prop · GF03112 · 1992-01-01 00:00:00 — Däremot blir den som betalar ut ersättningen inte skyldig att betala arbetsgivaravgifter på ersättningen. Egen begäran m.m. I överensstämmelse med vad jag föreslagit i fråga om fysiska personers F-skattesedlar bör även för juridiska personer gälla att en F-skattesedel skall återkallas om den juridiska personen begär det. Det ligger också i sakens natur att återkallelse av F-skattesedeln bör kunna beslutas om den juridiska personen inte längre skall bedriva näringsverksamhet. En juridisk person skall, enligt vad jag har föreslagit, kunna tilldelas antingen en F- eller en A- skattesedel. F-skattesedeln avses dock inte kunna utfärdas i kombination med en A-skattesedel och under sådant villkor såsom föreslagits beträffande fysiska personer, dvs. att F- skattesedeln inte används i anställningsförhållanden. När det gäller juridiska personer finns det alltså inte något behov av en bestämmelse om återkallelse av F-skattesedeln om visst villkor inte har uppfyllts. Däremot bör det, i likhet med vad jag föreslagit i fråga om fysiska personers F-skattesedlar, finnas en möjlighet att återkalla en juridisk persons F-skattesedel mot dennes vilja om det har visat sig att den juridiska personen har missbrukat F-skattesedeln, t.ex. i samband med att den bedriver uthyrning av arbetskraft i strid mot bestämmelserna i lagen om privat arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft eller uppträder som mellanman i anställningsförhållanden. Underlåtelse att lämna allmän självdeklaration I överensstämmelse med vad jag föreslagit i fråga om fysiska personers F-skattesedlar bör även för juridiska personer gälla att en F-skattesedel skall återkallas om den juridiska personen underlåtit att efter föreläggande lämna allmän självdeklaration eller lämnat en självdeklaration med så bristfälligt innehåll att den uppenbarligen inte är ägnad att ligga till grund för taxering. Ett handelsbolag är inte skyldigt att lämna allmän självdeklaration eftersom bolaget inte är inkomstskattesubjekt. Handelsbolag är i stället skyldiga att lämna en särskild uppgift för delägares taxering. Lämnar bolaget inte sådan uppgift bör bolagets F- skattesedel kunna återkallas. Bristande redovisning eller betalning av skatter och avgifter När det gäller i vad mån bristande redovisning eller betalning av skatter och avgifter skall medföra återkallelse av en fysisk persons F-skattesedel har jag föreslagit att återkallelse skall kunna ske på grund av sådana brister rörande såväl egna skatter, inkl. mervärdeskatt och egenavgifter, som innehållna skatter och arbetsgivaravgifter (avsnitt 3.11.1). F-skattesedeln skall då ersättas med en A- skattesedel. Samma ordning bör gälla för juridiska personer. Aktiebolags, handelsbolags och ekonomiska föreningars konkurs avslutas, om konkursen inte ger överskott, med att den juridiska personen upphör. För dessa fall behövs därför inga särskilda regler om återkallelse av F-skattesedeln. Ger konkursen ett överskott kan emellertid den juridiska personen fortsätta att bedriva näringsverksamhet. För sådana fall finns ett behov av att kunna återkalla den juridiska personens F-skattesedel redan vid konkursens början på samma sätt som har föreslagits gälla vid en fysisk persons konkurs. Jag föreslår att en sådan möjlighet införs. En juridisk person kan inte meddelas näringsförbud. Har näringsverksamhet bedrivits av en juridisk person får dock vissa ställföreträdare för den juridiska personen under särskilda förutsättningar meddelas sådant förbud. Detta gäller i fråga om ledamot och suppleant i styrelsen i ett aktiebolag eller i en ekonomisk förening och i fråga om komplementär i kommanditbolag samt bolagsman i annat handelsbolag. Detsamma gäller också verkställande och vice verkställande direktör i aktiebolag. Enligt lagen om näringsförbud måste en juridisk persons ställföreträdare som meddelats näringsförbud frånträda sitt uppdrag. Det skall sålunda inte förekomma att en juridisk person driver verksamhet med en ställföreträdare som meddelats näringsförbud. Därför finns det inget behov av att kunna återkalla en juridisk persons F-skattesedel på den grunden att en ställföreträdare meddelats näringsförbud. Skulle den situationen uppstå att t.ex. en delägare i ett handelsbolag som ensam ansvarat för den bedrivna näringsverksamheten meddelats näringsförbud och sätter han inte någon annan i sitt ställe bör bolagets F-skattesedel kunna återkallas. Men inte heller för detta fall behövs någon särskild återkallelseregel. F-skattesedeln kan nämligen då återkallas med stöd av den redan föreslagna regeln att en F-skattesedel skall återkallas om den juridiska personen inte längre skall bedriva näringsverksamhet. En fysisk person som bedrivit näringsverksamhet som enskild näringsidkare men som fått sin F-skattesedel återkallad skulle -- med den ordning som jag föreslagit -- kunna fortsätta att bedriva sin verksamhet genom en juridisk person, t.ex. ett handelsbolag som ansöker om en F-skattesedel. Om en sådan ansökan skulle beviljas uppnår man inte syftet med återkallelsen av näringsidkarens F-skattesedel. Det är också så att det i fall där en delägare i ett handelsbolag underlåter att redovisa eller betala sin preliminära eller slutliga skatt uppstår en situation snarlik den som uppkommer då en fysisk person som bedriver näringsverksamhet underlåter att fullgöra motsvarande skyldigheter. Det kan vara rena tillfälligheter som avgör om en näringsverksamhet bedrivs av en enskild näringsidkare eller genom ett bolag. För att hindra ett kringgående av bestämmelserna om återkallelse av en fysisk persons F-skattesedel föreslås i promemorian att ett handelsbolags F-skattesedel skall få återkallas när en delägare i bolaget, som har bedrivit sådan verksamhet som berättigat honom att ha en egen F- skattesedel, fått sin F-skattesedel återkallad eller i annat fall underlåtit att redovisa eller betala sin preliminära eller slutliga skatt inkl. egenavgifterna. För återkallelse i sistnämnda fall förutsätts att skatten eller avgifterna hänför sig till inkomster från bolaget. Promemorians förslag har accepterats av huvuddelen av remissinstanserna. Några företrädare för näringslivet har dock ansett att återkallelsegrunderna är för omfattande när det gäller en handelsbolagsdelägares brister i fråga om redovisning eller betalning av sina egna skatter och avgifter. Det har också framhållits att ett beslut om återkallelse bör ske med försiktighet. Även för min del anser jag att man bör ha uppbördsregler som i möjligaste mån är neutrala med hänsyn till den form i vilken en näringsverksamhet bedrivs. De kompletterande regler om återkallelse som behövs bör emellertid -- till skillnad från vad som föreslagits i promemorian -- inte gälla i fråga om alla handelsbolag och inte heller alla delägare i ett bolag. De bör begränsas till att avse fåmansägda handelsbolag. Dessutom bör endast en företagsledares förhållanden få beaktas. F-skattesedeln för ett fåmansägt handelsbolag bör således kunna få återkallas på grund av missförhållanden i skatte- eller avgiftshänseende som avser en företagsledare i bolaget. För återkallelse bör förutsättas att missförhållandena är av det slaget att företagledaren -- om han hade ansökt om en F- skattesedel för egen del -- på grund av dem inte skulle ha fått någon. Det kan antas att missförhållandena rörande en företagsledare normalt kommer att hänföra sig till bolagets verksamhet, t.ex. avse påtagliga brister i betalningen av skatt på inkomster från bolaget. Det kan också förekomma att de påvisade missförhållandena inte har något samband med bolagets verksamhet. De kan exempelvis avse en verksamhet som företagsledaren driver vid sidan av handelsbolaget. I ett sådant särskilt fall bör det vara möjligt att underlåta att återkalla F-skattesedeln för bolaget. När en fråga om återkallelse aktualiseras bör -- i likhet med vad jag sagt beträffande enskilda näringsidkare -- bolaget ges tillfälle att yttra sig och därvid anföra skäl som kan leda till att F-skattesedeln inte återkallas. Även kända delägare i bolaget bör underrättas. Det kan då komma att pekas på omständigheter som bör föranleda att återkallelse inte skall ske, exempelvis att en återkallelse skulle medföra väsentliga olägenheter för övriga delägare. Enligt promemorian finns det inte något behov av regler om återkallelse på grund av ställföreträdares förhållanden när det gäller t.ex. aktiebolag. Det sägs vara betydligt svårare att bilda sådana bolag än handelsbolag. Bl.a. behövs ett aktiekapital på . och detta kapital kan tas i anspråk för bolagets skatte- och avgiftsskulder. RSV har dock framfört en annan uppfattning. Enligt verket bör även ett aktiebolags F-skattesedel kunna återkallas om en styrelseledamot eller en verkställande direktör underlåter att redovisa eller betala sin preliminära eller slutliga skatt. Detsamma bör enligt RSV gälla om det i bolagets styrelse ingår någon vars F-skattesedel har återkallats eller som har meddelats näringsförbud. Jag delar i princip RSV:s uppfattning att även aktiebolag bör omfattas. För detta talar bl.a. likformighetsskäl. Man bör emellertid begränsa tillämpningen till fåmansföretag och till en företagsledares förhållanden. Vidare behövs ingen regel om återkallelse av bolagets F-skattesedel på grund av att en ställföreträdare har meddelats näringsförbud, eftersom en ställföreträdare som meddelats näringsförbud är skyldig att frånträda sitt uppdrag. Jag föreslår alltså att ett fåmansföretags F-skattesedel skall kunna återkallas i samma omfattning som jag föreslagit för fåmansägda handelsbolag. 3.11.3 Tidpunkt för återkallelsens rättsverkningar För själva återkallelseförfarandet bör de vanliga reglerna för förvaltningsärenden gälla, dvs. de regler som finns i förvaltningslagen (1986:223), om det inte för viss fråga finns en särskild regel i UBL. Det innebär bl.a. att innan ett återkallelsebeslut meddelas skall skattsedelsinnehavaren ges tillfälle att yttra sig. Därigenom blir det t.ex. möjligt för ett handelsbolag att, såsom föreslagit, utesluta en delägare som varit orsak till att frågan om en återkallelse blivit aktuell. I sakens natur ligger att ärenden och mål om återkallelse av en F-skattesedel skall handläggas skyndsamt. Jag anser emellertid att detta inte bör föreskrivas i lag utan i stället regleras av de handläggande myndigheterna själva i deras arbetsordningar. En återkallelse av en F-skattesedel bör få omedelbar effekt. En återkallad F-skattesedel bör alltså inte kunna användas sedan innehavaren fått del av återkallelsebeslutet. Skulle innehavaren ändå använda F-skattesedeln bör detta emellertid inte medföra att hans motpart skall kunna åläggas betalningsskyldighet för källskatt och arbetsgivaravgifter. Även i ett sådant fall bör den som betalar ut ersättningen för ett arbete alltså kunna lita på mottagarens uppgifter om innehav av F-skattesedel. Detta gäller givetvis inte om skattemyndigheten har underrättat uppdragsgivaren om återkallelsen i enlighet med den regel om underrättelse till kända uppdragsgivare som jag har föreslagit (se avsnitt 3.11). Genom en sådan ordning undviker man de problem som med nuvarande regler kan uppstå genom att ersättning för ett arbete bestämts under ett felaktigt antagande om att socialavgifterna skall betalas i form av egenavgifter. Visar det sig senare att socialavgifterna skall betalas i form av arbetsgivaravgifter har ersättningen bestämts till ett för högt belopp. Ett krav på nedsättning av ersättningen kan då prövas endast i civilrättslig ordning. I vissa fall bör emellertid en återkallad F-skattesedel medföra rättsverkningar, nämligen om en ersättning för ett arbete bestämts eller betalats ut under tid då mottagaren ännu hade en F-skattesedel. Denna fråga har jag redan behandlat mera utförligt (avsnitt 3.7). När en F-skattesedel har återkallats bör det, som kammarrätten i påpekat, åligga skattemyndigheten, förutom att underrätta kända uppdragsgivare om återkallelsen, att infordra såväl F- skattesedeln som F-skattebeviset (jfr avsnitt 3.13). Därigenom minskar risken att F-skattesedeln åberopas även efter återkallelsen. Om handlingarna inte återlämnas bör ett vitesföreläggande kunna tillgripas. Däremot är jag inte beredd att nu föreslå någon straffrättslig sanktion för den som inte lämnar tillbaka sin F-skattesedel eftersom en sådan kommer att kräva stora utredningsresurser. Jag vill avvakta och se om det kommer att behövas någon form av sanktion. Om ett återkallelsebeslut överklagas bör de allmänna reglerna i förvaltningsprocesslagen (1971:291) gälla om det inte för viss fråga finns en särskild regel i UBL. Det innebär bl.a. att reglerna om inhibition blir tillämpliga. 3.12 Ny F-skattesedel efter återkallelse Mitt förslag: Har en F-skattesedel återkallats på grund av att innehavaren har underlåtit att efterkomma sådant villkor som förenats med F-skattesedeln eller på annat sätt missbrukat sin F-skattesedel skall en ny F- skattesedel få utfärdas tidigast . Finns det särskilda skäl skall dock en ny F-skattesedel kunna utfärdas tidigare. Har en F-skattesedel återkallats på annan grund än som sagts skall en ny F-skattesedel få utfärdas så snart grunden för återkallelsen inte längre föreligger. Om en F-skattesedel har återkallats skall detta antecknas i skatteregistret. Promemorians förslag: I promemorian föreslås att spärrtiden skall gälla när återkallelse har skett på annan grund än egen begäran eller näringsverksamheten har upphört. Remissinstanserna: RSV förutsätter att anteckning om att en skattsedel återkallats också skall ske i kronofogdemyndighetens utsökningsregister. Länsrätten i anser, särskilt mot bakgrund av att utfärdande av skattsedel är en årlig företeelse och att F-skattesedel utfärdas efter ansökan, att någon fast karenstid inte bör införas. Eventuellt skulle dock särskilda krav kunna ställas upp för den som fått sin F- skattesedel återkallad. FUD anser att tvåårsregeln bör kompletteras med ett undantag för de fall där det får anses ursäktligt att vissa brister förelegat och dessa senare rättats till. Ett alternativ till detta är att kriterierna för att återkalla en F-skattesedel blir lindrigare för företagaren som tvåårsregeln behålls. FUD anser vidare att endast förhållanden som har att göra med ett handelsbolag och dess rörelse skall påverka handelsbolagets rätt att inneha en F-skattesedel. Bestämmelserna som anknyter till bolagsmännen bör därför justeras så att de inte gäller för annat än näringsförbud. FUD framhåller dessutom att alla åtgärder som innebär en förlust av en F-skattesedel kommer att föra med sig begränsningar i näringsverksamheten eftersom inga andra än F-skattesedelsinnehavare i praktiken kommer att betraktas som näringsidkare. Av detta skäl är det enligt FUD:s mening viktigt med en generös tillämpning av F- skattesedlar. föreslår att en ny F-skattesedel skall kunna utfärdas för handelsbolag tidigare än efter återkallelsen om den delägare som utgjort grund för återkallelsen är delägare. Skälen för mitt förslag: En skattskyldig vars F- skattesedel har återkallats bör givetvis ha möjlighet att få en ny sådan skattsedel. Det måste beaktas att en återkallad F-skattesedel medför att det blir väsentligt svårare för den skattskyldige att bedriva näringsverksamhet. Den skattskyldiges intresse av att få tillbaka sin F-skattesedel måste dock vägas mot det allmännas intresse av att de som tilldelas en F-skattesedel fullgör sina skyldigheter i skatte- och avgiftshänseende. Dessutom bör av administrativa skäl tidsrymden så långt möjligt kunna bestämmas efter en schablonregel och inte med hänsyn till de särskilda omständigheterna i varje enskilt fall. Har en F-skattesedel återkallats på grund av att innehavaren har underlåtit att fullgöra en skyldighet som åvilar honom, t.ex. att avlämna självdeklaration efter det att särskilt föreläggande meddelats eller att betala skatter och avgifter, skulle en i förväg fastlagd spärrtid -- vilket föreslås i promemorian -- i många fall kunna leda till att skyldigheten inte fullgörs förrän vid spärrtidens utgång. En regel om spärrtid skulle alltså kunna motverka syftet med återkallelsen. Med hänsyn härtill föreslår jag att om en F- skattesedel har återkallats på annan grund än att den missbrukats så skall en ny F-skattesedel få utfärdas så snart grunden för återkallelsen inte längre föreligger. En ny F-skattesedel skall alltså inte få utfärdas om det fortfarande föreligger en återkallelsegrund. Har återkallelsen skett t.ex. på den grunden att innehavaren inte betalat sina skatter eller avgifter skall en ny F-skattesedel inte få utfärdas så länge skatte- eller avgiftsskulden finns kvar. I de fall ett näringsförbud har meddelats skall en ny F- skattesedel inte kunna utfärdas förrän näringsförbudet har upphävts. Jag vill i detta sammanhang erinra om att ett näringsförbud skall meddelas , lägst tre och högst . Enligt 17 § lagen om näringsförbud får emellertid ett lagakraftvunnet beslut om näringsförbud upphävas på ansökan av den som förbudet avser om det senare kommer fram att han inte hade grovt åsidosatt sina åligganden i näringsverksamhet. Det kan alltså förekomma att ett näringsförbud upphävs från det att förbudet meddelades. Om detta sker bör också en ny F-skattesedel kunna utfärdas. Däremot bör det enligt min mening förflyta innan en ny F-skattesedel kan utfärdas, om en F-skattesedel har återkallats på grund av att innehavaren har underlåtit att efterkomma sådant villkor som förenats med F-skattesedeln eller på annat sätt missbrukat den. Härigenom understryks vikten av att F-skattesedeln används på ett riktigt sätt. Jag anser vidare, till skillnad från länsrätten i , att återkallelsetiden bör vara bestämd på förhand. Den bör dessutom inte vara för kort. En sådan ordning underlättar det administrativa förfarandet genom att antalet ansökningar om ny skattsedel som inte kan bifallas blir mindre . Det främjar också en likformig tillämpning av reglerna om när en ny F-skattesedel kan utfärdas. Jag anser i likhet med det stora flertalet remissinstanser att den i promemorian föreslagna karenstiden är väl vald. Det kan finnas skäl att i vissa fall frångå den föreslagna spärrtiden. Hänsyn bör kunna tas till omständigheterna i det särskilda fallet. Som föreslås i promemorian bör därför tvåårsgränsen kunna frångås om det finns särskilda skäl. Vad gäller handelsbolag vill jag nämna att mitt förslag leder till att bolaget ges möjlighet att få en ny F-skattesedel tidigare än efter återkallelsen om en delägare som föranlett återkallelsen har utträtt ur bolaget. I fråga om handelsbolag har vid remissbehandlingen också den synpunkten framförts att endast förhållanden som har att göra med bolaget och dess verksamhet skall påverka bolagets rätt att inneha en F-skattesedel. Bestämmelserna som anknyter till bolagsmännen borde därför justeras så att de inte gäller för annat än näringsförbud. Jag delar inte denna uppfattning. En F- skattesedels rättsverkningar är så omfattande att man måste kunna kräva att delägarna i ett handelsbolag uppfyller de krav som uppställts i promemorian. Jag instämmer även i promemorians förslag om att ett beslut om återkallelse av en F-skattesedel skall antecknas i skatteregistret. Med hänsyn till att en uppgift om att en gäldenärs F-skattesedel har återkallats är av väsentlig betydelse för kronofogdemyndigheten i indrivningsarbetet bör även kronofogdemyndigheten ha tillgång till sådana uppgifter. Jag anser att det lämpligen bör ske genom att kronofogdemyndigheten ges terminalåtkomst till de nu aktuella uppgifterna i skatteregistret. Enligt 7 § första stycket 3 skatteregisterlagen (1980:343) får det centrala skatteregistret för fysiska och juridiska personer innehålla bl.a. uppgift om registrering av skyldighet att betala skatt samt de uppgifter som behövs för att bestämma skatt enligt uppbördslagen. aktuella uppgifter kan inte anses tillhöra den nämnda kategorin. Mitt förslag föranleder därför ändringar i skatteregisterlagen. Dessutom behöver det göras vissa justeringar i skatteregisterförordningen (1980:556). Jag avser att återkomma till regeringen i denna fråga. Mitt förslag: Vid F-skattesedeln skall fogas ett F- skattebevis. Av detta bevis skall framgå att innehavaren själv svarar för den preliminära skatt och de socialavgifter som belöper på ersättning för arbete som uppdras åt honom. Av skattebeviset skall det också framgå om F- skattesedeln har kombinerats med en A-skattesedel och vad som då gäller. Är F-skattesedelsinnehavaren registrerad till mervärdeskatt skall också detta framgå av F-skattebeviset. Detsamma skall gälla om han redovisar mervärdeskatt i sin allmänna självdeklaration. Den som uppdrar ett arbete till någon skall ha rätt att förlita sig på den uppgift om skattsedel på preliminär skatt som denne lämnar i en anbudshandling, en faktura eller någon därmed jämförlig handling, såvida han inte känner till att uppgiften är oriktig. Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt bortsett från att det i promemorian inte föreslås att en registrering till mervärdeskatt skall framgå av F- skattebeviset. Promemorians förslag är dessutom snävare på det sättet att endast uppgift om innehav av F-skattesedel som lämnats i en faktura får tas för god. Remissinstanserna: RSV liksom föreslår att F- skattebeviset samordnas med det registreringsbevis som skall utfärdas enligt lagen om mervärdeskatt. Kammarrätten i anser att frågan om vad som skall krävas av uppdragsgivaren i bevishänseende när det gäller ett påstående från honom att en F-skattesedel har företetts för honom måste penetreras ytterligare. Enligt kammarrätten bör det exempelvis vara till fyllest om en uppdragstagare vid fall av dubbla skattsedlar har åberopat eller företett antingen F-skattesedeln eller F-skattebeviset. LRF anser att det i UBL bör anges att betalningsmottagaren alltid skriftligt skall ange att han innehar en F-skattesedel och dessutom att skattebeviset skall uppvisas. Ett alternativ till detta anser LRF vara att en kopia av F-skattebeviset alltid skall tillställas uppdragsgivaren. anser att det föreslagna systemet med F- skattesedel och A-skattesedel skulle kunna innebära en lättnad för försäkringsbolagen i skaderegleringen. Förbundet understryker att försäkringsbolagen alltid måste kunna utgå från att när ersättning betalas till en uppdragstagare som skriftligen åberopat en F-skattesedel bolagen skall vara fria från skyldighet att dra preliminär skatt resp. betala arbetsgivaravgifter på ersättningen. Bolagen måste också kunna utgå från att de, om en F- skattesedel av någon anledning har återkallats men ändå åberopas av uppdragstagaren på fakturan, inte i efterhand skall bli betalningsskyldiga för skatter och avgifter. Länsrätten i anser att det bör vara en ovillkorlig förutsättning för de tänkta återkallelsereglerna att tredje man inte drabbas i den situationen att F- skattesedeln är formellt återkallad men ända utnyttjas. , som konstaterar att en uppdragsgivare inte utan fortlöpande kontroll hos skattemyndigheten kan hålla sig informerad om avregistrering från F-skatt, anser att om uppdragstagaren har sin F-skattesedel i behåll och företer den inför uppdragsgivaren måste detta vara tillräckligt bevis för uppdragsgivaren. Skälen för mitt förslag: En uppdragsgivare som inom det nya systemet vill veta vilken typ av skattsedel motparten har skall naturligtvis kunna vända sig till skattemyndigheten för att få besked. Om detta vore enda möjligheten att få svar på frågan skulle detta emellertid leda till mycket extra arbete för såväl parterna som skattemyndigheterna. Den bör därför som föreslås i promemorian kompletteras med en möjlighet för den som innehar en F-skattesedel att visa att han har en sådan utan att för den skull behöva visa upp skattsedeln. Den kan ju innehålla uppgifter om debiterad preliminär skatt som kan uppfattas som känsliga. Den som tilldelas en F-skattesedel bör med denna få ett särskilt bevis om att han innehar en F- skattesedel, ett s.k. F-skattebevis.