prop · GG038 · 1992-12-31 00:00:00 — Bilaga 2 Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som ärnödvändiga för att fordon, som är normalt hemmahörande inom ett tredje landsterritorium eller inom en medlemsstats territorium utanför och sompasserar in på det territorium där fördraget om upprättande av Europeiskaekonomiska gemenskapen gäller, inte används inom dess territorium, ora inteförlust eller skada som orsakas av sådant fordon täcks av ansvarsförsäkring,enligt varje medlemsstats lagstiftning om obligatorisk sådan försäkring, somgäller inom hela det territorium som omfattas av fördraget om upprättande avEuropeiska ekonomiska gemenskapen. Alla fordon som är normalt hemmahörande inom ett tredjelands territorium eller inom en medlemsstats territorium utanför skall,innan de passerar in på det territorium där fördraget om upprättande avEuropeiska ekonomiska gemenskapen gäller, vara försedda med antingen ettgiltigt grönt kort eller bevis om gränsförsäkring, som utvisar att de ärförsäkrade enligt artikel 6. 2.Dock skallfordon som är normalt hemmahörande inom ett tredje lands territorium behandlassom fordon som är normalt hemmahörande inom gemenskapen, om de nationella byråeraai samtliga medlemsstater var för sig garanterar att olyckshändelser sominträffar inom deras territorium och som orsakas av sådana fordon reglerasenligt varje stats nationella lagstiftning om obligatorisk ansvarsförsäkring. 3.Närkommissionen, i nära samarbete med medlemsstateraa, har konstaterat attgarantier som omnämns i föregående stycke har ställts, skall kommissionenbestämma från vilket datum och för vilka slag av fordon medlemsstatema intelängre skall kräva att dokument som avses i punkt 1 skall uppvisas. Medlemsstatema skall sätta ikraft de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv och skallgenast underrätta kommissionen om detta. Dettadirektiv riktar sig till medlemsstateraa. Utfärdat i den 24 aprU 1972. Pårådets vägnar G. 1992/93:8 Bilaga 2 RÅDETS DIREKTIV Prop. med ändring av rådets direktiv /166/EEG av den 24 april1972 om tillnärmning av medlemsstatemas lagar och andra författningar rörandeansvarsförsäkring för motorfordon och kontroll av att försäkringspliktenfullgörs beträffande sådan ansvarighet. (72/430/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om anslutning av nyamedlemsstater till Europeiska ekonomiska gemenskapen och till Europeiskaatomenergigemenskapen (1), undertecknat i ,särskilt artikel 153 i den därtill bifogade akten, (1) EGT nr L 73, 27.3.1972, s. 1. med beaktande av kommissionens förslag, och med beaktande av följande: Som en följd av gemenskapens utvidgning har antaletnationella byråer som avses i rådets direktiv /166 (2) av den 24 april 1972om tillnärmning av medlemsstatemas lagar och andra författningar rörandeansvarsförsäkring för motorfordon och kontroll av att försäkringspliktenfullgörs beträffande sådan ansvarighet ökat från sex till nio, vilketnödvändiggör en ändring i det direktivet. (2)EGTnrL 103, , s. 1. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖUANDE: Rådets direktiv /166 skall ändras på följande sätt.Första strecksatsen i artikel 2.2 ersätts med följande: "efter det att enöverenskommelse träffats mellan de nio nationella försäkringsbyråeraa enligtvilken varje nationell byrå garanterar att det i överensstämmelse med dessnationella lagstiftning om obligatorisk försäkring sker skadereglering avseendeolyckshändelser inom dess territorium orsakade av fordon som är normalthemmahörande inom en annan medlemsstats territorium, oavsett om sådana fordonär försäkrade eller ej,". Detta direktiv träder i kraft vid de nya medlemsstateraasanslutning till Europeiska gemenskaperaa. Detta direktiv riktar sig till medlemsstatema. Pårådets vägnar T. WESTERTERP Ordförande 1992/93: Bilaga 2 RÅDETS ANDRA DIREKTIV Prop. om tillnärmning av medlemsstatemas lagar och andraförfattningar rörande ansvarsförsäkring för motorfordon (84/5/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiskaekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (1), (l)EGT nr C 214, 21.8.1980, s. 9 och EGT nr C 78,30.3.1982, med beaktande av yttrande (2), (2)EGT nr C 287, 9.11.1981, s.44. med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténsyttrande (3), (3)EGT nr C 138, , s. 15. med beaktande av följande: I rådets direktiv /166/EEG(4), ändrat genom direktiv /430/EEG(5), har rådet föreskrivit tillnärmning av medlemsstateraas lagar och andraförfattningar rörande ansvarsförsäkring för motorfordon och kontroll av att försäkringspliktenfullgörs beträffande sådan ansvarighet. (4)EGT nr L 103, , s. 2. (5)EGT nr L 291, 28.12.1972, s. 162. Enligt artikel 3 i direktiv /166/EEG skall varjemedlemsstat vidta de åtgärder som är nödvändiga för att fordon som är normalthemmahörande inom dess territorium skall omfattas av ansvarsförsäkring.Försäkringens omfattning och villkor skall bestämraas inora ramen för dessaåtgärder. Det föreligger emellertid fortfarande väsentligaskillnader mellan de olika medlemsstateraas lagstiftning rörande omfattningenav denna obligatoriska försäkring. E)essa skillnader har en direkt inverkan pågenomförandet av den gemensararaa marknaden och dess funktion. Särskilt är det berättigat att utsträcka den obligatoriskaförsäkringen till att omfatta ansvarighet för sakskada. Den obligatoriska försäkringen skall ha en sådanomfattning, att utfallande ersättningsbelopp under alla omständighetertillförsäkrar de skadelidande en adekvat ersättning, oavsett i vilkenmedlemsstat skadan inträffat. Det är nödvändigt att tillskapa ett organ som garanteraratt skadeli- dandeinte blir utan ersättning, när det fordon som orsakat skadan är Prop. 1992/93:8oförsäkrat eller oidentifierat. Det är viktigt att den skadelidande får Bilaga2 möjlighet att direkt och i första hand vända sig till detta organ, dock utanatt ändring sker i de bestämmelser som tillämpas i medlemsstaterna medavseende på om den ersättning som utbetalas av detta organ är subsidiär ellerej eller beträffande bestämmelser som gäller vid subrogation. Medlemsstateraabör emellertid ha möjlighet att förordna ora vissa begränsade undantagbeträffande utbetalning av ersätttung från detta organ och att ersättmng försakskador orsakade av oidentifierade fordon skall begränsas eller innehållas,detta med hänsyn till risken för bedrägeri. Det ligger i de skadelidandes intresse att rättsverkningaraaav särskilda friskrivningsklausuler begränsas till förhållandet mellanförsäkringsgivaren och den person sora varit vållande till olyckshändelsen.För fall då ett fordon stulits eller tillgripits med våld får medlemsstateraaföreskriva att ersättning skall utbetalas av det ovannämnda organet. För att lätta den ekonomiska bördan för detta organ får medlemsstateraainföra bestäraraelser ora viss självrisk i de fall organet svarar förersättning för sakskador orsakade av oförsäkrade fordon eller, där det ärpåkallat, fordon sora stulits eller tillgripits raed våld. Familjemedleraraar till försäkringstagaren, till förareneller till annan person som är ansvarig bör beredas samma skydd som annantredje man, i vart fall beträffande personskador. Avskaffandet av kontroll av försäkring fömtsätter att dennationella försäkringsbyrån i värdlandet garanterar att ersättning utbetalasför skador orsakade av fordon som är normalt hemmahörande i en annanmedlemsstat. Det lämpligaste kriteriet för att avgöra om ett fordon är normalt heraraahörandei en viss medlemsstat är om det är försett raed en registreringsskylt från denstaten. Första strecksatsen i artikel 1.4 i direktiv /166/EEG bör därförändras i överensstäraraelse härmed. Med hänsyn till situationen i vissa raedlerasstaterrörande å ena sidan de lägsta ersättningsbeloppen och å andra sidan detförsäkringsansvar och de självrisker sora gäller för det ovannäranda organetvid sakskador, bör övergångsbestämraelser finnas för ett gradvis genorafö-randei dessa medlemsstater av direktivets bestämmelser ora lägsta ersättningsbeloppoch ersättning för sakskador som utbetalas av organet. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖUANDE: Den försäkring som avses i artikel 3.1 i direktiv /166/EEGskall obligatoriskt omfatta både sakskador och personskador. Varje raedlerasstat skall, om högre garantier integäller där, kräva Prop. 1992/93:8 att den obligatoriska försäkringen ger ersättning raed rainst Bilaga 2 - 350 000 ecu för personskador, oradet finns endast en skadelidande; om raer än en skadelidande orafattas av saramaskadehändelse skall detta belopp multipliceras raed antalet skadelidande, - 100 000 ecu för sakskador vidvarje skadehändelse, oavsett antalet skadelidande. Medlemsstateraa får, i stället för näranda miniraibelopp,föreskriva ett rainiraibelopp ora 500 000 ecu för personskador, ora raer än enskadelidande omfattas av samma skadehändelse, eller ett rainsta sammantagetbelopp om 600 000 ecu för personskador och sakskador vid varje skadetillfålle,oavsett antalet skadelidande eller skadoraas art. I detta direktiv avses med "ecu" denmonetära enhet som är definierad i artikel 1 i förordning (EEG) nr 3180/78(1). Värdet i nationell valuta skall fastställas för fyraårsperioder och från första året i varje period vara det värde sora gällde den i närmast föregående september raånad för vilken dag värden för ecu finns noterade i samtliga valutor inom geraenskapen. Den första perioden skall börja löpa . (1) EGT nr L 379, 30.12.1978, s. 1. Varje medierasstat skall inrätta eller auktoriseraett organ med uppgift att vara för ersättning, åtminstone upp till den gräns sora den obligatoriska försäkringen skall ersätta, för sakskador och person skador orsakade av oidentifierade fordon eller av fordon för vilka sådan obligatorisk försäkring som avses i punkt 1 inte tecknats. Denna bestäraraelse skall inte påverka medlemsstateraas rätt att anse ersättning från detta organ sora subsidiär eller ej och inte heller rätten att införa regler ora skadereglering mellan detta organ och den person eller de personer sora är ansvariga för olyckshändelsen och andra försäkringsgivare eller socialförsäkringsorgan som skall ersätta den skadelidande för samma skada. Den skadelidande skall under alla omständigheter kunnavända sig direkt till detta organ, som skall ha skyldighet att, på gmndval avuppgifter som inhämtats från den skadelidande, lämna honom ett motiverat beskedangående utbetalning av ersättning. Medlemsstatema får dock förordna att ersättning från dettaorgan inte skall ske till förmån för personer som frivilligt fårdats i detfordon sora orsakat skadoma, ora organet kan bevisa att dessa personer känttill att fordonet var oförsäkrat. Medlerasstatema får begränsa eller utesluta ersättningfrån detta organ såvitt gäller sakskador orsakade av oidentifierade fordon. De får också, i fråga ora sakskador orsakade avoförsäkrade fordon, tillåta en självrisk om högst 500 ecu, sora denskadelidande har att svara för. Hämtöver skall varje medierasstat tillärapa sina lagar ochandra författningarvid utbetalning av ersättning från detta organ, dock inte Prop. 1992/93:8 istrid raed annan praxis som är förmånligare för den skadelidande. Varje medierasstat skall vidta de åtgärder som ärnödvändiga för att lagregler och villkor i försäkringsavtal, utfårdade ienlighet raed artikel 3.1 i direktiv /166/EEG, sora föreskriver attförsäkringen inte orafattar fordon som nyttjas eller förs av - personer sora inte har uttryckligteller underförstått tillstånd härtill, eller - personer som inte har körkort fördet ifrågavarande fordonet, eller - personer som bryter motlagstadgade tekniska föreskrifter rörande fordonets skick och säkerhet, inte skall, såvitt avser tillämpningen av artikel 3.1 idirektiv /166/ EEG, tillärapas på ersättningskrav från tredje man somåsamkats skador vid en trafikolyckshändelse. Bestäraraelser eller villkor sora avses i första stycketfår dock göras gällande genteraot personer som frivilligt fårdats i det fordonsom orsakat skadoma, om försäkringsgivaren kan bevisa att dessa personer känttill att fordonet var stulet. Medlemsstatema skall kunna avstå från att tillämpa bestäraraelseraai första stycket beträffande olyckshändelser som inträffar inora deras territoriura,om och i den utsträckning den skadelidande kan erhålla ersättning för skadanfrån ett socialförsäkringsorgan. ett fordon har stulits eller tillgripits med våld,får raedlems-stateraa föreskriva att det organ sora avses i artikel 1.4 skallbetala ersättning i försäkringsgivarens ställe under de fömtsättningar soraanges i punkt 1 i denna artikel; om fordonet är normalt heraraahörande i enannan raedlerasstat, kan detta organ inte fraraställa krav raot något organ iden raedlerasstaten. Medierasstater, sora föreskriver att det organ sora avsesi artikel 1.4 skall betala ersättning i de fall där fordonet har stulits ellertillgripits raed våld, får beträffande sakskador bestäraraa en självrisk orahögst 250 ecu, som den skadelidande har att svara för. Familjeraedlemmar till försäkringstagaren, till förareneller till annan person som är civilrättsligt ansvarig vidtrafikolyckshändelse, och vars ansvarighet omfattas av sådan försäkring soraavses i artikel 1.1, får inte på gmnd av sådan släktskap undantas frånförsäkringsskydd för personskador. Bilaga2 Första strecksatsen i artikel 1.4 i direktiv /166/EEG skall ersättas raedföljande: "-territoriet för den stat raed vars registreringsskylt fordonet är försett,eller". 1.Medlemsstatema skall senast den 31 deceraber 1987 vidta de ändringar i sinanationella bestäraraelser sora behövs för att följa detta direktiv. De skallgenast underrätta koraraissionen ora detta. De sålunda ändrade bestäraraelseraa skall börja tillärapassenast den 31 deceraber 1988. Trots bestäraraelsen i punkt 2 a) harGrekland en frist sora löper ut för att höja försäkringstäckningen till den nivå som krävs enligt artikel 1.2. Om utnyttjar denna möjlighet, skall täckningen i förhållande till de i den artikeln föreskrivna beloppen uppgå till - senast den 31 deceraber 1992; b) harövriga medlemsstater en frist som löper ut för att höja försäkringstäckningen till den nivå som krävs enligt artikel 1.2; de raedelmsstater sora utnyttjar denna möjlighet skall fram till det datum som anges i punkt 1 höja täckningen med rainst hälften av skillnaden raellan den nivå sora gällde och de i artikel 1.2 föreskrivna beloppen. Trotsbestämmelsen i punkt 2 a) får föreskriva att den självrisk som avsesi artikel 1.4 femte stycket skall uppgå till I 000 ecu för tiden till och medden 31 deceraber 1990, b) får och föreskriva - att det organ sora avses i artikel 1.4 inte skallutbetala ersättning för sakskada förrän efter den 31 deceraber 1992, - att den självrisk sora avses i artikel 1.4 femtestycket och i artikel 2.2 andra stycket skall uppgå till 1 500 ecu för tidentill och raed . 1.Senast den 31 deceraber 1989 skall kommissionen till rådet överlämna en rapportom situationen i de medlemsstater som omfattas av övergångsbestämmelseraaenligt artikel 5.3 a och 5.4 b, och vid behov föreslå de ändringar av dessabestämmelser som utvecklingen 1992/93. 1992/93: skall kommissionen tillrådet Bilaga 2 överlärana en rapport ora genoraförandet av detta direktivsärat, vid behov, förslag till åtgärder, särskilt i fråga om Justering av de iartikel 1.2 och 1.4 angivna beloppen. Dettadirektiv riktar sig till medlerasstatema. Utfårdat i den 30 deceraber 1983. På rådets vägnar G. VARFIS Ordförande Prop.1992/93:8 RÅDETS TREDJE DIREKTIV Bilaga 2 omtillnärmning av medlemsstatemas lagar och andra författningar rörandeansvarsförsäkring för motorfordon (90/232/EEG) EUROPEISKAGEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV medbeaktande av Fördraget om upprättande av Europeiska ekonomiska geraenskapen,särskilt artikel 100a i detta, med beaktande av kommissionens förslag(l), (1) EGTnr C 16, 20.1.1989, s. 12. isamarbete raed Europaparlaraentet(2), (2) EGT nr C 304, 4.12.1989, s. 41 och EGT nr C 113,7.5 1990. raed beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och (3) EGT nr C 159, 26.6.1989, s. 7. raed beaktande avföljande: Irådets direktiv /166/EEG(4), senast ändrat genom direktiv /5/EEG(5), antogrådet bestänunelser om tillnärmning av medlemsstateraas lagar och andraförfattningar rörande ansvarsförsäkring för motorfordon och kontroll av attförsäkringsplikten fullgörs beträffande sådan försäkring. (4) EGT nr L 103, , s. 1. (5) EGT nr L 8, , s. 17. Enligtartikel 3 i direktiv /166/EEG skall varje medlemsstat vidta de ätgärder soraär nödvändiga för att fordon som är norraalt hemmahörande inom dess territoriumskall omfattas av ansvarsförsäkring. Försäkringens omfattning och villkor börbestämmas inom ramen för dessa åtgärder. Genomdirektiv /5/EEG, ändrat genom anslutningsakten för och ,utjämnades skillnaderaa mellan medlemsstatema väsentligt rörande beloppsramaroch villkor för den obligatoriska ansvarsförsäkringen. Betydande skillnaderföreligger emellertid fortfarande beträffande sådan försäkring. Deskadelidande vid olyckshändelser med motorfordon bör tillförsäkras järaförbarbehandling, oavsett var inora geraenskapen skadan inträffar. Särskiltfrans det i vissa raedlerasstater luckor i den obligatoriskaansvarsförsäkringens omfattning beträffande passagerare i motorfordon. För attskydda denna särskilt sårbara gmpp av skadelidande bör sådana luckor fyllas. Varjeosäkerhet beträffande tillärapningen av första strecksatsen i artikel 3.2 idirektiv /166/EEG bör undanröjas. All obligatorisk fordonsförsäkring skallomfatta hela gemenskapens territorium. försäkrades intresse bör dessutom varje försäkringsavtal vara sådant att enoch sanuna premie ger det skydd som krävs i varje medlemsstatenligt dess lagstiftning eller det skydd sora krävs i den Prop. 1992/93:8 raedlerasstatdär fordonet är normalt hemmahörande, ora detta skydd är Bilaga 2 högre. Enligtartikel 1.4 i direktiv /5/EEG skall varje raedlerasstat inrätta ellerauktorisera ett organ för att ersätta dem sora drabbas av skador orsakade avoförsäkrade eller oidentifierade fordon. Denna bestäraraelse skall emellertidinte påverka medlemsstatemas rätt att anse ersättning från detta organ som subsidiäreller ej. Nären olyckshändelse orsakas av ett oförsäkrat fordon, krävs det emellertid ivissa medlemsstater att den skadelidande kan bevisa att den som vållat skadaninte har förmåga eller vägrar att betala ersättning, innan den skadelidande kankräva ersättning från organet. Detta organ har bättre möjligheter att göra kravgällande mot den som vållat skadan. Organet bör därför inte kunna kräva att denskadelidande, för att denne skall få ersättning, kan visa att den som vållatskadan inte har förmåga eller vägrar att betala. 1händelse av tvist mellan det organ som avses ovan och en försäkringsgivare sommeddelar ansvarsförsäkring, om vem av dessa som skall ersätta den skadelidande,bör medlemsstatema, för att undvika att betalning av ersättning till denskadelidande fördröjs, se till att en av dessa har att i första hand svara förbetalning av ersättning i awaktan pä att tvisten löses, Desom åsamkas skador vid trafikolyckshändelser har ibland svårt att få vetskap oravilka försäkringsbolag som meddelat ansvarsförsäkring för fordonen som varitinblandade i olyckshändelsen. I de skadelidandes intresse bör medlerasstatemavidta de åtgärder sora är nödvändiga för att sådan infomiation skall blitillgänglig oragående. Detvå tidigare direktiven ora ansvarsförsäkring för motorfordon bör, raed hänsyntill det sora nu sagts, kompletteras likformigt. Sådanakompletterande bestämmelser, som innebär ett ökat skydd för försäkrade ochskadelidande, kommer att göra det lättare att passera gemenskapens inre gränseroch därmed underlätta genoraförandet av den inre marknaden och dess funktion.Utgångspunkten bör därför vara ett starkt konsumentskydd. Ienlighet raed bestämmelsema i artikel 8c i fördraget bör hänsyn tas tillomfattningen av de åtgärder sora niåste vidtas i vissa ekonomier med olikautvecklingsnivå. Vissa medlemsstater bör därför ges möjlighet att under enövergångstid gradvis genomföra en del av bestämmelsema i detta direktiv. Orainte annat följer av artikel 2.1 andra stycket i direktiv /5/EEG, skall denförsäkring sora avses i artikel 3.1 i direktiv /166/EEG orafatta ansvarighetför personskador som åsamkas alla passagerare med undantag 1992/93: Idetta direktiv avses med "fordon" ett fordon enligt definitionen i Bilaga 2 artikel 1 i direktiv /166/EEG. Medlerasstatemaskall vidta de åtgärder sora är nödvändiga för att all obligatoriskansvarsförsäkring för motorfordon skall - på gmndval av en enda premie omfatta hela geraenskapens territorium,och - på grundval av denna enda premie tillförsäkra det skydd som krävs ivarje medlemsstat enligt dess lagstiftning, eller det skydd som krävs enligtlagstiftningen i den medlemsstat där fordonet är normalt heraraahörande, oradetta är högre. Följanderaening skall läggas till första stycket av artikel 1.4 i rådets direktiv /5/EEG: "Medlerasstatemafår dock inte tillåta att organet, sora villkor för betalning av ersättning,ställer krav på att den skadelidande kan visa att den sora vållat skadan intehar förmåga eller vägrar att betala." 1händelse av tvist mellan det organ som avses i artikel 1.4 i direktiv /5/EEGoch den försäkringsgivare sora raeddelat ansvarsförsäkringen, ora vem som skallbetala ersättning till den skadelidande, skall medlerasstatema vidta deåtgärder som är nödvändiga för att en av dessa parter skall ha skyldighet att iförsta hand svara för betalning av ersättning till den skadelidande utanfördröjning. Omdet blir slutligt avgjort att den andre parten skulle ha betalat hela eller endel av ersättningen, skall denna part återbetala det ifrågavarande beloppettill den part som har betalat. 1.Medlemsstateraa skall vidta de ätgärder som är nödvändiga för att parterinblandade i en trafikolyckshändelse oragående skall kunna få vetskap om vilkaförsäkringsbolag sora raeddelat ansvarsförsäkring för de berörda fordonen. 2.Senast den 31 december 1995 skall kommissionen till Europapar-laraentet ochrådet överlärana en rapport ora tillärapningen av punkt 1 i denna artikel. Vidbehov skall koraraissionen föreslå rådet lärapliga åtgärder. f, Rik<:rlnorn IQ97/93. 1992/93: Bilaga2 I. Medlerasstatema skall vidta de åtgärder sora är nödvändiga för att följadetta direktiv . De skall genast underrättakommissionen om detta. Med avvikelse från punkt 1 - skall , och ha tid på sig att senast den 31 deceraber1995 följa artiklama 1 och 2, - skall ha tid på sig att följaartikel 1 beträffande passagerare baktill på motorcykel samt senast den 31 deceraber1995 dels följa artikel 1 beträffande andra fordon, dels följa artikel 2. Dettadirektiv riktar sig till medlemsstateraa. Pårådets vägnar D. 0'MALLEY Ordförande Sammanfattning av promemorian (Ds 1992:9) Ipromeraorian behandlas frågan ora en anpassning av svensk rätt till tre EG-direktivora raotorfordonsförsäkring. Det föreslås att de regler sora direktiveninnehåller skall införlivas i svensk rätt genora ändringar i trafikskadelagen. De ändringar sora proraemorianföreslår innebär i huvudsak att en svensk trafikförsäkring skall täcka ävenskador sora inträffar i ett EES-land eller under direkt fård raellan två EES-länderoch att den skadelidande i sådana fall skall kunna välja ora ersättningen skallbestämraas enligt de regler sora gäller i eller enligt de regler soragäller i det land där skadan inträffade. I proraeraorian behandlasäven tre ytterligare frågor som har aktualiserats oberoende av frågan om EES-avtalet.Den första handlar ora självrisk på ersättning vid sakskada sora vållats avokänt fordon. Det föreslås att en självrisk på av basbeloppet, idagens läge , införs på sådan ersättning. Den andra rörförsäkringsanstalts återkravsrätt enligt trafikskadelagen avseende ersättningför skador sora orafattas av produktansvarslagen. Det föreslås att enförsäkringsanstalt sora har betalat ut en sådan ersättning skall inträda intilldet utgivna beloppet i den skadelidandes rätt till skadesfånd enligtproduktansvarslagen.