prop · GG03119 · 1992-12-31 00:00:00 — Någon särskild ätgärd for införUvande behövs därförinte. Även i EG:s ramdirektiv omlivsmedelskonö-oll (89/397/EEG) finns bestämmelser med anknytning tillmarknadsföringen av livsmedel. Direktivet ställer nämligen utöver krav påundersökning av själva livsmedlet även krav pä au tillsynen skall omfattainspektioner av märkning och presentation av livsmedel (artikel 5 cx;h 6). Livsmedelskonö-olldirektivetskrav på att inspektionen skall omfatta även marknadsföringsåtgärder kan inteanses innefatta något krav på att just livsmedelsmyndigheten skaU utöva dennakonttoll. har art övervaka all marknadsföring och har ettövergripande ansvar när det gäller att tiUvarata konsumentemas intressen. Vidöverträdelser av marknadsföringslagen har KO möjUghet att utfäidavitesföreläggande eUer väcka talan hos . Det krav påövervakning som följer av direktivet får anses tUlgodosett genom dennatiUsynsorganisation. Jaghar i dessa frågor samrått med chefev\ för 2.5 EES-anpassning av livsmedelslagens bestämmelser omspecialdestinerade livsmedel m.m. Mittförslag: TUlståndskravet i fråga om specialdestinerade livsmedel i20 § livsmedelslagen ersätts av ett bemyndigande for regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om saluhållande avlivsmedel för särskilda näringsändamål. Bemyndigandet skall även omfattanaturUga mineralvatten. Promemoriansförslag överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna: AUainstanser som svarat i den här delen utom en godtar promemorieförslagetInvändningen rör borttagandet av tillståndskravet Skälen för mitt förslag:Enligt 20 § livsmedelslagen får livsmedel inte utan tillstånd av myndighet somregeringen bestämmer saluhållas under uppgift att det är särskilt lämpat förmänniskor med behov av särskild kost på gmnd av ålder, sjukdom eller annatförhåUande. Enligt paragrafens andra stycke kan ett sådant tillstånd förenasmed viUkor. Frågor om tillständ prövas enligt 28 § Uvsmedelsförordningen avLivsmedelsverket. melser om vissa slag avspecialdestinerade livsmedel finns i Livsmedelsver- Prop. 1992/93:119 ketsföreskrifter. EG:scentrala bestämmelser om specialdestinerade livsmedel återfinns i ramdirektivet(89/398/EEG) om tUhiämining av medlemsstatemas lagstiftning omspecialdestinerade Uvsmedel. Enligt artikel 1 i direktivet avses med specialdestineradeUvsmedel sådana Uvsmedel som på gmnd av deras särskilda sammansättning ellerdet särskilda sätt som de är framställda på klart kan skUjas från Uvsmedel förnormal konsumtion. Livsmedlen skall vara lämpliga för påstådda dietändamål ochsaluföras på ett sätt som framhåller denna lämpUghet. Som harframhållits (prop. 1991/92:170 del IB bil. 8 s. 7) kommer en anpassning tiUdirektivet att innebära eu helt ändrat regelsystem för svensk del. Detnuvarande tillständskravet kommer i princip att ersättas med ett system sominnebär att produkter som motsvarar fastställda krav får säljas utan tillstånd.Enligt direktivet skaU särdirektiv fastställas for följande gmpper avspecialdestinerade livsmedel: modersmjölksersättningar, mjölkblandningar ochvegetabiliska blandningar till spädbarn och småbam (dllskottsnäring), bammat,livsmedel med lågt eller reducerat energiinnehåll för viktkontroll,näringspreparat för särskilda medicinska behov, natriumfattiga livsmedel, inkl.natriumfattiga eUer natriumfria dietsalter, glutenfria livsmedel, Uvsmedelavsedda au intas i samband med mycket krävande muskelarbete, särskilt föridrottande, samt slutiigen Uvsmedel för personer med störd kolhydratomsättning(diabetes). Endast ett sådant särdirektiv har hittiUs beslutats, nämligen ettsärdirektiv om modersmjölksersättningar och tillskottsnäring (91/321/EEG). Dettadirektiv omfattas dock ännu inte av . Särdirektiv kan enUgt artUcel4 t.ex. omfatta väsentiiga krav i fråga om varomas art och sammansättning,bestämmelser om råvaromas kvalitet, hygieniska krav och tiUåma tiUsatserlUcsom bestämmelser om märkning samt provtagningsförfaranden och analysmetodersom är nödvändiga för att kontroUera att kraven i särdirektiven efterföljs. Förspecialdestinerade Uvsmedel som inte tillhör någon av de ovan uppräknadegmppema kommer ett anmälningssystem att gälla. Detta innebär att tillverkareneller i förekommande faU importören skall undertätta den behöriga myndigheten iden medlemsstat där varan saluförs när denna första gången släpps ut påmarknaden (artikel 9). Ingenting torde hindra att det nuvarande kravet påtiUstånd behålls for sådana specialdestinerade Uvsmedel för vilka särdirektivännu inte föreligger men för vilka det finns svenska bestämmelser. Enanpassning av de svenska bestämmelsema tiU vad som gäller enligt EES-avtaletfömtsätter att bestämmelsen i 20 § lagen ersätts av ett bemyncUgande förregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifterom saluhållande av livsmedel for särskilda näringsändamål. EnUgtdirektivet om naturliga mineralvatten (80/777/EEG) skaU sådana vatten godkännasav behörig myndighet i resp. medlemsstat saknas ett system för gcxlkännande avenskUda produkter. Livsmedelslagen bör därför kompletteras. Lämpligen kandetta ske genom att i 20 § införa ett bemyndigande för regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om naturligamineralvatten. 2.6 Behovet av föreskrifter Minbedömning: I fråga om märkning m.m. bör de nuvarande föreskriftema under enviss övergångstid kunna gäUa jämsides med de nya EG-anpassade föreskriftema. Skälenför min bedömning: EG:s direktiv om märkning innebär en uttömmande regleringpå området. Det är inte tUlåtet att ha nationella regler som avviker från EG:sbestämmelser. De svenska märkningsbestämmelsema är väl så omfattande som EG:soch uppfyller i den meningen EG:s krav. De avvikelser som finns beror på attde svenska bestämmelsema i vissa avseenden går längre. remissinstanserframhåller behovet av en övergångstid under vilken livsmedel skall få saluförasmed iakttagande av de nu gällande föreskriftema om märkning. Med denfördelning av ansvaret för normgivningen som jag föreslär ankommer dec påLivsmedelsverket att ta ställning ull vilka övergångsregler som skall gälla förde till anpassade märk-ningsföreskriftema. Vad som kan bliaktuellt är att tillåta märkning såväl enligt de nuvarandesvenska märkningsföreskriftema som enligt de nya, EG-anpassade föreskriftema. Detskall självfallet inte vara fräga om en längre sådan övergångstid än vad somär absolut nödvändigt for omställning av maskiner och annan uöTJsming m.m.Liksom i fråga om införlivandet i övrigt måste noga prövas hur en sådan regelskall utformas fÖr att vara förenlig med EES-avtaletsyftar till att genom bl.a. fri rörlighet av varor främja handel (x;h annanekonomisk samverkan meUan partema. Ett väsentligt bidrag till en sådan frirörUghet är att anpassa de svenska märkningsföreskriftema tUl . Dethar i avtalet inte fömtsätts annat än an en märkning i enlighet med EG:s reglerskaU godtas som en fullgod märkning på den svenska marknaden från och med dendag avtalet träder i kraft. Det innebär att det från cx;h med den dagen måste finnassvenska märkningsforeskrifter som överensstämmer med EG:s. Därigenom haremeUertid också den anpassning av de svenska reglema skett som kan krävas föratt vi i det här avseendet skaU uppfyUa våra förpliktelser enligt avtalet.Resultatet av den anpassning vi genomför påverkas inte av att vi förser våranya märkningsföreskrifter med en övergångsregel som innebär att också våragamla märkningsföreskrifter får gälla för varor somsäljs på den svenska marknaden. En sådan övergångsregel påverkar varken detfria vamflödet eller konkurtensförhåUan-det meUan företagen. Att vissa svenskaföretag inte kan ta tUl vara fördelama med avtaletär beklagUgt men innebär inte nägon bristande av- Prop. 1992/93:119 talsuppfyllelsefrån svensk sida. Enligtmin mening finns det alltså utrymme för en övergångsregel i de svenskamärkningsföreskriftema av det slag som nägra remissinstanser efterlyst. DettagäUer även om det i avtalet inte skuUe ha tagits m nägra bestämmelser om vadsom skall gäUa övergångsvis. Med hänsyn härtill kan den övergångsbestämmelsesom tagits in i avtalet inte uppfattas så att den skulle utgöra ett hinder motatt i nationeUa föreskrifter ta in övergångsregler med avvikande innehåU. Detkan anmärkas att regeln i avtalet visserligen är snäv i det avseendet att denbara omfattar varor som märkts före avtalets ikraftd-ädande. Den tillåteremellertid au äldre bestämmelser tiUämpas även om detta innebär au märkningeninte blir sä fullstäncUg som EG kräver. Påsainma sätt som i fråga om märkningen kommer en omstälhiing tUl nya krav närdet gäUer livsmedelsstandarder som omfattas av att kräva viss tid.I avtalet finns inte nägon övergångsbestämmelse. Som följer av vad jag haranfört beträffande märkningen utgör frånvaron av en övergångsbestämmelse iavtalet inte något hinder mot att föra in en sådan bestämmelse i de nya svenskaföreskriftema om livsmedelsstandard. Avgörande är om en övergångsregel låtersig förena med våra åtaganden enligt avtalet. Det som kan komma i firåga är attför varor som säljs i låta de nuvarande föreskriftema gälla jämsidesmed de nya EG-anpassade under en övergångstid. En sådan regel kommer inte atthindra det fria vamflödet. Det skulle möjligen kunna ifrågasättas att en sådanövergångsbestämmelse otillbörligt gynnar svenska fabrikanter av varor där EGhar sa"ängare krav för au en viss standard skall anses uppfylld.Förhållandet kan emellertid också beskrivas som det motsatta. En sådan svenskföretagare har från konkurtenssynpunkt allt intresse av an så fort som möjligtanpassa sui tUlverkning tUl de nya standard-föreskrifterna. Först då blir hansvaror på den svenska marknaden kvaUtativt jämförbara med varoma från EG ochförst då blii EG-marknaden tillgänglig för honom. Enligt min mening bordeföljaktligen inte några invändningar kunna resas mot att i föreskriftema omlivsmedelsstandard föra in en övergångsregel av motsvarande innehåll som imärkningsföreskriftema. Vad nu sagts om livsmedelsstandard har giltighet ocksåfor de föreskrifter som kan komma att gälla om förpackningsstorlekar. 3.1 och den svenska lagstiftningen Närdet gäller djurfoder omfattar bestänmielser som återfinns i EG:srättsakter om fodertåvaror och foderblandningar, fcxlertillsatser, bioproteineri foder, metcxler för analys och konttoll av foder samt främmande ämnen cx;hprcxlukter i fcxler. Bestämmelsemakan i sammanfatming sägas innebära följande. Alhnänt stäUs kravet attfodertåvaror och foderblandningar får marknads- Prop. 1992/93:119 föras baraunder fömtsättning att de är oskadUga, oförfalskade cx;h av säljbar kvalitet.Varoma får inte medföra risker för människors eller djiu hälsa cx:h de får intepresenteras eller marknadsföras på ett sätt som kan vara vUseledande(direktiven /lOl/EEG och 79/373/EEG). Iprincip får inte andra tiUsatser användas i fcxler än sådana som har gcxlkäntsav EG:s ministertåd eller (direktiv /524/EEG). Motsvarandekrav gäller cx;kså for s.k. särskUda produkter inkl. bioproteiner (direktiv82/471/EEG). Förmarknadsföringen skall en rad krav uppfyllas i fråga om förpackningar,märkning och annan upplysningsskyldighet (direktiven /101/EEG, 79/373/EEG och70/524/EEG). Förfrämmande ämnen i foder gäUer fastställda högsta tillåma halter (direktiv74/63/EEG). Slutiigenfömtsätts detaljerade bestämmelser for kontroll och analys av att foder ochtUlsatser uppfyller de ställda kraven (direktiv /373/EEG). Avtaletomfattar också rättsaktema om djuravfall som används som foder (direktiv90/667/EEG) och om användning av foder som innehåller läkemedel (direktiv90/167/EEG). Desvenska bestämmelsema om foder finns i lagen (1985:295) om fcxler, iförordningen (1985:879) om foder cx;h i föreskrifter som Statens jordbruksverkhar meddelat med stöd av lagen och förordnmgen. Foderlagenhar utformats med beaktande av . 1foderlagen ställs kravet att foder inte får vara skadligt eller på annat sättotjänligt för djuret. Foder får inte heller leda till att livsmedel från djurblir skadligt eller otjänligt. Hanteringen av foder fär inte medförahälsorisker för människor (3 §). SomfcxlertiUsats får bara användas sådana varor eller ämnen som har godkänts förändamålet (5 §). Importörer,tUlverkare och förpackare av foder kan med stöd av lagen bl.a. åläggas attgenom märkning eller på annat sätt lämna uppgifter om fodret när dena överlåts(6 §). Om det behövs med hänsyn tUl människors eller djurs hälsa, kan ocksåvillkor i övrigt föreskrivas för import, tUlverkning, försäljning, användningcx;h övrig hantering av foder (8 §). Foderlagenstillsynsbestämmelser ger tillsynsmyndigheten rätt att bl.a. göraundersökningar och ta prover och på begäran få de upplysningar och handlingarsom behövs för tillsynen (13 §). 3.2 Behovet av ytterligare anpassning Detär självfallet viktigt att den svenska lagstiftningens tillämpningsområdeöverensstämmer med EG-bestämmelsemas tillämpningsområde. 1 regelverkenavgränsas tUlämpningsområdet genom definitioner av fcxler cxh fcxlertUl-satseroch genom angivande av att reglema gäller fcxler tiU vissa slags djur. Fråganom avgränsning tiU vissa djurslag behancUas i det följande i avsnit- Prop.1992/93:119 tet om Foder tiU vissa djurslag. Närdet gäller definitionema av fcxler görs i EG:s rättsakter en uppdelning som ihuvudsak innebär följande. Med"foder" avses "varor som är av vegetabiliskt eller animaliskturspmng i sitt naturUga tiUstånd, färska eller konserverade, varor som härtörfrån industriell bearbetning, organiska eller oorganiska ämnen, som användsensamma eller i blandningar, med eUer utan tUlsatser, för utfodring avdjur". Med"foderblandningar" avses "blandningar av varor som är avvegetabiliskt eller animaUskt urspmng i sitt namrliga tUlstånd, färska eUerkonserverade, varor som härtör från industriell bearbetning, organiska elleroorganiska ämnen, med eller utan tUlsatser, för utfodring av djur i form avhelfoder eller kompletteringsfcxier". Med"fodertåvaror" avses "oUka vegetabiliska eller animaliskaprodukter i naturUgt tiUstånd, färska eller konserverade samt därav härleddaprodukter efter industrieU bearbetning och olUca organiska och oorganiskaärrmen, med eller utan tillsatser, som är avsedda att tUlhandahäUas som rentfcxler eller för tillredning av fcxlerblandningar eller som bärare avkoncentrat av fcxiertUlsat-ser . Med"tillsatser " avses "ämnen eller preparat som när de ingår ifcxler kan påverka fcKlrets egenskaper eUer husdjursproduktionen". Direktiveninnehåller dessutom definitioner av bl.a. "helfoder","tiUskotts-fcxlerblandningar" och s.k. "premixer(förblandningar)". DetförhåUandet att EG-direktiven innehåller en rad detaljrika beskrivningar kaninte anses innebära nägon annan avgränsning av begreppet foder än den som görsi fcxierlagen. Ett undantag är dock an vatten inte räknas som foder i EG: sregelverk. Meddet angivna undantaget får den svenska beskrivningen av foder som "vara,däri inbegripet vatten, som är avsedd att användas för utfodring av djur"anses täcka beskrivningama inom EG. Det kan tilläggas att det i förarbetenatUl fcxierlagen anges att med fcxler avses alla varor som är avsedda attanvändas till utfodring av djur. Detta gäller oavsett om de först efter blandningmed andra varor är lämpUga för detta ändamål (prop. 1984/85:149). IEG:s (Urektiv används i den engelska översättningen uttrycket "oralfee-cUng". Något förtycUigande i det avseendet av den svenska lagtextenkan inte anses nödvändigt. Med ud"odring kan inte gäma avses något annatän au djuret tUlförs något att äta eUer dricka. EGsaknar alltså, när det gäUer foder, bestämmelser om vatten. EES-avtaletinnebär inte nägot hinder mot att vi behåller våra bestämmelser i det avseendet. Inteheller i fråga om begreppet "fodcrtillsats" finns det någon anledningatt ändra den svenska definitionen. Enligt foderlagen avses med fodertillsats"dels berikningsmedel som är avsen att tiUföras foder för an förbätttadess näringsvärde, dels annan vara eller ämne som är avsett att tillförasfoder för au påverka dess hållbarhet, konsistens, färg, smak eller lukt elleråstadkomma annan bestämd egenskap hosfcxlret". Att det inte, som inom EG, särskilt anmärks att tillsatsenantingen skall påverka fodrets egenskaper eller husdjursproduktionen kan intetilläggas nägon särskild betydelse. Även om följaktiigen degmndläggande definitionema kan behållas oförändrade finns det anledning att ivissa andra avseenden göra ändringar i foderlagen. En del av dessa ändringarföranleds av . Oberoende av avtalet har det emellertid aktualiseratsocksä vissa andra lagändringar. Sålunda har regeringen uppdragit ätJordbmksverket att efter hörande av utredaom fcxierlagen bör omfatta fcxler cx;h fcxlertUlsatser för ytterligare djureUer gmpper av djur. Uppdraget har cx;kså omfattat att lämna förslag tUl hurett förbud mot art utfcxlra djur med hela eller delar av kroppar frånsjälvdöda djur skaU utformas. har redovisat uppdraget i enskrivelse tUl regeringen den 27 febmari 1992. Idet följande tas i särskilda avsnitt upp förslag till äncUingar i foderlagensom föranleds av cx;h Jordbmksverkets nyssnämnda skrivelse. 3.3 Foder till vissa djurslag Mittförslag: Foderlagen skall fortsättningsvis gälla foder och fodertillsatseravsedda för husdjur och för andra djur än husdjur, om de håUs i fångenskap. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt Remissinstanserna:Förslaget biträds av remissinstansema. föreslär dock att nägotundantag från lagens tillämpning inte skall göras i fråga om hanteringen ienskilda hem av fcxler avsett för sällskapsdjur. Enligt Svenska jägareförbundetbör det övervägas att vidga tillämpningsområdet tiU att gäUa också frilevandeklöwUt Skälenför mitt förslag: I sin nuvarande lydelse gäller foderlagen (2 §) fcxler ochfodertillsatser avsedda för hästar, renar, nötkreatur, svin, får, getter,kaniner, fjäderfä, pälsdjur, hundar, katter och cxUad fisk. Jordbmksverkethar i sin skrivelse anfört au antalet djurarter som hålls och utfodras förlivsmedelsprcxiuktion ökat. För sådan prcxluktion håUs i allt större skaladjur, t.ex. hjortar och vildsvin, i hägn. Foderlagens tillämpningsområde börvidgas redan av det skälet. En sådan vidgning är emellertid enligt verketfrämst motiverad av de skärpta krav som följer av den nya djurskyddslagen.Djurskyddet har förstärkts genom kravet på att djur skall skyddas mot sjukdomoch detta oavsett om sjukdomen medför lidande för djuret. krav fårvisserligen anses innebära bl.a. att även foder åt andra djur än de somomfattas av foderlagen måste ha en från djurskyddssynpunkt godtagbar kvalitet.Detta till trots anser att starka skäl talar for att foder- 3 1992/93. lagen bör omfatta foderoch fcxlertUlsatser tUl samtiiga djurarter som utfodras Prop. 1992/93:119och hålls av människor. Jordbmksverketsbeskrivning av de djurarter som bör omfattas ansluter tUl det utöckssätt somanvänds i EG-cUrektiven. Där talas bl.a. om djur som tUlhör arter sommänniskor normalt utfodrar och håller eller använder till konsumtion.Jordbmksverket anför i sin remissvar att EG-direktiven inte anses gälla fodertiU frilevande djur. Medhänsyn till de redovisade motiven för en vidgning av fcxlerla-genstillämpningsområde och fördelen av enhetlighet i lagstiftningen talarövervägande skäl för att kretsen av djur i foderlagen beskrivs på samma sättsom i djurskyddslagen. Även en sådan avgränsning låter sig väl förena med densom gäller inom EG. Någon utvidgning med avseende på foder till frilevandedjur bör däremot inte göras. Fcxierlagen bör följaktligen ändras' till attgälla foder cx;h fodertUlsatser avsedda för husdjur och för andra djur än husdjur,om de hålls i fångenskap. Fcxierlagengäller inte hanteringen i enskilda hem av foder avsett för hundar, kattereller kaniner, viUca hålls som sällskapsdjur. föreslår i sittremissytttande att undantaget slopas. Som skäl anför verket att föreskrifteninte står i överensstämmelse med EG:s rättsakter och inte heller med de skärptakrav som följer av den nya djurskyddslagstiftningen. I anledning av vadJordbmksverket anfört vill jag erinra om bakgmnden till undantaget.Undantagsbestämmelsen utformades med beaktande av vad Lagrådet anfört om detbetänkliga i att foderlagens tillsynsbestämmelser skulle ge stöd för kontrolloch undersökningar också i enskilda hem. I motiven till bestämmelsen anförsatt det bara i yttersta undantagsfall när det finns mycket starka skäl skulleha kunnat bU aktuellt an med stöd av foderlagen utöva tUlsyn i enskilda hem.När det finns sådana skäl torde det, enligt föredraganden, för flertalet fallfinnas tilU-äckliga möjligheter att ingripa med stöd av djurskyddslagen eUerhälsoskyddslagen. Enligtmin mening fmns det inte skäl för någon annan bedömning än den som gjordes närbestämmelsen infördes. Jag kan inte heller dela uppfattningen an undantagetskulle strida mot EG:s rättsakter. Med hänsyn till art EG:s reglering tar sUctefrämst på tUlverkning cx:h marknadsföring av foder kan det inte finnas någothinder mot ifrågavarande undantag. Bestämmelsen bör emellertid ges en änckadlydelse som en följd av att lagens tillämpningsområde vidgas. I fortsättningenbör undantaget avse hanteringen i enskilda hem av fcxler avsett för alla slagssällskapsdjur. kan den föreslagna vidgningen av fcxlerlagens tiU-lämpningomrädeinte fömtses leda dU nägra nackdelar av betydelse när det gäller tiUsyn ochkonttoU. Konttollen bedöms även fortsättningsvis kunna bedrivas med befintiigaresurser. 3.4 Foder får inte ha skadlig inverkan på miljön Mittförslag: Som aUmänt krav skall gälla au foder inte får ha sådan sammansättningeller beskaffenhet i övrigt au det kan antas ha skacUig inverkan på mUjön. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt. Skälen för mitt förslag:Enligt gäUer au fodertillsatser och s.k. särskilda produkterinte får godkännas om de har skadlig effekt på mUjön. I foderlagen sägs inteannat än att en fodertiUsats skall vara godkänd för att få användas. Däremotställs i lagen vissa gmndläggande krav på foder, nämligen att fcxler inte fårvara skadligt eller annars otjänligt som djurföda, inte får göra livsmedel fråndjur som utfodrats med fodret skadligt eller otjänligt som människoföda ellervid hanteringen medföra hälsorisker för människor. För en anpassning till EG:sregler bör tiU dessa krav läggas att foder inte får ha en sådan sammansättningeller beskaffenhet i övrigt att det kan antas vara skacUigt för miljön. 3.5 Förtydligande av förbudet att använda självdöda djurtill foder Mittförslag: Det nuvarande förbudet au som fcxler tiU andra djur än pälsdjuranvända fodermjöl eller annan vara som framställts av kött från självdöda djureller från sjukligt förändrade delar av slaktade djur förtydligas till attgälla tx;kså hela djur cx;h djurdelar. Generellt undantag görs för foder somframställs av fisk och ges möjlighet att medge undantag förfoder tUl djur i djurparker och liknande anläggningar, om det fmns särskildaskäl. Promemoriansförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Förslaget biträds av remissinstansema. Enligt i länbör förbudet utformas så att med självdöda djur jämställs djur som avlivats meninte slaktats upp. mot plågsamma djurförsök anser attförbudet bör gälla cx;kså fcxler som används till pälsdjur. Skälen för mitt förslag:Genom en ändring infördes förbud mot au som djurfodertill andra djur än pälsdjur använda fodermjöl eller andra varor somframställts av kött från självdöda djur eller från sjukligt förändrade delar avslaktade djur. Förbudet får behållas enligt De fördragsslutandepartema skall se över frågan . Erfarenhetemaav förbudet visar att det finns anledning att förtydliga förbu- Prop.1992/93:119 det så att det klart framgår att det cx;kså gäller fcxler sombestår av hela eller delar av självdöda djur eller sjukligt förändrade delarav djur. Förbudet i övrigt bör gälla inte bara fodermjöl eller andra varor somframställts av "kött från" självdöda djur eller från sjukligtförändrade delar av slaktade djur utan överhuvudtaget fodermjöl cx;h varor somframställts av sådana djur eller djurdelar.