prop · GG03100 · 1992-12-31 00:00:00 — Normerna för denna justering är konkret anpassade tillskattesystemet i det land där pensionären är bosatt (artikel 42).Skattejusteringsbeloppet betalas ut av den organisation som betalar pensionenmen återkrävs sedan från bosättningslandet. har endasten pensionerad tjänsteman som berörs av skattejusteringen.Skattejusteringsbidraget för /94 beräknas uppgå till . Jag beräknar anslagsbehovet för /94 till . Jag hemställer att regeringen föreslår att till Övriga intemationellaorganisationer m.m. för budgetaret 1993/94 anvisa ett förslagsanslag pä . 1992/93 Anslag 40 000 000 1993/94 Förslag 407 000 000 ' redovisat under tredje huvudtiteln anslaget B9. Oförutsedda fredsbevarande msatser, fjärde huvudtiteln anslagen L 1.Kostnader i för FN-styrkor m.m., L 2. FN-styrkors verksamhet utomlandsoch L 3. delegatlon vid NNSC i . Avser anslaget B 9. 1 samråd med chefen för föreslårjagatt anslagen för svenskt deltagande i fredsbevarande verksamhet inom FN:s ochESK:s ram från och med /94 förs över från Försvarsdepartementetstill huvudtitel. De anslag som berörs inom försvaretshuvudtitel är L 1. avseende kostnader i för FN-styrkor m.m. (utom åtagandentill följd av Wien-dokumentet, kostnader i samband med de nordiskaförsvarsministermötena samt kostnader för den militäre rådgivaren vidFN-delegationen i ), L 2. avseende FN-styrkors verksamhet utomlandsoch L 3. avseende delegation vid Neutral Nations SupervisoryCommission (NNSC) i . Ett tusenkronors-anslag kommer att inrättas underfjärde huvudtiteln för att medge ett beställare/leverantörs-förhållande mellande två departementen. Anslag 1992/93 Beräknad ändring 1993/94 Prop.1992/93:100 Bilaga 4 1.Kostnader iSverige 46 975 000 +3 261000 2.Kostnaderutomlands 252 767 000 Till regeringens disposition 40000 000 +26 741000 Verksamheten består av rekrytering, organisation ochutbildning av personal till försvarsmaktens utlandsstyrka m.m. består av löner, traktamenten, utrustningoch underhäll för den svenska personalen i följande FN-operationer: () i , (in and ) i Kashmir, OSGAP (Office of theSecretary General in and ), Unikom (United Mission) i , Unficyp (United Nations Peace-keepingForce) på , Unifil (United Nations Interim Force in ) i ,Unprofor (United Nations Protection Force) i det , UNTAC(United Nations Transitional Authority) i och Unomoz (United NationsOperation in ). 1 kostnader utomlands ingår ävenutgifter för personalen i delegation vid NNSC i . FN:s och i viss mån ESK:s alltmer omfattandefredsbevarande och fredsbyggande verksamhet ökar starkt anspråken på Sverigeatt förbättra beredskapen att delta i framtida fredsbevarande operationer. Mot denna bakgrund föreslårjag att 66 741 (WO kr anslåssäsom finansiell beredskap för att kunna möta kostnader som uppkommer undergällande budgetär om beslutar att delta i mer begränsad omfattning medpersonal i nya fredsbevarande operationer eller i redan existerandeoperationer där inte tidigare deltagit. Medlen skall ocksä kunnaanvändas för utökade bidrag till operationer där vi redan deltar. Jag hemställer att regeringen föreslår att till Fredsbevarande verksamhetför /94 anvisa ett reservationsanslag på . Konferensen om säkerhet och samarbete i Prop. (ESK)i Bilaga 4 1991/92 Utgift 4 176 110 1992/93 Anslag 10 000 000 1993/94 Förslag 23 328 000 ' redovisat under anslaget . ESK:s verksamhet och institutioner befinner sig i snabbutveckling. Toppmötet i ijuli 1992beslutade att ESK:s institutioner-sekretariatet i , centret förförhindrande av konflikter i och kontoret för demokratiska institutioneroch mänskliga rättigheter i - skall arrangera en serie seminarier iolika ämnen, bl.a. till stöd för de nya delta-garstaterna. 1 september 1992öppnades det nya Forum för säkerhetssamarbete i . De politiskakonsultationerna inom ramen för intensifierasalltmer och innebär ett kontinuerligt arbete i olika undergrupper. ESK:skommunikationssystem beräknas i är nä 34 stater och är under fortsatt utbyggnadi vad avser både det gemensamma nätet oeh den svenska beredskapen att sända ochta emot information. En minoritets-kommissarie har utsetts och skall förses medvissa administrativa resurser. Vidare har under senare hälften avår 1992 flera s.k. missioner av skiftande varaktighet utsänts, i första handtill krisområden i det . Liknande ESK-närvaro kan väntas bliupprättad under i ett antal andra krisområden. Vid fjolårets toppmöte i beslöt stats- ochregeringscheferna att ge ESK en delvis ny inriktning. Till den tidigare ihuvudsak normativa verksamheten läggs nu i ökande grad operativa insatser isyfte att förebygga konflikter, hantera kriser oeh lösa tvister med fredligamedel. Ett uttryck härför är de ESK-missioner som sänds till olika krisområden.Kostnaderna för dessa missioner kan snabbt komma att överstiga kostnaderna förESK:s övriga verksamhet, för vilken jag för /93 beräknade enutgift om och förutser en ökning till /94. Jag föreslår att avsätts för kostnader förmissioner. Därutöver föreslårjag att ställs till regeringensdisposition för utgifter i samband med ESK-ordförandeskapet. Ordförandeskapet i ESK:sministerråd och i ämbetsmannakommittén med dess undergrupper roterar mellandeltagarstaterna. innehar denna post frånministerrådsmötet i till nästa ministerrådsmöte, somväntas äga rum . Det svenska ledningsansvaret för ESKkvarstår emellertid ännu därefter, genom att kommer att ingå iden s.k. trojkan under resten av /94. andel av ESK:s gemensammabudget är . I nuvarande dynamiska skede av ESK:s utveckling kan ett antal stater, med hänvisning till effektivitetsskäl, inte acceptera att alla beslutade utgifterfi nansieras över den gemensamma ESK-budgeten. Vissa kostnader bestrids 58 därförgenom att olika ESK-stater beviljar extra bidrag. somordförande och som medlem av trojkan kommer särskilt stora anspråk Bilaga 4 på extrabidrag att riktas mot . Jag avser att i första hand låta sädana bidragutgå i form av personal, som ställs till ESK:s förfogande för särskilda uppdrag.Lönekostnader m.m. bör därvid normalt stanna på den ordinarie Jag hemställer att regeringen föreslär att till Konferensen om säkerhetoch samarbete i (ESK) för /94 anvisa ett förslagsanslagpå . Internationellt utvecklingssamarbete I VÄRLDEN Även om egen politik är avgörande för derasutveckling har den internationella ekonomiska omgivning som möterstor betydelse. Den tilltagande internationaliseringen har successivt stärktdetta beroende. I-ländernas ekonomiska politik påverkar möjligheteratt generera exportinkomster och skapa tillväxt i ekonomin. För hårtskuldsatta är den internationella ränteutvecklingen, som till stor delbestäms av politiken i i-länderna, av särskild betydelse. Tillväxten i i-länderna har varitmycket svag , även om en viss återhämtning skett under detsenaste året. Framför allt har en tydligare konjunkturuppgång kunnat skönjas iUSA, medan utvecklingen i den japanska ekonomin kännetecknas av avmattning. 1Europa har en återhämtning hämmats av strama penningpolitik för attmotverka stigande inflation och budgetunderskott. Tillväxten i många i-länderbegränsas av strukturella obalanser som uppkommit tillväxtär.Behovet av en omfattande budgetkonsolidering är fortsatt stort i ett antalOECD-länder, däribland . Med nuvarande politik, i kombination med den växandeefterfrågan på kapital globalt sett, kommer realräntorna att vara fortsatthöga. Tillväxten i som gruppuppgick till (exklu sive ). Ökningen förklaras huvudsakligen av stark tillväxt i lanösternregionen och i viss mån i . Real BNP per capita växte och beräknas enligt Internationella valutafondens (IMF) prognoser stiga till . Tillväxten i de afrikanska länderna sö der om var svag och BNP per capita sjönk med i genom snitt . Denna siffra döljer emellertid stora skillnader i tillväxt mellan olika länder. De som genomfört ekonomiska reformpro gram har under senare är kunnat notera en begynnande återhämtning. Till växten beräknas för södra bli lägre än väntat till följd av den omfattande torkan. I var tillväxten . Världshandelns volym, som växte med under1991, beräknas Prop. 1992/93:100 enligt IMF växa respektive 6,7 %under åren 1992 och 1993. Av- Bilaga 4 mattningen i världshandeln under år1991 kan främst förklaras av minskad importefterfrågan i i-länderna ochsammanbrottet i utrikeshandel. Ökad importefterfrägan i Östasienoch återhämtning i bidrog dock till att nedgången begränsades. söder om ökade sinexport med i genomsnitt under är 1991, en förbättring jämfört medtidigare ärs nedgång. De afrikanska länderna blev allt svagare pävärldsmarknaden . Orsakerna till de afrikanska ländernassärskilda problem stär bl.a. att finna dels i att den ekonomiska politiken iflertalet länder missgynnat exporten, dels i deras beroende av ett fåtalråvaror för sin export. De flesta råvarupriser har fallit . Under är 1991 sjönk de reala priserna pä andra råvaror än olja med igenomsnitt . Möjligheterna för attöka sitt deltagande i världshandeln har avgörande betydelse för deras utsikteratt skapa egna resurser för utveckling. De flesta har genomförtreformer i riktning mot en mer öppen handelspolitik. hämmasu-ländernas exporttillväxt av i-ländernas handelshinder på vissa omräden.Avskaffande av handelshinder och jordbrukssubventioner i i-länderna skullekunna skapa exportinkomster för , som överstiger det totala biståndettill dessa. Därför är ett slutförande av de multilateralahandelsförhandlingarna i , den s.k. Uruguayrundan om liberalisering avvärldshandeln, av stor betydelse för många . Den tunga skuldbördan i många utgör ettallvarligt hinder för ekonomisk och social utveckling. För att länderna skallta sig ur skuldkrisen krävs att de för en konsekvent reformpolitik som kanfrämja utveckling och tillväxt. Det är också viktigt att de länder som för enkraftfull reformpolitik stöds i sina ansträngningar genom ökade resursflödenoeh skuldlättnader. I analyser av skuldsituation ochresursflöden skiljer man vanligtvis pä medelinkomstländer (huvudsakligenlatinamerikanska länder) och låginkomstiänder (huvudsakligen ).Skuldsättningen och resursflödena ser olika ut för dessa kategorier av länder.U-ländernas totala utlandsskuld, inkl. f.d utlandsskuld, ökadefrån ca är 1991 till ca år1992. I förhållande till BNP och export var dock skuldbördan oförändrad totaltsett. av fallandeeller stagnerande resursflöden till u-län derna, har generellt sett en återhämtning ägt rum. Det samlade långfristiga nettoresursflödet till - offentlig och privat nettoutlåning, bistånd och utländska direktinvesteringar - uppskattades enligt ha ökat frän till är 1992. En stor andel av flödet bestod av offentliga flöden; gåvobistånd och offentlig, främst multilateral, utlåning. Huvuddelen av ökningen kan dock förklaras av en ökning i privata flöden i form av ökad privat långivning och ökade direktinvesteringar. Nettotransfereringarna - nettoresursflödet minus räntebetalningaroch Prop. 1992/93:100 hemtagna vinster på utländskt kapital - är ett måttpå det externa likviditets- Bilaga 4 flödet till ett land. De samladenettotransfereringarna till beräknades öka frän till . Även ökningen inettotransfereringar förklaras av ökad långivning, främst från privata källor. De samlade nettotransfereringarnadöljer stora regionala skillnader. Nettotransfereringarna till delatinamerikanska länderna är fortfarande negativa, men i minskande omfattning.Det negativa flödet är en följd av de privata bankernas minskade utlåning isamband med skuldkrisens utbrott samt att ett antallatinamerikanska länder har ökat sina räntebetalningar pä utlandsskulden undersenare år. Framgångsrik anpassningspolitik i kombination med särskildaskuldlättnadsoperationer har medfört att kommersiella banker åter börjar ge låntill latinamerikanska länder bl.a. till och . En betydande del avde senaste årens ökning i resursflödet till har dock gått tillLatinamerika. Nettotransfereringarna var för är1992, fortsatt starkt positiva för Öst- och samt för söder omSahara. För de fattiga skuldtyngda länderna i söder om liggerresursflödet, som främst utgörs av bistånd och offentlig utlåning päkoncessionella villkor, pä en högre nivä än . Detta är främst ettresultat av ökade resursflöden inom ramen för det av samordnadeSärskilda programmet för (SPA). har de senaste två årenskraftiga ökning i det samlade resursflödet till , vilket främst ärett resultat av ökade privata flöden, inte kommit de fattiga länderna i Afrikaoch till godo. Skuldkrisen och de privatabankernas minskade utlåning har inneburit att beroendet av utlåning frän deinternationella finansiella institutionerna, ofta på koncessionella villkor,har vuxit. Antalet läg- och lägre medelinkomstländer som har tillgäng tillIDA-lån, utlåning på koncessionella villkor, har ökat. Dettagäller även antalet länder som är behöriga för den koncessionella utlåning somadministreras av IMF. Insikten har vuxit om behovet avskuldlättnadsåtgärder som ett komplement till andra insatser för att ökaresursflödet till . Avgörande för om skuldlättnadsåtgärder skallbidra till en bestående återhämtning är att de åtföljs av ekonomiskareformer. Detta är nödvändigt för att makroekonomiska och strukturellaobalanser skall minska och en grund skapas för långsiktig återhämtning.Skuldlättnadsåtgärder bör därför ges i kombination med att de skuldtyngdaländerna genomför s.k. strukturanpassningsprogram. De svårt skuldtyngdamedelinkomstländerna har en utlandsskuld pä ca , huvudsakligen till kommersiella banker. Ett antal skuldtyngda medelinkomstländer har ingått överens kommelser med de kommersiella bankerna om skuld- eller skuldtjänst- minskning. Detta har skett genom stöd från IMF, och bilate rala givare inom ramen förden s.k. Bradyplanen. ingick pinerna och sådana överenskommelser och för andra länder pägär förhandlingar. Ekonomiska reformer och skuldlättnader har lett till att ett växande antal latinamerikanska länder åter blivit kreditvärdiga. Ett antal skuldtyngda s.k. lägre medelinkomstländer harstora skulder till Prop. 1992/93:100 offentliga bilaterala kreditorer. Sådanaskulder, huvudsakligen statsgarante- Bilaga 4 rade exportkrediter, omförhandlasi den s.k. . Sedan ett par är tillämpar längreåterbetalningstider vid skuldomförhandlingar med denna grupp av länder. Under1991 fick och generösa skuldlättnader. överväger ocksäatt tillämpa de nya villkor som gäller för de fattigaste länderna för fyraskuldtyngda lägre medelinkomstländer: , , ochKongo. De svårt skuldtyngdalåginkomstiändema, främst , hade vid utgängen av är 1991 enutlandsskuld på ca . 1 förhållande till u-ländernastotala utlandsskuld ter sig skulden liten, men i förhållande tillbetalningsförmågan är den betungande. Detta illustreras av att skulden uppgårtill mer än fyra gånger värdet av den årliga exporten och att skuldtjänsten -räntor och amorteringar - uppgår till av exportintäkterna, i vissafall betydligt mer. För de fattigaste länderna harvissa framsteg vad gäller skuldlättnadsåtgärder uppnätts under det senaste året.Sverige har varit pådrivande i detta arbete. Det har ståttklart att de koncessionella s.k. Toron-tovillkor som sedan år 1988tillämpat varit otillräckliga och inte inneburit nägon avgörande skuldlättnad.Diskussioner har därför förts om ytterligare skuldlättnader vid omförhandlingarav bilaterala fordringar. enades längivarländerna iParisklubben att bevilja de fattigaste länderna en skuldminskning om påomförhandlade fordringar. Denna överenskommelse är emellertid betydligt mindrelångtgående än vad tillsammans med några andra kreditorländerförespråkat. Ytterligare åtgärder är nödvändiga. Oreglerade skulder till privatakreditorer försämrar tillgången till och ökar kostnaderna för korta handelskrediter.För de privata fordringarna finns en andrahandsmarknad där fordringar köps ochsäljs. Skuldåterköp kan bidra till att relationerna med de privata kreditorernapå sikt återupprättas och att länderna får tillgång till den privata kreditmarknaden.Världsbanken samordnar och bidrar till skuldåterköp av de fattigaste ländernaskommersiella skulder. Operationerna har varit mycket tidskrävande,vilket inneburit att endast ett fätal äterköp har genomförts. haremellertid modifierat reglerna för utnyttjande av bankens resurser fördetta ändamäl och ett antal nya äterköp är under planering. För ett antal fattiga länder ärskuldtjänsten till de multilaterala institutionerna så betungande att de inteförmår sköta sina betalningar, trots att de multilaterala skuldbetalningarnamäste prioriteras. När ett land hamnar i en dröjsmälssituation tillinstitutionerna stoppas alla låneutbetalningar. För att underlätta för ettmindre antal länder, som hamnat i denna situation och som är beredda attgenomföra nödvändig ekonomisk anpassning, har ochVärldsbanken infört särskilda, temporära program. Dessa exceptionella programsyftar till att, med stöd av bilaterala givare, normalisera dröjsmålslandetsrelation med institutionerna och återge dem rätten till lån och expertstöd. Förde fattigaste länderna har också viss skuldlättnad åstadkommits när det gällerskulder på gamla Världsbankslån. att hjälpa länderna att betala sådan skuld ger Världsbankennya län på kon- Prop. 1992/93:100 cessionella villkor. Bilaterala givare kan bidra med biständ. Sammantaget har emellertidframstegen i skuldstrategin för de fattigaste länderna varit otillräckliga.Ytterligare åtgärder är nödvändiga för att en hanterlig skuldbörda skalluppnäs. SIDA har till regeringen inkommitmed en skrivelse med förslag till åtgärder för att minska skuldbördan i defattigaste länderna. interdepartementala skuldgrupptillsatte en arbetsgrupp för beredning av SIDA:s skrivelse. I arbetsgruppendeltog , och . Arbetsgruppenpresenterade sin rapport . Jag instämmer helt med SIDA och deninterdepartementala arbetsgruppen i att skuldbördan är ett utvecklingshinderför många av de fattigaste länderna. SIDA föreslår ett antal åtgärder rörandeSveriges agerande vad gäller bilateral, multilateral och kommersiell skuld. Jagdelar SlDA:s uppfattning att ytterligare åtgärder behövs och att frågan om defattigaste skuldtyngda ländernas situation skall fä högre prioritet pä deninternationella agendan. Flera av de svårast skuldtyngda länderna ingår blandde svenska programländerna. Det är därför av vikt att skuldfrågorna får enökad fokusering också för att höja biståndets genomslagskraft och effektivitet. bör även i fortsättningendriva dessa frågor i olika internationella sammanhang. Jag avser särskilt forasom , (ochVärldsbankens policyorgan), och . Vidare bör fortsättaansträngningarna att få fler givarländer att bidra till IMF:s s.k. stödgrupperoch till de frivilliga fonder för skuldåterköp och återbetalning av gamlaVärldsbankslän, som införts bl.a. på svenskt initiativ. Under budgetåret kommeren utvärdering av koncessionella facilitet,Extended Structural Adjustment Facility (ESAF), att genomföras. Avsikten äratt finna en lämplig form för förlängning när den nuvarande faciliteten, somtill stor del byggts upp av frivilliga bidrag och lån frän medlemsländerna,upphör . bör delta i denna process och arbeta för ettbrett deltagande som dessutom leder till en riktigare bördefördelning än vadsom varit fallet. Då merparten av de fattigasteländernas skulder är till bilaterala (offent liga) och privata (kommersiella) långivare, skulle kraftfulla insatser för att minska dessa skulder ha betydande effekt på dessa länders samlade skuld börda. Beträffande de länder som har en betungande multilateral skuld börda delar jag SIDA:s och den interdepartementala arbetsgruppens upp fattning att de temporära program som inrättats för att lösa dröjsmälsländer- nas situation är nödvändiga. Problemen kvarstår dock för det fätal länder som fullföljer sina betalningar men för vilka den multilaterala skuldtjänsten tar en mycket stor del av exportinkomsterna i anspråk. Förutsättningarna för att strukturanpassningen skall leda till långsiktigt hållbar utveckling för sämras avsevärt. Alla SIDA:s förslag, främst vad gäller de multilaterala skul derna, t.ex. rena omförhandlingar, är dock inte möjliga att genomföra efter som hänsyn bl.a. måste tas till institutionernas funktion och möjligheter att mobilisera resurser för sin långivning. 5 1992/93. bör medverka till att skuldbördans effekt på ettlands utvecklings- Prop. 1992/93:100 möjligheter ytterligare belyses ochanalyseras. SlDA:s skuldskrivelse utgör Bilaga 4 därvid ett konstruktivtbidrag. Ett annat bidrag, som bör övervägas ytterligare, skulle kunna vara attarrangera ett seminarium för intresserade givar-och mottagarländer,institutioner samt oberoende experter för att diskutera problemets omfattningoch tänkbara åtgärders effektivitet med avseende pä länders olika utgångslägen.En sädan fri och informell diskussion kan bidra till att höja prioriteten vadgäller skuldlättnadsåtgärder för de fattiga länder som hindras i sin utvecklingav en alltför betungande skuldbörda. Det minskade totala resursflödet till harinneburit att biståndet kommit att utgöra en allt större andel. För år 1990utgör biståndet av det totala flödet. För låginkomstiändema ärandelen bistånd i resursflödet ännu högre. Enligt minskade biståndet tillu-länderna till ca frän ca 64 miljarderUS dollar . En förklaring till detta är den kraftiga minskningen iarabländernas biständ i förhällande till 1990 som innebar ett exeptionelltstort resursflöde från Gulfstatema i samband med ockupation av . Biståndet från de länder som ärmedlemmar i (, DAC)ökade till från ,en real ökning . Biståndet till söder om ökade realt meddet dubbla. Biståndet i proportion till DAC-medlemmarnas BNI lågkvar på samma nivå som med i genomsnitt . antogs i samband meddeklarationen om FN:s andra utvecklingsårtionde 0,7-procentmålet förutbetalningar av offentligt biständ. Framtill och med hade endast , , och uppnättdetta mål. uppnådde även målet. Utbetalningarna uppgicktill av BNI. De svenska biståndsutbetalningarna uppgick är 1991 till0,av BNI vilket är en ökning ärs . och Nederländernavisade mindre minskningar i andelar av BNI 1991 jämfört med föregående år medanDanmark ökade sina biståndsutbetalningar. (milj. USD) Biståndets andel av BNI (%) Tabell 1.Biståndsutbetalningar är 1991 Arabiska länder Andrau-länder och 58 247'' 1992/93:100 Bilaga 4 ' DAC () är . Medlemsländerna är de som anges i tabellen. Exklusive bistånd till departement ochterritorier utanför landets gränser (s.k. DOM/rOM). Det biståndet på ingår dock i totalbeloppet för DAC-länderna. ' Inkluderar skulder som ej är definierade som (Official Development Assistance) enligt följande: 1990 -exportkrediter:Frankrike (inkluderande skuldavskrivning pä tidigarerefinansierade fordringar). , 12 miljUS dollar, , . -icke-koncesionellastrukturanpassningslän: . - militärskuld: . -exportkrediter:Österrike , . "*1 denna totalsumma är delsummorna under 3. exkluderade. Om dessa inkluderasblir totalsumman för (0,av BNP). Dessasiffror är mycket osäkra på grund av otillförlitlig statistik. (Källa: ) Förentastaterna bibehåller sin ställning som världens största biståndsgivare medknappt i bistånd (i detta belopp ingår 1,85 miljarderUS dollar i avskrivningar av militärskulder). , som harökat sina biståndsansträngningar, har kommit att bli en allt viktigare partneri det internationella utvecklingssamarbetet med ett biständ på knappt 11miljarder US dollar . Förutom ökad volym, har biståndkännetecknats av ökad avbindning och en vidare geografisk Japansbiständ kännetecknats av ökad avbindning och en vidare geografisk Prop.1992/93:100 spridning. Bland de länder som minskade sitt biständ i procent avBNI, för- Bilaga 4 utom och märks , ,och . En generell regel för DAC:sbiståndsstatistik är att gåvobistånd eller mjuka krediter för militära ändamålinte fär räknas som biständ. har dock en diskussionförts i DAC huruvida avskrivningar av militära krediter skall kunna inkluderasi biständsstatistiken, föranledd av att rapporteratavskrivning av militära krediter till som biständ. Andra länder,däribland de nordiska länderna och , motsatte sig detta bestämt. Motdenna bakgrund har DAC gjort en översyn av hur skuldlättnader relaterade tillsåväl militärutgifter som exportkrediter skall rapporteras.