för samfälld mark. Om värdet av den mark och Om värdet av den mark och de andelar i samfälld mark de andelar i samfälld mark som genom fastighetsreglering som genom fastighetsreglering tillägges fastighet icke läggs till fastighet inte motsvarar värdet av vad som motsvarar värdet av vad som genom regleringen genom regleringen frångår fastigheten, frångår fastigheten, utjämnas skillnaden genom utjämnas skillnaden genom ersättning i pengar. På ersättning i pengar. På samma sätt utjämnas samma sätt utjämnas värdeförändring som värdeförändring som föranledes av föranleds av servitutsåtgärd eller av servitutsåtgärd eller av att byggnad eller annan att byggnad eller annan anläggning genom reglering anläggning genom övergår till annan regleringen övergår till ägare. Vad som annan ägare. frångår fastighet genom inlösen ersätts enligt 8 kap. Ersättning enligt första Ersättning enligt första stycket bestämmes på stycket bestäms på grundval av värdering grundval av värdering (likvidvärdering). Vid (likvidvärdering). Vid likvidvärderingen skall värderingen tillämpas 4 hänsyn tagas till kap. expropriationslagen egendomens användning (1972:719), om inte annat för det ändamål som föreskrivs i denna lag. föranleder det högsta värdet samt till Vad som sägs i 4 kap. 2 och förhållandena vid 3 §§ expropriationslagen tillträdet, om ej annat om att värdestegring i följer av att avträdaren vissa fall inte skall beaktas har rätt att gäller endast vid tillgodogöra sig skog eller gröda. I övrigt skall 1. reglering av mark eller värderingen ske med rättighet som kan bli hänsyn särskilt till inlöst enligt 14 kap. 1 egendomens marknadsvärde. eller 2 § (1987:10), eller 2. reglering i andra fall, om det är uppenbart att marken eller rättigheten skulle ha kunnat tas i anspråk genom expropriation eller något annat sådant förfogande. Vid tillämpning av 4 kap. 3 § första stycket expropriationslagen räknas tiden för värdestegringen före det fastighetsregleringen påkallades. Genomföres regleringen Genomföres regleringen på sådant sätt att på sådant sätt att ägare av fastighet lider ägare av fastighet lider förlust genom att förlust genom att han fastighetens värde minskas åläggs betala belopp som utan att han kan få överstiger fastighetens gottgörelse enligt andra värdehöjning, skall bestämmelser eller genom resultatet av den ekonomiska att han ålägges betala uppgörelsen enligt 10 § belopp som överstiger jämkas så att fastighetens förlusten täcks. värdehöjning, skall resultatet av den ekonomiska uppgörelsen enligt 10 § jämkas så att förlusten täckes. Överstiger den enligt 10 § beräknade ersättningen för vad som genom överföring frångår fastighet i väsentlig mån den värdeminskning som överföringen innebär för fastigheten, skall jämkning ske, om det är skäligt med hänsyn till omständigheterna. Om kostnaden för att Om kostnaden för att anskaffa egendom, som vid anskaffa egendom, som vid regleringen användes för regleringen används för förstärkning av förstärkning av fastighet, icke fastighet, inte överensstämmer med överensstämmer med likvidvärdet, skall likvidvärdet, skall jämkning enligt första skälig jämkning ske, stycket också ske, såvida det ej medför såvida det ej medför avsevärd olägenhet avsevärd olägenhet för sakägare. Överföres mark på Om det vid fastighetsreglering vilken finns byggnad och lider uppkommer skada för den som frånträder sakägare som inte byggnaden skada som icke ersätts enligt 10 eller 11 beaktas enligt 10 eller 11 §, skall även sådan §, har han rätt till skada ersättas. särskild ersättning för skadan. Detsamma skall gälla, om servitutsåtgärd föranleder att byggnad rives eller ändras eller att byggnadens ägare på annat sätt tillfogas skada. Medför överföringen eller servitutsåtgärden att särskild rätt att nyttja byggnaden upphör helt eller delvis, är rättighetshavaren berättigad till ersättning för den skada detta innebär. Vad som sålunda föreskrivits om byggnad gäller också annan anläggning. Om för fastighet som Är innehavare av besväras av arrende rättighet, som minskar något område för fastighetens värde, arrendets utövande ej berättigad till kunnat utläggas eller om ersättning enligt första fastigheten så ändrats stycket, skall det till omfång eller läge likvidvärde som att arrenderätten helt tillgodoräknas fastighetens upphör eller dess värde ägare minskas med det förringas, har arrendatorn belopp som motsvar den rätt till ersättning värdeminskning för för skadan. fastigheten som rättigheten inneburit. Om likvidvärdet Är innehavare av ej kan minskas utan att skada rättighet, som minskar uppkommer för innehavare av fastighetens värde, fordran med bättre rätt, berättigad till minskas i stället ersättning enligt första ersättningen till eller andra stycket, skall det rättighetshavaren med likvidvärde som motsvarande belopp. tillgodoräknas fastighetens ägare minskas med belopp motsvarande den värdeminskning för fastigheten som rättigheten inneburit. Om likvidvärdet ej kan minskas utan att skada uppkommer för innehavare av fordran med bättre rätt, minskas i stället ersättningen till rättighetshavaren med motsvarande belopp. Skyldigheten att betala Skyldigheten att betala ersättning, som ej ersättning, som ej motsvaras av minskning i motsvaras av minskning i likvidvärde enligt tredje likvidvärde enligt andra stycket, fördelas mellan stycket, fördelas mellan sakägarna efter vad som sakägarna efter vad som är skäligt med hänsyn är skäligt med hänsyn till deras nytta av att till deras nytta av att regleringen genomföres regleringen genomförs på på sådant sätt att sådant sätt att ersättningen skall utgå. ersättningen skall utgå. Om den ersättning som enligt 10--12 §§ tillkommer en fastighetsägare är oskäligt låg med hänsyn till den vinst som uppkommer genom att egendomen tas i anspråk, skall fastighetsägaren tillgodoräknas en skälig del i värdestegringen. Första stycket gäller inte vid sådana regleringar som avses i 10 § tredje stycket. Mellan ägarna av de fastigheter som ingår i regleringen skall fastighetsbildningsmyndigheten upprätta avräkning utvisande vad som skall mottagas och utges i ersättningar för varje fastighet. Berör ersättningsbeslut annan än fastighetsägare, skall avräkningen avse även honom. Avräkningen skall omfatta även kostnad som avses i 13 §, om och i den mån det lämpligen kan ske och beloppet fastställts av fastighetsbildningsmyndigheten eller blivit slutligt bestämt genom godkännande eller på annat sätt. För belopp som skall betalas enligt första stycket fastställes förfallodag. Om betalningsskyldigheten behöver fördelas , avpassas förfallodagarna så, att minst en femtedel av beloppet erlägges . Är det påkallat med Om den betalningstid som har hänsyn till fastställts enligt andra omständigheterna, skall den stycket inte iakttas, utgår betalningsskyldige ränta på obetalt belopp åläggas att utge från förfallodagen skälig ränta på enligt 6 § räntelagen belopp som ej är betalt. (1975:635). Har tillträde Räntan skall utgå ägt rum före från dag som bestämmes förfallodagen, utgår med hänsyn till tiden även ränta på för tillträdet och ersättningen enligt 5 § övriga förhållanden. räntelagen för tillträdet till dess att betalning sker eller förfallodagen inträder. Detta räntebelopp får jämkas, om tillträde har skett endast delvis och skyldighet att i sådant fall betala ränta på hela ersättningen skulle vara oskäligt. Om fastighet, som undergår Om fastighet, som undergår värdeminskning genom värdeminskning genom regleringen eller som helt regleringen eller som helt eller delvis inlöses, eller delvis inlöses, svarar för fordran, skall svarar för fordran, skall fastighetsbildningsmyndigheten fastighetsbildningsmyndigheten förordna att sådan förordna att sådan ersättning jämte ersättning jämte ränta som, efter ränta som, efter avräkning om sådan avräkning om sådan behövs, tillkommer behövs, tillkommer fastighetsägaren och som ej fastighetsägaren och som ej utgör ersättning för utgör ersättning enligt personlig skada eller 12 § första stycket ersättnng enligt 27 § eller 27 § eller 30 § eller 30 § tredje stycket tredje stycket skall inbetalas skall inbetalas till myndighet till myndighet som regeringen som regeringen bestämt. Detta gäller Detta gäller dock icke, om dock inte, om innehavarna av innehavarna av samtliga samtliga fordringar, för fordringar, för vilka vilka fastigheten svarar, fastigheten svarar, medgivit medgivit att ersättning att ersättning utbetalas utbetalas direkt till direkt till fastighetsägaren. Besväras fastigheten av Besväras fastigheten av gemensam inteckning, fordras gemensam inteckning, fordras dessutom de medgivanden dessutom de medgivanden från fastighetsägare och från fastighetsägare och fordringshavare som i 22 kap. fordringshavare som i 22 kap. 11 § jordabalken 11 § jordabalken föreskrivs för föreskrives för relaxation. Medgivande av relaxation. Medgivande av rättsägare fordras ej, rättsägare fordras ej, om regleringen är om regleringen är väsentligen utan betydelse väsentligen utan betydelse för honom. Inbetalda medel fördelas av . Därvid äger bestämmelserna om fördelning av köpeskilling för fast egendom som sålts på exekutiv auktion motsvarande tillämpning. Har medel inbetalats för fastighet som i sin helhet inlösts eller eljest tagits i anspråk vid regleringen, har dock innehavare av fordran, som utan inskrivning är förenad med rätt till betalning ur fastigheten, rätt att för kapitalvärdet av belopp, som fastställts men ännu ej förfallit till betalning, få utdelning med samma rätt som för fordringen i övrigt. Kapitalvärdet beräknas efter en räntefot av . Sammanträde för fördelningen hålles så snart det kan ske.