prop · GG03100 · 1992-12-31 00:00:00 — Betydande svenska insatser görsredan för att förbättra kärnsäkerheten i vårt närområde. Statenskärnkraftinspektion (SKI) har tillsammans med svenska företag inlett ettlångtgående samarbete med litauiska myndigheter och i Litauenbl.a. genom direkt stöd till den litauiska säkerhetsmyndigheten , genomtekniskt stöd till och genom undersökningar inom det så kalladeBarselina-projektet. Rådgivning i frågor om bl.a. uppbyggnad av kontrollsystemför klyvbart material (safeguard) lämnas ocksä till myndigheter i ,, och Kirgistan. Inom strålskyddsområdet har () inlett samarbete med de baltiska länderna ochRyssland. Huvudparten av insatserna sker inomramen för en internationell samordning med andra . verkaraktivt för bildandet av en multilateral kärnsäkerhetsfond för finansiering avde mycket stora insatser som behöver göras för att kärnsäkerheten i Central-och och i det forna genomgående skall kunna förbättras.I samband med bildandet av internationella forskarcentra i och , därkärnsäkerhet ingär som en viktig del av verksamheten, har förklaratsig villigt att lämna väsentliga finansiella bidrag. En expertgrupp underUtrikesdepartementets ledning studerar möjligheter att ytterligare stödja de baltiska staterna och OSS avseende för bättrat strålskydd, förstöring av kemiska vapen, effektiv exportkontroll, hantering av klyvbart material från nedmonterade kärnvapen och omställ ning av krigsindustri till civil produktion. Ett ansvar för bevarande ochförbättring av miljön skall enligt min upp- Prop. 1992/93:100 fattninggenomsyra hela det svenska samarbetsprogrammet. har Bilaga 4 nubeslutat att för innevarande budgetår avsätta extra resurser under fjortondehuvudtiteln för visst internationellt miljösamarbete, inklusive kärnsäkerheten.Jag finner det positivt att det därigenom kommer att finnas ytterligare medel tillgängligaför insatser pä miljöområdet i länderna kring . Detta bör i sig inteföranleda någon omprioritering av anslagen under denna huvudtitel. Ävenfortsättningsvis kommer därför det inledda samarbetet för att höja säkerhetenvid vissa kärnkraftverk och andra kärntekniska anläggningar i sammautsträckning som kunna finansieras under dennahuvudtitel. Likaså utgår jag ifrån att - beträffande de medel som disponeras avBITS - det även under nästa budgetår kommer att finnas ett ekonomiskt utrymmeför ett antal miljöprojekt. Anslaget under den fjortonde huvudtiteln gerdäremot ökade möjligheter att på vissa områden ytterligare utveckla de svenskainsatserna för miljö, inklusive kärnsäkerhet i Östersjöomrädet, antingen i formav svenska projekt eller i form av svensk medverkan i internationella program.Det gäller t.ex. HELCOM:s åtgärdsprogram för i vilket ingår attreducera de värsta utsläppen i eller till . I enlighet med besluthar det bilaterala samarbetet med länderna i till stordel kanaliserats genom myndigheterna BITS, , SIDA samt stiftelsenSvenska institutet. Med tanke på de erfarenheter dessa myndigheter successivtvinner av de ofta svära förhållandena i de nya samarbetsländema bedömer jag attvi bör utnyttja den kompetens som håller på att byggas upp inom nämndamyndigheter och att det är mest ändamålsenligt att de skallhandha huvuddelen av det bilaterala samarbetet. Jag vill dock understryka attdet är av stor vikt att alla berörda myndigheter prövar aktuella insatserutifrån de övergripande riktlinjerna för samarbetet så att medlen för dettaändamål kan användas på ett så effektivt och så gynnsamt sätt som möjligt förländerna i . ställs /94, i likhetmed andra offentliga verksamheter, inför långtgände krav pä besparingar ochrationaliseringar. Förutom allmän sparsamhet vad gäller driftskostnaderna menarjag att även strukturella förändiingai krävs som syftar till en mindre, mensamtidigt effektivare, utrikesförvaltning. Dessa förändringar inbegriperersättning av ett antal lönade utlandsmyndigheter med alternativ diplomatiskoch konsulär representation, tjänsteindragningar och förbättrad samordningmellan och övriga myndigheter med fast representationsamt billigare lokalförsörjning. Jag förutser behov av att ersätta tio utlandsmyndighetermed alternativ representation. Följande ätgärder föreslås per : Konsulateti ersätts med ett honorärkonsulat. Generalkonsulaten i ,, , , , MiJnchen och omvandlas till honorära konsulateller general- Prop. 1992/93:100 konsulat. -Ambassadkanslieti awecklas. De diplomatiska förbindelserna med Förenade Arabemiratensköts, liksom , genom sidoack-reditering frän ambassaden i . -Ambassadkanslieti omvandlas till ett honorärt generalkonsulat. De diplomatiskaförbindelserna sköts, liksom , genom si-doackreditering från ambassadeni . Som rationaliseringsätgärd föreslärjag att de två delegationerna i per slås samman till enmyndighet. Den tillträdande chefen för nedrustningsdelegationenavses bli chef för den nya sammanslagna myndigheten. som antaletutlandsmyndigheter minskas förutser jag behov av att dra in ett 20-tal tjänstervid övriga utlandsmyndigheter. Vidare kommer departementets organisation iStockholm att minskas. En personalaweck-lingsplan är under utarbetande. De internationella kontakterna är betydelsefulla för detsvenska samhället. Detta gäller inte minst kulturlivet och forskningen sombehöver ständiga impulser utifrån. Det faktum att tillhör ett litetspråkområde och geografiskt är beläget i norra utkant skapar särskildasvårigheter. Staten kan med olika medel främja ett aktivt svenskt deltagande iutbyte med andra länder och kulturer. Detta utbyte anser jag mäste ske ienlighet med de deltagandes egna prioriteringar och önskemål. De statligainsatserna bör i huvudsak inskränkas till ekonomiskt stöd och, vid behov, tillkontaktförmedling och praktiskt bistånd. Den statligt finansieradeSverige-informationen skall syfta till att sprida kännedom om det svenskasamhället samt väcka intresse och förståelse för den svenska synen på olikasamhällsfrågor. Därmed underlättas deltagande i det internationellautbytet. Det är ocksä ett utrikespolitiskt intresse att svenska synpunkterblir kända och får gehör i utlandet. Informationen om i utlandet kanockså bidra till att främja våra ekonomiska förbindelser och handelsutbyte medutlandet, såväl som turismen till . Avsikten med den statligaSverige-informationen skall inte vara att förmedla en tillrättalagd ochglättad bild av värt land. Sverige-bilden utomlands bestäms i första hand av defaktiska förhållandena i landet. Men den internationella nyhetsförmedlingenuppmärksammar ofta endast enstaka händelser och utvecklingsdrag. De statligainformationsinsatserna bör därför, enligt min mening, söka komplettera bildengenom att särskilt belysa utvecklingen inom sektorer av det svenska samhälletsom annars kanske kan hamna i skymundan - högteknologisk industri, forskningoch utveckling, det mångfasetterade kulturlivet, miljösatsningar ocharbetsmarknadspolitik m.m. Awecklingen av ochtillkomsten av Styrelsen för Sverigebil den och and /Next Stop kan komma att tillföra särskilda uppgifter. ter kanexempelvis föreligga för samproduktion mellan de nya turistorganen Prop.1992/93:100 och och/eller uppdrag som ges åt institutet.Därvid bör en Bilaga 4 förutsättning vara att de statliga insatserna skall geen samlad presentation av som omfattar såväl kulturella,samhällspolitiska, ekonomiska som turistaspekter. Samverkan mellan och andra institutioner, organ och företag bör uppmuntras för attuppnä denna målsättning. Beträffande den geografiska inriktningen av destatliga insatserna avseende kultur- och erfarenhetsutbyte motiverar densnabba omvandlingen i att detta område prioriteras framför insatser iövriga delar av världen. Reducerade resurser motiverar likaså en prioriteringav informationsinsatserna till ett mer begränsat antal länder. Sverigesansökan om medlemskap i gör det angeläget att intensifierainformationen om i . De regeringsbeslut som fattats under är1992 rörande utvecklingssamarbetet med har redanmedfört ett ökat kultur- och erfarenhetsutbyte med denna del av medsärskild prioritering av utbytet med , och . Institutetansvarar vidare för särskilda program som syftar till att öka kontakternamellan det svenska samhället och tredje världen genom person- ocherfarenhetsutbyte samt kulturutbyte. Internationellt utvecklingssamarbete En framtid för hela mänskligheten Vår tids internationella gemenskap präglas av allt flerömsesidiga beroenden. Nord-Syd och Öst-Väst länkas fastare samman i ettnätverk av handels-och kapitalströmmar, migration- och flyktingströmmar liksominformationsoch kommunikationsströmmar. Miljöhoten känner inga nationsgränser.Narkotikamissbruk och AIDS sprids allt snabbare. Vi kan inte avskärma oss frånomvärlden, och ingen del av världen kan längre ses isolerad. Vi ingär alla iett gemensamt samspel. Vär utvecklingspolitik måste därförses i ett större globalt sammanhang. Vi bör ställa oss frägan hur vi gemensamtkan forma en framtid som erbjuder möjligheter för hela mänskligheten, inte baraför den rika delen av världen. Värt mål måste vara att skapa en långsiktigthållbar utveckling med framtidstro och utvecklingshopp för alla människor ialla länder och olika kulturer. Det finns ingen annan väg mot detta mäl äninternationell samverkan. Fred och säkerhet kan inte uppnäs utan utveckling.Trygghet och stabilitet kan inte i längden samexistera med fattigdom ochorättvisor. Det internationella samspelet ökarständigt det ömsesidiga beroendet mellan rika och fattiga länder. En ekologisktoch ekonomiskt hållbar utveckling i säväl i- som är nödvändig förallas långsiktiga överlevnad. egen politik är avgörande för derasutveckling, men som stimulans i denna process behöver de tillträde tilli-ländernas marknader och finansiellt stöd. Frihandeln spelar en avgörande rollför ekonomisk tillväxt i världen. Den är också en viktig förutsättning för attge tillräcklig tillgäng till finansiella resurser. Biståndet är idetta sammanhang en av flera utvecklingsfrämjande komponenter. För defattigaste länderna främst i har biståndet fått en starkt ökande rollför kapital- och kunskapsöverföring. Det står alltmer klart att fattigdomsproblemen är denenskilt viktigaste Prop. 1992/93:100 orsaken till mycken miljöförstöring, snabbbefolkningsökning, sociala spän- Bilaga 4 ningar och migration. Fattigdomensproblem bidrar därmed till instabilitet och minskad säkerhet även för de rikaländerna. Ocksä för att värna och främja demokrati och mänskliga rättighetermåste grundläggande utvecklingsfrågor angripas. Med en ärlig folkökning pä merän 90 miljoner människor är internationell samverkan kring mänsklighetensödesfrågor ofrånkomlig. Om situationen i och därmed också i världen istort pä ett avgörande sätt skall kunna förändras i en mera gynnsam ekonomisk,social och ekologisk riktning krävs omfattande, mångfasetterade och välanpassade biståndsinsatser. Det förutsätter större kunskap och engagemang ibåde i- och . Det måste framhållas attmänga har gjort stora framsteg bl.a. i fräga om förväntad livslängd,antal barn som går i skolan, läskunnighet, näringstillgäng och jämlikhetmellan könen. Ändå har klyftorna mellan fattiga och rika ökat på ettoroväckande sätt. Trots betydande biståndsinsatser kvarstår och ökarfattigdomen i många . Fattigdomsbekämpning mäste säledesfortsatt vara ett övergripande mål för hela biståndspolitiken. Ekonomisktillväxt, bl.a. genom att frigöra de fattiga människornas potential somproducenter, är en viktig förutsättning för att komma till rätta medfattigdomen. Men den måste styras av en medveten strävan att ge de fattigastemedborgarna del av tillväxtens möjligheter och vinster och av en stark ambitionatt hushålla med naturresurserna. Det långsiktiga målet för biståndet mästevara att minska biståndsberoendet och slutligen aweckla detta. Grunden för våra insatser till demest behövande människorna är övertygelsen om alla människors lika värde ochderas lika rätt till ett värdigt liv. Men i-länderna har ocksä ett egetintresse av ekonomisk och social utveckling i . En framtida fredligutveckling i världen är inte tänkbar, om inte massfattigdomen avskaffas. De insatser från i-världens sidasom behövs för en sådan avgörande förändring är inte så stora att de liggerutom möjligheternas gräns. Som exempel kan nämnas de betydelsefulla mäl somsattes upp av Världstoppmötet 1990. De innebär bl.a. minskning av1990 års dödlighetstal för barn med en tredjedel, minskning av mödradödlighetentill hälften av siffra, halvering av siffror för svår ochmedelsvar undernäring bland barn och allmän tillgång till tjänligtdricksvatten, betryggande sanitära förhållanden och grundläggande utbildningför av barnen under 11 är. För att tillförsäkra världensfattigaste människor dessa elementära livsbe tingelser är 2000 räcker det med att världens nationer avsätter ett belopp som motsvarar de samlade militärutgifterna . Det är alltså möjligt att inom ett knappt decennium eliminera en stor del av massfattigdo men och dess negativa följder, om världens nationer vill anta denna utma- 29 ning,bör spela en aktiv roll för att medverka till ett sådant engage- Prop. 1992/93:100 mang bäde i våra bilaterala och multilateralasamarbetskontakter. Men det Bilaga 4 kräver ocksä att mottagarländernasjälva för en aktiv och konsekvent politik med samma inriktning, dvs. attminskade militärutgifter utnyttjas för utvecklingsändamål. Det förs en livlig internationelldebatt om biståndets inriktning. Ett uppmärksammat bidrag är UNDP:s"1992". Rapporten argumenterar bl.a. för enfriare handel till förmån för produkter och för effektivaremarknader i . Men den anför även starka skäl för ökat bistånd medtydlig inriktning pä de stora sociala problemen och miljöproblemen. Ökat stödför att förstärka "kunskapssektdrn" och den vetenskapliga kompetenseni betonas som en mycket viktig faktor för deras utveckling. När detgäller vetenskap och teknik ligger oerhört långt efter i-läodernaoch det teknologiska gapet fortsätter att öka vaije är, enligt UNDP:s rapport.Av de resurser som totalt satsas på forskning i världen beräknas u-ländernaförfoga över knappa . Kunskapsutvecklingens betydelse förden ekonomiska och sociala utvecklingen är tydlig i vår egen historia. Detgäller lika väl som i-länder. Biståndet har här en särskilt viktigroll att stödja forskning och kompetensutveckling i . Dettaframhålls även i "1992".Banken pekar pä behov av mycket större insatser när det gäller forskning för enhållbar utveckling, forskning om naturresurser, energi och inte minstbefolkningsfrågor. om miljö och utveckling understryker dessabehov av bistånd till forskning rörande globala miljöfrågor och u-ländernasutveckling. De kriterier för biståndet som särskilt betonades iföregående års budgetproposition har fortsatt hög aktualitet. Det innebär attmottagarländernas agerande med avseende på demokrati, respekt för mänskligarättigheter, utveckling av marknadsekonomi och effektivitet i biståndet harbetydelse för fördelningen av biständsmedlen. Betoningen av demokrati, mänskligarättigheter och fri marknad är inte ett självändamål utan görs för att stärkaindividernas och familjernas frihet, initiativkraft och valmöjligheter, vilketalltsammans är förutsättningar för en mångsidig och framgångsrik utveckling. 1 förhandlingar med samarbetsländerbör undertecknande och efterlevnad av internationella konventioner om skydd förmänskliga rättigheter uppmärksammas. Militärutgifternas storlek bör granskas iförhållande till satsningar på utbildning, sjukvård och andra områden medrelation till mänskliga rättigheter och demokiatifiågoi. Inom ramen fördemokratibiståndet bör stöd lämnas till konfliktlösning och nationellförsoning. Väpnade konflikter föröder samhällen och undergräver respekten förmänskliga rättigheter och humanitär rätt. Ett fredligt lösande av konflikterär därför ocksä ett förebyggande arbete för att främja respekten för mänskligarättigheter. Övergäng frän planekonomi tillmarknadsekonomi är viktig för att skapa ekonomisk tillväxt. Men marknadsorienterade lösningar måste kombineras 30 med hänsyntill miljö, till mänskliga rättigheter och demokrati. En effektivt Prop.1992/93:100 fungerande offentlig sektor med ett fast regelverk ochinstitutioner med inte- Bilaga 4 gritet är en viktig förutsättning för attden privata sektorn skall kunna fungera väl och spela en dynamisk roll iutvecklingen. Den svenska resursbasen i form avbl.a. svenskt kunnande och svenska produkter är en tillgäng som i ökandeutsträckning bör tillvaratas inom biståndet. Det faller sig naturligt att såsker när svenska varor och tjänster är konkurrenskraftiga, kostnadseffektivaoch svarar mot samarbetsländemas behov. Det bör givetvis ske inom ramen förprincipen om obundet biständ och upphandling i öppen konkurrens. Det är ensvensk angelägenhet, att de relationer vi byggt upp med samarbetsländervidareutvecklas mot ökad handel och ekonomiskt samarbete. Ett svensktengagemang bidrar ocksä till att säkerställa och utveckla kompetens som kan utnyttjasi flera . Liknande resonemang är även tillämpliga pä det multilateralaupphandlingsområdet. Mänskliga rättigheter, demokrati och jämställdhet Regeringen är liksom tidigare inriktad på att gedemokratimålet en central roll i förändringsarbetet inom det svenska biståndet.Respekten för mänskliga rättigheter och utvecklingen av fördjupad demokratihar ett egenvärde och är viktiga faktorer vid bedömningen av ett landsutvecklingspolitik. Av flera anledningar intar också dessa frågor en framträdandeplats i dialogen med samarbetsländema. Ett lands utveckling har ett påtagligtsamband med i vilken grad medborgarna åtnjuter sina mänskliga rättigheter. Ettdemokratiskt styrelseskick skapar de bästa möjligheterna för medborgarna attforma sitt samhälle. Det bör starkt understrykas att idéerna om rättsstaten,yttrandefrihet och politisk pluralism i förening med flerpartisystem, ärallmängiltiga. De är lika relevanta i fattiga som rika länder. Det kan i dagmed fog hävdas att den ideologiska skiljelinjen i världen gär mellan diktaturoch demokrati. 1 stora delar av harutvecklingen gått mot ökad demokrati. Det gäller i än högre grad Latinamerikadär samtliga länder med två undantag styrs av civila regeringar. Defattigaste länderna i befinner sig i ett demokratisktuppbyggnadsarbete. De folkliga mandat som i flera länder vunnits genom allmännaval mäste nu användas i byggandet av ett demokratiskt samhällsliv med fria valoch flerpartisystem. Institutioner och regelverk behöver upprättas, rättsstatenstärkas och nya former av politisk kultur främjas. Om inte vinsterna av demokratinsgenombrott skall gå förlorade, måste avgörande politiska reformer genomföras. Utmaningarna förminskas inte av att flertalet utvecklingsländer är mitt inne i omvälvande ekono miska reformer. 1 detta skede är givarländernas ansvar stort. En fördjupning av dialogen om hur givarna bäst kan stödja länders demokratiprocesser är nödvändig. Det är angeläget att dessa länder kan känna sig förvissade om ett långsiktigt stöd i sina ansträngningar att befästa demokratin. 1-världen mäste medverka till de nya demokratiernas överlevnad genom att främja en ekono misk utveckling och genom särskilda insatser för att främja ett tolerant och 31 pluralistiskt samhällsklimat. 3 1992/93. Det svenska biståndet skall, förutom att uppmärksamma attäven kvinnor Prop. 1992/93:100 omfattas av respekten för mänskliga rättigheter,stödja kvinnans ställning Bilaga 4 bl.a. genom att skapa bättre förutsättningarför utbildning och hälsovård. Kvinnorna skall ges ökade möjligheter till egenförsöijning och till deltagande i samhällsprocessen. De bör ocksä i störreutsträckning integreras i utvecklingsarbetet och beredas möjligheter att deltaaktivt i beslut om och utformning av utvecklingsinsatser. I relationerna medsamarbetsländer skall kvinnoaspekter regelmässigt aktualiseras. driveräven aktivt frågan om kvinnors representation i de internationellaorganisationerna och dä speciellt på högre tjänster. FN:s kvinnokommission spelar enväsentlig roll i det internationella jämställdhetssamarbetet. Kommissionen harav generalförsamlingen fått i uppdrag att vara förberedande organ för om kvinnor som äger rum i . Men trots FN:skonvention om eliminering av alla former av diskriminering avkvinnor räder stor ojämlikhet mellan kvinnor och män i många länder. Kvinnornaär eftersatta bl.a. i fräga om läskunnighet, läkarvård och juridiska rättigheter.De är också utsatta för direkt våld och tvingas ofta till omskärelse,barnäktenskap, prostitution etc. Ett utkast till deklaration om våld motkvinnor, i vars utarbetande deltagit aktivt, kommer att behandlas avkvinnokommissionen vären 1993 för att senare antas av . Ökad uppmärksamhet mäste ägnas detväxande våldet mot barn, vilket tar sig uttryck i slavarbete, jakt pä gatubarnoch barnprostitution, som i stor utsträckning drivs fram av turister fräni-länder. Enligt den norska regeringens rapport till FN tvingas 1miljon barn in i prostitution. I flera länder är flickor diskriminerade genomatt de ges sämre mat, fär sämre läkarvård och har högre dödlighet än pojkar.Den fosterdiagnostik som systematiskt tycks komma till användning i vissaländer för att abortera flickfoster är ett avskyvärt uttryck för våldet motbarn och särskilt flickor. Jag avser att verka för att barnens rättigheter ienlighet med FN:s konvention om barnets rättigheter och den handlingsplan, somVärldstoppmötet om barn enades om , skall ges hög prioritet i värtbiståndssamarbete med berörda länder. För att accentuera betydelsen avatt de mänskliga rättigheterna respekteras och främjas har jag inbjudit internationell konferens om mänskliga rättigheter i den 22-24februari 1993. Framstående representanter för många länder kommer att delta.Det är min förhoppning att konferensen skall öka medvetenheten om denbetydelse, som respekten för mänskliga rättigheter har för ett landsutveckling, och att nya konkreta förslag skall komma fram om hur de mänskligarättigheterna bättre skall tillgodoses. Såsom aviserades i 1992 ärsbudgetproposition har en förberedande granskning om biständ till politiskapartier företagits inom . Bakgrunden till att denna frägatogs upp var ambitionen att på effektivast möjliga sätt främja en demokratiskuppbyggnad i länder där pluralism och flerpartisystem är under uppbyggnad. Dengranskning som genomförts inom visar att bl.a. defolkrättsliga aspekterna mäste tänkasigenom noggrant innan eventuella beslut kan fattas. Mot den bak- Prop.1992/93:100 grunden avser jag att tillsätta en särskild utredare i frägan. En central fråga för länders utveckling är samspeletmellan stat och marknad. har nya möjligheter skapats förutvecklingen av fria marknader bl.a. genom omfattande avregleringar och minskadstatlig inblandning, i syfte att uppnå ett gynnsammare klimat för äganderätt,privata initiativ och fri företagssamhet. Fri konkurrens ökar individensmöjligheter till inflytande i samhället. Den stimulerar småföretagsamhet som ären viktig utvecklingspotential. Den skapar också incitament för teknologiskaframsteg och gynnar en hällbar ekonomisk tillväxt, vilket är en förutsättningför utveckling. Men fria marknader och privat ägande kan inte fungera i ett vakuum- de kräver ett juridiskt och institutionellt regelverk som bara staten kantillhandhälla. Staten har även en avgörande roll för investeringar i infrastrukturoch för att tillgodose en grundläggande välfärd, såsom utbildning ochhälsovård. Det är inte fråga om stat eller marknad, de kompletterar varandra. Erfarenheten visar att länder meden dynamisk ekonomisk utveckling, t.ex. högtillväxtländerna i , haft enliten men effektivt fungerande offentlig sektor. Utmärkande har ocksä varit enbalans, väl fungerande ansvarsfördelning och dialog mellan privat ochoffentiig sektor. Stödet till en marknadsekonomisk utveckling bör därför skegenom att främja förutsättningarna för en dynamisk och effektivt fungerandefri marknad samt en effektiv och ansvarstagande offentlig sektor. Biståndetbör inriktas på att stödja en utvecklingspolitik som främjar ekonomisk tillväxtmed rättvis fördelning, dvs.