prop · GF03150 · 1992-01-01 00:00:00 — Remissinstanserna: Få remissinstanser har tagit upp frågan om återbetalning. Några anser att återbetalningsbeloppet skall tillföras det nya generella bidraget. Några anser att det bör återbetalas på samma sätt som det har betalats in. Vissa kommuner också tagit upp frågan om neutralisering av skattereformen på kommunnivå. , och kommuner m.fl. anför att de analyser som redovisas av kommittén inte är acceptabla. Skälen för mitt förslag: I syfte att minska den tillfälliga likviditetsförbättringen i kommuner och landsting höjdes den allmänna skatteutjämningsavgiften tillfälligt med per skattekrona (prop. 1990/91:100 bil. 9, FiU29, rskr. 248, SFS 1991:1035). Indragningen motiverades med att den kraftiga för- bättringen i sektorns finansiella sparande inte bör leda till att kommuner och landsting underlåter att vidta strukturella förändringar som innebär att utgifterna långsiktigt anpassas till de löpande inkomsterna. delade uppfattningen (prop. 1990/91:100, bil. 9, FiU 29, rskr. 248) att de indragna medlen bör återföras till kommu- nerna för att underlätta skiftet av statligt transfererings- system till den kommunala sektorn. Den extra avgiften på per skattekrona innebär att kommuner och landsting tillsammans betalar in ca , varav kommunerna . Jag föreslår nu att dessa medel återbetalas till kommuner och landsting. Av beloppet föreslås . återbetalas till landstingen genom att skatteutjämningsavgiften för minskas med motsvarande belopp (avsnitt 7). Det återstående beloppet på . bör i första hand återbetalas till kommunerna i syfte dels att underlätta övergången från dagens statsbidragssystem till ett nytt system, dels att övergångsvis neutralisera vissa effekter av skattereformen. För ändamålet bör ett nytt anslag benämnt Bidrag med anledning av införandet av ett nytt statsbidragssystem föras upp under den sjunde huvudti- teln. För /93 bör anvisas 950 milj. kr. Jag har tidigare (avsnitt 6.4.3) redovisat de övergångsregler som bör gälla med anledning av att det nya statsbidraget införs. De spärregler som jag föreslår innebär att ingen kommun skall vinna eller förlora av sina totala inkomster av skatt och bidrag i det nya systemet. Spärregeln beräknas preli- minärt innebära en merbelastning på ca 300 milj. kr. Den spärregel som införs för att begränsa omfördelningseffek- terna av det nya generella utjämningsbidraget avser endast förändringar i statsbidragen. Ingen särskild hänsyn har således tagits till om skattereformen och avräkningsskatten är neutral på kommunnivå. Den inkomstutjämning som genomförs i den nya statsbidragsmodel- len innebär emellertid att kommuner som får ett sämre utfall av skattereformen jämfört med genomsnittskommunen kompenseras genom ett högre statsbidrag, när systemet är fullt utbyggt. Inkomst- utjämningen kommer inte att slå igenom för de kommuner som omfattas av spärreglerna. Jag bedömer det därför nödvändigt att med ett kompletterande bidrag övergångsvis reglera effekterna av skattereformen för de mest utsatta kommu- nerna. Mitt förslag: Den begränsning av rätten för landsting, kommu- ner, församlingar och kyrkliga samfälligheter att höja skat- teuttaget som gällt skall gälla även för . Begränsningen innebär att utdebiteringen inte får vara högre än den utdebitering som fastställts för , med de ändringar av skattesats som vidtagits på grund av skatteväxlingar enligt lagen (1990:608) om tillfällig begränsning av kommuners rätt att ta ut skatt. Skälen för mitt förslag: Den kommunala sektorn är inne i en mycket intensiv och genomgripande omdaning. Jag bedömer att det inte kommer att finnas förutsättningar att sanera de offentliga finanserna enbart genom en reduktion av statens konsumtion eller statens transfereringar till hushåll och företag. Detta innebär att statsbidragen till kommunerna måste utvecklas mycket re- striktivt som kommunalskatterna inte kan tillåtas öka. Enligt min mening vilar ett mycket stort ansvar på statsmakterna vad gäller kravet att fastställa stabila finansiella ramar. Det är synnerligen angeläget att ramarna fastställs och att det därmed klart anges vilket utrymme som finns. Statsmakterna har ansvaret för att dessa ramar utformas med urskillning och var- samhet. Grunden för dessa ramar skulle kunna ryckas undan genom höjningar av den kommunala utdebi-teringen. Det samhällsekonomiska läget är sådant att det inom överskådlig tid inte kommer att finnas utrymme för en ökning av den skatte- finansierade verksamheten. Särskilt är det mycket angeläget att ansträngningarna att åstadkomma den nödvän- diga omställningen inom den offentliga verksamheten, inte minst på det kommunala området, ger resultat. Enligt min mening bör därför den begränsning av kommuners, landstings, församlingars och kyrkliga samfälligheters möjlighet att höja skatteuttaget som gällt förlängas till att avse ytter- ligare . Det kan finnas kommuner, landsting, församlingar och kyrkliga samfälligheter som kan hamna i en akut ekonomisk situation. Om så skulle vara fallet får i sista hand frågan hanteras i sär- skild ordning genom att regeringen föreslår en lagän- dring som ger utrymme för skattehöjning. beslutade regeringen att inhämta lagrådets yttrande över ett förslag till lag om begränsning av kommuners rätt att ta ut skatt för . Det till lagrådet remitterade lagförslaget är likalydande med det jag föreslår. Lagförslaget har inte föranlett någon erinran från lagrådets sida. Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga II:4.1. Det är angeläget att en uppföljning av det nya bidragssystemet görs vad avser bl.a. dess målstyrnings- och ekonomiska effekter. I den delen hänvisar jag till vad jag anfört tidigare denna dag. I enlighet med vad jag nu har anfört har inom finansdepartemen- tet upprättats förslag till 1. lag om statligt utjämningsbidrag till kommuner, 2. lag om skatteutjämningsbidrag till landsting, 3. lag om begränsning av kommuners rätt att ta ut skatt för , 4. lag om ändring i lagen (1987:560) om skatteutjämningsavgift, 5. lag om upphävande av lagen (1987:561) om särskild skatteut- jämningsavgift, 6. lag om upphävande av lagen (1990:609) om avräkningsskatt. Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga II:4.2 5.1 Lagen om statligt utjämningsbidrag till kommuner 1 § Paragrafen innehåller en grundläggande bestämmelse om att kommu- ner kan ha rätt till statligt utjämningsbidrag för inkomst- och kostnadsutjämning och som finansiellt stöd till sin verksamhet. Paragrafen innehåller definitioner av vissa termer som används i lagen, uppräkningsfaktor, uppräknat skatteunderlag, uppräknad medelskattekraft, garantiskatteunderlag och tillskott av skat- teunderlag. Enbart en term, bidragsår, har överförts oförändrad från 2 § lagen om skatteutjämningsbidrag. Med uppräkningsfaktor menas den faktor med vilken det egna skatteunderlaget (definierad som i lagen om skatteutjämnings- bidrag) skall multipliceras vid fastställandet av dess beräknade värde för bidragsåret. Uppräknat skatteunderlag är det uppskat- tade värde man får genom att multiplicera med uppräkningsfak- torn. Genom att sätta det totala uppräknade skatteunderlaget i förhållande till rikets befolkning året före bidragsåret erhålls den uppräknade medelskattekraften. Uttrycket garantiskatteunderlag avser skatteunderlag, dvs. det antal skattekronor, som motsvarar den uppräknade medelskattek- raften, multiplicerad med antalet folkbokförda före bidragsåret för varje enskild kommun och med en ytterligare procentsats. Med tillskott av skatteunderlag menas det antal skattekronor varmed det uppräknade skatteunderlaget understiger garantiskat- teunderlaget. Tillskottet av skatteunderlaget har i första hand betydelse för hur grundbeloppet beräknas och inte för hur det slutliga bidraget bestäms. 3 § Paragrafen innehåller bestämmelser om beräkning av grundbelopp. Grundbeloppet beräknas i princip på samma sätt som skatteutjäm- ningsbidraget har beräknats, såvitt avser kommuner. En skillnad är att grundbeloppet inte motsvarar det slutliga bidra- get för varje enskild kommun. Med grundbeloppet som utgångspunkt görs tillägg eller avdrag enligt 4 §. Grundbeloppet motsvarar tillskottet av skatteunderlag, dvs. skillnaden mellan garantiskatteunderlaget och det uppräknade skatteunderlaget om det är lägre, multiplicerat med den skattesats som regeringen bestämmer. För kommun som har ett uppräknat eget skatteunderlag översti- gande garantiskatteunderlaget kan något grundbelopp inte fast- ställas. Jag vill i detta sammanhang påpeka att det inte är fråga om att regeringen fastställer en skattesats som skall ligga till grund för taxering eller debitering. Den skattesats som avses i be- stämmelsen är i princip endast en faktor att använda vid de beräkningar som skall göras för fastställande av bidrag enligt denna lag. 4 § Paragrafen innehåller en bestämmelse om att tillägg till eller avdrag från grundbeloppet kan göras med anledning av vissa faktorers påverkan på kommuners kostnader. De faktorer som skall beaktas är ådersstruktur, social struktur, klimat och befolk- ningstäthet. Det som skall kompenseras är således varje kommuns mer- eller mindrekostnad på grund av dessa strukturella fakto- rer. Liksom skall också befolkningsminskning i vissa fall föranleda tillägg. Som jag tidigare anförde (avsnitt 6.3.4) skall tillägget uppgå till av den uppräknade medel- skattekraften per invånare, multiplicerad med tillämplig skatte- sats enligt 7 §. Kommuner som inte har erhållit något grundbelopp kan inte heller få något tillägg eller avdrag enligt denna bestämmelse. Hur dessa bestämmelser skall tillämpas och beräkningar göras har jag kommenterat . Jag vill erinra om det tidigare nämnda uppdraget till den särskilda expertgruppen. Paragrafen innehåller den grundläggande bestämmelsen om att det statliga utjämningsbidraget motsvarar grundbelopp med tillägg eller avdrag enligt 4 §. 6 § Paragrafen motsvarar 8 § i den nuvarande lagen om skatteutjäm- ningsbidrag i vad den avser kommunerna. De närmare bestämmelserna om vilken uppräkningsfaktor som skall användas vid fastställandet av och uppräknat skatteunderlag bör överlåtas till regeringen, eller den myndighet regeringen be- stämmer, att förordna om. Motsvarande bemyndigande skall gälla också för bestämmande av den skattesats som skall användas vid beräkningar enligt lagen och för angivande hur tillägg till eller avdrag från grundbeloppet skall beräknas. Av andra stycket framgår att regeringen skall förordna om skattesatsen och därvid ta hänsyn till överenskommelser om ändrad uppgiftsfördelning med åtföljande skatteväxling mellan kommun och landsting inom ett landstingsområde. Som jag anförde tidigare (avsnitt 6) skall regeringen även utföra en fempro- centsreduktion av den skattesats man kan beräkna enligt detta stycke. Vad som återstår efter den reduktionen utgör skattesat- sen. 8 § Paragrafens första stycke motsvarar 9 § andra stycket i den nuvarande lagen om skatteutjämningsbidrag med den skillnaden att den uppgift som avses här är uppgiften om det uppskattade stat- liga utjämningsbidraget. 9 § Paragrafens första stycke motsvarar i princip 10 § i den nuva- rande lagen om skatteutjämningsbidrag. I stället för att fast- ställa medelskattekraften skall dock fastställa den uppräknade medelskattekraften för bidragsåret. Paragrafens andra stycke motsvarar 9 § första stycket i den nuvarande lagen om skatteutjämningsbidrag med den skillnaden att skattemyndigheten i stället för att fastställa tillskott av skatteunderlag skall fastställa det statliga utjämningsbidraget. Det innebär att skattemyndigheten med hjälp av reglerna i 3 §, uppräknad medelskattekraft, uppräkningsfaktor, tillägg och avdrag enligt 4 § och kommunernas eget skatteunderlag m.m. skall fastställa varje kommuns statliga utjämningsbidrag. Det statliga utjämningsbidraget fastställs som ett nominellt belopp i motsats till det nuvarande skatteutjämningsbidraget som skattemyndigheten fastställer i form av ett tillskott av skatte- underlag. Av praktiska skäl bör dock det statliga utjämnings- bidraget betalas ut i samband med och på samma sätt som gäller för utbetalning av kommunalskattemedel. Utbetalningssystemet för kommunalskatt kan dock förutses bli föremål för ändringsförslag enligt de riktlinjer jag nämnde tidigare. I ett sådant fall bör övervägas om en ändring bör göras i denna paragraf. 11 § Paragrafen motsvarar 12 § i den nuvarande lagen om skatteutjäm- ningsbidrag. Den nya lagen träder i kraft . Vidare upphävs den nuvarande lagen om skatteutjämningsbidrag. I fråga om bidragså- ret 1992 och tidigare skall den upphävda lagen fortfarande tillämpas. 5.2 Lagen om skatteutjämningsbidrag till landsting 1 § Paragrafen motsvarar 1 § lagen om skatteutjämningsbidrag i vad den avser landstingen. 2 § Paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen om skat- teutjämningbidrag, ansluter till motsvarande bestämmelse i lagen om skatteutjämningsbidrag till kommuner. Paragrafen innebär bl.a. att samma bidragsregler gäller för de kommuner som inte ingår i landsting som för landstingen. Paragraferna motsvarar 2 och 3 §§ samt, vad gäller de lands- tingsfria kommunerna, 4 § i den nuvarande lagen om skatteutjäm- ningsbidrag. 5 § Paragrafen motsvarar 5 § lagen om skatteutjämningsbidrag i vad den avser landstingen. De landstingsfria kommunerna får härmed en renodlad landstingskommunal åldersfaktor i stället för en sammanvägd, som . Beträffande befolkningsminskningen har dock tidsperioden sänkts till och procentsatsen till . 6 § Första stycket innehåller grunden för bidraget till landsting. Andra stycket motsvarar 7 § andra stycket i förslaget till lag om utjämningsbidrag till kommuner. Paragraferna överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestäm- melser i lagen om skatteutjämningsbidrag till kommuner. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna Den nya lagen föreslås träda i kraft och til- lämpas första gången i fråga om . 5.3 Förslaget till lag om begränsning av kommuners rätt att ta ut skatt för I paragrafen anges att begränsningen i rätten att höja skatten skall gälla såväl borgerliga som kyrkliga kommuner. Begräns- ningen medför att utdebiteringen för respektive menighet inte får vara högre än vad som gällt för . Vidare har lagts till att det skall vara fråga om 1990 års skattesats, justerad på grund av skatteväxling enligt 2 eller 3 § lagen (1990:608) om tillfällig begränsning av kommuners rätt att ta ut skatt (i dess lydelse enligt SFS 1990:1462). I andra stycket anges att ett beslut om en högre skattesats än den som avses i första stycket inte får någon verkan. Det skall i alla fall vara den - justerade - skattesatsen för som skall tillämpas vid uppbörd av skatten. I denna paragraf anges reglerna för skatteväxling. Paragrafen motsvarar i stort sett den bestämmelse som gäller i den tidigare begränsningslagen. I första stycket förutsätts att det har skett en omfördelning av uppgifter mellan kommun och landsting. Om kommunens utdebiteringsbehov har minskat på grund härav skall kommunen också sänka sin utdebitering i motsvarande mån. Inne- börden av andra meningen är att uppbörd av skatt kommer att göras med tillämpning av regeln i första meningen, oavsett om den faktiskt har tillämpats i det enskilda fallet eller ej. I andra stycket anges den motsatta situationen, dvs. här ges rätt till den menighet som övertagit uppgifter att höja sin skattesats. Den restriktion som ges är att den sammanlagda skattesatsen för kommunen och lands-tinget inte får vara högre än den var före förändringen. I denna paragraf finns motsvarande bestämmelse för kyrkliga enheter som gäller för kommun och landsting enligt 2 §. Vidare regleras det speciella förhållandet att en kyrklig samfällighet bildas, ändras eller upplöses. En motsvarande bestämmelse in- fördes i den tidigare begränsningslagen genom SFS 1990:1462. 1990/91:56, s. 13-15, framgår hur den skulle tillämpas i Motsvarande tillämpning skall ske i det nu aktuella sammanhanget. 4 § I paragrafen anges att det skall ankomma på regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om hur stor sänkning av utdebiteringen som skall göras för den kommun som lämnat ifrån sig uppgifter resp. hur stor höjning av utdebiteringen som får göras av den som åtagit sig ytterligare uppgifter. Sådana föreskrifter får betraktas som verkställig- hetsföreskrifter enligt 8 kap. 13 § rege-ringsformen, eftersom villkoren för skatteväxling i allt väsentligt angetts i lagtex- ten. 5.4 Förslaget till lag om ändring av lagen (1987:560) om skatteutjämningsavgift Lagen skall fortfarande gälla , men endast för lands- ting. I lagtexten har därför den text som avser kommuner tagits bort. 5.5 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1987:561) om särskild skatteutjämningsavgift Förslaget innebär att lagen (1987:561) om särskild skatteutjäm- ningsavgift skall upphöra att gälla vid utgången av , men dock alltjämt tillämpas i fråga om särskild skatteutjäm- ningsavgift för och . Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen dels föreslår att anta förslagen till 1. lag om statligt utjämnings- bidrag till kommuner, 2. lag om skatteutjämnings- bidrag till landsting, 3. lag om begränsning av kommu- ners rätt att ta ut skatt för , 4. lag om ändring i lagen (1987:560) om skatteutjämningsavgift, 5. lag om upphävande av lagen (1987:561) om särskild skatteut- jämningsavgift, 6. lag om upphävande av lagen (1990:609) om avräkningsskatt, dels föreslår att 7. godkänna att bidraget med anledning av avskaffandet av den kommunala företagsbeskatt- ningen upphör, 8. godkänna vad jag anfört om neutralisering av skattereformen på kommunnivå, 9. bemyndiga regeringen att utge bidrag med anledning av införandet av ett nytt stats- bidragssystem i enlighet med vad jag förordat, 10. under sjunde huvudtitelns anslag Skatteutjämningsbidrag till kommunerna m.m. för budgetå- ret 1992/93 anvisa ett belopp som är 11 lägre än vad som föreslagits i prop. 1991/92:100, bil 8., 11. under sjunde huvudtitelns anslag Bidrag med anledning av avskaffandet av den kommunala företagsbeskattningen för budget- /93 anvisa ett belopp som är lägre än vad som föreslagits i prop. 1991/92:100, bil 8., 12. till Statligt utjämnings- bidrag till kommuner för bud- /93 under sjunde huvudtiteln anvisa ett förslagsanslag på 19 , 13. till Bidrag till förebyg- gande åtgärder mot naturolyckor för b- u- d- g- e- t- å- r- e- t- 1- 9- 9- 2- /- 9- 3- u- n- d- e- r- s- j- u- n- d- e- h- u- v- u- d- t- i- t- e- l- n- a- n- v- i- s- a- f- ö- r- s- l- a- g- s- a- n- s- l- a- g- k- r- o- n- o- r- ,- 14. till Skatteutjämningsbidrag till landstingen för /93 på sjunde huvudtiteln anvisa ett förslagsanslag på 3 , 15. till Bidrag med anledning av införandet av ett nytt statsbidrags system, m.m. för /93 anvisa ett förslagsanslag på . Lagrådet Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: justitierådet , regeringsrådet , justitierådet . Enligt protokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till lag om begränsning av kommuners rätt att ta ut skatt för . Förslaget har inför lagrådet föredragits av kanslirådet . Förslaget föranleder följande yttrande av lagrådet: Det remitterade förslaget utgörs av en ny lag. Bortsett från att den föreslagna lagen tar sikte har den i det närmaste samma lydelse som den nu gällande lagen (1990:608) om tillfällig begränsning av kommuners rätt att ta ut skatt. Det i remissen åsyftade resultatet hade därför i och för sig kunnat uppnås genom att lag med vissa jämkningar förlängts att gälla även för . Det nu framlagda lagförslaget har inte varit föremål för sedvanligt remissförfarande. Detta förhållande har inte kommen- terats i lagrådsremissen. lag föregicks emellertid av en omfattande remissbehand-ling. Med hänsyn bland annat härtill finner lagrådet att föreskrifterna i 7 kap. 2 § regeringsformen inte utgör något hinder mot förslagets genomförande. lagstiftningsärende underkastades frågan om in- skränkning i den kommunala beskattningsrätten en närmare gransk- ning utifrån regeringsformens bestämmelser om självsty- relse. Med hän-visning till vad som förekommit i det ärendet finner sig lagrådet från konstitutionell synpunkt kunna godta den nu föreslagna förlängningen med . Lagförslaget föranleder inte heller i övrigt någon erinran från lagrådets sida. Författningsförslag 1 Förslag till Lag om statligt utjämningsbidrag till kommuner Härigenom föreskrivs följande. 1 § En kommun kan för inkomst- och kostnadsutjämning och som finansiellt stöd till kommunens verksamhet få statligt utjäm- ningsbidrag enligt denna lag. 2 § I denna lag förstås med bidragsår det år under vilket bidraget utbetalas, uppräkningsfaktor den faktor som används för att fastställa uppräknat skatteunderlag för bidragsåret och som fast- ställs enligt 7 §, uppräknat skatteunderlag antalet skattekronor enligt skattemyn- dighetens beslut enligt 4 kap. 2 § taxeringslagen (1990:324) om taxering till inkomstskatt året före bidragsåret för en kommun multiplicerat med uppräkningsfaktorn, uppräknad medelskattekraft antalet skattekronor enligt skatte- myndighetens beslut enligt 4 kap. 2 § taxeringslagen om taxering till inkomstskatt för riket per folkbokförd invånare året före bidragsåret multiplicerat med uppräk- ningsfaktorn, garantiskatteunderlag det antal skattekronor som motsvarar den uppräknade medelskattekraften multiplicerat med antalet folk- bokförda kommuninvånare året före bidragsåret och med ett procenttal, som fastställs av regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer. tillskott av skatteunderlag det antal skattekronor varmed det uppräknade skatteunderlaget understiger garantiskatteunderlaget. 3 § För kommun vars uppräknade skatteunderlag understiger garan- tiskatteunderlaget beräknas ett grundbelopp. Grundbeloppet motsvarar tillskottet av skatteunderlag multiplicerat med den skattesats som fastställs enligt 7 §. 4 § Med utgångspunkt i grundbeloppet skall tillägg eller avdrag göras för följande faktorer av betydelse för kommunens kost- nader, 1. åldersstruktur, 2. social struktur, 3. klimat, 4. befolkningstäthet. För kommun vars folkmängd har minskat skall tillägg göras för den befolkningsminskning som överstiger av folkmängden vid femårsperiodens bör- jan. Tillägget uppgår till av medelskattekraften per invånare, multiplicerad med tillämplig skattesats enligt 7 §. 5 § En kommun skall få statligt utjämningsbidrag med ett belopp motsvarande grundbeloppet med tillägg eller avdrag enligt 4 §. 6 § Ändras rikets indelning i kommuner beräknas tillskott av skatteunderlag på grundval av den indelning som gäller vid bidragsårets ingång. 7 § Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, med- delar närmare bestämmelser om uppräkningsfaktorn enligt 2 § och om beräkningen av tillägg och avdrag enligt 4 §. Regeringen skall förordna om den skattesats som skall tillämpas enligt 3 §. När regeringen fastställer skattesatsen skall hänsyn tas till överenskommelser mellan respektive landsting och kommu- ner inom landstingsområdet om en ändrad fördelning av uppgifter- na inom området jämte åtföljande förändrad fördelning av den sammanlagda landstings- och kommunalskatten. 8 § skall året före bidragsåret lämna uppgift till kommunen om uppskattat statligt utjämningsbidrag. 9 § fastställer den uppräknade medel- skattekraften året före bidragsåret. fastställer statligt utjämningsbidrag samt lämnar bidragsåret uppgift till kommunen om bidragets storlek. 10 § Det statliga utjämningsbidraget skall under bidragsåret betalas ut i samband med och på samma sätt som gäller för utbe- talningen av kommunalskattemedel. 11 § En kommun får överklaga eller skattemyndighetens beslut enligt denna lag hos regeringen. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången i fråga om . Genom lagen upphävs lagen (1988:491) om skatteutjämnings- bidrag. Den upphävda lagen gäller dock fortfarande i fråga om skatteutjämningsbidrag för och .