prop · GG03180 · 1992-12-31 00:00:00 — Återtegning ochåtervinning när bUen tjänat ut har bhvit vUctiga argument i marknadsföringenfrån bUproducentemas sida. Två av de störste bUtiUverkama i hardeklarerat att de förbereder återvinning av uttjänte bUar i . BMW avseratt senast tiU ha infört ett helfeckande nät för återvinning av gamla BMW-bUar.Volkswagen kan redan nu återte vissa bUtyper av årsmodeU 92 och 93. Bakom detteåtegande Ugger ett betydande arbete med att utveckla lösningar för demontering ochåtervinning som också påverkat utformningen av de nya bilama. Den tyska biUndustriföreningenhar tiUsammans med bilim-portörföreningen och andra organisationer lagt framett förslag tiU återtagningssystem som i princip innebär att ett feckande systemav bUåtervUmingsföreteg byggs upp. BUproducenter och bilimportörer åtar sig enUgtförslaget att ge ut riktUnjer för demonteringen. I pågår också arbeteinom bilindustrin att utveckla återtegnings- och materialåtervinningssystem förgamla bUar. Inom EG är, som jag tidigare nämnt, bUåtervinning en av deprioriterade avfeUssfrömmama. Inomsvensk biUndustri bedrivs projekt som syftar tiU förbätfrad skroming och ökadmaterialåtervinning. bedriver ett sådant projekt, som harsom ett förste mål att halvera den mängd avfåU som deponeras. Sedanår 1975 finns ett särskUt system i för bUskrotning i syfte attförhindra olägenheter främst från nattirvårdssynpunkt. BUskrot-ningssystemetger emeUertid inte någon drivkraft för prcxlucenten tiU mUjöanpassadproduktutveckling som syftar tiU återanvändning och återvinning av materialeftersom producenten inte har det fysiska ansvaret för skroming ochmaterialåtervinning. system fungerar enhgtmin mening väl utifrån de syften och mål som har angetts. Jag anser emeUertidatt det på sUrt måste omformas tiU ett återvinningssystem för uttjänte bUarsom, fömtom naturvårds- och mUjöhänsyn, tar hänsyn tiU hushållning med materialoch energi. nytt system bör bUtiUverkareoch bUimportörer i ha det dUekte ansvaret för återvinningen, dvs.fysiskt cx;h ekonomiskt ansvar för att te tiUbaka uttjänte bUar och återvinnamaterial från dem. SärskUt angeläget är det att återanvändning resp. återvmningav plaster och elekttonik utvecklas samt att mängden material som inte kanåteranvändas eUer återvinnas blu så Uten som möjUgt. Jag har erferit att detfrån bilin-dusöihåU anges att målet är att \Q0 % av materialet i fordonet skaUhanteras på ett mUjöriktigt sätt genom återvinning när fordonet tjänat ut. Jaganser i likhet med bilindustrin att i det närmaste fuUständig materialåtervinningbör uppnås . Jagutgår från att , andra berörda myndigheter, bilindustrin och bUskrotningsbranschenkommer att samverka i arbetet på att utveckla ett sådant återvinningssystem. Min bedömning:Inom ramen för en kretsloppsanpassad samhäUsutveckling gäUer att nu gå vidaremed att ange sttategi, konkrefe mål och tidtebeU för tiUämpningen av prcxlucentansvarpå nya vamområden. Arbetet bör inledningsvis drivas på och samordnas av en särskUdkretsloppsdelegation som knyts tiU regeringen. Skälen for min bedömning:Jag har i det föregående angett de allmänna riktlinjema för arbetet mot en kretsloppsanpassadsamhäUsutveckling. Jag har också föreslagit vissa lagändringar för att underlätteoch påskynda arbetet och jag har redovisat några vamområden som kan tänkasutveckla frivilUga återtagningssystem eUer som kan bU föremål för ett lagstedgatproducentansvar. Närmast gäUer nu att gå vidare med att ange sttategi och konkretemål för den fortsatte kretsloppsanpassningen samt att göra en tidtebeU för närmålen skaU nås. Dessa uppgifter Ugger på stetsmaktema, medan uppgiften for näringsUvetär att utifrån egna prioriteringar självt utarbete och välja metod för att levaupp tUl de festiagda målen. För att få tiU stånd enkretsloppsanpassning i form av ökat hänsyns-mgande tiU mUjön vid produktensutformning, ökad återvmning etc. krävs en långsiktig sttategi och ett brettbeslutsunderlag. Sttategiskt vUctiga arbetsuppgifter ärbedömningar och prioriteringar för det fortsatte arbetet, val av styrmedel,utpekande av områden som bör omfattes av producentansvar, feststäUande av återvUmingsmål,främjande av käUsortering m.m., deltegande i det mtemationeUa arbetet samtsamordning av forsknings- och utvecklingsinsatsen En sttategi för samhäUetslångsiktiga anpassning tiU ett kretsloppstänkande kommer att beröra i stortsett aUa verksamheter i näringsUv och offentUg sektor samt allmänheten. Det kommer mte att varaett okonttoversieUt arbete att utforma strategin. OUka samhäUsUifressen kommeratt behöva vägas mot varandra. Jag bedömer mot den bakgmndenatt det fortsatta arbetet mot ett krets- Prop. 1992/93:180 loppsanpassat samhäUebaserat på producentansvar under några UUedande år bör bedrivas nära regeringen.Jag förordar därför att en särskUd delegation tiUkaUas för detta ändamål. Detteförslag knyter an tiU förpackningsufredningens förslag om en särskUdförpackningsdelegation. Delegationen bör tiU sig kunna knyte expertgmpper och referensgmpperefter behov. Ett särskUt kansU knutet tiU MUjö- och naturresursdepartementetbör Uirättas. Delegationen bör samarbete med de närmast ansvariga myndighetemaoch forskarvärlden. Jag avser att återkomma tiU regeringen med försfeg om att Uirätteen kretsloppsdelegation och om resurser för dess arbete Uksom med förslag omden närmare utformningen av berednUigsarbetet i dessa frågon Fleramyndigheter har vUctiga uppgifter i arbetet fÖr att åstedkomma ett kretsloppsanpassatsamhäUe. har inrättot ett krets-loppssekreteriat som enhgt vadjag har erfarit skaU te fram underlag för verkets fortsatte arbete bettäffandeåtervinning och producentansvar för avfåU. Sekretariatet skaU genom konkreteprojekt verka för ökad återvmning, kretsloppstänkande och hushållning mednaturresurser och mUjöanpassning. Det skaU även utveckfe metodUc för bedömningav sådana projekt samt styrmedel för att reaUsera praktisk verksamhet. Påde områden där mål sätts upp för återanvändning och återvUuung behövs också en kontUiuerUguppföljnmg av hur utvecklingen fortskriden är som jag redan tidigare framhåUiten naturUg uppgift för . Jagär angelägen att i detta sammanhang betona den vUctiga roU som Namrvårdsverkethar att spela i omstäUningen tUl ett kretsloppsanpassat samhäUe. Det är därförmed stor tiUfredsstäUelse jag noterar den prioritet som verket nu ger dessa frågonJag avser att återkomma tiU dette i samband med duektiv tiU Nattirvårdsverketsfördjupade anslagsfiram-stäUnUig för budgetperioden /95 - 1996/97. KenukaUemspektionenhar som jag redan nämnt en vUctig uppgift i att göra kretsloppen nundre skadUga. KemikaUeinspektionen arbetar bl.a. med bedömning, riskbegränsning och avveckling av skadUga ämnen. Ett nära samarbete meUan och KemikaUemspektionen på går och är nödvändigt for att identifiera ämnen vars användning bör avvecklas för att produkter och materialslag skaU kunna recukulera på ett säkert sätt. ParaUeUt med arbetet med att åstedkomma kretslopp arbetar som jag tidigare redovisat KemUcaUeinpektionen med att utveck la en sttategi for riskbegränsning. Ett mtemationeUt samarbete sker också för att utveckla en sådan sttategi. KemikaUeinspektionens arbete med att te fram s.k. sttipstockskriterier för bekämpningsmedel är ett gott exempel på ett mer systematiskt angreppssätt för riskbegränsning. KemUcaUemspektionens arbete att tiUsammans med SCB to fimn flödes- sttidier över utvalda kemUcaUer kan bU ett värdefuUt underlag tiU de prioriteringar som måste göras. En systematisk riskhantering av kemika Uer behöver utvecklas ytterUgare. De mest skadUga ämnena bör av vecklas. Jag avser att äterkomma tiU dessa frågor i samband med dUek tiven tiU KemUcaUemspektionens fördjupade ansfegsframstäUning för 108 budgetperioden /95 - 1996/97. ()Uuättades för att under Prop. 1992/93:180 åren 1990/91 - 1992/93bygga upp ett forskningsprogram för ett avfåUssnålt samhäUe. Inför framtidenhar AFR togit fram förslag tiU en sttategi för denna forskning. Strategm harfre huvudmål: mUjöanpassade produkter, mUjöanpassad restprcxluktanvändning och mUjöanpassaddeponering. Jag räknar med att regeringen i den kommande propositionen omforskning /94 - 1995/96 kommer att presentera förslag ominriktning av och resurser for AFR:s fortsätto arbete. Det är nattirhgt med ensamverkan mellan myndighetema och AITl liksom forskarvärlden i övrigt. Medtanke på aUa de olika aktörer som behöver engageras för att omställningen motett kretsIoppssamhäUe skaU genomföras behöver en samordning ske.Kretsloppsdelegationen bör ha en pådrivande och samordnande roU under uUedningsskedet. I enUghet med vad jag nu har anfört har mom MUjö- och namrresursdepartementetupprättots förslag tiU 1. lag om ändring i renhåUningsfegen (1979:596), 2. lag om ändring i lagen (1970:244) om allmännavatten- och avloppsanläggningar, 3. lag om ändring i lagen (1991:336) om vissadryckesförpackningar, 4. lag om ändring i (1987:10). Lagrådetsytfrande har Uihämtots över förslagen 1-3. Förslag 4 är av sådan beskaffenhetatt Lagrådets hörande saknar betydelse. 12.1Förslaget till lag om ändring i renhållningslagen (1979:596) Iparagrafema har angetts att undantog kan föreskrivas med stöd av 6 b § frånkommunens ansvar för bortforsUng respektive slutUgt omhändertogande av hushåUsavfaU. Idenna nya paragraf anges vad som i lagen avses med prcxlucent. Paragrafen har utformats i enUghet med det av Lagrådet lämnade förslaget med en redaktioneU ändring. I paragrafen anges att meden prcxlucent avses den som yrkesmässigt Prop. 1992/93:180 tiUverkar,importerar eUer försäljer en vara eUer en förpackning samt den som i sinyrkesmässiga verksamhet frambringar avfåU som fordrar särskUda åtgärder frånrenhållnings- eUer nuljövårdssynpunkt. Förvaror eUer produkter som unporteras tiU omfattar producentansvaretimportören. I enUghet med vad som gäUer enUgt lagen (1991:336) om vissadryckesförpackningar och lagen (1982:349) om återvuming av dryckesförpackningarav aluminium kan därmed regleringen verka konkurrensneutralt i förhåUande tiU Unporteradevaron En motsvarande bestämmelse finns i den tyska förfettningens 2 §. Begreppetproducent omfettar såväl den som tiUverkar eUer producerar varan eUerförpackningen eUer Unporterar den som hela försäljningskedjan från grossist tiUdetaljhandel. Den närmare fördehiingen av ansvaret meUan olika producentiedbestäms i föreskrifter som meddelas med stöd av 6 b §. Medproducent avses även den som i sin yrkesmässiga verksamhet frambringar avfåUsom fordrar särskUda åtgärder från renhållnings-eUer nuljövårdssynpunkt. Bettäffandeförpackningar och förpackningsavfåU avses med producent för i tiUverkadeförpackningar den som tiUverkar förpackningsmaterial, förpackningstiUverkaren eUerden som för försäljning förpackar eUer innehar en vara. 1denna nya paragraf bemyndigas enhgt försto stycket regeringen eUer denmyndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet för producentemaatt se tiU att avfåUet de varor eUer av de förpackningar som de tiUverkar,importerar eUer säljer eUer avfåUet från sådan verksamhet som de bedriverbortforslas, återanvänds, återvmns eUer omhändertas på sätt som kan krävas fören mUjömässigt godtogbar avfaUshantering. Paragrafenhar utformats i enUghet med det av Lagrådet lämnade för slaget med tiUägget att bemyndigandet även avser avfåUet av de varor eUer av de förpackningar som de tiUverkar, Unporterar eUer säljer Genom tiUägget har aUtså, som angetts i den allmänna motiveringen, avsnitt 7.3, klargjorts att bemyndigandet omfettar även avfåUet av de varor eUer av de förpackningar som producenten tiUverkar, importerar eUer försäljer. Det innebär att regeringen eUer den myndighet som rege ringen bestämmer får meddela föreskrifter om producentansvar för det avfeU som blir av en vara eUer en förpackning sedan den förbmkats eUer tjänat ut. Denna skyldighet kan aUtså föreskrivas för den som yrkesmässigt tiUverkar, Unporterar eUer försäljer en vara eUer en för packning och som med en samlande benämning kalfes producent. Producentansvaret kan endast föreskrivas för den typ av varor och för packningar som producentens verksamhet omfattar. Bemyndigandet om fettar även aviåU som producenten frambringat i yrkesmässig verk- 110 samhet och som fordrar särskUda åtgärder firån renhållnings- eUer mUjö- vårdssynpunkt.Bemyndigandet kan aUtså tiUämpas på exempelvis pro- Prop. 1992/93:180 cessavfåUoch avfåU som uppkommer vid byggarbetsplatsen Detansvar som kan föreskrivas är både det fysiska och det därmed sammanhängandeekonomiska ansvaret för insamling, bortforsling och slutUgt omhändertogande.Ansvaret kan även inskränkas tiU att omfatto endast vissa av hanteringens olikaled; insamling, bortforsling eUer slutUgt omhändertogande. MöjUgheten att i stäUetgenom avgifter utkräva det ekononuska ansvaret för slutUgt omhändertoganderegleras i den nya 17 a §. Genomdetto bemyndigande kan regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmersuccessivt införa ett producentansvar på områden där detto är lämpUgt ochpraktiskt möjUgt. RegeringeneUer den myndighet som regeringen bestämmer kan också föreskriva hur ett visst avfeUsom bortforslas skaU omhändertas, exempelvis genom att en viss procentueUmängd skaU återanvändas eUer återvinnas eUer på annat sätt omhändertos på ett mUjömässigtgodtogbart sätt. EnUgtparagrafens andra stycke får en producent genom föreskrifter åläggas skyldighetatt 1) märka en vara eUer en förpackning som avses i paragrafens försto styckesamt 2) lämna uppgifter om insamling, återanvändningsgrad, återvinningsgrad eUerandra förhåUanden som omfattos av föreskrifter enUgt paragrafens förstostycke. Syftetmed uppgiftsskyldigheten är att konttoUera hur lagstiftningen efterlevs. EnUgt6 § renhållningslagen får regeringen i fråga om annat avfeU inom en kommun än hushåUsavfaUföreskriva att avfåUet skaU forslas bort genom kommunens försorg och attkommunen skaU se tiU att avfeUet slutUgt omhändertos. Sådana föreskrifter får enhgt5 § renhåUningsförordningen (1990:984) beslutos av kommunfuUmäktige. Det nyabemyndigandet är inte avsett att tiUämpas istäUet för sådana föreskrifter inedundantog för de bestämmelser om returpapper som behandlats i den allmärmamotiveringen i avsnitt 7.3.9. Paragrafenhar kompletterats så att den omfattar även avfåU som skaU forslas bort genomproducentens försorg. Idenna nya paragraf föreskrivs att regeringen eUer, efter regeringens bemyndigande,kommuner eUer en myndighet får meddela föreskrifter omatt avgift för bortforsling och slutUgt omhändertogande genom kommunensförsorg av avfåU som avses i 6 b § får tos ut av producent somavses i 6 a §. Med den ändringen att även kommuner kan ges möjhghetatt to ut en producentevgift överensstämmer paragrafen med 111 denutformning som Lagrådet har föreslagit. Regeringen eUer kommuner eUeren myndighet som regeringen be- Prop. 1992/93:180 stämmer får aUtså besluto attto ut en avgift av producenten i det fåU kommunen har kvar ansvaret för bortforslingeUer slutUgt omhändertogande. Kommunens avgift skaU dock i ett sådant feUreduceras i motsvarande mån eftersom avgiftsuttoget inte får överstiga självkosmaden.Detto följer av 16 §. Avgiftkan tos ut antingen för att fecka både bortforsUng och slutUgt omhändertogandemen kan även tos ut enbart för att fecka det ena, exempelvis bortforsUngen, omansvaret för det slutUga omhändertagandet hgger hos producenten. Avgiften skaUbetalas tiU den statUga myndighet som regeringen bestämmer eUer tUl kommunernaom regeringen så bestämmer. I vanUga fåU torde en avgift vara baserad på dentypiska hanteringskosmaden för ett visst slags avfåU. Avgiften bör i sådana fåUbesfemmas cenfralt, varvid det ankommer på regeringen att meddela verkstäUighetsföreskrifterom fördelningen meUan kommunema av inbetoida avgiften Sttaffstodgandeti denna paragraf utökas tiU att även omfatto den som bryter mot föreskrift som medddelatsmed stöd av 6 b §. 12.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1970:244) omallmänna vatten- och avloppsanläggningar Iparagrafen har det tiUägget gjorts att en alhnän va-anläggning skaU utföras ochdrivas så att också mUjöskyddets inttessen tiUgodoses. har endasthälsoskyddets infresse angetts. Genom tiUägget har huvudmannen fått ett ansvaratt se tiU att va-anläggningen utförs och drivs så att den även uppfyUer kravfrän mUjöskyddssynpunkt. Huvudmannen skaU ha en heUietssyn när det gäUer de mUjöfrågorsom rör va-anläggningen. Detto gäUer även mUjöskyddsfrågor som har samband medavloppsvatten som passerar aiUäggningen. Paragrafen har även ändrats redaktioneUt. Paragrafenhar kompletterats med ett uttryckUgt förbud mot att en aU män va-anläggning bmkas på sätt som försvårar för huvudmannen att uppfyUa de miljö- och hälsoskyddsmttessen som skaU tiUgodoses eUer att i övrigt uppfyUa sina åUgganden enUgt feg eUer annan författning eUer erUigt avtal. Bmkningsförbudet bör konkretiseras i de av huvud mannen utfärdade allmänna bestämmelsema enUgt 22 §. I dessa aUmän na bestämmelser kan huvudmannen föreskriva erforderUga vUlkor och 112 begränsnmgar i rätten tiU utsläpp i det allmänna avloppsnätet för att säkerstäUa att avloppsslammethar en godtogbar kvaUtet. Paragrafen har Prop. 1992/93:180 även ändrats redaktioneUt. 12.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:336) om Paragrafenhar kompletterats i fråga om vem som får söka hanteringstiUstånd förimporterade konsumtionsfärdiga drycker på . Genom tiUägget i förstostycket sfes aUtså fest att importören för egen räkning får ansöka om tiUstånd. Lagen omfattar efter ändringen retursystem både för återanvändningoch återvuming. Begreppen återanvändning och återvinning anknyter tiUrenhållningslagen (1979:596). I samband med att begreppen infördes i den lagen (prop.1989/90:1(X), bU. 16) förklarades innebörden av dem närmare (a. prop. s. 80).Med återanvändning avses således att en produkt, t.ex. en förpackning, utannågon särskUd tillverkningsprocess eUer annan liknande åtgärd, på nytt användspå samma sätt som . Begreppet återvinning tar däremot sUcte påmaterialet i produkten. Med återvinning menas sålunda att det är materialet iprodukten som efter bearbetning helt eUer delvis används på nytt. Ettnytt andra stycke har tiUkommit. Genom tiUägget slås fest att som villkor för hanteringstiUstånd skaU genereUt gälfe att ingår i ett pantsystem motsvarande vad som gäUer för bl.a. aluminium burkar och . glasflaskor Syftet med regleringen är att säkerstäUa att återlämningen stunuleras. Begreppet "pantbelopp" förekommer i 7 § lagen (1984:355) om skatt på vissa dryckesförpackningar. Lagrådet har anfört: "Varken lagtexten eUer remissen i övrigt ger besked om hur pantbeloppet enhgt andra stycket skaU feststäUas. Åttninstone tte altemativ framstår som tänkbara. En försto möjUghet är att den myndighet som prövar frågor om hanteringstiUstånd i tiUstånds beslutet anger vilken ersättning som skaU betalas tiU konsument som återlämnar en . Pantbeloppet skuUe fÖr det andra kunna fest stäUas i föreskrifter som meddelas av regeringen eUer, efter regeringens bemyndigande, annan myndighet. Det ttedje altemativet är att den myn dighet som bevUjar hanteringstiUstånd överlåter åt sökanden - eUer en organisation som denne tillhör - att bestämma beloppets storlek. 8 1992/93. 1 samL Nr 180 vUUcor för tUlståndetanges i så fåU bara att konsumenten skaU få pant- Prop. 1992/93:180ersättning men mtet om ersättningsnivån. uppfettning kan invändningar riktos mot ettvart av de redovisade altemativen.Det förefaUer tUl en början som mindre lämpUgt att tiUsfendsmyndigheten, varjegång hanteringstiUstånd bevUjas, fritt prövar hur stort pantbeloppet skaU vara.Det föreslagna pantsystemet är av permanent natur och berör en stor ochobestämd lerets av personen Det synes mot bl.a. den bakgmnden knappast förenUgtmed regeringsformens gmndläggande principer att införa en ordning som innebäratt pantbeloppets storlek feststäUs genom enskUda förvaltningsbeslut.Övervägande skäl får i stäUet anses tala fÖr att uppgift om hur stor ersättningsom skaU betalas tiU konsumenten för en återlämnad tos in i enförfattning. Vadnu sagts kan tyckas tala för den andra av lagrådet skisserade lösningen, nämUgenatt pantbeloppet bestäms i föreskrifter som utfärdas av regeringen eUer annanmyndighet. Ersättningens storlek är emeUertid något som gäller enskUdasinbördes ekonomiska förhåUanden. Föreskrifter i sådana ämnen måste enUgt 8kap. 2 § regeringsformen meddelas genom lag. Något utrymme för att delegera normgivningrörande pantbeloppets storlek tiU regeringen eUer annan myndighet torde aUtsåinte föreUgga. Detfredje redovisade altemativet - pantijeloppets storlek feststäUs av berördnäringsidkare eUer näringsUvsorganisation - kan eventueUt leda tiU att pantersättningenbestäms tiU så lågt belopp att retursystemet blir ineffektivt. Risken föromotiverade variationer av pantbeloppen synes också påtogUg om beloppensstorlek feststäUs på dette sätt. Detanförda visar enUgt lagrådets menmg att ordmngen för feststäUande avpantbeloppets storlek bör övervägas ytterUgare i det fortsattelagstiftningsarbetet. Den lösning som från konstitutioneU synpunkt synes mest tiUtalandeär att komplettera lagen med uttryckUga regler om hur stor pantersättning som skaUerläggas för olika slag av PET-flaskon Lagrådet förordar att arbetet bedrivsmed denna inriktning." Ipropositionen tUl lagen (prop. 1990/91:71) angavs (s. 8): "I syste met måste ingå att konsumenten återfår ett belopp när han återlämnar en , på motsvarande sätt som för rcturgfes och aluminium burkar. Beloppet måste vara av den storleken att konsumenten uppmunt ras att återlämna flaskan tiU detaljhandeln." Detto belopp har hittiUs bestämts genom överenskommelse inom branschen, aUtså vad som Lag rådet angett som altemativ tte. AvsUcten är att pantbeloppet skaU feststäUas så även i fortsättningen. I förhåUande tiU det remitterade lag förslaget har därför den ändringen gjorts att ordet "visst" har stmkits. När det gäUer Lagrådets farhågor att beloppet då kan komma att bestämmas tiU ett aUtför lågt belopp får jag hänvisa tiU det tidigare nämnda uttalandet att beloppet måste vara av den storleken att konsumenten uppmunfras att återlämna flaskan tiU detaljhandeln. Någon risk för att pantbeloppen skuUe börja variera omotiverat torde inte föreUgga. Att bestämma detto pantbelopp i lagen, i motsats tiU vad som gäUer bettäffande övriga panter för aluminiumburkar och returgfes, 114 skuUeinte vara lämpUgt. Prop.1992/93:180 12.4 Förslaget till lag om ändring i (1987:10)1 kap. 1 § Iparagrafen har ett tiUägg gjorts så att det framgår att fegen även har syftetatt främja en god och långsUctigt håUbar UvsmUjö för människorna i dagens samhäUeoch för kommande generationer. De närmare skälen för lagändringen framgår avavsnitt 4.3 i den allmänna motiveringen. Medhänvisning tiU vad jag har anfört hemstäUer jag att regeringen föreslårriksdagen att 1. lagom ändring i renhåUningsfegen (1979:596), 2. lagom ändring i lagen (1970:244) om allmänna vatten- och av loppsanläggningar, 3. lag om ändring i lagen (1991:336) om vissadryckesförpackningar, 4. lag om ändring i (1987:10), 5. delsgodkänna de allmänna riktlinjer för mUjöpoUtiken som jag förordat (avsnitt 2.1), delsgodkänna vad jag har föreslagit som riktlinjer för 6. industrins anpassning tiU kretsloppssamhäUet(avsnitt 2.2), UtveckUng mot ett kretsIoppssamhäUe (avsnitt 2.3), 8. samhäUsplaneringen (avsnitt 4.1), 9. kommunemas roU (avsnitt 4.2), 10. ekonomiska styrmedel inom mUjöpoUtiken (avsnitt 5.2), 11. mUjökrav vid offentUg upphandling (avsnitt 5.4), 12. mUjökonsekvensanalyser vid standardisering (avsnitt 5.5), 13. kemUcaUekonfroUen (avsnitt 6.1 och 6.2), 14. en kretsloppsanpassad samhäUsutveckUng (avsnitt 10.1), 15. plastiianteringen (avsnitt 10.2.1), 16. återvumingssystem för bUar (avsmtt 10.4). VidarehemstäUer jag att regeringen bereder tiUfäUe att to del av vad jaganfört om 17. mtemationeU utveckling (avsnitt 3), 18. mformation tiU konsumenter (avsnitt 5.3), 19. samarbetet bettäffande mUjökrav vid offentUg upphandUng (avsnitt 5.4), 115 20. att mUjö- och hälsoaspekterbör mtegreras i företogens arbete med Prop. 1992/93:180 kvaUtetssäkring (avsrutt 5.5.