prop · GG03100 · 1992-12-31 00:00:00 — Föratsättningaraaför att eliminera det strakturella underskottet i de offentliga finanseraa hardärmed förbättrats. Tabell1.1 Långsiktig effekt av åtgärder föreslagna barnbidrag, studiebidrag och föräldraförsäkringen Tand vårdsfö rsäkr ingen Minskade subventioner till existerande bostäder Nytt bostadsfinansieringssystem samt slopat Minskat branschstöd, stöd till företagshälsovård, Minskade utgifter för försvaret Engenomgripande översyn och omprövning av socialförsäkringssystemen har inlettsi syfte att stärka motiven för arbete och sparande och minska de offentligautgiftema. *Politiken har lagts om för attstimulera konkurrens i alla delar av Prop. 1992/93:100 ekonomin. En skärptkonkurrenslag har införts. Hinder för privata Bilaga 1 alteraativ till denoffentliga sektom har undanröjts. *Arbetslinjen iarbetsmarknadspolitiken har hävdats. Ett stort antal arbetslösa har kunnaterbjudas utbildning eller praktik. Insatser mot långtidsarbetslöshet harprioriterats. Målet för denna politik är att stärka arbetskraftens kompetensoch förhindra att den höga arbetslösheten permanentes. * Omfettande åtgärder har vidtegits som innebäratt tillväxtkraften i ekonomin har stärkts. Ett investeringsprogram för att förbättra den svenska infrastrukturen har inletts. Stora satsningar på högskole utbildning har genomförts i alla delar av landet. *Strategiska skattesänkningarhar genomförts. Sammanteget har beslut fettets om fullt finansierade skattesänkningarpå produktion och kapitalbildning med ca . De viktigasteinslagen är sänkte arbetsgivaravgifter, sänkt energiskatt för industrin,successivt slopad förmögenhetsskatt, slopad omsättningsskatt på aktier, slopadskogsvårdsavgift och slopad festighetsskatt på kommersiella lokaler. *Hushållens sparande harförbättrats markant. Sparkvoten, som 1988 var mmus , har ökat från 2,7 %I99I till 1992-1994. En utveckling mot ökad enskild kapitelbildninghar därigenom påbörjats. *Inflationsbekämpningen harvarit framgångsrik. Den underliggande prisökningstakten är nu . Även denominella löneökningama har anpassats nedåt till en nivå som är lägre än i vårakonkurrentländer. *Konkurrenskraften inäringslivet har stärkts påtegligt. Genom låga löneökningar, förbättradproduktivitet, sänkte arbetsgivaravgifter och depreciering av kronan förstärkskonkurrensläget med i förhållande till våra konkurrentländer. Genomdessa åtgärder har granden lagts för en exportledd expansion av den svenskaekonomin. Den ekonomiska politiken måste nu inriktes på att ytterligareförbättra föratsättningama för återapprätted tillväxt och fortsatt låginflation. Diagram1.1 Den konkurrensutsatte respektive skyddade sektom 1981-1994 1992/93:100 Bilaga 1 Index 1981 = 100 1981 1983 1985 1987 1989 1991 1993 1995 Diagrammet visar att den konkurrensutsatte sektorastillbakagång nu bryts som den skyddade sektora hålls tillbaka. bör bl.a. följanderiktlinjer gälla för den ekonomiska politiken: 7 Den underliggande inflationstakten skall förbli låg Uiginflation är en nödvändig föratsättning för varaktig tillväxt. Den festeväxelkursen var ett ankare i låginflationspolitiken. Förlusten av dette ankareskärper kraven på den ekonomiska politiken. Risken att den rörliga växelkursenleder in i en inflationsspiral niåste undanröjas. Den underliggande inflationstakten under 1993väntes bli . Konsumentprisindex beräknas stiga med på gnmd avhöjda indirekte skatter, reducerade subventioner samt de höjda importpriser somföljer av deprecieringen. En större ökning kan inte tolereras. För 1994kvarstår endast en mindre del av deprecieringens genomslag på prisema. Då måsteockså ökningen av konsumentprisindex bli lägre. Den underliggandeinflationstakten skall således förbli låg. En varaktigt låg inflation är en föratsättning förlägre räntor. Därmed är låg inflation också en föratsättning för tillväxt ochtryggad sysselsättning. En hög inflationstakt är oacceptebel även av andraskäl. Den leder till ökade inkomst- och förmögenhetsklyftor. Inflationen ärockså samhällsekonomiskt skadlig eftersom den missgynnar sparande ochuppmuntrar skuldsättning. 2 Underskottet i de offentliga finanserna skall minska Omvi underlåter att sanera de offentliga finansema blir följden en fortsattkraftig ökning av stetsskulden. Växande ränteutgifter medför då att angelägnaoffentliga utgifter successivt trängs ut. Därför måste arbetet med att minskaunderskottet i de offentliga finansema drivas vidare. Enbetydande del av underskottet är straktureUt, dvs. det försvinner inte vid enkonjunkturappgång. Den strakturella delen av underskottet måste på siktelimineras. I det följande presenteras ett program för hur dette skall ske iett medelfristigt perspektiv. 1992/93:100 Bilaga 1 Diagram1.2 Finansiellt sparande i offentlig sektor 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 program innebär krav på budgetförstärkningarpå sammanteget utöver de minskningar ioffentliga utgifter som följer av redan fettede beslut och förslagen i åretsbudgetproposition. Även 1997 och 1998 krävs beslut om fortsatte budgetförstärkningar. Beräkningar för 1994-98 visar att årligabudgetförstärkningar på vid realt oförändrad offentligkonsumtion gör det möjligt att eliminera det strakturella underskottet underperioden. Återhämtningen av tillväxten är central för attreducera det totela underskottet i de offentliga finansema. Åtgärder som ökartillväxten, t.ex. förbättrade motiv för arbete genom förändringar inom socialförsäkrings-och skattesystemen, är därför avgörande även från budgetsynpunkt. 3De offentliga utgifterna skall minska Saneringenav de offentliga finansema föratsätter fortsatte och målmedvetnautgiftsminskningar. I budgetpropositionen föreslås eller aviseras begränsningar av deoffentliga utgiftema som långsUctigt uppgår till drygt Prop. Därav hänför sig till Bilaga 1förslag som överenskommits i samband med uppgörelsen mellan regeringen ochsocialdemokrateraa . För /94 innebär förslagen attutgiftema minskar med l7 miljarder kronor. Genom dessa och tidigare förslagbörjar de totela offentliga utgiftema nu minska. 1 förslaget till stetsbudgetför 1993/94 förslås bl.a. följande utgiftsminskningar: Kompensationsgradeni delpensionsförsäkringen sänks, rätten till nedtrappning av arbetstidenbegränsas och åldersgränsen för rätt till delpension höjs från 60 till 62 årfr.o.m . gäller rätten till delpension . Arbetsskadesjukpenningenslopas fr.o.m. och ersätts av sjukpenning. Ersättningsnivåni arbetslöshetsförsäkringen blir i huvudsak densamma som vid sjukdom.Samtidigt återinförs . Kronans minskade värde innebär enstandardsänkningen för det svenska folkhushållet. För denna standardsänkningkan ingen kompensera sig. Därför skall alla basbeloppsanknutna förmånerreduceras för den prisökning som följer av deprecieringen. bör återgå till en fest växelkurs. Enviktig fördel med en fest växelkurs är att den minskar osäkerheten förutrikeshandel och investeringar. För att en återgång till en fest växelkurs skallbli trovärdig är en varaktigt låg inflation nödvändig. Därför ärinflationsbekämpningen central för möjlighetema att uppnå tillväxt, investeringaroch ökad sysselsättning. 1 förslaget till stetsbudget föreslås bl.a.följande åtgärder för att öka tillväxtkraften i den svenska ekonomin: Förslagaviseras om att beskattningen av egenföretegare blir likvärdig med den föraktiebolag . I awaktan på de nya reglema föreslår regeringen vissalindringar för . Arbetsförmedlingsmonopolet avskaffes och förenklingar avarbetsrättsliga regler förbereds. Inkomst-ochmervärdebeskattningen ses över i syfte att förenkla och Prop. 1992/93:100 att uppnå konkurrensneutralitet. Avregleringenav kommunikationsmarknaden, finansmarknaden, bostedsmarknaden, elmarknaden ochden kommimala verksamheten m.m. drivs vidare. Ett antel förslag presenterasunder våren. Satsningamapå infrastraktur fortsätten Genom en övergång till lånefinansiering kaninvesteringsnivån höjas ytterligare. innebär att nya projekt förytterligare kan påbörjas. Utbildnings- och kompetenshöjande åtgärder samt insatser motlångtidsarbetslöshet prioriteras. De närmaste årens ekonomiska utveckling har såvälmörka som ljusa inslag. dominerar svårighetema.Nedgången i den samlade produktionen av varor och tjänster fortsätter. Deprecieringen av kronan innebär en standardsänkning för hushållen somär särskilt svår att bära för dem som lever med knappa ekonomiska marginaler. En politik för att återapprätte tillväxten ochtrygga sysselsättningen kommer på kort sikt att medföra kännbara uppoffringarför alla medborgare. Men om vi avstår från att te itu med de ekonomiskaproblemen blir följden permanent hög arbetslöshet, varaktigt sänktlevnadsstandard och att välfärdssystemen vittrar sönder. En sådan utvecklingskulle medföra stora fördelningspolitiska problem och måste med kraftförhindras. Men den ekonomiska utvecklingen uppvisar ocksåviktiga ljuspunkter. Den kraftiga förbättringen av näringslivetskonkurrenskraft kommer successivt att leda till ökad export ochindustriproduktion. väntes den svenska ekonomin få en exportleddtillväxt som lägger en ny och stebil grand för välfärden. Orsakentill dagens ekonomiska problem står att firma i missgrepp i den ekonomiskapolitiken under 1970- och 1980-telen. Överbryggningspolitiken på 1970-telet ochdevalveringspolitiken på 1980-telet hämmade drivkraftema för effektivitet ochfömyelse i ekonomin. Näringslivets strakturomvandling sköts på framtiden.Nödvändiga rationaliseringar inom den offentliga sektora uteblev. skapadedjupgående strukturella brister som har inneburit att den ekonomiskatillväxten i har haUcat efter andra industriländer. Devalveringama krävde eftervård. Efter 1981 årsdevalvering inrik-tedes den ekonomiska politiken på att sanera de ofientligafinansema. regeringsskiftet revsemellertid dessa besparingsbeslut upp Prop. 1992/93:100 som en så kallad offensiv devalvering genomfördes. Devalveringama medförde, tillsammans med enintemationell konjunkturuppgång, en förstärkning av aktivitetsnivån i ekonomin.Devalveringama gav dock endast en respittid, under vilken de grandläggandestrakturella obalanseraa i ekonomin borde ha angripits. Men så skedde inte. Dennödvändiga eftervården försummades. Stebiliserings-politiken misslyckades medatt hålla tillbaka den inhemska efterfrågan. blev särskilt tydligt efter1984. Strakturpolitiska reformer för att förbättra ekonomins funktionssätt ochöka tillgången på produktionsresurser uteblev också. Det StebiUseringspoUtiska misslyckandet hade fleraorsaker. Finanspolitikens inriktning var inte tillräckligt stram. Deoffentliga utgifteraa hölls inte tillbaka. medförde avregleringen avkreditmarknaden en kraftigt ökad utlåning under andra hälften av 1980-telet.Det dåvarande skattesystemet, med höga skattesatser och vidlyftiga avdragsmöjligheter,stimulerade hushållen och företegen att te stora lån. Kreditexpansionen innebar en kraftig påspädning avden inhemska efterfrågan. Följden blev en överhettning av ekonomin som vidslutet av 1980-telet blev akut. Inflationen steg till tvåsiffriga tel.Kostnadsläget försämrades snabbt. Svensk export förlorade marknadsandelar ochaffärerna med utlandet visade imderskott. Avsikten med devalveringarna var att föra överresurser från den skyddade till den konkurrensutsatte sektom. Men eftersom denuihemska efterfrågan inte hölls tillbaka fick de konkurrensutsatte delaraa avnäringslivet inte tillräckligt expansionsutrymme. 1980-telets inflationsekonomi skapade ettdrivhusklimat i ekonomin som ledde till spekulation baserad på högainflationsförväntningar. Låne-baserade investeringar i fastigheter och andratillgångar framstod som lönsamma. I takt med att inflationen växlades ned,försvagades utsikteraa för framtida värdestegringar och fastighetsvärdena föll.Följden blev mycket omfettande kreditförluster och allvarliga obalanser inomhela den svenska finanssektom. Under 1970-telet grandlades obalanser i deoffentliga fmanseraa. Mot slutet av 1980-telet medförde överhettningen attproblemen tillfälligt kunde döljas. Den höga inflationen i kombination medbl.a. höga marginalskatter och brist på inflationsskydd i skatteskalorna leddetill ett stigande skattetryck. Efter det snabba konjunkturraset 1991 blev detstrakturella underskottet åter synligt. Den ekonomiska politikens misslyckande under1980-telet gällde inte endast stebiliseringspolitiken. Också inomstrakturpolitiken förekom stora försummelser. Bristen på utbudsstimulerandeåtgärder bidrog till att överhettningen blev så kraftig. Den regionalaobalansen förstärkte dette. Ingenting gjordes för att komina till rätte med deallvarliga bristeraa i socialförsäkringssystemen. Utgiftema försjukförsäkringen, arbetsskadeförsäkringen och förtidspensioneringen börjadeunder 1980-telet att ökade okontrollerat. växteutgiftema för transfereringar realt medan den totela produktionenbara växte med Antalet sjukdagar ökade, antalet personer som klassades som arbetsskadadeökade kraftigt och allt fler människor tvingades till förtidspension. Mångaslogs ut från arbetsmarknaden och festnade i bidragsberoende. Derma utvecklinginnebar också att utbudet på arbetskraft hämmades vilket bidrog tillöverhettningen på arbetsmarknaden. Bristenpå förayelse i den offentliga sektorn medförde ett stigande skattetryck och ensvag produktiviteteutveckliag för ekonomin som helhet. Hindren mot att låteenskilda altemativ konkurrera med offentliga producenter av vård, omsorg ochutbildning motverkade en angelägen effektivisering och kvalitetsförbättringinom dessa områden. Tillförsummelserna inom utbudspolitiken skall även läggas osäkerhetenkring energipolitiken, det dåliga klimatet för mindre och medelstora företegoch fördröjningen av skattereformen. Misstegen i den ekonomiska politiken innebar att destrukturella och stebiliseringspolitiska problemen i den svenska ekonominsuccessivt förvärrades. Vid 1990-taIete början stod det klart att den svenskaekonomin var på väg in i en ny djup kris. 1992/93:100 Bilaga 1 Diagram2.1 Industriproduktionen i och EG Överhettningen ledde fram till en kostnadskris sominnebär att nära 200 000 jobb har försvunnit i industrin sedan 1989.Industriinvesteringarna har fellit med i genomsnitt under perioden1990-92. Det strakturella budgetunderskottet, den fållandeproduktionsnivån och den höga arbetslösheten har lett fram till ett underskotti stetsfinansema som för /93 uppgår till nästan 200 miljarderkronor. Den nödvändiga nedväxlingen av inflationen medför,liksom i andra länder, en period med ncket höga realräntor. Genom attskuldsättningen ökat kraftigt har de åtstramande effekteraa avfellande tillgångsvärden och högarealräntor blivit mycket påtegliga. 1992/93:100 krisen,finanskrisen och krisen i de offentliga finanseraa har skapat en Bilaga 1ond cirkel som det ter tid att bryte. Uppslutningen kring den feste växelkursen har varitsterk i . Däremot har inte den förda politiken och den ekonomiskautvecklingen i övrigt, t.ex. i fråga om lönebildningen, motsvarat de krav somen fest växelkurs ställer. De upprepade devalveringaraa under 1970- och1980-telen skadade trovärdighet vad gäller förmågan att varaktigthålla en låg inflation. Dessa fektorer bidrog till att i november 1992tvingades överge den feste växelkursen. 3 De internationella förutsättningarna 3.1 Den svaga intemationella konjunkturen och prognosenför 1993-94 Deninteraationella ekonomin utvecklades svagare än de fleste bedömareräknade med . BNP-tillväxten för OECD-området som helhetuppskattes till medan tillväxten i väntes vara knappt I %.Samtidigt föll inflationen, dock mindre i än i OECD-området totelt.Flera faktorer telar för en fortsatt svag ekonomisk aktivitet i ochJapan de närmaste månaderaa. En mycket måttlig återhämtning föratses därefter. Räntoma har normalt fellit i lågkonjunkturer. Såhar inte skett i . En stram penningpolitik förs i Tyskland.Dette har medverkat till höga räntor också i i övrigt, vilket sterkthämmat aktiviteten. För flera länder blev priset till slut för högt att behållaen fest växelkurs. I , , , , ,och deprecierades valutoma under periodenseptember-december 1992. Återhämtningen har dröjt även i länder med enexpansiv penningpolitik såsom och . Effekteraa har dämpats dels avatt bankeraa har ökat sina marginaler, dels av att hushåll och företeg i ökadutsträckning har betelat tillbaka sina skulder. De lägre räntoraa har sålundaunderlättet skuldsaneringen men i mindre grad lett till ökad konsumtion ochinvesteringar. En viktig orsak är också att de långa räntoraa i inte harsjunkit lika mycket som de korte, vilket hänger samman med fortsatteinflationsförväntningar. Den finansiella anpassningen har visat sig te längretid än man trott. De fleste länder gick in i lågkonjunkturen medstora budgetunderskott. Det har inneburit att regeringaraa i mindre grad änunder tidigare lågkonjunkturer kunnat använda finanspolitiken för attstimulera ekonomieraa. De redan låga räntoraa i och samt enkommande nedgång av räntoma i och flertelet övriga europeiska länderväntes bidra till återhämtningen. Företegens och hushållens skuldsanering lederså småningom till attinkomstema åter i högre grad används till konsumtion Prop. 1992/93:100 och investeringar. EG-länderaa enades om ett s.k.tillväxtinitiativ för att stärka den ekonomiska utvecklingen. Dels skallländeraa inom ramen för gällande ekonomisk-politisk strategi stödja private ochoffentliga investeringar, dels inrättes på gemenskapsnivå en investeringsfondsamt en tillfällig lånefecilitet i Europeiska investeringsbanken (EIB). Lånegarantierfrån fonden tillsammans med den nya lånefeciliteten beräknas kunna genererainvesteringar, främst i infrastraktur, på motsvarande 250 miljarder kronor.Avsikten är uttryckligen att initiativet framför allt skall påverkaförväntningama om en bättre tillväxt. Den direkte stimulanseffekten beräknasuppgå till ca en halv procentenhet av gemenskapens samlade BNP. En lyckosam avslutning på de pågåendeGATT-förhandlingaraa skulle bidra till att förbättra de interaationellakonjunkturatsUcteraa. Internationell handel har spelat en utomordentligtviktig roll som motor för ekonomisk tillväxt under hela efterkrigstiden.Föratom handelsliberaliseringar för industri- och jordbraksvaror skulle ettnytt GATT-avtel öppna nya områden för interaationell konkurrens - framför allttjänstehandel. De möjliga välfärdsvinsteraa har uppskattets till inemot 200miljarder dollar (motsvarande ca ) . EFTA-länderaaskulle tillhöra de störste vinnaraa. stöder utkastet till GATT-överenskommelse,vilken enligt planema ska vara klar . Resultetet kan tidigast trädai kraft . ligger längst fram i konjunkturcykeln ochbedöms även ha kommit längst i skuldanpassningen. Under senare delen av 1992framkom allt klarare indikationer på att den amerikanska ekonomin är inne i ensnabbare återhämtning. Avgörande för dess styrka är hur konsumtionen utvecklas.Den amerikanska ekonomin föratses växa 1993 och 1994. Den japanska ekonomin är mitt uppe i den mestdjupgående reala och fmansiella anpassningen . Den finansiellaanpassningen underlättes av en expansiv penning- och fmanspolitik sommöjliggörs av ett offentligt sparandeöverskott och med lågapris- och löneökningar. Föratsatt att anpassningen sker gradvis och kontrolleratkan den japanska tillväxten väntes öka till 1993 och 1994. Aktiviteten i den tyska ekonomin har dämpatskraftigt . har skapat föratsättningar för lägre inflationoch lägre räntor. Det ter dock tid innan lägre räntor får effekt på konsumtionoch investeringar. Finanspolitiken väntes vara stram motbakgrand av att budgetunderskottet ökat kraftigt som en följd av kostnadema förden tyska återföreningen. Dessutom hämmas exportsektorn av D-markens fektiskaappreciering. Tillväxten i de västra förbundsländema väntes stanna vid 0,5 %1993 och uppgå till 1994. 1 såväl som och sker förnärvarande en anpassning av den finansiella sektora. En viss återhämtning i denordiska länderaa föratses . Som en följd av den storaförbättringen av den fmskakonkurrenskraften väntes återhämtningen där bli sterkt Prop. 1992/93:100exportledd. Tillväxten väntes uppgå fill med en ytter- Bilaga1 ligare förstärkning . I och däremot är återhämtningenbaserad främst på en ökad inhemsk efterfrågan. Tillväxten i båda länderaaväntes uppgå till 1993 och föratses öka till 1994. För OECD-länderaa sammantegna bedöms BNP växa med1,1993 och 1994. Tillväxten väntes bli svagare i , ellerknappt I % 1993 och 1994. I jämförelse med bedömningen i prop.1992/93:50 innebär dette en viss nedrevidering . Inflationenföratspås ligga kvar på i OECD-området , ocharbetslösheten väntes öka ytterligare innan den vänder sakte nedåt 1994.Väridshandehi föratses växa 1993 och 1994. Den interaationella utvecklingen kan således gevissa positiva impulser och möjligheter för svensk ekonomi. För att fiUgodogörasig dem krävs dock en stebil tillväxtfrämjande inhemsk politik. 3.2 Den västeuropeiska integrationen Inovember 1992 godkände med stor majoritet EES-avtelet. valdegenom resultetet i folkomröstningen att inte anslute sig till EES, varsUoaftträdande därmed försenas. Regeringen kommer att verka för att avtelet förövriga länder träder i kraft under förste . EES-avtelet imiebär att ett ekonomisktsamarbetsområde med närmare 370 miljoner människor upprättes. EES-områdetsvarar för nära tre gärdedelar av svensk utrikeshandel. Ett deltegande på lUcavilUcor på denna marknad är av stor betydelse för vår förmåga att bevara ochstärka stälhiing som livskraftig industrination. Genom avtelet skapas i allt väsentligt frirörlighet för varor, personer, tjänster och kapitel samt en enhetligkonkurrenspolitik. Dessutom konmier samarbete att ske på ett antel angränsandeområden, t.ex. vad gäller miljö, utbildning, forskning och konsumentpolitik.EES-avtelet är betydelsefullt i sig, men utgör också ett vUctigt steg på vägentill ett svenskt medlemskap i . En väsentlig del av EG-samarbetet, som inte täcksav EES-avtelet, är det ekonomiska och monetära samarbetet. EG-länderaa har iMaastrichtöverenskommelsen enats om en fördjupning av det nuvarande samarbetettill en ekonomisk och monetär union (EMU). Slutsteget i EMU är införandet aven gemensam valute. Bildandet av en valuteunion i har bådepositiva effekter som det medför vissa risker. Med en gemensam valute minskartransaktionskostnaderna i utrikes-handebi, vilket stimulerar handelsutbytetmellan länderaa. Eliminering av växelkursrisker får också positiva dynamiskaeffekter genom en ökning av företegens investeringar. Upprättandet av engemensam centralbank innebär att penningpolitiken utformas utifrånförhållandena i hela unionen och inte som utifrånförhållandena i det dominerande landet i valute- Prop. 1992/93:100 samarbetet, . Det finns emellertid också risker i bildandet avEMU. För att två ekonomiska områden skall ingå i samma valuteområde föratsättsatt de är någorlunda homogena. Det betyder att ekonomierna skall reagera påexteraa chocker på likartat sätt. Däratöver skall arbetskraft och kapitel varalättrörliga över gränseraa. Om dessa krav är uppfyllda kommer områdena attvinna på att förenas i en valuteunion. Ytterligare andra faktorer telar för en valuteunioni . Awecklingen av valuteregleringaraa i industriländerna har bidragittill framväxten av en allt mer omfettande fmansiell sektor. På de avregleradefmansiella marknaderaa kan kapitel mycket snabbt röra sig mellan olika valutor.Volymen på kapitelströmmaraa är mycket stor i förhållande till länderaasvalutereserver, varför centralbankeraa kan få svårigheter att försvara festeväxelkurser. Särskilt mindre valutor kan komina under press när placerare sökersig till de valutor som bedöms som säkrast. Händelserna illustrerar dette.Flera länder inom EG:s växelkurssamarbete har tvingats överge sina festeväxelkurser till följd av kapitelflöden som berott på förväntningar omväxelkursjusteringar 1 en valuteunion upphör sådana kapitelflöden. Därmedförsvinner också de ränteskillnader som är förknippade med valuterisker. Det finns stora fördelar för att delte iett allt festere europeiskt valutesamarbete.