prop · GG03200 · 1992-12-31 00:00:00 — Denna ordning skaU, som framhållits ovan,ses mot bakgmnd av den skyldighet tiU samtrafik i syfte att skapa effektivatelekommurukationer som skaU gäUa enUgt telelagen. Ett föreläggande ellerförbud får givetvis olika form beroende på akmeU frågeställning. MyndighetenskaU bl.a. kunna r-bjuda tillämpning av vissa villkor. I enlighet med vad somfiramhålUts av Lagrådet bör strykas under att möjUghetema att användaförelägganden och förbud i de ifrågavarande tvistema begränsas av det måsteröra sig om "förelägganden och förbud som behövs för efterlevnaden avdenna feg eUer av tiUståndsvillkor eUer föreskrifter som har meddelats med stödav lagen". Således får det anses uteslutet bl.a. att en part skaU kunnaföreläggas att godta vissa avtalsvilUcor I samband med förelägganden och förbudkan det emeUertid vara ändamålsenUgt att i gmndema för ett beslutmer eUer mindre mgående anger hur ett godtagbart villkor bör vara utformat.Strävan att åstadkomma vUlkor som är förenUga med bestämmelsema i telelagenskaU vara gmnden för myndighetens ingripanden. Ompartema inte kan komma överens, kan alltså kraftftiUt påverkapartema i rikming mot en överenskommelse genom att utfärda förbud eUerföreläggande. Ett sådant beslut, som i allmänhet bör gälfe , skaUkunna överklagas. EnUgtmin uppfettning utgör den här beskrivna ordningen ett gott instmment för att på ett praktiskt och kompetent sätt verksamt åstad komma att tvister meUan teleföretag löses. Jag kan därför inte dela de re missynpunkter som går ut på att det finns anledning att dämtöver vidga beslutsbefogenheter 154 NamrUgtvis hindrar inteden här beskrivna ordningen partema fiän att Prop. 1992/93:200 väcka talan iaUmän domstol enUgt avtalslagen eUer att initiera en process enUgt lagen omavtalsvillkor meUan näringsidkare. Vid missbmk av dominerande ställning börkonkurrenslagen tiUämpas. Idet föregående har talats främst om samtrafikvillkor På sätt som angettsinledningsvis är det i detta hänseende fråga om samtrafik inom aUmänttiUgängUga telenät. Vidsidan härav finns frågor som lämpUgen kan hanteras på samma sätt som villkorför samtrafik, dvs. av med stöd av de befogenheter som ges itelefegen. För det första bör detta gälfe villkoren för hyrda förbindelser. 1den här delen kan oenighet uppkomma om tolkningen av givna tiUståndsvillkorVidare skaU de taxor som en tiUståndshavare tillämpar för ledningama varakosmadsorienterade, vilket också skapar utrymme för att ha olika meningar ombl.a. det skäUga i ett pris och om hur en taxa skaU vara uppbyggd. EnUgtsamma principer bör kunna gripa in och agera i tvister meUanoperatörer såvitt avser användning av befintUg nummerplan (tUldehiing avnummerresurser eUer fördelning av delar av planen). Dessa privattättsUga delarav hanteringen av nummerplaner har utpräglad betydelse i konkurrenshänseende.En motsvarande ordning som bettäf-fende samtrafikfrågoma bör därför användas iförekommande fåU. Medtanke pä att de förfaranden som kriminaUseras i förslaget tiU telelag kan kommaatt omfattas av vitesföreläggande eUer vitesförbud enUgt vad jag redogjort föri det har Lagrådet förordat att det i lagen införs en bestämmelse avinnebörd att förfaranden som omfettas av sådana förelägganden eUer förbud inteockså skaU föranleda straffansvar. Jag delar Lagrådets uppfetming att en sådanbestämmelse bör införas i lagen. 4.10 Integritetsskydd för teleanvändare 4.10.1 Nuvarande ordning EnUgt2 kap. 6 § regeringsformen är varje medborgare gentemot det allmänna skyddadmot bl.a. hemUg avlyssning eUer upptagning av telefonsamtal eller annatförttoUgt meddelande. Detta skydd kan enUgt 2 kap. 12 § regeringsformenbegränsas genom lag. Begränsning får enUgt paragrafens andra stycke görasendast för att tUlgcxlose ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälleoch får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn tiU det ändamål somföranlett den. Begränsning kan t.ex. ske med hänsyn tiU beivrandet av brott. I9 kap. 8 § sekretesslagen (1980:100) finns föreskrifter om sekretess för uppgifter hos ,och andra myndigheter som handhar I55 allmän samfärdsel.Bestämmelsema gäUer endast i det allmännas verk- Såvitt avserTeleverket omfettar sekretessen enUgt paragrafens Prop. 1992/93:200 andrastycke uppgift som angår ett särskUt telefonsamtal eUer ett annattelemeddelande. Med telemeddelanden avses telefonsamtal, telegram, telex- ochtelefåxmeddelanden samt dataöverföring, bUdöverföring och andra teletjänsterDen som har tagit del i utväxlingen av ett telemeddelande eUer som innehar enapparat som har använts för telemeddelandet har dock rätt att få uppgift ommeddelandet. Detta gäUer emeUertid endast om inte sekretess för uppgiftenföljer av annan bestämmelse. Tredjestycket i paragrafen reglerar sekretessen i övrigt mom allmän samfärdsel.Sekretessen gäUer för uppgifter som angår enskUdas förbindelser medsamfärdselverksamheten. Sekretessen begränsas genom ett omvänt skaderekvisit,där presumtionen är för sekretess. EnUgt detta stycke gäUer sekretess föruppgift om bl.a. telefonnummer Sekretessen gäUer även för uppgift om en enskUdsaffärsangelägenheter i förbindelse med en anstalt som handhar allmänsamfärdsel. EnUgtparagrafens Qärde stycke gäUer absolut sekretess för uppgift vid särskUdsambandstjänst inom totalförsvaret. Personalen kan vid sambandstjänst kommaatt höra eller läsa telemeddelanden som utväxlas på det allmänna telenätet.Sekretess gäUer för sådana uppgifter I14 kap. sekretesslagen finns bestämmelser bl.a. om vissa begränsningar ochförbehåU i sekretessen. EnUgt14 kap. 2 § ttedje stycket hindrar sekretess inte att en uppgift om en enskildsadress, telefonnummer och arbetsplats lämnas tiU en myndighet, om uppgiftenbehövs där för delgivning enUgt delgivningslagen (1970:428). En uppgift hosTeleverket om enskilds telefonnummer får dock, om den enskUde hos begärtatt abonnemanget skaU håUas hemUgt och uppgiften omfattas av sekretess enUgt 9kap. 8 § ttedje stycket, lämnas ut endast om den myndighet som begär uppgiftenfinner att det kan antas att den som söks för delgivning håUer sig undan eUeratt det annars finns synnerUga skäl. EnUgt14 kap. 2 § Qärde stycket hindrar sekretessen mte att en uppgift som angårmisstanke om brott lämnas tiU åklagarmyndighet, poUsmyndighet eUer annanmyndighet som har att ingripa mot brottet, om fängelse är föreskrivet för brottetoch detta kan antes föranleda annan påföljd än böter Om en uppgift omfattes avsekretess enUgt 9 kap. 8 § andra stycket sekretesslagen gäller vad som nysssagts endast såvitt avser misstanke om brott för vilket inte är föreskrivetlindrigare straff än fängelse (14 kap. 2 § femte stycket). Ifråga om tiUämpningen av 14 kap. 2 § Qärde och femte styckena sekretesslagen på uppgifter som omfettes av sekretess enUgt 9 kap. 8 § andra stycket samma lag kan anmärkas att det av 15 kap. 5 § sekretess lagen följer att en myndighet på begäran av en annan myndighet normalt är skyldig att lämna ut uppgifter tiU den andra myndigheten, om upp giftema kan lämnas utan hinder av sekretess. Att hinder mot udämnande mte föreUgger på gmnd av sekretess kan som redan sagts följa av bl.a. 14 kap. 2 § flärde och femte styckena. Det är den udämnande myndig heten som i varje enskUt fåll har att pröva om fömtsättningar föreligger för ett udämnande av uppgifter De angivna bestämmelsema gör ingen 156 skillnadmeUan det fåUet att ett brott riktar sig mot ett inttesse mom en myndighets egetansvarsområde och det feUet att ett brott riktar sig mot Prop. 1992/93:2(K) någon annan myndighet eUermot en enskUd. lämpUga i båda feUen. InteheUer gör bestämmelsema skiUnad mellan det feUetatt misstanken om brott uppstatt hos myndigheten och det feUet att brottsmisstanken uppstatthos annan myndighet men att myndigheten genomdenna andra myndighets försorg fått vetskap om misstanken. 1sammanhanget bör även 14 kap. 3 § sekretesslagen nämnas. I denna bestämmelseanges att en sekretessbelagd uppgift fär lämnas tiU myndighet, om det äruppenbart att inttesset av att uppgiften lämnas har företräde framför detinttesse som sekretessen skaU skydda. Bestämmelsen är emeUertid inte tillämpUgpå uppgifter som omfettas av sekretess enUgt 9 kap. 8 § andra stycket. EnUgt14 kap. 4 § sekretessfegen gäUer sekretess tiU skydd för enskUd inte iförhållande tiU honom själv och han kan efterge sekretessen helt eUer delvis.Det sagda gäller inte om annat följer av bestämmelserna i sekretesslagen. Dentysmadsplikt som följer av bestämmelsema i sekretesslagen i fråga om bl.a.uppgift om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning har enhgt 16 kap. 1§ sekretesslagen företräde framför meddelarfriheten enUgttryckfrihetsförordningen. EnUgt4 kap. 8 § är det straffbart att olovUgen bereda sig tiUgång tiUett meddelande, viUcet såsom postförsändelse eUer såsom telefonsamtal,telegram eUer annat telemeddelande är under befordran genom allmänbefordringsanstalt, dvs. Skyddet gäUer endastunder den tid som meddelandet är under befordran. Det sträcker sig med andraord fiän den tidpunkt då meddelandet avlämnats tiU befordran fram tiU det attmeddelandet har lämnats ut. Om någon i annat fåU bereder sig tiUgång tiU ettmeddelande kan gärningen vara straffbar enUgt 4 kap. 9 § BrB (intrång iförvar). Medhänsyn särskUt till och dominerande stäUnmg i fiäga omatt förmedla meddelanden ansågs det vid tillkomsten av 4 kap. 8 § brottsbalkenmte föreUgga något behov av att utvidga tiUämpningsområdet för bestämmelsentiU att gälla även sådan förmedlingstrafik som bedrivs av andra, enskUda eUerallmänna, befordringsanstalter Ett visst skydd för annan förmedlingsverksamhetfinns dock genom bestammelsema om intrång i förvar cKh olovUg avlyssning i 4kap. 9-9 a §§ . Beträffandetelemeddelanden nämns i 4 kap. 8 § telefonsamtal, telegram eUer annattelemeddelande. Uttrycket "annat telemeddelande" kom tiU underutskottsbehandlingen sedan den dåvarande påpekat att bestämmelseni annat feU inte skulle komma att omfatta telexmeddelanden. - IStraffrättskommittens förslag hade undantag gjorts för det faU atttelemeddelandet befordrades via radio. Sedan framfört önskemål omskydd även för sådana meddelanden i radio, som inte är avsedda förallmänheten, fick det föreslagna undantaget på hemstäUan av Lagrådet utgå såsom mteerforderUgt. VisserUgen är det inte klarlagt hur Prop. 1992/93:200 skydd skaUkunna vinnas för meddelanden via radio. I paragrafen fömtsätts emeUertid, attnågon olovUgen bereder sig tiUgång tiU meddelandet, och straffbestämmelsen kansålunda mte tiUämpas i fråga om befordran vfe radio, om det inte är förbjudetatt lyssna på meddelanden i radio. Ä andra sidan skuUe ett undanteg möjUgenkunna missförstås så, att det ansågs inbegripa även sådana feU som att någon påen telegrafstation bereder sig tiUgång tUl telegram som skaU avsändas eUer harankommit med radio. 120 kap. 3 § anges att den som röjer uppgift, som han är pliktigatt hemUghåUa enUgt feg eUer annan förfettning eUer enUgt förordnande eUerförbehåU som har meddelats med stöd av feg eUer annan förfettiiing, eUer somolovUgen umyttjar sådan hemUghet, döms - om inte gärningen eljest är särskUtbelagd med sttaff - för brott mot tystnadsplikt tiU böter eUer fängelse ihögst . Vid gärning som begås av oaktsamhet är påföljden böter I ringafell av oaktsamhet döms inte tiU ansvar. I3 a § radiofegen (1966:755) anges att den som i mottagare har avlyssnattelefonsamtal, telegram eller annat telemeddelande inte obehörigen får föradetta vidare. Vidare anges att anordning, som automatiskt registterar innehåUeti radio- eller ttådsändning, får användas tUlsammans med en mottagare endast omregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer medger det i särskiUfåll. Ett sådant medgivande krävs emellertid mte om registteringen avsersändning som uppenbarUgen är avsedd för allmänheten. Bestämmelsen i fråga ommottagare avser även en åter-givningsanordning som är ansluten tiU mottagaren,men den gäUer inte navigeringsmottagare. EnUgt22 § andra stycket radiofegen döms den som bryter mot 3 a § första eUer andrastycket till böter EnUgt11 § datalagen (1973:289) får en personuppgift som mgår i personregister mtelämnas ut, om det finns anledning anta att uppgiften skaU användas förautomatisk datebehandUng i strid med fegen. I det aUmännas verksainhet skaU istäUet sekretesslagen tUlämpas. Meden personuppgift avses i datalagen en upplysning som avser enskUd person. Ettpersonregister förs enligt fegen med hjälp av ADB och innehåUer förteckningeUer motsvarande där en personuppgift kan hänföras tiU den som avses meduppgiften. EnUgt20 § datalagen döms den som uppsådigen eUer av oaktsamhet lämnar utpersonuppgift i sttid mot 11 § tiU böter eUer fängelse i högst . EnUgt13 § datalagen gäUer tysmadsplikt för registeransvarig eUer 158 annansom har tegit befatmmg med personregister eUer med uppgifter som samlats in för attingå i sådant register för uppgifter om enskUds Prop. 1992/93:200 personUgaförhåUanden. I det aUmännas verksamhet skaU i stäUet bestämmelsema isekretesslagen tillämpas. Den som bryter mot denna bestämmelse om tysmadspliktkan straffas för brott mot tysmadspUkt enUgt 20 kap. 3 § brottsbaUcen. I21 § cfetafegen stedgas om straff för dataintrång. Den straffbara gärningeninnefettar att någon olovUgen bereder sig tiUgång tiU upptegning förautomatisk datebehandUng eUer olovUgen ändrar eUer utplånar eUer i register förm sådan upptegning. Med upptegning avses även uppgifter som är under befordranvfe elekttoniskt eUer annat liknande hjälpmedel för att användas för automatiskdatabehandling. Datafegen avser i princip encfest personregister Dennabegränsning tiU ADB-register som innehåUer uppgifter av visst sfeg gäUeremeUertid inte 21 §(prop. 1973:33 s. 105, 144 T). Straffbestämmelsen är subsidiär i förhåUande tiU brottsbaUcen. 4.10.2Integritetsfrågans behandling i det internationella samarbetet Fråganom integritetsskydd är och har varit central i flera olika intemationeUasammanhang, fiämst inom FN, , och . IFN:s universeUa förklaring om de mänskliga rättighetema anges att envar ärskyddad mot gcxltyckliga mgripanden i fråga om bl.a. korrespondens och harrätt att utan ingripanden söka, motta och sprida upplysningar och tankar genomvarje slags uttrycksmedel utan hänsyn tiU gränser (artikel 12 och 19). Enmotsvarande reglering finns intemationeUa konvention ommedborgerliga och poUtiska rättigheter (artUcel 14 och 19) samt i denEuropeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättighetema och degmndläggande firihetema (artikel 8 och 10). Med uttrycket korrespondens avses ide mtemationeUa konventionerna olika former för överförande av meddelandenmellan individer såsom telefoni. Irådets direktiv /387/EEG av om upprättandet av den inremarknaden för tektjänster gerwm att tillhandahålki öpprux nåt, det s.k.ONP-direktivet, talas om vissa väsendiga krav som kan motivera en begränsningav åtkomsten av ett aUmänt tiUgängligt telenät eUer en allmänt tiUgängUgteletjänst. För att anses som väsentiigt krav skaU det vara fråga om skäl avallmänt inttesse såsom nätens integritet och dateskydd. Villkoren förtillhandahåUande av öppna telenät får inte utgöra hinder för tiUgång tiU aUmänttUlgängUga telenät eUer allmänt tiUgängliga teletjänster, bortsett fiän skälsom baseras på väsendiga krav som t.ex. skydd av date i tiUämpUga faU. Av bUaga2 tUl direktivet framgår att användningsvUUcor kan innefatte åtgärder som berörskydd av persondate och kommunUcationssekretess om så behövs. Uttrycket väsentiigakrav mnefattande dateskydd nämns även i itommw- Prop. 1992/93:200 sionensdirektiv /388/EEG av om konkurrens pä marknadema förteletjänster. EnUgtdirektivet kan dateskydd mnefatta skydd av persondata, sekretess för mformationsom överförs eUer fegras och skydd av privatUvet. EG-kommissionenantog eViförslag till direktiv (SYN 287) angående skydd förenskilda vid behandling av personuppgifter. Bakgmnden tiU förslaget är att enhög nivå för skydd mot uitegritets-kränkning i samband med framför aUtautomatisk eUer elekttonisk behandling av personuppgifter inom EG-kommissionenhar ansetts nödvändig för att säkerstäUa det önskade firia flödet avmformation melfen medlemsländerna (förslaget finns utförUgare redovisat iDatalagsutted-nmgens betänkanden SOU 1991:21 s. 21 ff och SOU 1991:62 s. Förslaget föranledde kritik när det behandlades av bl.a. EG-parlamentet. Ioktober 1992 presenterade kommissionen ett reviderat förslag. EG:s ministerrådförväntas te slutiig stäUning tiU det reviderade förslaget tidigast underhösten 1993 (det reviderade förslaget finns redovisat i Datalagsuttedningensslutbetänkande En ny datalag, SOU 1993:10). Ettannat förslag tiU du-ektiv (SYN 288) som också är under beredning inom EGgäller skydd för personuppgifter vid användning av allmän digitaltelekommunUcation, särskilt ISDN (). EnUgtvad jag har inhämtat avser kommissionen att lägga fram ett reviderat förslag idenna fråga. Den övergripandemålsätmingen i förslaget är att garantera att medborgama ÖveraUt i gemenskapenfår samma gmndläggande skydd i fråga om personuppgifter ochkommunikationssekretess och att detta skydd ingår som en integrerad del i detnya digitala tjänsteutbudet. Förslaget, som avser taltelefoni, tar sUcte på attsäkra ett visst minimiskydd för abonnenter med utgångspunkt från tvågmndläggande principer. För det första gäUer att risken för missbmk skaUmmimeras genom att den mängd date som behandlas och lagras skaU begränsas tiUdet absolut nödvändiga. För det andra skaU abonnentens rätt att själv bestämmaöver informationen skyddas. gäUer i förhåUande tiU såväl den teleorganisationsom tillhandahåUer tjänsten som andra parter som viU få tiUgång tiU date somförmedlas eller finns tiUgängUga i samband med överföring i ett allmänttelenät. antog en konvention tUl skydd för enskUda vidautomatisk datebehandUng av personuppgifter (Con-vention for the Protection ofIndividuals with regard to Automatic Pro-cessmg of -Dataskyddskonventionen). Konventionen trädde i kraft . Desssyfte är att stärka dataskyddet, dvs. att säkerstäUa respekten för gmndläggandefri- och rättigheter, särskUt den enskUdes rätt tiU personUg integritet isamband med automatisk databehandling av personuppgifter Inom har undersenare tid utarbetats ett udcast tUl rekommendation om skydd förpersonuppgifter inom telekommunikationssektorn. Syftet med detta förslag ärbl.a. att reglera de nya möjUgheter tiU kommunUcation och lagring avpersonuppgifter som digitaUserade telenät för med sig. Förslaget innefettar endetaljreglering av bl.a. telefonkataloguppgifter, telemarketing (marknadsföringper telefon), specificerade teleräkningar, privata telefonväxlar,identifikation av abonnenmummer (Identification, CLI),vidarekoppUng ckU mobUtelefoni. 4.10.3En ändrad och delvis ny reglering av integritetsskyddet för teleanvändare Mitt förslag:Bestammelsen i 4 kap. 8 § om brytande av post- eller telehemlighetändras så att tillämpningsområdet utvidgas till att omfatta meddelanden sompost- eller telebefordringsföretag förmedlar som postförsändelser ellertelemeddelanderi oavsett om de befordringsföretag som förmedlar dem tillhördet allmänna eller utgörs av enskilda företag. Utredningensförslag överensstämmer i sak med mitt. Remissinstanserna har intehaft några erinringar i sak mot uttedningens förslag i denna del. Vissasynpunkter har emellertid av Riksåklagaren framförts beträffande uttrycket"befordringsföretag". Skälen för mitt förslag: skyddar bestämmelsen i 4 kap. 8 § endast meddelanden i form avpostförsändelser och telemeddelanden som är under befordran genom allmänbefordringsanstalt, dvs. Med hänsyn tiUbolagiseringen av och tiU att andra enskUda företag i ökadutstiäckning kommer att bedriva motsvarande verksamhet bör uttrycket"allmän befordringsanstalt" bytas ut mot "post- ellertelebefordringsföretag". Den föreslagna ändringenutvidgar som framgått tiUämpningsområdet även i fiäga om brytande avposmemUgheten. Skyddet för posmemUg-heten kommer således att gälla inte bara iPostverkets förmedling av postförsändelser utan även i sådan förmedUng somutförs av enskUda företag. Med hänsyn tiU den förväntade och redan påbörjadeutvecklingen mot en ökad konkurrens på postområdet och tiU att kungörelsen (1947:175)angående ensamrätt tiU brevbefordran m.m. har upphävts genom lagen(1992:1723) om upphävande av denna kungörelse vid utgången av , är detföljdriktigt att genomföra denna ändring redan nu utan att avvakta enbolagisering av och en samlad postiagstiftning. Med post- ochtelebefordringsföretag avses företag som på affärsmässiga gmnder huvudsakUgenförmedlar information - meddelanden i 11 1992/93. form av postförsändelseroch olika former av telemeddelanden andra lämnar för distribution. Mittförslag: Bestammelser om tystnadsplikt i enskild televerksamhet för uppgift omteleabonnemang, innehållet i ett telemeddelande och annan uppgift som angår ettsärskilt sådant meddelande, dvs. en huvudsaklig motsvarighet till vad som i daggäller inom verksamhet enligt sekretesslagen, införs i telelagensamtidigt som en klargörande bestammelse införs om i vilken utsträckning ett telemeddelandei enskild televerksamhet får avlyssnas. Tystnadsplikten ges företräde framförprincipen om meddelarfrihet, vilket erhålls genom ett tillägg i 16 kap. 1 §sekretesslagen. Ifråga om myndigheters behov av uppgifter om teleabonnemang för delgivningenligt delgivningslagen (1970:428) samt i fråga om brottsuttedande myndighetersbehov av uppgifter som angår misstanke om brott och som omfattas avtystnadsplikten införs i telelagen bestammelser som i huvudsak motsvarar denuvarande bestammelsema i sekretesslagen. Prövningen av om en uppgift skalllämnas ut skall dock i samdiga fall göras av den begärande myndigheten. Den sominte följer en myndighets begäran att lämna ut uppgifter skall kunna dömas tillböter eller fängelse . I telelagen införsockså en bestammelse som klargör förhållandet mellan bestammelsema i datalagen(1973:289) om personuppgifter i personregister och bestammelsema omtystnadsplikt i telelagen. Utredningensförslag överensstämmer i aUt väsentUgt med mitt. Remissinstanserna:FHertalet remissinstanser har inte framfört några erinringar i sak motuttedningens förslag. ombudsmän () och Riksåklagaren () harkritiserat uttedmngsförslaget huvudsakUgen på den gmnden att de föreslagnareglema mte är förenUga med bestämmelsema i 27 kap. om hemUgteleövervakning särskUt i vad avser skyddet för den enskildes personUgaintegritet. Från några remissinstansers sida har framförts synpunkter i fiägaom enskUdheter i uttedningens förslag. Skälen för mitt förslag:Televerket är en myndighet och därmed underkastat den reglering som finns itryckfrihetsförordningen om aUmänna handlingars offendighet och deinskränknmgar i denna som föreskrivs i sekretesslagen (1980:1(X)). Närverksamheten i överförs tiU aktiebolag kommer den huvudsakUgateleverksamheten i landet inte längre att bedrivas av en myndighet utan avenskUda företeg, och andra teleoperatörer Detta nödvändiggör att denreglering som behövs tiU skydd för den enskUdes integritet utformas på ettannat sätt. Utgångspunkten är därvid att uppgifter som finns hos enskUdaföretag som bedriver televerksamhet i princip inte är offentUga men att å andra sidan sådana uppgiftercKkså kan lämnas ut om inte annat föreskrivs i Prop. 1992/93:2(X) lag. En nyreglering måste därför bygga på bestämmelser om tysmadsplikt i StäUet för påbestämmelser om mskränkningar i offentUghetsprin-cipen. Telefegsuttedningensförslag bygger på denna princip. Försfeget avser att så långt möjUgt tiUgodosesamma skyddsinttessen som den nuvarande regleringen i sekretesslagen med debegränsningar i sekretessen för vissa ändamål som föreskrivs i främst 14 kap. 2§ sekretesslagen. JOoch RÄ har kritiserat uttedningsförsfeget huvudsakUgen på den gmnden att deföreslagna reglema inte är förenUga med bestämmelsema i 27 kap.rättegångsbalken om hemUg teleövervakning. EnUgt JO cKh RÅ är det skydd för denpersonUga mtegriteten som ges i försfeget avsevärt mindre än som följer avbestämmelserna i . Bestämmel serna där uppstäUer krav på bl.a.domstolsprövning som saknar motsvarighet i uttedningsförslaget.