prop · GG0332 · 1992-12-31 00:00:00 — Det bör ankomma på att, efter samråd medNaturvårdsverket och renägarnas organisationer, redovisa hur medlen använtsoch effekten härav. Som jag nämnt lämnasersättning även för skador som rovdjuren orsakar andra tamdjur. Utbetaladersättning avser främst rovdjursrivna får. Enligt förordningen (1980:400) omersättning vid vissa viltskador, m.m. kan ersättning dessutom lämnas förskador som annat vilt åstadkommer, om det är uppenbart oskäligt att denskadelidande själv svarar för de kostnader som skadan föranleder. Deersättningar som utbetalas avser skador förorsakade av vilt där beståndensringa storlek medför att jakt inte är tänkbar. Det gäller exempelvis skadorförorsakade av salar och tranor. För skadeförebyggande åtgärder disponerarNaturvårdsverket för innevarande budgetår . I fortsättningen bör ettfast belopp anvisas för ersättning av de skador som jag nu redogjort för.Liksom bör viss del av detta belopp kunna användas förskadeförebyggande åtgärder. Jagavser att återkomma till regeringen med förslag till de ändringar i förordningen(1976:430) om ersättning vid vissa skador av rovdjur och förordningen(1980:400) om ersättning vid vissa viltskador, m.m. som föranleds av minaförslag till ändrat ersättningssystem för viltskador. kan tidigastinleda sitt arbete . Mot bakgmnd härav, och för att ge tidtill ytterligare arbete med rovdjursinventeringar, bör det nya ersättningssystemetgälla från . 1992/93:32 Bilaga 2 Jordbruksdep. Min bedömning: Detsamlade renforskningsprogram som redovisades i den forskningspolitiskapropositionen ger en bra grund för en sammanhållen renforskning.Genom ett utnyttjande av de samordningsmöjligheter programmet ger kan eneffektiv forskning åstadkommas till gagn för en nödvändig anpassning ochutveckling av rennäringen. Regeringen uppdrog år 1987åt Skogs- och jordbmkets forskningsråd () att efter samråd medLantbruksstyrelsen, . och andra berörda organ utarbeta ett sammanhållet program för denframtida renforskningen. Bakgmnden till uppdraget var bl.a. den splittring ochdåliga samordning som rådde på området. Uppdraget redovisades i en rapport iseptember 1988. I rapporten pekade pä behovet av både gmndläggande allmänbiologisk forskning och produktionsinriktad forskning. Enligt rapporten behövdesockså fördjupade kunskaper inom områdena växtekologi, viltekologi ochskogsskötsel. I rapporten föreslog att en fältstation för provtagning ochförsök upprät- tasmed som huvudman och som ansvarigt för denpraktiska skötseln. Remissinstansernadelade i huvudsak syn på behovet av och innehållet i dettaforskningsprogram. I den forskningspolitiskapropositionen redovisade regeringen mot denna bakgrund ett samlatrenforskningsprogram. Regeringen framhöll särskilt behovet av FoU-insatser föratt skapa underlag för en positiv utveckling av rennäringen så att den kanbedrivas med rimlig ekonomisk avkastning. Syftet med programmet är att stärkarenforskningen, att inrikta den mot för rennäringen angelägna frågor och attsamordna de resurser som finns på området inom forskarvärlden. har fått ansvaret föratt genomföra programmet: Som ett extra tillskott till renforskningenanvisades som en följd av nämnda forskningsproposition . Vidarehar i enlighet med intentionerna i propositionen omfördelat 1 miljonkronor av befintliga medel. står ca till förfogandesärskilt för verksamheten. Därtill kommer de resurser hos skilda universitet,forskningsråd och andra forskningsfinansierade organ som kan utnyttjas ochsamordnas inom programmet. I propositionen beräknades dessutom hyresmedel fören renförsöksstation motsvarande en investering på högst . har alltså huvudansvaretför samordningen av renforskningen. Härigenom kan aktualiseradeforskningsprojekt utvärderas och prövas i konkurrens mellan forskare frånolika högskolor och institutioner. Detta gynnar renforskningen eftersom det geren möjlighet att kvalitetsmässigt väga olika insatser mot varandra. Rådetstöder forskningsprojekt av skUda karaktärer, allt från kulturgeografiska tillmera grundläggande om urvalsmetoder för avelsarbetet. En stor del av deforskningsprojekt som pågår är inriktade på bete, foder och betesekologiskafrågor. I den särskilda arbetsgrupp som bedömer och beviljar medel tillforskningsprojekt är rennäringen representerad. beslutade i maj i åratt inom ramen för renforskningsprogrammet finansiera en professur irenskötsel. Regeringen beslutade att det vid fårfinnas en tjänst som professor i renskötsel. lantbmksuniversitetöverväger att stödja professuren med basresurser. Rådet och denlantbruksvetenskapliga fakulteten vid avser atttillsammans arbeta för att förstärka basresurserna genom bl.a. överläggningarmed andra intressenter. Professuren avses få ett nationellt samordningsansvarför renforskningen. Detta ökar fömtsättningama för en kvalitativt bättrerenforskning och är en stimulans för nya forskningsinsatser inom området.Inrättandet av en professur i renskötsel aktualiserar frågan om en fältstation.SJFR, Lantbmksuniversitetet, och universitetkommer att behandla frågan om en eventuell fältstation eller annan centmmbildningnär professuren har tillsatts. Isammanhanget bör även nämnas det nordiska samarbetet på renforskningensområde. finns ett särskilt nordiskt organ för renforskning ()som bl.a. organiserar forskarseminarier, för register över vetenskapligaartiklar och utger en vetenskaplig tidskrUt. Verksamheten finansieras meddirektbidrag från , , och . 1992/93:32 Bilaga 2 Jordbruksdep. för avsikt att stimuleratill ökat direkt projektsamarbete och har av den anledningen tagit initiativtill en starkare anknytning till övrigt nordiskt samarbete som organiserasunder . har beslutat att NORskall knytas till för jord- och skogsbruksfrågorinom vilken nordisk samordning sker av jordbruks- och skogsforskningen. De särskilda insatser somgörs och som planeras inom programmet för renforskning ger bra grund för ensammanhållen forskning inom ämnet. Därtill kommer de resurser som finns inominstitutioner som inte uteslutande är inriktade på vad som uppfattas somrenforskning. Jag tänker då på gmndläggande områden som ekologisk botanik,fysiologi, mikrobiologi, genetik och immunologi samt mera tUlämpade delar avområdena utfodring, veterinärmedicin och ekonomi. Genom det samordnadeforskningsprogrammet kan dessa resurser utnyttjas för renforskningens behov.Det är sålunda viktigt att de samordningsmöjligheter som programmet ger ocksåutnyttjas. Endast härigenom kan en effektiv forskning åstadkommas till gagn fören nödvändig anpassning och utveckling av rennäringen. 1992/93:32 Bilaga 2 Jordbruksdep. 2.19 Prisstödet till rennäringen Mittförslag: Det nuvarande prisstödet till rennäringen i form av ett fast beloppper slaktad ren ersätts med ett prisstöd som baserar sig på slaktvikt. Prisstöd lämnas inte tillrenägare som har mindre än 50 renar. Skälen för mitt förslag: Iprop. 1973:96 angående reglering av priserna på jordbruksprodukter, m.m.föreslog regeringen att ett prisstöd tUl rennäringen skulle införas. Medhänsyn till den stora osäkerheten om inkomstförhållandena inom rennäringenansåg föredraganden att prisstödet i första hand skulle ses som ett medel irationaliseringsverksamheten. Detta krävde att stödet borde utgå som etttillägg per slaktad ren och inte per kilo. En sådan stödform borde bidra bättre köns- och ålderssammansättning på renstammen och ett rationellareslaktuttag. Det ansågs svårt att bedöma konsekvenserna av denna form av stödför exempelvis handeln med livdjur. Utvecklingen skulle därför noga följas.Enligt propositionen borde det ankomma på regeringen att ompröva frågan omstödet skall utgå per kilo. föreslogi betänkandet (SOU 1983:67) Rennäringens ekonomi att prisstödet även ifortsättningen borde utgå med ett fast gmndbelopp per slaktat djur. Dessutomborde ett förhöjt prisstöd utgå för slakt av djur med slaktvikter under 30 kg.Regeringen föreslog emellertid i prop. 1985/86:100 bil. 11 att de medel somanvisades över anslaget Prisstöd till jordbruket i norra för särskiltpristillägg på renkött och i övrigt till främjande av rennäringen ifortsättningen borde anvisas över anslaget Främjande av rennäringen.Prisstödets storlek per ren borde i fortsättningen bestämmas avJordbruksnämnden och Lantbruksstyrelsen gemensamt sedan det i de årligaöverläggningarna mellan staten och rennäringen, företrädd av , bestämts en ram för hur stort belopp som får användas förpristillägg. Stödet borde enligt förslaget främja en optimal avkastning avrenhjorden. godtog förslaget och uttalade att prisstödet börjusteras åriigen (bet. 1985/86:JoU13, rskr. 1985/86:165). Vid de årligaöverläggningarna mellan staten och rennäringen infördes inte något kilorelaterateller differentierat prisstöd. Stödet utgick således även fortsättningsvis somett fast belopp per slaktad ren. ansåg vidbehandlingen av statsbudgeten för /90 att en viss eftersläpningskett i fråga om prisstödet till rennäringen jämfört med vissa andrastödformer. Anslagskonstmktionen gav inte heller rennäringens företrädaremöjlighet att föra reella överläggningar med staten om nivån på prisstödet.Riksdagen ansåg att det förelåg starka skäl för en återgång till den anslagskonstmktionsom gällde före /86 (bet. 1988/89:JoU12, rskr. 1988/89:156).Prisstödet till rennäringen har därför från /91 anvisats överett särskilt förslagsanslag och utgått som ett fast belopp per slaktad ren. Nivånpå prisstödet till rennäringen har höjts betydligt sedan det infördes i börjanav . Det utgår för innevarande budgetår med per slaktad ren.Bidraget har fått en allt större betydelse för de totala intäkterna förrenskötseln och ger därigenom större effekter på marknaden . Jag anförde ibudgetpropositionen 1992 under nionde huvudtitelns anslag Främjande avrennäringen att vissa problem uppkommit med avsättningen av renköttet. Åtgärderför ökad avsättning av renkött bör därför prioriteras vid fördelning av detnämnda anslaget. () har inrättat Branschrådetför renkött, där företrädare för rennäringen liksom företag verksamma medslakt, förädling och försäljning av renkött har inbjudits att ingå. Branchrådetskall verka för att samordna marknadsinsatser med särskild tyngdpunkt påkonsumentmarknaden. Rådet avses få särskilda ekonomiska medel av näringen föratt kunna genomföra dessa insatser. Företag skall kunna söka bidrag från rådetför sälj- och marknadsföringsinsatser med ett belopp motsvarande det företagetsjälvt ställer upp med. Mot denna bakgrund anfördejag i prop. 1991/92:96 om vissa jordbmkspolitiska frågor, m.m. att det ärangeläget att effektiva marknadsåtgärder kan vidtas och att slakten sker på ettsådant sätt att renkött av bästa kvalitet erhålls. De medel som anvisas överanslaget Prisstöd till rennäringen borde kunna användas även för dessa ändamål.Användningen av det prisstöd som utgår för varje slaktad ren borde därförbeslutas efter årliga överläggningar mellan staten och företrädare för rennäringsutövarna.Genom överläggningarna kan överenskommas exempelvis att viss del av beslutatprisstöd per ren används för marknadsföringsåtgärder eller att differentieratprisstöd utgår beroende på hur besiktningen av renkött skett. Därigenom kanönskemålen om en förändrad användning av prisstödet tillgodoses. Riksdagengodtog förslaget (bet. 1991/92:BoU17, rskr. 1991/92:246). Enligt förordningen(1986:255) om pristillägg på renkött skall pristillägget därför användas tillde stödformer som beslutar efter överläggning med SSR. Viddessa överiäggningar har beslutats att under innevarande budgetår avsätta 15 krav prisstödet per ren till marknadsföringsåtgärder. 1992/93:32 Bilaga 2 Jordbruksdep. Riksdagenhärvid flera tillfällen uttalat att prisstödet tUl rennäringen skalljusteras i enlighet med de principer som fastställs för stödet till jordbruketi norra (senast bet. 1990/91 :JoU22, rskr. 1990/91:202). I betänkandet(Ds 1991:80) Jordbruket i norra föreslogs emeUertid att stödet tillrennäringen bör frikopplas från övrigt stöd till jordbruket i norra tekniska utformningen av uppräkningsreglerna borde lösas genom den översynav prisstödet som pågår inom . Jag delade i den nämndapropositionen uppfattningen att justeringen av prisstödet till rennäringen inteskaU ske enligt de principer som gäller för stödet till jordbruket i norraSverige. hade ingen annan uppfattning i frågan (bet. 1991/92:BoU17, rskr.1991/92:246). Vidövervägande om en ändrad utformning av prisstödet till rennäringen måste bl.a.följande faktorer beaktas. Ett av de svåraste problemen för rennäringen haralltid varit att uppnä balans mellan renantal och betestillgång i ett merlångsiktigt perspektiv. Renantalet har en tendens att öka så längebetesresurserna medger detta. När betet inte längre räcker till uppstår ettlabilt läge dä renhjordar är sårbara för relativt små förändringar iväderläget. Förlusterna i dessa hjordar är allmänt sett högre och risken försvältdöd i stor omfattning är därför stor. Renantalet har av flera orsaker ökatkraftigt och är i stora delar av renskötselområdet mycket högt.Inte minst för att bevara renbetesresurserna och därmed skydda de långsiktigaproduktionsförutsättningarna bör djurantalet minskas till det tillåtna antalet ide områden där antalet djur är för högt. Brist på bete ger magra djur och ettökat antal djur med nedsatt kondition. Detta medför bl.a. förutom problem fråndjurskyddssynpunkt ökade risker för försämrad köttkvalitet. Prisstödet böräven mot denna bakgmnd kunna användas för att dels förbättra det allmännalönsamhetsläget i renskötseln, dels som ett styrmedel för att uppnå önskvärdaförändringar i rennäringen. Prisstödet bör även bidra till en ökad slakt föratt uppnå en bättre balans mellan renantalet och betestillgången, ge enjämnare företagsstruktur, ökad avkastning och goda avsättningsmöjligheter.Prisstödet måste dessutom vara enkelt att administrera och kontrollera. INorge utgör drUtstillskottet en viktig del i det s.k. rendriftsavtalet. Det primärasyftet är främst att höja inkomsterna för renskötselföretagarna till en nivålikvärdig med en industriarbetares. Den kraftiga ökningen av renantalet haremellertid gjort att den ställer krav på en ökad slakt för attstöd skall kunna utgå. har man kopplat slaktuttagets storlek tillreninnehavet på sä vis att större reninnehav kräver större procentuell slaktför att stöd med en viss storlek skaU kunna utgå. Genom denna konstruktionvill man uppnå, förutom en ökad slakt, även en utjämning av reninnehavet. Ensådan konstruktion skulle för svensk del kräva en ändring av det nuvarandeadministrativt enkla och snabba utbetalningsystemet eftersom prisstödet intekan betalas ut innan slaktsäsongen är avslutad. Det kräver vidare attslakteriföretagen i sin redovisning till särskiljer de djurför vilka extra stöd skall utgå. Genom mitt förslag i det föregående (avsnitt2.10) om inrättande av ett företagsregister och om årlig renräkning (avsnitt2.7) samt möjligheten för att kontrollera ren- 1992/93:32 Bilaga 2 Jordbruksdep. räkningen, öppnas dock möjligheten för att rent praktisktinföra detta system. mitten av , som bl.a. har samband med , samtlönsamhetsproblem för renslaktföretagen har inneburit svårigheter att få entillfredsställande avsättning av renkött. Det är därför angeläget attmarknadsföringsåtgärder vidtas. Som jag redogjort för har det nu införtsen möjlighet att använda prisstödet till sådana åtgärder. En satsning påmarknadsföring skulle kunna innebära att köttet kan avyttras lättare och attdet skapas förutsättningar för ökad slakt. Jag vill dock betona att det ärnäringen själv som har ansvaret för en effektiv avsättning av sina produkter. Mot denbakgrund jag nu redogjort för är det önskvärt att se till att prisstödet intemotverkar behovet av en bättre anpassning till produktions- ochmarknadsförutsättningarna. Prisstödettill rennäringen bör så vitt möjligt stimulera till en optimal köttproduktioninom ramen för produktionsförutsättningarna. Därmed främjas också rennäringenslångsiktiga överlevnad. Stödet bör vidare gagna en god marknadsanpassning, intemotverka hygien- och kvalitetssträvanden samt vara lätt att kontrollera ochadministrera. Det skall dessutom kunna fungera inom ramen för deöverenskommelser som kan komma att träffa med t.ex. EG eller ländernainom . Det är nunärmare prisstödet till rennäringen infördes. Stödet har hela tidenutgått per slaktad ren. Den uttalade ambitionen att åstadkomma ettrationellare slaktuttag har enligt min mening inte uppnåtts. Inom mångasamebyar går utvecklingen i stället mot sjunkande slaktvikter och därmed riskför sämre köttkvalitet. Denna utveckling beror pä att renantalet är för högtoch ett därmed sammanhängande kraftigt betesttyck. Detnuvarande systemet innebär att kalvar och vuxna djur som har onormalt läg viktoch därmed också dålig kvalitet får ett särskilt högt stöd omräknat per kilomedan tunga djur med hög köttkvalitet och därmed större efterfrågan påmarknaden fär ett jämförelsevis mycket lågt stöd per kilo. Renägarna kansåledes sägas ha anpassat produktionen till prisstödets konstmktion med premieringav slakt av små renar. Detta gynnar i längden vare sig renägarna ellerslakterierna. Det är enligt min mening nödvändigt att anpassa prisstödetbättre till produktions- och marknadsfömtsättningama. Jag ansermot den nu angivna bakgrunden att prisstödet i fortsättningen bör utgä som ettstöd per kilo. Därigenom främjas produktionen av renar med hög köttkvaliteteftersom detta ger renägaren bästa ekonomiska utbyte. De små och magra renarnamed lägre köttkvalitet kommer att slaktas ut eftersom de upplevs som olönsammaav renägaren. Det uppkommer vidare ett motiv för renägaren att minska sittrenantal för att få ett lägre betesttyck, vilket ger bättre slaktdjur. Tillsammansmed mitt förslag i det föregående (avsnitt 2.7) om möjlighet att förelägga viteför att minska ett för högt renantal kommer ett kilorelaterat prisstöd attmedverka till ett lägre renantal och ett minskat betesttyck. Detta säkerställerett uthålligt utnyttjande av den naturresurs som renbetet utgör. Ett kilorelaterat prisstöd kan utgå antingen lika för allaslaktdjur eller med Prop.1992/93:32 Bilaga 2 Jordbruksdep. olika belopp för vuxnadjur, yngre djur och kalvar. Det senare alternativet har enligt min meningövervägande fördelar. Renköttets kvalitet är beroende av när renen slaktasunder året. Kvaliteten är högre för de djur som slaktas tidigt under säsongensamtidigt som slaktvikten då är något lägre än i mitten av slaktsäsongen. Dettatalar enligt min uppfattning för att pristillägget kan behöva vara olika stortunder olika perioder av slaktsäsongen. Jag har redogjort för hur detnorska prisstödssystemet fungerar. Enligt min uppfattning har dennakonstruktion stora fördelar när det gäller att komma till rätta med för högarenantal. Vid en övergång till ett kilorelaterat prisstöd i börinförandet av vissa inslag i den norska konstruktionen kunna övervägas. Som jagredogjort för kan detta emellertid inte ske innan bl.a. det i det föregåendeföreslagna företagsregistret för rennäringen har inrättats (avsnitt 2.10). Som jag redogjort förhörprisstödet per kilo vara olika förvuxet djur, yngre djur och kalv. Detta medföratt man vid slakten mäste kunna skilja mellan dessa kategorier. Det krävssåledes en klassificering av slaktkroppen. Sådan klassificering kommer attinföras i samband med att möjlighetema till besiktning vid köttbesiktningsbyrådå upphör. Jag föreslär därför att prisstödet till rennäringen övergår till ettkilorelaterat stöd . Jag räknar med att statens kostnader förprisstödet kommer att bli i stort sett oförändrade när det nyaprisstödssystemet införs. Regeringen har denna daguppdragit åt att utarbeta ett förslag till hur ett kilorelateratprisstöd bör utformas. Jag avser att återkomma till regeringen i frågan sedanJordbruksverket har redovisat sitt förslag. En viss del av prisstödetbör även i fortsättningen kunna användas till marknadsföring. Nivån på den delsom skall användas för marknadsföring bör som fastställas vid överläggningarmellan och . Som framgått av minredogörelse är prisstödet ett medel i rationaliseringsverksamheten. Det finnsdärför skäl att förbehålla stödet för renägare som har renskötsel somhuvudsakligt yrke och inkomstkälla. Nägot prisstöd bör således inte utgå tillde som närmast bedriver renskötsel som hobbyverksamhet. Prisstöd bör därförinte lämnas till den renägare som har färre än 50 renar. En sådan förändringkan dock inte ske innan det företagsregister för rennäringen som jag föreslagiti det föregående (avsnitt 2.10) införts. 1992/93:32 Bilaga 2 Jordbruksdep. InomEG tUlämpas en gemensam jordbrukspolitik. I principtillåts inga nationella undantag från marknadsregleringarna inom denna politik.De regionala åtgärder som är tillåtna bestäms dels inom ramen för EG:slandsbygdsprogram, dels inom ramen för de särskilda stöd som utgår till områdenmed sämre naturiiga förutsättningar för jordbruksproduktion.Landsbygdsprogrammet kan i korthet beskrivas så, att jordbruket förväntasminska i betydelse inom landsbygdsområdena. En satsning sker därför på annansysselsättning och på utveckling av små och medelstora företag. Den viktigastestödformen inom områden med sämre naturliga för- utsättningar för jordbruksproduktion är ersättning somutgår per djur eller arealenhet. Nivån på dessa bidrag är mycket lägre änmotsvarande stöd till exempelvis jordbruket i norra . EG föredrar i princip generella stödformer som inte ärbundna tUl produktionen. De nuvarande interna marknadsregleringarna inom EGomfattar inte renkött. Renköttet är redan i och i andra länder därrennäring bedrivs en volymmässigt liten produkt. i ett EG-perspektiv ärdess betydelse ännu mindre. Stödet har mot den bakgrunden inte någon väsentligbetydelse som stimulans av överskottsproduktion inom EG-marknaden. Det ärdessutom viktigt att erinra om att produktionen begränsas av tillgången pårenbete och att rennäringen anses vara en nödvändig förutsättning för densamiska kulturen. Ett prisstöd till rennäringen i någon form borde därför i ochför sig kunna accepteras av EG. Arbetsgruppenför översyn av jordbruket i norra har i delbetänkandet (Ds 1991:80)Jordbruket i norra behandlat bl.a. frågan om fömtsättningama för ettframtida regionalt jordbruksstöd vid ett svenskt medlemskap i och vid ett GATT-avtal.I detta sammanhang har arbetsgruppen även diskuterat frågan om utformningen avpristillägget till rennäringen. Arbetsgruppen anför att produktionen avrenkött kan konkurrera med annan animalisk produktion varför frågan omutformningen får betydelse inför ett EG-medlemskap. Arbetsgruppen har, när detgäller jordbruket i norra , föreslagit att dess stödnivå skallgaranteras genom ett särskilt undantag som preciseras i medlemskapsavtalet. Ettalternativ vore enligt arbetsgruppen att lösa frågan om rennäringen i sammaundantagsskrivning som för stödet till jordbruket i norra . Nackdelenmed en sådan lösning är att rennäringens speciella anknytning till en etniskbefolkningsgrupp inte lyfts fram tillräckligt tydligt. Det finns därför enligtarbetsgruppen starka skäl att lösa frågan om rennäringen i ett särskilt undantagvid medlemskapsförhandlingarna där dess mycket speciella krav lyfts fram. Rennäringenär viktig i vissa delar av norra . Den bidrar, liksom övriga areellanäringar, till att skapa ett underlag för boende och turism i områden somannars skulle vara avfolkade. Samekulturen och dess koppling till rennäringenär av speciell betydelse i detta sammanhang. Flera av de skäl som har anförtsför att även i fortsättningen stödja jordbruket i glesbygden gäller också förrennäringen. I prop.1991/92:96 om vissa jordbrukspolitiska frägor, m.m. anförde jag att frågorna omutformningen av stödet till jordbruket i norra närmare bör belysas iperspektivet av ett EG-medlemskap. godtog förslaget (bet. 1991/92:JoU15,rskr. 1991/92:246). Även frågan om den framtida utformningen av stödet tillrennäringen bör enligt min mening övervägas i detta sammanhang. Sådant arbetepågår i . Avgörande för hur stödet till rennäringenskall utformas vid ett svenskt medlemskap i blir emellertid demedlemskapsförhandlingar som planeras starta . Prop.1992/93:32 Bilaga 2 Jordbruksdep.