prop · GG0398 · 1992-12-31 00:00:00 — Vidare har punktema 3 och 5 i paragrafenkompletterats med vissa åtgärder som ingår i det åfegande som reaktorinnehavamagjort beöäffande awecklingen av de kämtekniska anläggningama i Studsvik. Iparagrafens förste stycke har tiUståndshavaren enUgt kämtekniklagen i ställetför angetts som den som i förste hand har ansvaret för att denkostnadsberäkning som avses i paragrafen upprättas. Bakgmnden tiU ändringenframgår av den aUmänna motiveringen (avsnitt 2.11). 4.5 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen(1928:370) Anvisningspunktenhar ändrats redaktioneUt pä gmnd av den nya lagen om finansiering av framticfeutgifter för utbränt kämbränsle. Medhänvisning tiU vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslärriksdagen att ante förslagen tiU 1.lag om ändring i lagen (1984:3)om kämteknisk verksainhet, 2.lag om ändring i stiilskyddslagen(1988:220), 3.lag om finansiering av framtidautgifter för använt kämbränsle m.m., 4.lag om ändring i lagen(1988:1597) om finansiering av hanteringen av visst radioaktivt avfeU m.ra., 5.lag om ändring ikommunalskattelagen (1928:370). Ärendetbör behandlas av rikscfegen under är 1992. Regeringenansluter sig tiU föredragandens överväganden cxh beslutar att genom propositionföreslå att ante de förslag som föredraganden har lagt fram. Sammanfattningav betänkandet (SOU 1991:95) Översyn av lagstiftningen på kämenergiområdet Prop.1992/93:98 Bilaga 1 Denkämtekniska verksamheten i regleras genom lagen (1984:3) om kämtekniskverksamhet (kämtekniklagen) vilken trädde 1984 cxh ersatte en äldrelag i samma ämne. Kämtekniklagen är främst en säkerhetslag som syftartill att te tiUvara säkerheten vid kämteknisk verksamhet. Även andra lagarinnehåller bestämmelser som är viktiga för kämteknisk verksamhet, främststrålskyddslagen (1988:220) och lagen (1981:669) om finansiering av framtidautgifter för använt kämbränsle m.m. (finansieringslagen). Här bör cxksä nämnasatomansvarighetslagen som innehåller bestämmelser om den civilrättsligaansvarigheten för skador som kan uppkomma i samband med driften av kämtekniskaanläggningar. Kämtekniklagen innehållergmndläggande bestommelser om tillstånd tiU cxh villkor för kämtekniskverksamhet, innehav cxh hantering av kämämne cxh kämavfaU, allmännaskyldigheter för tiUståndshavare, återkallelse av tillstånd, myndighetstillsyncxh offentiig insyn samt ansvarsbestämmelser vid brott mot lagen.Strålskyddsfegen, som tillämpas parallellt med kämtekniklagen, innehåUerbestemmelser till skydd mot strålning. Uttedningen har fått iuppdrag att göra en översyn av kämtekniklagens bestämmelser, bl.a. i fråga omhur begreppen kämämne och kämavfall skall definieras, samordning medstrålskyddsfegen, normgivning cxh hur vUlkor för kämteknisk verksamhetmeddelas, samt i fråga om driftansvaret vid driften av en kämteknisk anläggning.Enligt direktiven skall uttedningen även kunna te upp andra frågor omkämtekniklagstiftningen inom ramen för en allmän översyn. Enligttilläggsdirektiv skall utredningen dessutom bl.a. göra en översyn avfinansieringslagen samt överväga möjlighetema att begränsa reaktorinnehavaresrätt till ersättningsinvesteringar i kämkraftsreaktorer. De förslag uttedningenlägger fram är utformade för att tillgodose kämtekniklagens syfte, nämligen attte tillvara en hög säkerhet inom den kämtekniska verksamheten och att framhävalagens inriktning som en säkerhetslag. Humvida det vid sidan härav kanföreligga andra inttessen cxh åsikter som kan påverka lagens innehåll har medhänsyn till att uttedningen inte varit parlamentariskt sammansatt inte bedömtssom möjligt att beakte. Uttedningen har vid sinaöverväganden funnit att såväl kämtekniklagen som strålskyddsfegen hartiUgodosett de syften som avsetts med dessa lagar. De säkerhets-ochstiilskyddssystem som byggts upp inom ramen för denna lagstifming har säledeshittills visat sig vara tillräckliga cxh ändamålsenliga. Den nuvarandeuppbyggnaden av lagstiftningen bör därför behåUas. Även den nuvarandemyndighetsindelningen med stetens kämkraftinspektion, stetensstrålskyddsinstitut och stotens kämbränslenämnd som ansvariga myndigheter harfungerat väl cxh bör behållas. Uttedningenhar även berört kämtekniklagstiftningens anpassning till EG. Fråganom en fri energimarknad inom EG har först pä senare tid bUvit Prop. 1992/93:98aktuell och det finns än så länge endast vissa gemensamma - icke bindande -Bilaga 1 riktiinjer som berör kämtekniklagstiftningen. Vad däremot gällerlagstiftningen i enskilcfe bygger denna i stor omfettning påintemationella överenskommelser som även ingått. Uttedningen har därförftmnit att några principiella svärigheter inte torde föreligga att harmoniseraden svenska kämtekniklagstiftningen med den lagstiftning som gäUer iEG-ländema. Enligtkämtekniklagen är varje befetming med kämämne och kämavfaU kämtekniskverksamhet som kräver särskilt tiUstånd. Möjlighet till undantog fråntiUståndspUkten finns i princip inte. För att möjliggöra en smidig tillämpningav lagen kan dock lämnas generella tillstånd tiU innehav av kämämne för vissaforskningsändamål samt tiU innehav av vissa massartiklar som innehåller småmängder av kämämne eller kämavfall, som t.ex. brandvamare samt tiU annanutmstning som används utanför kämteknisk verksamhet, som t.ex. visssjukhusutmstning. Medkämämne avses enligt kämtekniklagen uran, plutonium cxh andra ämnen som kananvändas för utvinning av kämenergi eller som är ägnade att omvandlas tillkämbränsle. Kämämne används cxkså som beteckning på föreningar i vilka sådanaämnen ingär samt på använt kämbränsle som inte har placerats i slutförvar.Kämämne är således ett lagtekniskt begrepp som är bestämmande för lagenstillämpningsområde. Kämtekniklagen är konstmerad sä att varje befattaing medkämämne är att anse som kämteknisk verksamhet som följaktiigen krävertillstånd. Som har nämnts regleras viss användning av kämämnen utanföregentiig kämteknisk verksamhet genom genereUa tillstånd. Uttedningenanser att den nuvarande definitionen av kämämne i kämtekniklagen bör behållas.För att göra tillämpningen av lagen smidigare föreslår dock uttedningen att detinförs möjlighet till friklassning i vissa faU, dvs. möjlighet för regeringeneller myndighet att besluto att lagen ej behöver tillämpas på t.ex. vissaföreningar med mycket låg halt av kämämne. Begreppetkämavfall är i likhet med kämämne av gmndläggande betydelse för tillämpningenav kämtekniklagen. Pä motsvarande sätt som för kämämne anses varje befattningmed kämavfall som kämteknisk verksamhet. Den som har tillstånd att bedrivakämteknisk verksamhet svarar enligt lagen för omhändertagandet av det avfaU somuppstår i verksamheten. Med kämavfaU avses allt material som bUvit radioaktivti en kämteknisk anläggning och som inte är kämämne. Det kan gälla såvälhögaktivt som lågaktivt material. I försto hand gäller det driftovfaU säsomförbmknings-artiklar, kasserade föremål, skrot m.m. Även annat material somblivit radioaktivt i en kämteknisk anläggning räknas enligt den nuvarandedefinitionen som kämavfaU enligt kämtekniklagen även om det inte är fråga omavfallsprodukter. Hit hör t.ex. radioaktiva produkter som framställts för tekniska eUer medicinskaändamäl, verktyg cxh annan uti-ustiiing som bUvit Prop. 1992/93:98radioaktiv även om materialet inte skaU skrotas m.m. Använt kämbränsle Bilaga 1 är dock, som tidigare nämnts, inte kämavfaU förrän det blivit placerati slutförvar. Det högaktiva använda bränslet är enligt kämtekniklagensterminologi kämämne. Uttedningenföreslär, att den nuvarande definitionen av kämavfaU behälls men att begreppet renodlasgenom nägra smärre ändringar. Dessa ändringar innebär, att som kämavfaU inteskaU anses särskilt framstäUda strålkällor som skaU användas inom medicin,industri, m.m. Konttollen av dessa ämnen kommer därför att ske enbart genomstrålskyddslagen. Som kämavfaU skall inte heller räknas verktyg cxh annanutmsming som visserligen har blivit svagt radioaktiv men som även ifortsättningen skaU användas i en kämteknisk anläggning. Ensärskild fråga gäller lagens tiUämpning på mycket lågaktivt kämavfaU samt pämaterial som visserligen innehåller kämämne men i ytterst ringa mängd. Detsaknas möjligheter att föreskriva undantog från kämtekniklagenstillämpning, vilket innebär att lagens bestämmelser om tillstånd och tillsyn ärtillämpliga även i fall när det inte kan motiveras med hänsyn tiU säkerheten.Enligt strålskyddslagen är det däremot möjligt att friklassa radioaktivtmaterial när aktiviteten genom avklingning nått ofarlig nivå.Därmed upphör strålskyddsfegen att gälla för sådant material. Eftersom lagamaär avsedcfe att tiUämpas paralleUt, har avsaknaden av en sädan regel ikämtekniklagen medfört vissa tillämpningsproblem. Uttedningen föreslär, attdet i kämtekniklagen nu förs in en motsvarande bestämmelse som gör det möjligtför regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskrivaundantog frän lagen. En fömtsättning är dock att det kan ske utan att syftetmed lagen sätts ur spel. Normgivning(xh myndighetstillsyn vid kämteknisk verksamhet Mednormgivning avses bindande föreskrifter som utfärdas av regeringen cxhmyndigheter efter särskUda bemyndiganden. Sådana föreskrifter är generella tiUsin natur cxh riktar sig vanUgen till en större krets. Denna krets kan dockbegränsas tiU att avse innehavare av vissa tillständ. Föreskrifter skiljer sigfrän vUUcor genom att de senare måste rikto sig tiU en särskUt angiventiUståndshavare. TiUsynenenligt kämtekniklagen bygger på tillstånd och uppstäUda villkor av regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer samt på en fortiöpande tUlsyn avverksamheten. Kämtekniklagen innehåller däremot endast ett fätal bemyndigandenför regeringen och myndighetema att komplettera lagen med generellanormföreskrifter. Avsaknaden av ett utbyggt system för normgivningen har medförtatt vissa oklarheter uppstått om innebörden av olika riktUnjer för verksamhetensom förekommer hos myndighetema. Uttedningenföreslär, att kämteknUdagen skaU ge möjlighet för tillämpande organ att såvälmeddela normföreskrifter som tillståndsviUkor. ärvanligt förekommande i annan och Ukartad lagstiftiiing. Härigenom kan Prop.1992/93:98 de tillämpande organen bättre anpassa regelgivningen tiU vad somkrävs i "agä 1 olika situationer. Uttedningens förslag är därför attsådana bemyndiganden förs in i kämtekniklagen i olUca frägor. Normgivning inomkämteknikområdet kommer därefter att ske antingen genom genereUa normföreskrifter,som måste publiceras i förfettningssamling, eUer genom särskUdatUlståndsvillkor som riktas direkt tiU en angiven tUlståndshavare. Uttedningenföreslär vidare i klarläggande cxh förtydligande syfte vissa ändringar i frägaom kämtekniklagens bestämmelser om myndighetstUlsyn och inspektioner vad gällerkämtekniska anläggningar. Enligt10 § kämtekniklagen skall den som har tillstånd till kämteknisk verksamhet svara för att bl.a. de ätgärder vidtos som behövs för att upprätthålla säkerheten. TiUståndshavaren skaU vid driften av en kämteknisk anläggning tillse att gällande viUkor och föreskrifter följs. Vidare är tiUståndshavaren skyldig att svara för att allt i verksamheten uppkommet kämavfaU och använt kämbränsle tas omhand. De skyldigheter som åligger en tiUståndshavare är i vissa avseenden straffsanktionerade. tillståndsprövningför innehav cxh drift av en kämteknisk anläggning prövas ingäendetillståndshavarens fömtsätmingar att kunna efterleva de krav som lagenuppställer. Även organisationen av säkerhet och strålskydd måste gcxlkännas avmyndighetema och regleras genom tillständsvillkor. Den granskas fortiöpande avkämkraftinspektionen och strålskyddsinstitutet. ISverige finns tolv kämkraftsreaktorer cxh två forskningsreaktorer.Ringhalsverket med fyra reaktorer ägs och drivs av VattenfaU som också harbeviljats tiUstånd tiU driften. med tre reaktorer ägs ochdrivs av som likaledes beviljats tillstånden. Motsvarandegäller för forskningsreaktorema som ägs och drivs av . För Forsmarkskraftstotion med tre reaktorer och med två reaktorer gällerdelvis andra förhållanden för driften. Tillstånden till reaktorema i Forsmarkinnehas av ett särskilt bolag, (), medan driftensköts av . I råder liknande förhållanden på sä sätt atttillstånden innehas av (), medan driften sköts avSydkraft AB. Även för förvaringsanlägg-ningama för använt kämbränsle cxhkämavfall, CLAB respektive SFR, är innehavet av tUlstånden respektivehandhavandet av driften uppdelat. Tillstånden tiU CLAB respektive SFR innehasav , medan driften sköts av OKG Aktiebolagrespektive VattenfaU. Det har ifrågasatts oiii den uppdelning mellantiUståndshavare och driftbolag som såluncfe förekommer står i överensstämmelsemed kämtekniklagen. Utredningenhar gjort en kartläggning av organisationen hos de tiUståndshavare ochdriftbolag varom är fråga och studerat hur tillstånden gavs. Det har därvidframkommit att driftorganisationen myndighetema i samband medtillståndsgivningen och att regeringen och myndighetema godtogitförhållandena. är i sina väsentiiga delar står det enligt uttedningen klart att Prop.1992/93:98 kämtekniklagen med dess starka framhävande av tillståndshavarensansvar itega 1 inte utformats för att tecka dessa faU. Det har medförtoklarheter om vUket ansvar som ligger hos driftbolaget. Föratt undanröja dessa oklarheter föreslår uttedningen följande. Det ansvar somåläggs en tiUståndshavare enligt 10 § bör även i fortsättningen knytas tiUdenne men lagmmmet bör kompletteras med en bestämmelse av innebörd att entiUståndshavare, efter godkännande av regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer, får uppdra åt annan att svara för de åtgärder som avses iparagrafen. Bestämmelsen kompletteras med ett tillägg i ansvarsbestämmelsema omatt den åt vilken tiUståndshavaren uppdragit att svara för såcfena åtgärder harsamma straffansvar som tillståndshavaren. Vadgäller rådande förhållanden vid SVAB, FKA, CLAB och SFR, har dessa godfegits avregeringen och myndighetema redan vid tiUständs-givningen. Nägot åsidosättandeav givna tillstånd kan därför inte anses föreligga cxh uttedningen ifrågasätterej de avtalskonstmktioner som gjorts. Någon ny formell tillståndsprövning av nugällande avtal är därför obehövlig. Prövning kan dcxk bli aktuell vid ändringari gällande avtal samt självfallet om dessa avtal ersätts av nya avtal. Ifråga om ansvarsbestämmelsema föreslär uttedningen bl.a. följande ändringar ochtillägg. För grova brott mot kämtekniklagen införs en högre straffskala. Harbrott mot kämtekniklagen begåtts uppsåtiigen och är det att anse som grovtföresläs en strafflatitud på fängelse i lägst och högst fyra är.Vid bedömandet om brottet är grovt skall särskilt beaktas om det avsett ämneneller prcxlukter av särskilt farligt slag eller om gämingen annars varit avsärskilt allvarlig art. Vidare införs en bestemmelse om att för brott som äratt anse som ringa skall ej dömas tiU ansvar. Det föreslås cxksä en allmänansvarsbestommelse som innebär, att den som med uppsåt eller av grov oaktsamhetbryter mot 10 § kan dömas till böter eller fängelse i högst tvä är.Bestemmelsen är avsedd att tillämpas i fall när de särskilda omständigheter somanges i 25 §, dvs. brott mot villkor eller föreskrift eUer avsaknad avtiUstånd, inte föreligger cxh således inte denna eller nägon annan befintiigansvarsbestämmelse är tiUämplig. UtländsktkämavfeU cxh använt kärabränsle i Densom bedriver kämteknisk verksamhet i är i olika avseenden beroende avimport av material cxh ämnen. Det förekommer därför bäde införsel och utförselav såväl kämämnen som kämavfall. Det sker härvid ett samarbete mellan svenskacxh utiändska företeg ifråga om bränslehantering, olika metoder för behandlingav kämavfall m.m. Någon slutförvaring av utiändskt använt kämbränsle ellerkämavfall i sker dock i princip inte. och regeringen har vidflera tiUfällen framhållit att en gmndläggande princip för vidkommandenär det gäller använt kämbränsle cxh kämavfaU är att varje land självt taransvar i aUa led för det material som uppkommer inom landet. Vidare harregeringen uttalat, att det innebär att någon lagring av utiändskt använtkämbränsle eUer kämavfaU inteskall få förekomma i . Även om utiändskt använt kämbränsle Prop.1992/93:98 cxh kämavfall således i princip inte får förvaras i innebärdet inte Buaga 1 att sådant material inte skaU få finnas här under en begränsadpericxi för undersökning eller som ett led i en behandUngsprcxess. Det ansesnämligen angeläget, att har en tUhäcklig kompetens på olika delar avkämavfallsområdet och det ses vidare som en stor fördel från säkerhets- ochstrålskyddssynpunkt att avfaUet behandlas så att volymen reduceras. Detfinns inga bestämmelser i kämtekniklagstiftningen om hantering av utiändsktanvänt kämbränsle cxh kämavfall. Uttedningen har övervägt att införa ett förbudmot införsel och slutförvaring av utiändskt använt kämbränsle cxh kämavfall.Vid utformningen av ett sådant förbud måste emellertid tillses att sådanarestriktioner inte kommer i stiid med intemationella överenskommelser cxhintemationeUt synsätt. Använt kämbränsle cxh kämavfall anses i detfe sammanhangsom varor. Vidare bör ett sådant förslag anpassas till EGs regelsystem. Någongemensam politik och strategi i denna fråga för förvaring cxh lagring av använtkämbränsle cxh kämavfaU finns dock ännu inte inom EG. Ett lagstedgat förbud motinförsel eller slutförvaring cxh lagring av utiändskt använt kämbränsle cxhkämavfall i skulle dcxk sannoUkt kunna komma i konfiikt med EGsprinciper om fri rörlighet för varor, tjänster m.m. även om förbudet försågsmed vissa möjligheter till undanfeg. Visserligen finns bestommelser inom EG somgör det möjligt för EG-steter att hindra import som kan medföra fara för bl.a.hälsa txh miljö men det anses svårt att med stöd härav inom ett införagenerella cxh lagstodgade förbud mot t.ex. import av vissa produkter.Uttedningen anser därför inte lämpligt att ett sådant förbud förs in ikämtekniklagen. Enannan lösning som ger en större smidighet cxh bättte anpassning tiU olikasituationer är i stället att specialreglera tillståndsgivningen tiUförvaringsanläggningar för använt kämbränsle cxh kämavfall. Det kan ske på såsätt att ett tillstånd inte får meddelas för att uppföra en anläggning iSverige som är avsedd för slutförvaring av utiändskt använt kämbränsle ellerkämavfall. Enligt vad uttedningen inhämtot anses uppförandet av anläggningar iett land i princip som en rent nationell angelägenhet även inom EG-ländema. Uttedningenföreslär att det i kämtekniklagen införs en bestämmelse som innebär atttillständ att uppföra en anläggning för slutförvaring av använt kämbränsleeller kämavfall från en kämteknisk anläggning i annat land inte fiir meddelas.Enligt uttedningens bedömning står detto inte i strid med någon bestämmelseeller princip inom EGs regelsystem. Regelnhar utformats sä att, om det föreligger särskilda skäl, mindre mängderutiändskt material skaU kunna slutförvaras i en anläggning för svenskt använtkämbränsle eller kämavfall om det kan ske utan att fömtsättningama för detsvenska avfallsprogrammet mbbas. Det kan t.ex. gälla ett utiändskt bränsleprovsom använts i och som det av oUka skäl kan vara lämpligt attslutförvara här. Även s.k. sekundäravfall som uppstår vid behandlingen avkämavfaU bör av praktiska skäl kunna slutförvaras i . Förlagring av utiändskt material, således tidsbegränsad förvaring, föreslår uttedningeningen särskild reglering i själva lagen utöver vad som allmänt Prop.1992/93:98 gäller för lagring avanvänt kämbränsle och kämavfall. Här bör gäUa Bilaga 1 sammaprinciper som , nämligen att lagring av utiändskt material är tillätenom den sker i samband med en behandUngsprcxess men inte annars. Däremot föreslåruttedningen vissa bestämmelser i kämteknikförordningen som gör det möjligt förmyndighetema att konttollera förekomsten av utländskt använtkämbränsle cxh kämavfaU i . Det bör redan i samband med meddelandet avinförseltillstånd bestämmas hur materialet skall förvaras här och närdet skall vara ute ur landet. Utförselav kämteknisk utrustning m.m. Kämtekniklagenskall möjliggöra att kan uppfylla de förpliktelser som följer avSveriges intemationella överenskommelser med ändamål att förhindra spridning avkämvapen. Kämtekniklagen innehåller därför vissa bestämmelser som avserkonttoll av utförsel av ämnen cxh material som är av betydelse förframställning av kämvapen. I kämteknikförordningen finns i en bilaga förtecknatutmsming cxh material som är underkastod exportkontroll med hänsyn till dessbetydelse för kämvapenframställning. Bestämmelser av betydelse för attförhindra kämvapenspridning finns även i annan fegstiftning, såsomkrigsmaterieUagstiftningen, lagstiftningen om konttoll av vissamassförstörelsevapen m.m. Utredningenhar gått igenom de regeringsärenden som avsett utförsel avkämteknisk uttiistning. Det har inte framkommit att den valda konstmktionen ikämtekniklagen med en gmndläggande bestämmelse i lagen cxh en särskildförteckning över utmstning och materiel i kämteknikförordningen vållattillämpningsproblem. Däremot bör den nuvarande förteckningen ersättas med dennya version som getts ut av lAEA cxh accepterats av . Enligt vadutredningen erfarit pågår detfe arbete inorn . Vadgäller utformningen av bestämmelsema i kämtekniklagen föreslär uttedningenvissa ändringar beträffande utförsel av kämteknisk utmstning cxhkunskapsöverföring. Vad avser utförsel av kämteknisk utmsming gäller ändringamavissa produkter, som är av väsentiig betydelse vid framställning avkämladdningar men som i övrigt inte används i kämteknisk verksamhet (s.k.dual-use-prcxiukter). Dessa produkter omfettas avkämtekniklagen. har antogit särskild lagstiftning (SFS1991:341) om vissa prcxlukter som kan användas i massförstörelsesyfte. I denlagen regleras särskilt utförsel av produkter som kan ha både civil och militäranvändning. Uttedningen föreslär därför att bestämmelsema i kämtekniklagen somberör vissa dual-use-produkter överförs till denna lag. Medkunskapsöverföring avses upplåtelse eller överlåtelse av rätt att utom rikettillverka utmstning och material av särskild betydelse för framställning avkämladdningar. Motsvarande bestämmelser finns i krigsmateriellagstiftningen.Med dåvarande krigsmateriellagstiftning som förebild utformades en bestommelsei kämtekniklagen som innebär att förbud mot kunskapsöverföring endast avsersädan utmstning och materiel som tiUverkas i riket. Krigsmateriellagstiftningenhar nu ändrats pä sä sätt att begränsningen tiU Prop. 1992/93:98 utmstningoch materiel som tillverkas i riket har slopats. Uttedningenför- Bilaga 1eslår att samma ändring genomförs i kämtekniklagen. Uttedningenvill slutiigen i fråga om utförselkonttoU än en gång framhålla attkämtekniklagstiftningen endast innehåller en del i ett störte regelverk. Frånprincipiell synpunkt skulle det vara önskvärt att ha ett samlat regelverk föraU säkerhetspolitiskt motiverad utförselkonttoU, inklusive en Usto med aUa deprcxlukter där tiUstånd för utförsel krävs. Den nuvarande intemationellautvecklingen förefaUer aktualisera konttoU av aUt flera produkter av dual-usekaraktär, vUket kan skapa oklarhet om vilken lagstiftning som skall tillämpas.För en given produkt kan det finnas flera olika motiv för utförselkonttoU.Prcxluktförteckningar kopplade tiU olika lagar eller förordningar med skildahandläggningsvägar kan öka riskema för missfeg cxh försvära den aUsidigaprövning av bl.a. slutanvändare som krävs . Uttedningenanser därför att det är angeläget att en samlad översyn görs av hela den häraktueUa lagstiftningen om utförselkonttoU. Detfe ligger dock utanföruttedningens uppdrag och torde kräva ett omfettande arbete. Anpassningenav kämtekniklagen till intemationeUa överenskommelser päkämenergiomrädet Sverigehar ingått ett antal intemationella överenskommelser inom kämteknikområdet.Dessa överenskommelser är av olika slag. Vissa överenskommelser har storintemationeU betydelse cxh omfettar många länder, som t. ex. Fördraget omförhindrande av spridning av kämvapen (NPT), medan andra främst har tUl syfteatt reglera hantering av kämbränsle och administrativa frägor i förhällandetill viktiga leverantörstoter.