prop · GG03232 · 1992-12-31 00:00:00 — Fiskeriverketpekar på att det i flertalet EES-länder krävs ett administtativt beslut för atten person skall kunna etablera sig som yrkesfiskare. Antalet yrkesfiskare kandärigenom balanseras mot tillgängliga fiskekvoter. Först när en sådan balansföreUgger är det möjUgt att uppnå en tillfredsställande lönsamhet i fisket. Medhänsyn tUl ett och det förhållandet att det inte finns biologiskteUer kommersiellt utrymme för någon utökad kapacitet inom det svenskayrkesfisket bör enligt min mening rätten till yrkesfiske även i görasberoende av ett administtativt beslut. Den enklaste lösningen är därvid attdenna rätt kopplas tiU innehav av yrkesfiskeUcens, Sådan licens bör ges efteren prövning som bl.a. avser humvida det finns ett biologiskt utrymme för detfiske som licenssökanden skall inrikta sig på. Denredskapsbegränsning som jag har föreslagit i det föregående innebär att baradet yrkesmässiga fisket får tillgäng till yrkesfiskeredskapen i full omfatming.Ett krav på yrkesfiskelicens som förutsätming för rätten att bedriva yrkesfiskekan därmed lagtekniskt lösas på det sättet att yrkesmässigt fiske i fiskelagendefinieras som fiske som bedrivs med yrkesfiskelicens. I allmänhet bör kravetpå licens gälla för såväl svenska som utländska medborgare. Bestämmelsen böremellertid, närmast med tanke på vårt kvotutbyte med andra länder, utformas såatt den ger utrymme även för andra former av tillstånd än licens för utiändskafiskare att fiska i svenska vatten. Somen grandläggande föratsättning för att en fiskeföretagare skall beviljasyrkesfiskelicens bör gälla an han är stadigvarande bosatt i landet och bedriverett fiske som är av väsentlig betydelse för hans försörjning. Enligt vissaremissinstanser bör behovet av stimulans för kust- och landsbygd beaktas vidlicensgivningen. ÅtskUUga bedriver fiske som bisyssla i jordbraket ellervid sidan av annan sysselsätming. Även för den som har fisket som binäring kandet ekonomiska tiUskottet, om än litet i kronor räknat, vara av stor betydelseför hushållsekonomin. Detta måste beaktas vid licensgivningen. Andraformer av binäringsfisket kan emellertid komma att bedömas annorlunda. Detförekommer att människor i våra kustsamhällen vid sidan av enhel-tidsanställnuig bedriver fiske som binäring. Normalt bör detta innebära attfiskeinkomsten inte kan anses som väsentiig för försörjningen. Med beaktandeav att man måste se tiU en hel familjs möjligheter tiU försörjning i ttaktermed begränsade inkomstmöjligheter och begränsad samhällsservice kan det dock ivissa faU finnas anledning att anse att även sådana exfrainkomster är väsentiigaför försörjningen. PensionäremasmöjHghet att få licens berörs av flera remissinstanser Dagens licensreglerutesluter ålderspensionärer. Detta undantag bör inte behållas i ett framtida system medobligatorisk licens för yrkesmässigt fiske. Det sak- Prop. 1992/93:232 nasanledning att i fråga om fisket avvika från vad som gäller på andra områden.Pensionärer som uppfyller viUkoret att fisket skall vara av väsentiig betydelseför försörjningen bör därför få rätt att ansöka om och inneha yrkesfiskelicensunder samma föratsätmingar som övriga fiskare. Nären fråga om licens prövas första gången bör gälla att tillgängen pä fisk,särskilt skaU beaktas. Prövningen av tillgången på fisk avser den allmännatillgången på fisk som lämpar sig för yrkesmässig fångst, inte tillgängen päenstaka arter. En yrkesfiskare kan därmed inte heller redan genom lincen-sengaranteras att få bedriva sitt fiske med inrikming på vissa arter. Vissaremissinstanser föreslår att licensen skall begränsas geografiskt. Det äremellertid enligt min mening inte lämpUgt att använda licenstilldelningen föratt styra fisket till vissa fångstplatser. Jag anser att yrkesfiskelicensenskaU ha giltighet i alla svenska vatten. Det ankommer härvid på denlicensbe-viljande myndigheten att, med beaktande av sökandens beskrivning avsitt fiske, pröva om detta ryms i det avsedda området och mer allmänt inom desvenska fiskevattnen. Med en licens giltig för allt fiske i alla vatten kan detfömtsättas att de fiskande söker sig till tillgängliga vatten och tillgängligafångster som kan ge godtagbar lönsamhet. Härigenom skapas förutsättningar föreffektiv och marknadsstyrd fördelning av det tillgängliga fisket mellan deli-censierade fiskande. Eftersom licenserna inte bör begränsas geografiskt ankommerdet lämpligen på den centtala myndigheten. , att bevilja dessa. Fiskeriverketoch en del andra remissinstanser har framfört uppfattningen att en licens skallkunna återkallas på grand av ändrade förhållanden, t.ex. en ändrad tillgång päfisk. bedrivs med relativt stora kapi-taUnsatser för denenskUde fiskaren. Den varierande tillgängen på fisk är ett bekymmer för varjefiskeföretag och lönsamheten kan skifta kraftigt. Detta kan fä tiU följd att enfiskare fär ändra inriktningen på sitt fiske eller avstå från ettalltför olönsamt fiske, för att återappta verksamheten när tillgången på fiskoch möjligheterna att få avsättning för fångsten förbätttats. Jag är emellertidmte beredd att föreslå en ordning som skulle innebära att yrkesfiske-licensenoch därmed rätten att yrkesfiska kan fråntas fiskaren vid sviktandefisktiUgång. En sådan möjlighet att återkalla en licens skulle påverkafiskarens möjligheter att finansiera sin utrastning och i hög grad öka riskenför kapitalförstöring. De medel som bör användas för att komma till rätta medföljderna av variationerna i fisktillgången bör i stäUet vara kvotering ochfiskevårdsföreskrifter. Somjag redan nämnt bör det vara en föratsätming för licens an fisket är avväsentiig betydelse för försörjningen. Detta innebär att licensinnehavet ocksåmåste kunna ifrågasättas om företagaren inte längre i tilhäcklig grad är beroendeav denna inkomst. Av den anledningen kan det finnas skäl för en ordning sominnebär att licensen omprövas, förslagsvis , varvid prövningenbör inskränka sig till fiskets betydelse för fiskarens försörjning. LicensenbUr härigenom personlig och inte möjUg att överlåta i samband med en försälj- ning av t.ex.fiskeutrasmingen. Det ankommer i sådana fall i stället på köpa- Prop.1992/93:232 ren att själv ansöka om ny licens, om han inte redan har en sådan. Närfelaktiga uppgifter lämnats vid ansökan om licens eller vid upprepadeöverträdelser av fiskebestämmelsema bör det kunna komma i fråga att återkaUagällande licenser. Detkan vid lagens ikraftttädande förekomma fiskare för vars försörjning fisketinte är av sådan betydelse att de uppfyller lagens föratsärtningar för atterhålla yrkesfiskelicens. Vederbörande kan emellertid ha investerat stora beloppi utrastning förbehållen det yrkesmässiga fisket. En sädan fiskare bör gestiUfälle att avveckla fisket och redskapsinnehavet. Detta kanlämpUgen ske genom en övergångsbestämmelse som ger fiskaren möjlighet atterhålla en tidsbegränsad yrkesfiskelicens för det fiske fiskeutrasmingen äravsedd för. Mittförslag: I lagen införs ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet för den sombedriver yrkesmässigt fiske att lämna fångstuppgifter. Promemoriansförslag överensstämmer med mitt förslag. anser att skyldigheten att lämna fångstuppgifter även bör omfattasådant fiske med yrkesmässiga redskap som bedrivs med stöd av enskildfiskerätt. Vissa länsstyrelser anser att insjöfisket bör undantas fränloggboksplUcten. i framför uppfatmingen attalla fångster - inte bara yrkesmässiga - bör kunna omfattas avuppgiftsskyldigheten. Skälenför mitt förslag: En föratsättning för en god fiskevård är kunskap om fiskenslevnadssätt och fiskets omfatming. För att nå sådan kunskap finns oUka medel.Ett av de viktigaste medlen är statistikuppgifter om bl.a. fångster i olikaomräden. I flera intemationeUa konventioner finns bestämmelser omstatistUdnsamling, bl.a. för att kunna rekommendera kvantitativa begränsningarav fisket. Merparten av statistikinsamlandet sker från fiskare som lämnaruppgifter i loggböcker. Dessa konttoUeras av fiskevårdande myndigheter. föreskrifter är omfattningen av loggboksplikten kopplad tillstorleken på fiskefartyget. Av loggböckema skall framgå bl.a. uppgifter omfångst och fängstplats. Hur ofta noteringar skall göras är beroende av varfisket utövas och storleken på fiskefartyget, Fiskeloggböckema konttoUerasregelmässigt. Däratöver fmns enUgt fiskerättslagen möjlighet att pä ett fartygundersöka fiskeredskap, fångst och lastutrymmen och ta del av loggböcker ochhandlingar av betydelse för fisket Denna bestämmelse till- kom som en direkt följd avkonventionen om framtida multilateralt samarbete Prop, 1992/93:232 om fisketi Nordostatlanten (SÖ 1982:14), Densom fiskar i någon av de lämnar inte fångstuppgifter i form avloggboksuppgifter. Länsstyrelsema kräver emellertid in likartade uppgifter avdem som beviljas dispens frän nätbegränsningsbestämmelser. 1 praktiken innebärdet att samtiiga yrkesfiskare i de stora sjöama lämnar uppgifter omfångstmängd, fångstplats och redskap. Somjag fimnhålUt är fängsmppgifter av mycket stor betydelse för fiskevården.De insamlade uppgiftema används t.ex. för an konttoUera fångstuttag förkvoterade fiskslag. Även i övrigt används de lämnade fångstuppgifterna föradministrativa ändamål. Uppgiftema ingår emellertid också i den officiellastatistiken. Detfinns därför skäl att låta de yrkesfiskare som fiskar i de stora sjöama ävenfortsätmingsvis lämna fångstuppgifter. Uppgiftsinsamlandet bör i princip gåtill pä samma sätt som för övriga yrkesfiskare och som är föranledda avinternationella överenskommelser. Detsaknas enligt min mening tilhäckliga skäl att låta uppgiftsskyldigheten omfattafiske som inte bedrivs av en licensierad fiskare. Motbakgrand av vad jag nu har anfört föreslår jag att det i fiskelagen införs ettbemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer attmeddela föreskrifter om skyldighet för den som bedriver yrkesmässigt fiske attlämna fångstuppgifter. Uppgiftsskyldigheten är i stor utsträckning bestämdgenom intemationeUa åtaganden. Det är därför knappast möjligt att i någon merabetydande omfattning minska uppgiftsinsamlandet. Det finns emeUeitid ändåanledning att i sammanhanget erinra om att statsmaktemas intentioner är attuppgiftsskyldigheten för små och medelstora företag skall minskas. 2.5 Straffbestämmelser m.m. 2.5.1 Straff Mittförslag: Påföljdsbestämmelsema moderniseras och meddelas i en och sammaförfattning, den nya fiskelagen. Promemoriansförslag överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Remissinstanserna:Riksåklagaren framför vissa principiella synpunkter när det gällerpåföljdssystemet men har också synpunkter på enskildheter i förslaget. I övrigthar remissinstansema endast berört detaljutformningen av enstaka bestämmelser. Skälenför mitt förslag: Bestämmelserna om påföljder för brott mot fiskerättslageneller mot föreskrifter meddelade med stöd av lagen finns i 34 -35 c §§. I 34 § finns ansvarsbestämmelserför fiske som bedrivs utan erforderligt Prop. 1992/93:232 tiUstånd och förbrott mot föreskrifter som meddelats med stöd av 16, 22 eller 24 §. Närdet gäller anbringande av fiskeredskap eller anordning i uppenbar strid mot vadsom gäller om fiskådra fmns bestämmelser i 35 § första stycket. Det är det endabrott i fiskerättslagen som inte med nödvändighet behöver bestå i att någonägnar sig åt fiske. Bestämmelsema om förhällandet mellan fiskande inbördes ochde straffbestämmelser som hörde till dessa stadganden fördes över tUl lagenfrän fiskeristadgan när den nya regeringsformen ttädde i kraftSttaffbestämmelsema lades tiU som ett andra stycke i paragrafen. I sttaffskalaningår endast böter. I35 a § fmns ett blankertstadgande. Enligt den bestämmelsen skall till bötereUer fängelse kunna dömas den som uppsätiigen eller avoaktsamhet bryter mot föreskrift om fiskets värd och bedrivande som harmeddelats med stöd av 33 f §, i de fall då detta särskilt anges i en sådan föreskriftUndantag görs för de särskilda sttaffbestämmelsema för otillåtet trålfiske somfinns i 35 c §. 1samband med tillkomsten av den nuvarande vattenlagen gjordes vissaföljdändringar i fiskerättslagen. I 35 a § infördes en bestämmelse om ansvarför överträdelse av fiskeförbud som har meddelats i anledning av företag enligtvattenlagen eUer motsvarande äldre lag. Skälet till att en sädan bestämmelsetogs in i fiskerättslagen var att därigenom kom förverkande- ochbeslagsbe-stämmelsema att bli direkt tillämpliga vid brott mot fiskeförbudet, Bestämmelsemai 35 b § infördes i anledning av att anslöt sigtiU konventionen om intemationeUt fiskesamarbete i Nordostatlanten.Myndigheter från konventionspartema gavs möjlighet att undersöka fiskeredskap,fångst och lastutrymmen samt ta del av de loggböcker och de handlingar avbetydelse för fisket som förvaras ombord på ett fiskefartyg. Fartygetsbefälhavare skall därvid underlätta bordning och i övrigt vara verksam för attunderlätta konttollens genomförande. Regeringen anger de utländska myndighetersom avses få de angivna befogenhetema. I 35 b § finns bestämmelser om påföljdför den som försöker hindra konttoU och för befälhavare som åsidosätterskyldigheten att underlätta bordning. Påföljden är böter eller fängelse . Förtrålfiske som bedrivs i strid med meddelade föreskrifter eller utan tillståndav myndighet när sådant tillstånd krävs tillämpas en särskild sttaffbestämmelsei 35 c § med normerade böter. Även fängelsesttaff kan ifrågakom-ma. Ett viktigtmotiv för sttaffbestämmelsen var att göra det möjligt för svenska domstolaratt döma till ett bötessttaff på samma höga nivå som de påföljder som tillämpasav andra länders domstolar. Med ttålfiske avses fiske med sädana nät-, not-eller vadredskap som bogseras av ett eller flera fartyg och som är fastsattaendast vid fartygen. Påföljden skall ådömas i böter som står i relation tillmotorstyrkan i det fiskefartyg som använts. Vid partrålning skall bötemabestämmas i förhåUande till motorstyrkan i vart och ett av de deltagande fartygen.Detta får anses följa av den allmänna bestämmelsen i 23 kap. 4 § brotts- balkenom medverkan tiU brott enligt vilken vatje medverkande bedöms efter Prop.1992/93:232 det uppsåt eller den oaktsamhet som Ugger honom till last. Om devid parttål-ningen använda fartygen skiljer sig i fråga om motorstyrka gerstraffskalan utrymme för en straffmätning som framstår som rättvis i detenskilda fallet, Reglema om överttädelser av fiskelagstiftningen är såkonstmerade att såväl befälhavare som besätmingsmän på ett fiskefartyg kandömas till ansvar. Vid straffmämingen skaU hänsyn tas till att befälhavarenofta har det avgörande inflytandet över hitt fisket bedrivs. Deolika ändringar som gjorts har resulterat i ett lappverk avstraffbestämmelser. Bestämmelsema har blivit svårlästa. Hänvisningarna tUlolika paragrafer är svåra att följa och en förenkling är nödvändig. I den föreslagnafiskelagen kommer sttaffbestämmelsema precis som att omfatta ocksåöverträdelser som inte direkt anges i lagen. Jag anser att det finns anledningatt mer i detalj försöka specificera straffvärda beteenden och handlingar istället för att använda rena blankettstadganden. Enligt min mening bör sttaffbestämmelsemasamlas i lagen vilket innebär att några påföljdsbestämmelser inte kommer attfinnas i den framtida förordningen. Syftetmed de nya bestämmelsema är inte att utvidga det sttaffbara området ellerskärpa påföljdema. 1 den utsttäckning sä ändå sker är avsikten endast att skapamer enhetliga bestämmelser i fråga om otillåtna beteenden av likartat slag. Riksåklagarenfinner en översyn av sttaffbestämmelsema särskilt påkallad mot bakgrund av attdet föreslås att sttaffrättsligt ansvar inte skall ådömas om ettvitesföreläggande eUer vitesförbud övemäds. Enligt Riksåklagaren skulle dettakunna leda till att endast mer kvalificerade överttädelser sttafföeläggs utanatt fiskediscipUnen därför minskar. Mot detta kan bl.a. invändas att det endasti ett fåtal sttaffbelagda situationer på fiskets område kan förväntas attvitesföreläggande eUer vitesförbud meddelas. Möjligheterna att meddela föreläggandenförenade med viten kan därför knappast utgöra någon grand för en rninskning avsttaffbestämmelsema i fiskelagstifmingen. Riksåklagarenframhåller också att sttaffansvaret inte bör utvidgas om inte ett klart behovhärav har konstaterats. Från den utgångspunkten ifrågasätter Riksåklagarenförslaget att den som sätter ut eller placerar fiskredskap eller anordning istrid med vad som gäller för fiskådra skall kunna dömas även om åtgärdenvidtagits av oaktsamhet. Det krävs myndighets beslut för undantag frånbestämmelsen att fiskådra skall lämnas fri från redskap och annan anordning.Regeln om fiskådra har därför stora likheter med bestämmelsen om krav påmyndighets tillstånd för fiske. När det gäller de sismämnda bestämmelsemaSttaffas också oaktsamma överträdelser. Detsamma bör enligt min mening gälla ifråga om bestämmelser till skydd för fiskådra. Fiskerättslagensbestämmelse om anmälan från målsäganden som förutsättning för åtal när endastenskild fiskerätt kränkts bör enligt min mening kunna undvaras i en nyfiskelag. Att överttädelser av fiskelagstiftningen sålunda i fortsättiiingenläggs under allmänt åtal kan inte förväntas leda till någon nämnvärd ökning avarbetsbördan hos de rättsvårdande myndigheterna. Sammanfatmingsvis anserjag således att huvudlinjerna i promemorians förslag kan följas vidutformningen av ansvarsbestämmelser i den nya fiskelagen. Det finns dockanledning att avvika från promemorieförslaget i vissa detaljfrågor TiU dessaåterkommer jag i det följande. Mittförslag: Bestämmelsema om beslag och annan särskild rättsverkan anpassas tillövriga regelförändringar som bestämmelserna ges ett vidgattillämpningsområde. Beslag skall kunna användas för att förebygga fortsattbrottslighet och vidare kunna avse även odlad fisk. Promemoriansförslag överensstämmer med mitt förslag fränsett utvidgningen avtiUämpningsområdet till att gälla odlad fisk. Remissinstansernahar i huvudsak inte några erinringar. i anser attbeslag och förverkande av båt bör komma i fråga bara om förhåUandena ärexttaordinära. Skälenför mitt förslag: får fångst förklaras förverkad under vissaföratsätmingar. Även redskap kan förklaras förverkade om det inte är oskäligt.Detta innebär att förverkande kan användas som komplement till en brottspåföljdför att den ekonomiska sanktionen vid en överttädelse skall bli mera kännbar.Ett fiskefartyg kan dock inte förklaras förverkat som fiskeredskap.Förverkande av fångst och redskap kan ske även när fiskaren har bratit mot enföreskrift som meddelats med stöd av de bemyndiganden som finns ifiskerättslagen. Istället för förverkande av fångsten eller redskapet kan dess värde helt ellerdelvis förverkas. Eftersom förverkande inte alltid föregås av beslag kan detibland vara svårt att uppskatta värdet av fångsten eller redskapet. Domstolenfår i sådana fall göra en skälighetsbedömning. Förverkande kan även ske av fisksom visserligen inte fångats i svenskt vatten men som införts till ochsom inte håller av myndighetema föreskrivet minimimått. 1fråga om fångst som påttäffas ombord pä ett fiskefartyg som använts vid fisket,får förverkande ske av hela fångsten även om endast en del av fångsten harerhålUts genom brott mot fiskebestämmelsema. Fömtsättningen för detta är attdet inte kan utredas hur stor del av fångsten som har tagits olagligt ellerolovUgt Med fiskefartyg som använts vid fisket avses även fartyg som använtsför att ta hand om fångsten. Omdet i annat sammanhang, dvs. på annan plats än ombord på fartyg som använts vidfisket, i ett parti fisk påttäffas fisk som fångats under otillåten rid ellerinte häUer föreskrivet minimimått kan hela partiet förklaras förverkat om detinte är uppenbart oskäligt Somen grandläggande förutsättning för beslag krävs att någon ertappas på Prop.1992/93:232 bar gärning då han bryter mot fiskerättslagen, vilket innebär attbeslag skall ske i omedelbar ansluming tUl anttäffandet. Beslag kan ske i frågaom fångst och redskap samt fiskefartyg eUer annat, som kan antas ha betydelseför uttedning om brott eller bli föremål för förverkande. Fiskefartyg ochannan egendom som inte kan bU föremål för förverkande får tas i beslag endastom det kan antas ha betydelse för uttedningen. Föratt konttoUera efterlevnaden av fiskerättslagen och föreskrifter som meddelats medstöd av fiskerättslagen får undersökning ske av fisk, fiskeredskap, fisksumpeller fiskefartyg. Undersökning får ske även om det inte föreligger misstankeom lagöverttädelse. Undersökningen får sttäckas sä långt som behövs för attkonstatera om en överträdelse har skett eller inte. Befogenheten omfattar dockinte tUlträde till låsta uttymmen utöver vad som följer av lagen (1982:395) omkustbevakningens medverkan vid polisiär övervakning. Att största möjligaaktsamhet skall iakttas vid en undersökning, sä att egendom inte i onödanskadas fär anses gälla utan att detta direkt anges i lagtexten. Befogenhetemaatt göra beslag och genomföra undersökning tillkommer därtiU behörigkustbevakningstjänsteman, särskilt förordnad fisketillsynsman och, när en överträdelsekränker enskild fiskerätt, vederbörande fiskerättsägare eUer hans foUc. Medbehörig kustbevakningstjänsteman avses sådan befattningshavare som omnämns i 6§ lagen om medverkan vid poUsiär övervakning. Rättsägare ellerden som handlar på hans uppdrag får ta egendom i beslag då fisket kränker denförstnämndes enskilda fiskerätt. Anmälan skall göras skyndsamt tillvederbörande polis- eller åklagarmyndighet när beslag eller undersökninggjorts. En fiskerättshavare har i vissa situationer möjUghet att behåUafångsten. som förordnar en fisketiUsynsman kan ge denne befogenhet att taegendom i beslag och att utföra undersökningar i omedelbar anslutning till engäming som påkallar beslag. Därvid skall i varje särskilt fall bestämmas vilkabefogenheter tillsynsmannen skall ha. Det ankommer på regeringen att meddelanärmare föreskrifter om hur fisketUlsynsmän skall utses och om vilka uppgifterde skall ha. Fångst som förverkas enbart på den grunden att brott mot enskild fiskerättbegåtts tiUfaller fiskerättshavaren. Bestämmelsernai fiskerättslagen om förverkande och beslag fungerar väl och bör med i principoförändrat sakirmehåll få sin motsvarighet i den nya lagen. Det finns dockenligt min mening skäl att göra vissa smärte förändringar i syfte att förenklaoch modemisera bestämmelsema. Detfinns dessutom behov av att i viss utsttäckning utvidga förverkande-ochbeslagsmöjUghetema. Ijakdagstiftningen finns en bestämmelse som gör det möjligt att förverkaredskap, fortskaffningsmedel och andra hjälpmedel som använts eller medförtsvid jaktbrott, om det behövs för att förebygga brott eller om det annars finnssärskilda skäl. En likartad bestämmelse rörande fiskefartyg och andrahjälpmedel bör enligt min mening införas i fiskelagen. Det är självfallet säatt en bestämmelse som möjliggör förverkande av värdefull egendom bör rilläm- pas mycket resöiktivt.Avsikten är inte att när det gäller fisket avvika från den Prop. försiktighet som präglartillämpningen av motsvarande bestämmelser på andra Naturvårdsverketanser att det bör finnas möjUgheter att ta i beslag olagUgt utplanterade ellerodlade kräftor och att detta klart bör framgå av beslagsbe-stämmelsema. TiUvaratagandeav utplanterad eller odlad fisk betecknas normalt inte som fångst. Dennuvarande fiskerättslagens förverkande- och beslagsbestämmelser är därför intetill sitt innehåll anpassade till sädana former av verksamhet somNaturvärdsverket tar upp i sitt yttrande. För att särskilda rättsverkningarskall kunna ifrågakomma vid brott mot bl.a. bestämmelsema om fiskodling börbeslags- och förverkandereglerna ges ett vidgat tillämpningsområde i en nyfiskelag. Ienhghet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag tiU 2. lag om ändring i lagen (1981:533) om fiskevårdsområden, 3. lag om ändring i lagen (1992:1140) om ekonomiska zon, 4. lag om ändring i vattenlagen (1983.291), 5. lagom ändring i lagen (1966:374) om Sveriges sjöterritorium.