prop · GG03200 · 1992-12-31 00:00:00 — 4.feg om ändring irättegångsbalken, 5.lag om ändring i radiolagen(1966:755), 6.lag om ändring i ledningsrättslagen(1973:1144), 7.feg om ändring i fegen(1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter om trafik, transporter ochkommunikationer, 8.feg om ändring i fastighetstaxeringsfegen(1979:1152), 9.feg om ändring i sekretesslagen(1980:100), 10. feg om ändring i lagen (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler, 11.feg om ändring i förvalmingslagen(1986:223), 12.feg om ändring i lagen(1991:572) om särskUd utiänningskonttoU, 13.lag om ändring i lagen(1992:1527) om teleterminalutmstning, 14.feg om ändring i lagen(1992:1529) om ändring i lagen (1971:289) om alhnänna förvalttungsdomstolar. Förslagenhar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessom och kammarrättsassessomDag Valinder Förslagen föranleder följande yttiande av kigrådet: Iremissen läggs fram försfeg tiU telelag och feg om radiokommunikation samtvissa följdändringar i , och ett flertal andra fegar.TUl gmnd för förslagen Ugger två betänkanden avgivna av Telelagsuttedningenrespektive Frekvensrättsuttedningen. Teleområdethar karakteriserats av att det rått ett om än inte rättsUgt så dock faktisktmonopol för . Något behov av en övergripande författningsregleringpå området har därför inte ftmnits. Simationen har ändrats genom den förestaendeomvandlingen av tiU aktiebolag och en ökande nationeU och intemationeUkonkurrens inom telekommunikationsområdet. Eten nya simationen med flerateleoperatörer på marknaden har gjort en lagreglering av televerksamhetennödvändig. Av betydelse i sammanhanget är också den rättsUga utvecklingen påområdet inom EG. På radioområdet har, närdet gäUer förfatöimgsreglering, rått ett annat Prop. 1992/93:200 förhåUande änpå telekommunikationsområdet i övrigt. TiU följd av den Bilaga 6 begränsade tiUgångentiU radiofrekvenser har behovet av tiUståndsreglering här varit större.Bestämmelser om tUlståndsskyldighet för innehav CKh användning av radiosändarefinns i radiolagen (1966:755). I fegrådsremissen föresfes attdessa bestämmelser förs över tiU den nya fegen om radiokommunikation. Kvar i radiofegenblir i huvudsak bestämmelser som anger fömtsättningama för rätten att sändaradioprogram i mndradiosändning. Etetsätt på vilket regeringsformens ckU yttrandefrihetsgmndfegensbestämmelser beaktats vid utformningen av förslagen tiU telefeg och feg omradiokommunikation föranleder mgen erinran frän fegrådets sida. Idetta sammanhang viU fegrådet emeUertid uppehåUa sig något vid en särskUd gmndlagsfrågasom berörs i den allmänna motiveringen tiU förslaget tiU lag omradiokommunikation (avsnitt 4.12). Lagrådetsyftar på den under förarbetena tiU yttrandefrihetsgmndlagen uppmärksammadefrågan om en längre gående konkretisering i gmnd-fegen av de principer som skaUtiUämpas vid fördelning av radiofrekvenser. 1 det lagstiftningsärendetnoterades att en särskUd uttedare hade i uppdrag att utarbeta förslag tiU fegom fördelning av radiofrekvenser (Frekvensrättsuttedningen). Det befanns ocksåi det ärendet vara anledning att avvakte resultetet av dette uttedningsarbeteinnan firågan om att närmare precisera yttrandefrihetsgmndlagens föreskrifterom frekvensfördeUiing kunde tes upp. I dette hänseende gjorde lagrådet i sittyttrande bl.a. ett uttelande av innebörd att lagrådet utgick från att frågan omen sådan precisering skuUe tes upp vid den aviserade lagstiftningen omfrekvensfördelningen. Frekvensrättsuttedningenhar i sitt betänkande SOU 1991:107 s. 150) med anledning av lagrådets uttalandeövervägt humvida någon del av den reglering som uttedningen föreslår har denkaraktären att den förtjänar att inflyte i yttrandefrihetsgmndlagen. Uttedningenhar emeUertid funnit att reglema på gmnd av den nära anknytningen tiU renttekniska förhållanden mte är lämpade att inflyte i gmndfeg. Mot bakgmnd häravhar uttedningen inte ansett det ändamålsenUgt att utforma några gmndlags-föreskrifter Iansluming tiU sin redovisning av frågan i den alhnänna motiveringen tiUförslaget om lag om radiokommunUcation förklarar föredragande stetsrådet att fräganom en närmare precisering av yttrandefrihetsgmndfegens föreskrift omfrekvensfördelning övervägs. Vid fegrådsföredragningen har upplysts attövervägandena sker inom regeringskansUet. Lagrådetanser det beklagUgt att frågan om en komplettering av gmndlagsbestämmelsemainte på det sätt som fömtsattes i gmndlags-ärendet tegits upp tUl behandling iförevarande lagstiftningsärende. Med bealctande av att Frekvensrättsuttedningeninte hade utformat något förslag tiU kompletterande gmndlagsregler och medhänsyn tiU att frågan nu övervägs inom regeringskansUet avstår lagrådet frånatt göra några uttalanden i saken. Somtidigare nämnts Ugger betänkanden från två skUda uttedningar tiU 392 gmndför de remitterade lagförslagen. På gmnd av en viss tidspress har förslagen mte fått den bearbettungi systematiskt hänseende som varit Prop. 1992/93:200 önskvärd. förhåUandehar lett tiU att bestämmelser i de båda Bilaga 6 fegama som är avsedda att fyUalikartade funktioner fått en från varandra avvikande utformnmg; något som kankomma att medföra tolkningssvårigheter vid tillämpningen av bestämmelserna. Enannan sammanfattande observation är att den allmänna motiveringen tiU försfegenär omfångsrik CKh i viss mån svåröverskådUg. HärtiU kommer att framställningentyngs av en mängd detaljfrågor som lämpUgen borde ha förts in i specialmotiveringama.Etessa är nu mycket kortfettede CKh ibland hänvisas endast tiU omfattande ochoprecisa uttalanden i den allmänna motiveringen. Etet kan mot bakgmnd häravbefaras att motiven inte aUtid kommer att ge avsedd vägledning för rättstiUämpningen. Lagrädsremissenföranleder aUtså vissa invändningar frän fegrådets sida. Etessa är dock mte avså aUvarUg namr att fegrådet viU motsatte sig att försfegen feggs tiU gmnd förlagstiftning. Lagrådetkommer i det följande att lägga fram förslag tiU några sakUga ändringar i deremitterade förslagen. Bl.a. har beaktets vissa uttalanden som nyUgengjort i samband med antegandet av lagstiftning om privat lokalradio m.m. Iövrigt föreslår lagrådet omformuleringar av en del bestämmelser i förtydligandesyfte och för att få en närmare överensstämmelse med vad som sägs i motiven. Iparagrafens andra stycke upptes definitioner av vissa begrepp som återfinns i fegen. Begreppet"mobU teletjänst" förekommer i det remitterade fegförsfegets 5 och 11§§. Enligt lagrådets mening bör även dette begrepp definieras. Etefinitionenkan tes in närmast efter definitionen av begreppet "teletjänst". Etennya definitionen kan ges försfegsvis följande lydelse. "mobUtektjänst: teletjänst där abonnentanslutmng upprättas med hjälp av radio," Blandde begrepp som definieras i 1 § ingår "allmänt tiUgängUgt telenät".Därmed avses enUgt paragrafen "telenät som står tiU förfogande för användrungav allmänheten". Vad som förstas med "allmänheten" behandlas utförUgtbåde i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.3.1) och i specialmotiveringen tiU1 §. AvsUcten är att "allmänheten" skaU betyda inte bara "alfeoch envar utan någon som helst begränsning" utan också "en på visstsätt avgränsad målgmpp". Som exempel anges det faUet att alfe inom ettvisst geografiskt område kan ansluta sig tiU ett nät. Ett annat exempel omnämns är att anslutningsmöjUghet i praktiken erbjuds för verksamheter med funktioneUgemenskap. mening ger den föreslagna definitionen ett intryck av att begreppet "allmänt tiUgängligt telenät" har en annan innebörd änsom eidigt motiven avsetts. En definition av begreppet i fegtexten synes inte erforderUg. Mot denna bakgmnd förordar lagrådet att den föreslagna 393 EnUgt remissen skaU fiän lagens tiUämpningsområde undantas Prop. 1992/93:200 utsändning tiU aUmänhetenav radioprogram i den mening som detta Bilaga 6 begrepp Har erdigt yttrandefrihetsgmndlagen.En bestämmelse härom föreslås upptagen som ett ttedje stycke i förevarandeparagraf. Lagrådet,som i denna del viU hänvisa tiU lydelsen av I kap. 1 § ttedje stycket yttrandefrihetsgmndlagencKh tiiU uttalanden CKh försfeg under förarbetena tiU det fegmmmet, prop.1990/91:64 s. 107 samt prop. 1986/87:151 s. 298 och 311, förordar attundantagsbestämmelsen i förtydhgande syfte ges följande lydelse. "Medteleverksamhet avses inte utsändning tiU allmänheten av program i ljudradio eUerannat som anges i 1 kap. I § ttedje stycket första meningen yttrandefrihetsgmndlagen." Paragrafenföreslås innehålla bestämmelser om tiUståndspUkt. Förslaget föranleder mtenågon sakUg invändning frän lagrådets sida. Vad som i ttedje stycket sägs omtillhandahållande av teleförbindelser mot ersättning kan emeUertid leda tillmissförstånd. Orden "mot ersättiiing" bör därför utgå. Även vissaandra redaktioneUa ändringar bör göras. Lagrådet föreslår att 5 § ges följandelydelse. "TiUståndenUgt denna lag krävs för rätten att inom ett allmänt tiUgängUgt telenättillhandahålla 1. telefonitjänsteUer mobU teletjänst, om verksamheten har en omfatt ning som med avseende på utbredningsomräde, antalet användare eUer annat jämförbart förhåUande är betydande, eUer 2. fastateleförbindelser, om upplåtelsen görs av nätets ägare eUer av någon annan som disponerar kapacitet i nätet och tillhandahåUer sådana förbindelser i en omfattning som är betydande. TiUståndfår avse ett visst område eUer hefe landet." Iparagrafens första stycke slås fast att frågor om tiUstånd skaU prövas av denmyndighet som regeringen bestämmer, medan andra stycket innehåUer bestämmelserom förhandsbesked. EnUgt fegrådets mening är bestämmelsen om tiUståndsmyndighetav sådan vUct att första stycket bör brytas ut tiU en särskUd paragraf, som lämpUgenbör betecknas som 6 §. Eteföresfegna bestämmelsema i 6 § andra stycket ålägger tiUståndsmyndigheten enskyldighet att på begäran lämna förhandsbesked humvida tiUstånd behövs för vissteleverksamhet. Ett förhandsbesked, som har vunnit laga kraft, skaU enUgtförslaget gäUa för den tid och under de fömtsätmingar i övrigt som anges ibeskedet. uppfattning saknas anledning att uppstälfe ett krav på att ett förhandsbesked skaU ha vunnit laga kraft för att beskedet skaU gäUa. Lagrådet föreslår med hänsyn härtiU att i den föreslagna 6 § andra stycket andra meningen orden "som har vunnit fega kraft" får utgå. enhghet med lagrådetsförslag bettäffande första stycket bör andra stycket Prop. 1992/93:200 utgöra en särskUd paragraf. Eten bör betecknas som 7 §. Paragrafenfår med fegrådets förslag i ansluttung tiU 6 § beteckmngen 8§. Paragrafenfår med fegrådets förslag beteckmngen 9 §. EnUgtdet remitterade försfeget skaU ett tiUstånd gäUa tiUs vidare. Om det finns särskUdaskäl får dock ett tiUstånd bestämmas tiU att avse . Bestämmelsen hari fegrådsremissen kommenterats i avsnitt 4.4.3. Vidföredragningen inför lagrådet har upplysts att möjUgheten att tidsbegränsa ett tUlstånd,såvitt nu kan överbUckas, är avsedd att användas endast när fråga är om tiiUståndtiU verksamhet som avser tillhandahåUande av mobife teletjänster Vidare harupplysts att det är avsett att tidsbegränsning i regel skaU göras i sådana feU.Mot denna bakgmnd föreslår lagrådet att paragrafen ges följande lydelse. "EtttiUstånd skall gäUa tiUs vidare. TiUstånd som avser tillhandahållande av mobUteletjänst får dock tidsbegränsas." Paragrafenfår med fegrådets förslag beteckmngen 10 §. allmänna motiveringen tiU 10 § (avsnitt 4.4.1) anförs att prövningen av enansökan om tiUstånd enUgt 5 § skaU göras med utgångspunkt i att den bör leda tiUett positivt utfaU för sökanden. uttalas att tiUståndskravet med därtiUhörande möjUgheter att bestämma vUUcor för verksamheten närmast är motiverat avbehovet att kunna styra de största aktörema. Syftet härmed sägs vara bl.a. attnå fömtsättiiingar för en fiingerande marknad med ett flertal teleoperatörer Etetanges också finnas behov av att se tiU att sociafe och regionafe åtaganden inomramen för telepoUtiken bUr uppfyUda. Föratt övervägandena bakom regleringen skaU framgå tydUgare bör paragrafen enUgtlagrådets mening - utan ändring i sak av den avsedda presumtionen att enansökan skall bifaUas - omredigeras något. Vidare bör paragrafen i enUghet medfegrådets försfeg i det föregående betecknas som 11 § och hänvisningen tUl 11 §ändras tiU 12 §. Lagrådetföreslår att den nya 11 § ges följande lydelse. "TUlståndenUgt 5 § skaU bevUjas om inte den sökande saknar fömt- 395 sätttiingar att bedrivaverksamheten varaktigt och med god kapacitet och SärskUdabestämmelser om tiUstånd att tiUhandahålfe mobU Prop. 1992/93:200 teletjänst i vissa fåU finns i 12 §." Avden allmänna motiveringen (avsnitten 4.4.2 CKh 4.4.3) framgår att det iparagrafens första stycke beskrivna förfarandet är avsett att tillämpas baravid knapphet i fråga om frekvensutrymme. Första stycket bör omarbetas redaktioneUtså att den avsedda innebörden framgår klarare. Avden allmänna motiveringen kan vidare utfesas att möjUgheten tiU delegation enhgtandra stycket är avsedd att användas för att ge föreskrifter angående de sakhgagmnder som skaU tiUämpas vid den ifiägavarande tiUståndsprövningen. Även på denpunkten finns skäl att ändra fegtexten i förtydUgande syfte. 1 anslutning härtiUerinrar fegrådet om att regeringen inom ramen för bestämmelsema i 8 kap. 13 §regeringsformen har möjUghet att besluta närmare föreskrifter angående självaförfarandet. SlutUgen bör paragrafen i enhghet med fegrådets förslag i detföregående betecknas som 12 §. Lagrådetföreslår att den nya 12 § ges följande lydelse. "Närfråga uppkommer om att meddela tiUstånd att mom ett allmänt tiUgängUgt telenät tiUhandahåUanya eUer väsentUgt ändrade mobUa teletjänster och det kan antas att detfrekvensutrymme som kan avsättas för verksamheten inte är tUhäckhgt för att ge tiUståndåt aUa som viU driva sådan verksamhet, skaU prövningen ske efter ett förfarandemed allmän inbjudan tiU ansökan. RegeringeneUer den myndighet som regeringen bestämmer får meddefe föreskrifter om de sakUgagmnder som skaU tiUämpas vid prövmng erdigt första stycket." Av12 § andra stycket 6 firamgår att tiUstånd får förenas med villkor omskyldighet för tiUståndshavare att beakta totalförsvarets behov avtelekommunikationer under kriser och i krig. EnUgt fegrådets mening bör orden"kriser och i krig" bytes ut mot begreppet "höjd beredskap"[jfr lagen (1992:1403) om höjd beredskap]. Därigenom erhåUs en klarare avgränsningav bestämmelsens tillämpningsområde. Paragrafen får med fegrådets förslagbeteckningen 13 §. Paragrafenfår med fegrådets förslag beteckmngen 14 §. Paragrafenär avsedd att möjUggöra för regeringen att enUgt 13 kap. 6 § 396 regeringsformenunder krig och vissa därmed likartade förhållanden meddefe föreskrifter somannars skuUe meddelas i lag. Etessa för- Prop. 1992/93:200 hållanden har i fegmmmetbetecknats som "extraordinära förhållanden". Lagrådeterinrar om att fegrådet i samband med granskningen av remissen med förslag tiUfeg om beredskapshöjningar - i vilket försfeg också hade används beteckningen"extraordinära förhållanden" -hänvisade tiU att i 13 kap. 6 §regeringsformen liksom i ett antal fiiUmaktsfegar användes uttrycket "utomordentUgaförhåUanden", ckU förordadeatt det uttrycket genomgående borde behåUas tiUs vidare. I propositionen1992/93:76 om höjd beredskap följde regeringen fegrådets försfeg. Något skälatt i nu förevarande fegförsfeg ändra uttryckssätt kan fegrådet inte finna.Lagrådet förordar därför att uttrycket "extraordinära förhåUanden"byts ut mot "utomordentUga förhåUanden". Bemyndigandetger inga möjUgheter att redan i fredstid utlärda föreskrifter som rörtotalförsvaret. Vid föredragningen inför fegrådet har upplysts att det finnsett behov av att kunna meddefe föreskrifter om den fredstida planeringen förtotalförsvarets umyttjande av telekommunikationer under krig och likartade förhåUanden.Ett bemyndigande av detta innehåU bör tas in som ett nytt stycke. Iförslaget tiU lag om radiokommunikation har en regel om bemyndigandemotsvarande det i 14 § placerats sist i fegförslaget. Lagrådet anser att ensådan placering från systematisk synpunkt är att föredra, och förordar att äveni telefegen bestämmelsen som rör krigsförhåUanden m.m. får komma sist. Lagrådetföreslår att bestämmelsen, som bör betecknas som 38 §, får följande lydelse: "ÄrSverige i krig eUer krigsfåra eUer råder det sådana utomordentUga förhållandensom är föranledda av att det är krig utanför gränser eUer av attSverige har varit i krig eUer krigsfara, får regeringen meddefe de föreskrifterom televerksamhet som behövs med hänsyn tiU landets försvar eUer säkerhet iövrigt. Regeringen eUer denmyndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om den fredstidaplaneringen för totalförsvarets behov av telekommunikationer under sådana förhåUandensom anges i första stycket." BuagrafeninnehåUer bestämmelser om samtrafik. Med samtrafik torde här avses den prcKesssom innebär att koppfed teletrafik som transporteras i ett nät överlämnas förfortsatt transport i ett annat nät (jfr SOU 1992:70 Telefeg s. 246). I paragrafens förstastycke åläggs den som har tiUstånd att tUlhandahåUa telefonitjänst inom aUmänttiUgängUgt telenät skyldighet att på begäran bedriva samtrafik med motsvarandeverksamhet som drivs av annan tiUståndshavare eUer av den som är anmälningsskyldig.Vidare föreskrivs i ttedje stycket för vissa feU en motsvarande skyldighet förden som tillhandahåUer annan teletjänst än telefonitjänst. 27 1992/93. Bestämmelsema bygger påatt det skaU råda ömsesidighet i fråga om Prop. 1992/93:200 skyldigheten tiU samtrafik. Om samtrafik upprättas gäUer därför Bilaga 6 skyldighetensamma sfeg av verksamhet hos båda parter Etetta har dock inte kommit tiU klartuttryck i fegtexten såvitt avser skyldigheten tiU sambafik enUgt ttedjestycket. En komplettering bör därför göras i ö-edje stycket sista meningen. Enobegränsad skyldighet att medge samttafik skuUe kunna för den som tiUhandahåUerteletjänster medföra betydande svårigheter att själv umyttja telenätet. menmg kan det inte vara rimUgt. Skyldigheten att bedriva samtrafikbör därför inte gälfe, om sådan trafik skuUe i beaktansvärd utsträckningbegränsa möjUgheten för den som tillhandahåUer teletjänster att i den egnaverksamheten umyttja den nätkapacitet som han förfogar över En bestämmelse avsådant innehåU bör tas in i ett nytt Qärde stycke. Även vissa redaktionelfeändringar bör göras i paragrafen. Om fegrådets förslag tiU ändring av 5 § godtesbör också hänvisningen i ttedje stycket tiU 5 § andra stycket ändras. Lagrådetföreslår att 20 § får följande lydelse: "Etensom har tUlstånd enligt 5 § att tilUiandahåUa telefonitjänst inom ett allmänt tUlgängUgttelenät är skyldig att på begäran bedriva samtrafik med motsvarande verksamhetsom drivs av en annan tiUståndshavare eUer av den som är anmälningsskyldig. Omsamtrafik upprättes med en anmälningsskyldig, har tiUståndshavaren rätt tiUsamtrafik med motsvarande verksainhet som drivs av den anmälningsskyldige. av telefonitjänster erdigt förste stycket skaU vara rättvis ochskälig med hänsyn tUl kosmadema för prestetionema. Vid beräkning aversättningen får skälig hänsyn tes tiU kosmader för särskUda uppgifter enUgtupplåtarens tiUståndsvUlkor Etensom inom ett allmänt tiUgängUgt telenät tillhandahåUer annan teletjänst än telefonitjänsti sådan omfattning som avses i 5 § förste stycket 1 är skyldig att, om såbegärs, på marknadsmässiga villkor bedriva samtrafik med en tiUståndshavare eUeren anmälningsskyldig som tillhandahåUer teletjänster enUgt denna feg. Omsamtrafik upprättes med en anmälningsskyldig har den som på begäran har medgettsamtrafik rätt tiU samtrafik med motsvarande verksamhet som drivs av den anmälningsskyldige. Etensom mom ett allmänt tiUgängligt telenät tillhandahåUer teletjänst är inteskyldig att bedriva samttafik i den mån sådan trafik skuUe i beaktansvärdutsträckning begränsa hans möjUghet att i den egna verksamheten umyttja den nädcapacitethan förfogar över" Avden föresfegna bestämmelsen framgår inte vem eUer vilka som på gmnd av deföreskrifter som kan komma att meddelas kan åläggas avgiftsskyldighet. mening bör bestämmelsen preciseras i det hänseendet. Lagrådetföreslår att paragrafen ges följande lydelse. "RegeringeneUer den myndighet som regeringen bestämmer får Prop. 1992/93:200 föreskrivaom skyldighet för den som bedriver televerksamhet eUer Bilaga 6 ansöker om tiUståndatt bedriva sådan verksamhet eUer ansöker om förhandsbesked enUgt 7 § att betafeavgift för tiUståndsmyndighetens verksamhet enUgt denna feg." Itensom träffas av tysmadsplikt enUgt 25 § förste stycket får enUgt fegmmmet inte obehörigenföra vidare eUer umyttja det som han fått del av eUer tiUgång tiU. I27 § lämnas föreskrifter om skyldighet att ttots tystttedsplikten i närmareangivna faU tiU myndighet lämna uppgifter som avses i 25 § förste stycket Iresp. Etet gäUer här uppgifter vilka behövs för delgivning enUgtdelgivningslagen samt uppgifter angående misstanke om brott vilka begärts avmyndighet som har att ingripa mot brottet. mening bör paragrafen omredigeras något, bl.a. så att det tydUgareframgår att det här föreskrivs en skyldighet som inte står i motsatsställning tiUförbudet i 25 § att - obehörigen - föra en uppgift vidare. Paragrafen kan ges förslagsvisföljande lydelse. "Etensom driver televerksamhet och därvid har fått del av eUer tiUgång tiU uppgiftsom avses i 25 § första stycket skaU på begäran lämna 1. uppgift,som avses i 25 § första stycket 1, tiU en myndighet som i ett särskUt faU behöver en sådan uppgift för delgivning enUgt delgiv ningslagen (1970:428), om myndigheten finner att det kan antas att den som söks för delgivning håller sig undan eUer att det annars finns synnerUga skäl, 2.uppgift, som avses i 25 §första stycket 1 och som angår misstanke om brott, tiU åklagarmyndighet, poUsmyndigheteUer någon annan myndighet som har att mgripa mot brottet, om fängelse ärföreskrivet för brottet och detta enUgt myndighetens bedömning kan föranledaannan påföljd än böter, 3.uppgift, som avses i 25 §första stycket 3 CKh som angår misstanke om brott, tiU åklagarmyndighet, poUsmyndigheteUer någon annan myndighet som har att ingripa mot brottet, om det för brottetinte är föreskrivet lindrigare straffan fängelse ." Iparagrafens andra stycke finns bestämmelser angående skyldighet för tiUståndsmyndighetenatt vara verksam vid vissa tvister som rör tillämpning av fegen. aUmänna motiveringen (avsnitt 4.9) behandlas frågor rörande den tiUsyn som skaU utövas av tiUståndsmyndigheten och angående behovet av ett förfårande för lösning av tvister rörande samtrafik och vissa andra tvister När det gäller tvister angående samtrafik åsyftas dels tvister som kan uppsta rörande viUkor när avtal om samtrafik skaU ingås, dels tvister 399 rörande tillämpningen avsådana avtal. I övrigt nämns tvister angående toUcnmgen av viUkor som skaUgäUa vid upplåtelser av fasta teleförbm- Prop, 1992/93:200 delser samttvister angående användningen av befintUga nummerplaner. Bilaga 6 Etetföresfes att tiiUståndsmyndigheten skaU få som uppgift att mom ramen för tiUsynsverksamhetenverka för att tvister av nu nämnda slag blir lösta. Myndigheten skaU enUgt försfegetkunna agera som medlare. Däremot skaU myndigheten inte ha rätt att med bindandeverkan sUta partemas intema meUanhavande. Etet är emeUertid avsett attmyndigheten för att åstadkomma en lösning skaU kunna använda sig av förefeggandenoch förbud enUgt 33 § fegförsfeget. Om detta sägs i remissen bl.a. följande-Ettförefeggande eUer förbud kan få olika form beroende på akmeU frägeställning. Etetkan gälfe att en part skaU inlecfe förhandlingar eUer föresfe avtalsvillkorinom . Vidare kan myndigheten förbjuda tillämpning av vissa villkor Isamband med förefegganden och förbud kan det vara ändamålsenUgt attTelestyrelsen i gmndema för ett beslut mer eUer mindre ingående anger hur ettgodtagbart villkor bör vara utformat. Strävan att åstedkomma villkor som är förenUgamed bestämmelsema i telefegen skall vara gmnden för myndighetens ingripanden.- Om partema inte kan komma överens, kan aUtså kraftfuUt påverkapartema i riktning mot en överenskommelse genom att utfärda förbud eUerföreläggande.