prop · GF03150 · 1992-01-01 00:00:00 — Stadsbudgeten utgifter 483,62,7 -0,8 -0,6 Utgifter på inkomstsidan1 63,93,1 -0,47,1 Allmän tilläggspension 99,85,9 2,4 5,1Arbetslöshetsförsäkring2 29,0-0,8 -4,1 - Delpension 2,0-44,7 -46,515,5 Övriga utgifter3 6,41,9 -1,6 - Summa totalt 684,73,0 -0,5 - Som andel av BNP4 46,7 - -- 1Innefattar av utgifterna för sjuk- och föräldraförsäkring och av utgifterna för arbetsskadeförsäkring2Historiska uppgifter för arbetslöshetsförsäkringens utgifter är inte jämförbara med dagens system 3Innefattar utgifter för lönegaranti, arbetslivsfonden och arbetarskyddsfondensutgifter 4Andelen beräknas till 42,för /97 Källor: , , I tabellen redovisas statsbudgetens totala utgifter som summan av "statsbudgetens utgifter" och "utgifter på inkomstsidan" samt utgifterna för ATP-pensionsutbetalningar, arbetslös- hetsförsäkring, delpension samt en övrig post. Statsbudgetens utgiftsutveckling har beskrivits i kapitel 6. I detta avsnitt beskrivs utvecklingen av övriga poster. Av tabellen framgår att de samlade statliga utgifterna ökar med i genomsnitt 3,. I fasta priser minskar utgifterna med ca 0,i genomsnitt ,vilket är en återspegling av statsbudgetens utveckling. Inom ATP-systemet ökar pensionsut- betalningarna. ATP-pensionsutbetalningarna ökar i genomsnitt med 5,. Ökningen överstiger den antagna inflationstakten beroende på att antalet ATP-pensionärer ökar samt att den genomsnittliga pensionspoängen stiger. Denna utveckling fortgår även efter LK-perioden. Utgifterna för arbetslöshetsförsäkringen minskar både i löpande och i fasta priser, till följd av den minskade arbetslösheten som i sin tur är en konsekvens av det förbättrade konjukturläget . I LK-beräkningarna når arbetslösheten sin kulmen 1993 och uppgår då till 5,och sjunker sedan successivt till 3,. Utgifterna minskar med ca 0,i genomsnitt. Utgifterna för delpension minskar kraftigt vilket beror på den successiva avvecklingen av delpensionssys- temet. Enligt regeringens förslag upphör möjligheten att ansöka om delpension fr.o.m. . Delpensionsutgifterna minskar därför kraftigt . I tabell 8.3 finns folkpension, ATP och delpension samman- ställda. Tabell 8.3 Statens och socialförsäkringssektorns pensionsutgifter Miljarder kronor, fasta priser (fp) och löpande priser (lp) 1992/93 Genomsnittlig procentuell förändring per år1986/87 1992/93-1996/97 1990/91 lp fp fp Folkpension1 68,42,2 -0,9 1,1 Allmän tilläggspension 99,85,9 2,4 5,1Delpension 2,0-44,7 -46,5 15,5 Summa totalt 170,24,2 0,7 2,8Som andel av BNP2 11,6 - - - 1Ålderspension, förtidspension och efterlevandepension2Andelen beräknas /97 till 11,Källor: , och Av tabellen framgår att de samlade pensionsutgifterna ökar med 4,i genomsnitt. Utgifterna för folkpension ökar med 2,. Denna relativt långsamma ökning är en återspegling av utvecklingen i ATP-systemet där utgifterna ökar betydligt snabbare. 8.1.3 Statens finansiella sparande Statens1 finansiella sparande består i huvudsak av budgetsaldot, korrigerat för vissa inkomster och utgifter som inte påverkar det finansiella sparandet, samt arbetsmarknadsfondens finansiella netto. /93 beräknas det finansiella sparandet i staten uppgå till ca -eller -9,av BNP. Av det totala sparandeunderskottet svarar arbetsmarknadsfonden för . Eftersom delpensionsavgiften avskaffas , som arbetsskadeavgiften höjs i motsvarande mån, upphör inkomster av delpensionsavgifter /93. är delpensionsutgifterna fortfarande betydande. Detta tillsammans med överföringen från delpensionsfonden till statsbudgeten gör att ett sparandeunderskott om ca uppstår i delpensionsfonden. Till följd av det stora antalet konkurser i lågkonjunkturens spår uppvisar löne- garantifonden ett sparandeunderskott om . Resterande del förklaras av budgetunderskottet. förbättras sparandet med , för att slutåret vara ett underskott om eller 6,av BNP. Statens budgetsaldo förbättras med ca . Som följd av minskande arbetslöshet beräknas sparandet i arbetsmarknadsfonden förbättras med ca 8 miljarder och uppgå till ca -. 1996/97 beräknas även ett sparandeunderskott på ca i arbetslivsfonden. Delpensionsfondens sparande är i balans, vilket innebär en förbättring med ca jämfört med /93. Resterande del av statens sparandeunderskott förklaras av budgetsaldot. 8.1.4 AP-fondens finansiella sparande Den svaga reallöneutvecklingen innebar att pensionsutbetalningarna ökade snabbare än de inbetalda ATP-avgifterna. En följd av detta var att ränteinkomsterna togs i anspråk för de löpande pensionsutgifterna. För att förstärka ATP-systemet höjdes ATP- avgiften till 13,. Pensionsutbetalningarna ökar fortfarande i snabbare takt än avgiftsinkomsterna och de årliga pensionsutbetalningarna är större än avgiftsinkomsterna. Under hela LK-perioden fortsätter pensionsutbetalningarna att öka snabbare än avgiftsinkomsterna. Denna utveckling väntas bestå fram , bl.a. till följd av att de 1Som staten räknas här stat och socialförsäkringssektor exkl. AP- fonden pensionärer som successivt inträder i systemet har högre ATP- poäng än de som utträder. innebär denna utveckling, med allt långsammare tillväxt av fondkapitalet, att ATP-systemet riskerar ett inkomstunderskott som kan bli större och mer långvarigt än vad AP-fonden kan klara. Den kommunala sektorn Den kommunala sektorn omfattar kommuner, landsting, kyrkokommuner samt kommunalförbund. Av sektorns totala utgifter svarar kommunerna för knappt två tredjedelar och landstingen för drygt en tredjedel. I tabell 8.4 redovisas den kommunala sektorns inkomster och utgifter . Tabell 8.4 Den kommunala sektorns inkomster och utgifter Inkomster 361 Utgifter 363 Skatter 232 Konsumtion 273 Transfereringar 81 Löner 220 Allmänna statsbidrag 11 Försäljning -22 Specialdestinerade st Bidrag från socialförsäkringen 15 Investeringar 22 Avräkningsskatt -6 Bruttoinv. 28Räntor6 Nettoköp av Övriga inkomster 42 fastigheter -6 Transfereringar 68 Transfereringar till hushåll 31 Övriga transfereringar 37 Finansiellt sparande -2 Källor: och Liksom för övriga delar av den offentliga sektorn påverkas den kommunala sektorns utgifter och inkomster av den samhälls- ekonomiska utvecklingen. Dessa samband beskrivs mer utförligt i det följande. Den kommunala sektorns utgifter Den kommunala sektorns totala utgifter motsvarar av BNP (1991). Den övervägande delen av utgifterna avser konsumtion, framförallt inom utbildning, vård och omsorg. Av tabell 8.5 framgår hur utgifterna fördelar sig på olika typer av verksamheter. Tabell 8.5 Den kommunala sektorns utgifter fördelad på olika verksamhetsområden 19903Procent 2Uppgifterna bygger på nationalräkenskaperna. Det innebär att utgifterna och inkomsterna i affärsdrivande verksamhet inte ingår i omslutningen. Däremot ingår driftöverskott från och subventioner till affärsdrivande verksamhet. I nationalräkenskaperna avräknas även försäljning och avgifter t.ex. inom barnomsorg från utgifterna. Somen följd av detta är såväl utgifter som inkomster enligt nationalräken- skaperna lägre än de kommuner och landsting redovisar i sina räkenskaper. 3 Uppgifterna inkluderar affärsdrivande verksamhet. Däremot ingår inte verksamhet som bedrivs av kommunägda bolag. Hälso- och sjukvård 27Social verksamhet19 Utbildning 16 Energi, vatten och avfall 6Administration6 Kommunikationer 5 Fritid och kultur 5 Övrigt16 Källa: Kommunernas finanser 1990, SCB Den kommunala konsumtionsvolymen, dvs den reala konsumtionen, påverkas bl.a. av demografiska faktorer. Konsumtionens värde i löpande priser påverkas av den reala konsumtionstillväxten samt av pris- och löneutvecklingen. Huvuddelen av utgifterna () för konsumtion består av löner, vilka normalt ökar i snabbare takt än priserna. Utgifterna för den kommunala konsumtionen tenderar därför att växa snabbare än nominell BNP även om den reala tillväxten är densamma för båda aggregaten. Transfereringarna omfattar bl.a. bostadsbidrag, kommunalt bostadstillägg (KBT), socialbidrag m.m. till hushållen och subventioner till företagen samt ränteutgifter. De påverkas delvis av den samhällsekonomiska utvecklingen, bl.a. genom att en sämre inkomstutveckling för hushållen medför en ökning i antalet bidragssökanden vid givna bidragsnormer. Den kommunala sektorns skatteinkomster Kommunalskatten är den kommunala sektorns största inkomstkälla. Den svarar för drygt hälften av kommunernas och knappt tre fjärdedelar av landstingens inkomster. Underlaget för kommunalskatten utgörs till av den samlade lönesumman och transfereringar knutna till denna (t.ex. sjukpenning). Resterande del utgörs i huvudsak av pensioner. Den kommunala sektorns inkomster är således nära knutna till hur löner och sysselsättning utvecklas. Staten står för uppbörden av all skatt inklusive kommunalskatten. Utbetalningen av skatteinkomster till den kommunala sektorn sker med eftersläpning. Genom systemet med förskott och slutavräkning påverkas utbetalningarna även av skatteunderlaget bakåt i tiden4. Denna eftersläpning i utbetalning av skatteinkomsterna har stor betydelse för den kommunala sektorns finansiella sparande på kort sikt. Detta illustreras särskilt av situationen 1991 och 1992. När löne- och prisökningstakten dämpas begränsas ökningen av utgifterna för löner och inköp. Skatteintäkternas ökning bestäms emellertid av den jämförelsevis kraftiga ökningen av lönesumman som skedde . Detta bidrar till en kraftig tillfällig förbättring av den kommunala sektorns finanser . Nytt system för utbetalning av kommunalskatt Regeringen föreslår i bilaga II till kompletteringspropositionen 4 Utbetalningen bestäms som summan av två komponenter. Den första är förskott, vilket baseras på skatteunderlaget 1990. Den andra är slutskatten minus det förskott som utbetalades . Detta förskott i sin tur baserade sig på skatteunderlaget 1988. Därför påverkas utbetalningen av underlaget bakåt i tiden. att ett nytt system för utbetalning av kommunernas och landstingens skatteinkomster skall införas . I det nya systemet skall utbetalningen av förskott baseras på en prognos över skatteunderlaget det år utbetalningen avser istället för på skatteunderlaget bakåt i tiden. Dessutom föreslås systemet med slutavräkning på kommunnivå försvinna. Om- läggningen innebär i princip att kommunernas och landstingens inkomster kommer att räknas i samma penningvärde som deras utgifter. Därmed försvinner problemet med kraftiga förändringar i det finansiella sparandet vid en nedväxling av pris- och löneökningstakten. Statsbidragen till den kommunala sektorn Transfereringar från stat och socialförsäkring till den kommunala sektorn uppgick till och svarade därmed för av sektorns inkomster. Det bör understrykas att även dessa finansieras med skatter. Sammantaget uppgick därmed skatternas andel av den kommunala sektorns inkomster till . Transfereringarna indelas i allmänna respektive special- destinerade statsbidrag samt ersättning från socialför- säkringssektorn. De allmänna statsbidragen utgörs framförallt av skatteutjämningsbidraget vars syfte är att utjämna skillnader mellan kommuner, dels i fråga om skattekraft, dels vad gäller kostnader som beror på strukturella faktorer såsom befolknings- sammansättning. Nettobidraget från staten var ca 1991. Huvuddelen av statsbidragen är s.k. specialdestinerade bidrag. Dessa uppgick till 1991. De största bidragen avser skolan () och barnomsorgen (). Det nuvarande regelsystemet för de specialdestinerade statsbidragen är utformat så att en del () av bidragen är indexerade, dvs påverkas av prisutveck- lingen, medan resterande del inte är det. Det bidrag som sjukvårdshuvudmännen får från socialförsäkringen inom ramen för den s.k. Dagmaröverenskommelsen uppgick till . I syfte att neutralisera skattereformens effekter på den kommunala sektorns ekonomi har kommunerna betalat en avräkningsskatt baserad på deras skatteunderlag. Det finns ett 60-tal olika statsbidrag, varav huvuddelen är specialdestinerade bidrag till konsumtion. Regeringen har i förslag om kommunernas ekonomi som läggs fram i bilaga II till kompletteringspropositionen föreslagit att ett 20-tal av de specialdestinerade statsbidragen avvecklas tillsammans med skatteutjämningsystemet och avräkningsskatten. Sammantaget svarar dessa för av nettobidragen till den kommunala sektorn (1991). Ett nytt statsbidragssystem föreslås införas fr.o.m 1993. Det nya systemet ges en utformning som innebär att regeringen i princip fastställer en generell bidragsram med utgångspunkt i vad som bedöms vara förenligt med det samhälls- ekonomiska utrymmet för den kommunala sektorn. Det innebär att i stort sett all automatik i statsbidragen försvinner. De principiella utgångspunkterna för det nya systemet är att kommuner och landsting ges det fulla ansvaret för sin verksamhet samt ansvaret för att prioritera mellan olika verksamhetsområden. Den statliga styrningen skall ske med andra medel än bidragsregler. 8.2.4 Det samhällsekonomiska utrymmet för verksamhet Medan statens och socialförsäkringssektorns utgifter till största delen utgörs av transfereringar, ställer huvuddelen av de kommunala utgifterna direkt anspråk på ekonomins reala resurser, framförallt arbetskraften. De kommunala verksamheterna påverkar direkt både ekonomins utbudssida och dess efterfrågesida. av den kommunala sektorns utgifter avser konsumtion och investeringar, vilket innebär att av bruttonationalprodukten används i den kommunala sektorn (1991). Den kommunala produktionen utgör av BNP (1991). Skillnaden mellan konsumtion och produktion utgörs av två komponenter. Den ena är värdet av de varor och tjänster som den kommunala sektorn köper in direkt. Dessa ingår i den konsumtion men inte i den kommunala produktionen. Den andra är sådana kommunala verksamheter som finansieras med avgifter från de som utnyttjar tjänsterna. Dessa ingår i den kommunala produktionen men räknas som privat konsumtion på an- vändningssidan. Men kommunernas betydelse för den samhällsekonomiska utvecklingen är större än vad som framgår enbart av uppgifterna om dess andel i ekonomin. Under har kommunsektorn expanderat mycket kraftigt. ökade antalet sysselsatta i den kommunala sektorn med nära 600 000 personer, medan den totala sysselsättningsökningen uppgick till knappt 640 000 personer. Bristen på konkurrens i de sektorer kommunerna ansvarar för har i många fall inneburit att resurserna inte utnyttjats effektivt. Under de närmaste decennierna måste den kommunala sektorn i likhet med övrig offentlig sektor ställa om från expanderande till stagnerande verksamhetsvolym. Den kommunala sektorns samhällsekonomiska utrymme begränsas av: - kravet att de för internationell konkurrens utsatta delarna av svensk ekonomi skall ha tillgång till arbetskraft och andra resurser till internationellt konkurrenskraftiga priser; - kravet på en begränsning av den offentliga sektorns skattekvot som en långsiktig finansiell balans upprätthålls i den offentliga sektorn. Kravet på den samlade skattekvotens utveckling måste även innefatta en restriktion på den kommunala sektorns ianspråktagande av skattemedel, definierat som summan av kommunalskatter och statsbidrag till kommunsektorn. Utveckling av statsbidrag och kommunalskatter i relation till BNP framgår av tabell 8.6. Tabell 8.6 Den kommunala sektorns skatteinkomster och statsbidrag av BNP 1975 1981 1985 1989 1990 1991 Kommunalskatt + statsbidrag 15,817,6 23,4 21,720,9 21,421,9 I kompletteringspropositionen föreslås också att statsmakterna anger riktlinjer för omfattningen på den skattefinansierade verksamheten i den kommunala sektorn. Det innebär att riktlinjer anges för den kommunala skattesatsen och statsbidragen. 8.2.5 Den kommunala sektorns inkomster och utgifter Den kommunala konsumtionen antas förbli realt, dvs volymmässigt oförändrad under hela LK-perioden, utom vad gäller 1993 då en real minskning med 0,förutses. Detta innebär en fortsättning av den trend mot minskande konsumtionsökningar som inleddes . ökade den kommunala konsumtionen realt med mer än 2,i genomsnitt. har ökningen uppgått till i genomsnitt 1,. Antagandet om oförändrad konsumtionsvolym skiljer sig från kommun- och landstingsförbundens s.k. baskalkyler, där en genomsnittlig ökning av konsumtionsvolymen på förutses . Syftet med baskalkylerna är att beskriva den förändring av den kommunala konsumtionen som följer när gjorda åtaganden infrias och befolkningens storlek och ålderssammansättning förändras. Det bör dock framhållas att baskalkylerna inte beaktar möjligheterna till en ökad avgiftsfinansiering eller en effektivisering av den kommunala verksamheten, vilket skulle möjliggöra ökad service också vid oförändrad konsumtionsvolym.5 Givet antagandet om oförändrad konsumtionvolym bestäms den nominella konsumtionsökningen av ett kommunalt prisindex som utvecklas i takt med ett vägt genomsnitt av löne- och prisökningstakten. För den kommunala sektorns investeringar antas en volymökning på 1993-1997, medan kostnaden per enhet antas följa löneutvecklingen. Detta ska jämföras med utvecklingen under 80- talet då investeringarna uppvisade en mycket svag utveckling med nominella minskningar vissa år. utgjorde investeringar i fastigheter och maskiner av den kommunala sektorns utgifter. Motsvarande siffra 1991 var . Den kommunala sektorns utgifter för transfereringar till hushåll och företag utvecklades i takt med övriga kommunala utgifter. antas dessa transfereringar växa i takt med prisutvecklingen, utom vad gäller bostadsbidrag och KBT. I beräkningarna har antagits att ansvaret för dessa bidrag kommer att överföras från kommunerna till staten . Överföringen har dock inte antagits påverka kommunernas finansiella sparande. I beräkningarna av den kommunala sektorns skatteinkomster har det antagits att den genomsnittliga kommunala skattesatsen ligger oförändrad på per skattekrona under hela kalkylperioden. Hänsyn har tagits till effekterna av det nya system för utbetalning av kommunernas och landstingens skatteinkomster som föreslås i den kommunalekonomiska propositionen. I beräkningarna har hänsyn också tagits till effekterna av det nya statsbidragssystem som föreslås träda i kraft . Det statliga utjämningsbidraget till kommunerna har antagits ligga på nominellt oförändrad nivå . Detsamma gäller skatteutjämningsbidraget till landstingen. Båda dessa belopp inkluderar effekten av en indragning. Den förra regeringen beslutade om en tillfällig höjning av skatteutjämningsavgiften i syfte att neutralisera en del av den förbättring i den kommunala sektorns finanser som uppstår p.g.a. ovan nämnda eftersläpning i utbetalningen av skatteinkomsterna. Regeringens förslag om den kommunala ekonomin innefattar också en ny indragning från kommunsektorn. I kalkylen har antagits en indragning på 7,5 5En ökad avgiftsfinansiering innebär en minskning av konsumtion, vilken motsvaras av en lika stor ökning av den privata konsumtionen. miljarder , i förhållande till den nivå som det gamla statsbidragssystemet skulle ha gett och en indragning 1994-97 på samma nivå men uppräknat med den årliga procentuella ökningen av skatteunderlaget. Med de antaganden gjorts minskar transfe- reringarna från stat och socialförsäkring realt med . Summan av kommunalskatter och statsbidrag till kommuner i för- hållande till BNP sjunker från en topp på 23,1997. Detta innebär att den ökning som noterades första år nu bryts. Nedgången förklaras till mer än hälften av de effekter den nuvarande eftersläpningen i utbetalningen av kommunalskatten får vid en nedväxling av löne- och prisökningstakten. innebär denna ned- växlingen att nominell BNP ökar långsammare . Den kommunala sektorns skatteintäkter ökar däremot fortfarande i takt med den historiska löneutvecklingen. Därför ökar kommunernas skatteintäkter i förhållande till BNP . Om anpassningen av den kommunala sektorns skatteintäkter skett skulle summan av skatteinkomster och statsbidrag i förhållande till BNP varit lägre 1991 och 1992 och minskningen därmed mindre . sker en real urholkning av statsbidragen vilken svarar för en betydande del av minskningen. Transfereringarna från stat och socialförsäkring har minskat i betydelse . utgjorde de av inkomsterna, jämfört 1991. Med de bedömningar som görs i den långsiktiga konsekvenskalkylen kommer denna utveckling att fortsätta. utgör nettotransfereringarna av den kommunala sektorns totala inkomster. De kommunala utgifternas andel av BNP sjunker också från en topp på 26,1992 till 24,1997. ökade de kommunala utgifterna snabbare än BNP. De kommunala utgifternas andel av BNP steg från 1980. begränsades den kommunala utgiftsexpansionen och andelen reducerades till 1991, trots att volymtillväxten för den kommunala konsumtionen översteg den reala BNP-tillväxten. En viktig förklaring till att detta är att det relativa priset för den kommunala konsumtionen reducerades. förutses alltså en fortsatt minskning av de kommunala ut- gifternas andel av BNP. Förklaringen ligger i antagandet om oförändrad konsumtionsvolym, medan relativpriset för konsumtion ökar till följd av att lönerna ökar snabbare än den allmänna prisutvecklingen . Utvecklingen av den kommunala sektorns inkomster och utgifter illustreras i tabell 8.7 Tabell 8.7 Den kommunala sektorns utgifter och inkomster i procent förhållande till BNP 1991-1997 1992 1993 1994 1995 1996 1997 Kommunalskatt + statsbidrag 21,923,6 22,6 20,720,4 20,220,1Utgifter25,426,4 25,7 25,324,9 24,624,2 8.2.6 Den kommunala sektorns finansiella sparande 1992-97 Efter att ha uppvisat ett underskott på mellan förbättrades den kommunala sektorns finansiella sparande kraftigt . Med ovanstående antaganden förstärks denna positiva effekt då ett finansiellt överskott på ca 16 miljarder uppstår. positiva resultaten är emellertid tillfälliga och förklaras till största delen av den nedväxling av pris- och löneökningstakten som äger rum i kombination med det nuvarande systemet för utbetalning av den kommunala sektorns skatteinkomster. Den underliggande finansiella utvecklingen är mer bekymmersam. försämras det finansiella sparandet något, men är fortfarande positivt. Under resten av kalkylperioden uppvisar kommunsektorn ett negativt finansiellt sparande på 10-13 miljarder. Det är framförallt som det sker en kraftig försämring. Till stor del förklaras försämringen av skatte- inkomsternas dåliga utveckling. minskar skat- teinkomsterna jämfört med föregående år. I tabell 8.8 redovisas den kommunala sektorns finansiella sparande 1992-97 enligt LK:n. Tabell 8.8 Den kommunala sektorns finansiella sparande Miljarder kronor i löpande priser 1993 1994 1995 1996 1997 Finansiellt sparande 16,011,3 -11,2 -12,9-12,3 -10,2 Försämringen i finansiellt sparande motsvaras inte av en ökad uppbyggnad av den kommunala sektorns reala tillgångar. Netto- investeringarna ökar något men inte lika snabbt som det finansiella sparandet försämras. är dock investeringarna större än det finansiella sparandeunderskottet , dvs bruttosparandet är positivt. Som redan framgått är kommunsektorns finansiella sparande enligt LK:n endast tillfälligt bra under 1992-93 medan siffrorna för 1994-97 är en återgång till den underliggande finansiella utvecklingen. Denna präglas av avsevärda underskott, trots att den kommunala konsumtionen antas förbli realt oförändrad . Givet att det kommunala skatteuttaget inte kan höjas och att de statliga transfereringarna inte kan förväntas öka måste slutsatsen bli att den kommunala sektorn står inför ett krav på betydande anpassning av sin verksamhet. 8.3 Den konsoliderade offentliga sektorn /93 beräknas den offentliga sektorns sammantagna inkomster uppgå till ca eller 61,av BNP. Utgifterna beräknas uppgå till ca eller 67,av BNP. Den offentliga sektorn har därmed ett underskott i finansiellt sparande, som uppgår till eller 5,av BNP. försämras det finansiella sparandet /94, då underskottet uppgår till ca eller 7,av BNP. Därefter sker en succesiv förbättring, men sparandeunderskottet är vid LK-periodens slut fortfarande betydande. Tabell 8.9 Den konsoliderade offentliga sektorns inkomster och utgifter.