prop · GF03127 · 1992-01-01 00:00:00 — 2. ägaren av en fastighet som enligt en detaljplan helt eller till viss del skall användas för allmän plats för vilken kommunen inte är huvudman eller för trafikanläggning som är gemensam för flera fastigheter, 3. kommunen, 4. hyresgästorganisation. En samfällighetsförening får, efter beslut av föreningsstämman, begära en förrättning som angår gemensamhetsanläggning under föreningens förvaltning. kan begära förrättning för inrättande av anläggning som styrelsen finner vara av större betydelse från allmän synpunkt. Vid expropriation eller liknande tvångsförvärv får förvärvaren begära förrättning för inrättande av sådan anläggning varigenom olägenhet av förvärvet kan undanröjas, minskas eller förebyggas. Om rätt för väghållare att begära förrättning enligt denna lag finns bestämmelser i 20 a § och 25 § tredje stycket väglagen (1971:948). En samfällighetsförening som förvaltas av en exploateringssamfällighet enligt lagen (1987:11) om exploateringssamverkan får begära förrättning enligt denna lag, om åtgärden syftar till att genomföra sådan samverkan. (Jfr 18 § i lantmäteriverkets rapport) I första stycket har skett en viss utvidgning av den krets som äger påkalla förrättning enligt anläggningslagen (jfr den allmänna motiveringen, avsnitt 2.2.4). En fastighetsägares initiativrätt kommer därigenom att svara mot hans rätt enligt 14 kap. 2 § att erhålla ersättning för det intrång som en planerad trafikanläggning, gemensam för flera fastigheter, innebär. Paragrafens första stycke har omarbetats redaktionellt. I samband därmed har styckets sista mening brutits ut så att den utgör ett nytt andra stycke. I fråga om förrättning enligt denna lag tillämpas 4 kap. 1 -- 24 och 27 -40 §§ samt 6 kap. 6 och 7 §§ fastighetsbildningslagen (1970:988). Har hyresgästorganisation påkallat förrättningen eller kan den eljest beröra hyresgästers rätt, skall fastighetsbildningsmyndigheten underrätta organisationen om tid och plats för sammanträde eller, i fall som avses i 4 kap. 15 § fastighetsbildningslagen, om förrättningen innan denna avslutas. (Jfr 13 § fjärde stycket i lantmäteriverkets rapport) I paragrafen har intagits hänvisningar till 6 kap. 6 och 7 §§ fastighetsbildningslagen. Därigenom åstadkommes vissa förenklingar när samfälld mark tas i anspråk enligt anläggningslagen (jfr den allmänna motiveringen, avsnitt 2.5.3). Av hänvisningen till 6 kap. 6 § fastighetsbildningslagen följer att fastighetsbildningsmyndigheten, när den med stöd av anläggningslagen upplåter utrymme i samfälld mark eller beslutar om inlösen av sådan mark, i vissa fall kan underlåta att fastställa ersättning till samtliga delägare. Hänvisningen till 6 kap. 7 § fastighetsbildningslagen innebär att fastighetsbildningsmyndigheten i en del fall även får underlåta att kalla samtliga delägare i samfälligheten och i stället kan nöja sig med ett enklare underrättelseförfarande. skall utreda förutsättningarna för anläggningen och ombesörja behövliga tekniska arbeten och värderingar. Härvid bör rådplägning ske med sakägarna. Vid behov skall samråd ske med de myndigheter som beröres av anläggningen. Har förrättningen begärts endast av ägaren av fastighet, som finnes ej kunna tilläggas rätt att delta i anläggningen och som inte heller helt eller till viss del skall användas till allmän plats eller trafikanläggning, som avses i 18 § första stycket, föreligger hinder mot att inrätta anläggningen. (Paragrafen saknar motsvarighet i lantmäteriverkets rapport) I andra stycket har tillagts orden ''''''''eller trafikanläggning''''''''. Ändringen är en konsekvens av utvidgningen i fastighetsägares rätt att påkalla förrättning (jfr 18 §). beslut att med stöd av bestämmelserna i denna lag förplikta någon att lämna ersättning till en sakägare får verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser. Vägrar någon utan skäl att avträda mark eller byggnad i rätt tid, har tillträdaren rätt att få handräckning av kronofogdemyndigheten för att komma i besittning av egendomen. (Paragrafen saknar motsvarighet i lantmäteriverkets rapport) Förevarande paragraf innehåller i första stycket en bestämmelse som motsvarar den som tas in i 5 kap. 36 § fastighetsbildningslagen. Den verkställighetsföreskrift som har tagits in i förevarande paragraf avser såväl beslut om ersättning för upplåtet eller inlöst område som övriga ersättningsfrågor som med stöd av förevarande lag kan prövas vid förrättningen. Beträffande den ersättningsskyldighet som kan åvila en sakägare gentemot statsverket för taxeavgift m.m. gäller en särskild verkställighetsföreskrift enligt lantmäteritaxan (1971:1101). I andra stycket har tagits in en bestämmelse om verkställighet av beslut som innebär att någon åläggs att avträda mark eller byggnad. En sådan verkställighetsföreskrift finns redan i 5 kap. 32 § fastighetsbildningslagen. Det har rått viss oklarhet om motsvarande beslut enligt anläggningslagen och ledningsrättslagen är verkställbara. Denna oklarhet undanröjs . Bestämmelsen får betydelse för verkställighet av tillträdesbeslut enligt 26, 27 och 27 a § anläggningslagen. Tillträde enligt 26 och 27 §§ förutsätter att anläggningsbeslutet har vunnit laga kraft. Föreligger inte sådana omständigheter som anges i 27 §, måste dessutom ersättningen enligt 13 § ha betalats. har att pröva om dessa förutsättningar är uppfyllda. Om så är fallet, är tillträdesbeslut av detta slag -- vilka inte får överklagas särskilt -- verkställbara. I fråga om beslut om förtida tillträde enligt 27 a § gäller att de kan överklagas särskilt med stöd av 30 § jämförd med 15 kap. 3 § fastighetsbildningslagen. Beslutet behöver dock inte ha vunnit laga kraft för att det skall kunna verkställas. Detta följer av 27 a § jämfört med 5 kap. 30 a § fastighetsbildningslagen. Det fordras dock att den tillträdande har fullgjort fastighetsbildningsmyndighetens föreskrifter om förskott m.m. 33 § Har efter det att ersättningsbeslutet vann laga kraft ersättning enligt 13 § ej till fullo betalats i föreskriven ordning och ej heller någon som i beslutet tillerkänts sådan ersättning begärt verkställighet av beslutet i denna del, är anläggningsbeslutet förfallet. Anläggningsbeslutet är även förfallet, om anläggningen ej utförts inom den tid som bestämts i beslutet. Skall enligt anläggningsbeslutet fastighet eller del därav inlösas, gäller beslutet i denna del utan hinder av bestämmelserna i första stycket. Om särskilda skäl föreligger, får fastighetsbildningsmyndigheten besluta om förlängning av tid som anges i första stycket. Ersättning som betalats får ej återkrävas på grund av att anläggningsbeslutet förfallit enligt denna paragraf. Bestämmelserna i första stycket första meningen gäller inte ersättning som fastställts vid särskild förrättning enligt 13 a §. (Tillägget saknar motsvarighet i lantmäteriverkets rapport) Paragrafen innehåller bestämmelser om att ett anläggningsbeslut under vissa förhållande förfaller. Så är bland annat fallet om ersättning enligt 13 § inte erläggs från det att ersättningsbeslutet vann laga kraft och den som enligt beslutet tillerkänts sådan ersättning inte heller begärt verkställighet av beslutet i denna del. En underlåtelse att erlägga sådan ersättning som fastställts vid särskild förrättning enligt den nya bestämmelsen i 13 a § har emellertid inte ansetts böra få till följd att anläggningsbeslutet förfaller. Sådan ersättning kan ju komma att fastställas först efter det att den ianspråktagna marken tillträtts och anläggningen utförts. Denna lag träder i kraft . Har ansökan om förrättning gjorts före ikraftträdandet, gäller 13 och 33 §§ i sin äldre lydelse. I sådant fall skall 13 a § inte tillämpas. (Jfr ikraftträdande- och övergångsbestämmelser i departementspromemorian Ds 1988:41) I övergångshänseende gäller att de nya ersättningsreglerna skall tillämpas endast vid förrättningar som har anhängiggjorts efter ikraftträdandet (jfr punkt 2 i övergångsbestämmelserna till ändringarna i fastighetsbildningslagen). 4.3 Förslaget till lag om ändring i ledningsrättslagen (1973:1144) Lagen gäller för ledningar av följande slag, 1. allmän teleledning samt annan allmän svagströmsledning för signalering, fjärrmanövrering, dataöverföring eller liknande ändamål, 2. elektrisk starkströmsledning för vilken koncession fordras eller som ingår i telekommunikationssystem, 3. vatten- eller avloppsledning som a) ingår i allmän va-anläggning, b) förser samhälle med vatten eller därifrån bortför avloppsvatten eller annan orenlighet, c) gagnar näringsverksamhet eller kommunikationsanläggning av betydelse för riket eller viss ort eller d) medför endast ringa intrång i jämförelse med nyttan och inte tillgodoser endast en enstaka fastighets husbehov, 4. ledning genom vilken fjärrvärme, olja, gas eller annan råvara eller produkt transporteras från produktionsställe, upplag eller lastplats och som a) tillgodoser ett allmänt behov, b) gagnar näringsverksamhet eller kommunikationsanläggning av betydelse för riket eller viss ort eller c) medför endast ringa intrång i jämförelse med nyttan. Lagen gäller ej om utrymme för ledning kan upplåtas med stöd av anläggningslagen (1973:1149). (Jfr 2 § i departementspromemorian Ds 1988:41) Ändringen innebär att ledningsrättslagen inte längre kommer att gälla för vatten- och avloppsledningar som tillgodoser endast en enstaka fastighets husbehov. I fråga om sådana ledningar kan i fortsättningen endast reglerna i fastighetsbildningslagen tillämpas. Bakgrunden till den nya ordningen framgår av den allmänna motiveringen, avsnitt 2.3.4. Ersättning enligt 13 § skall bestämmas i pengar att utbetalas på en gång. Efter särskilt yrkande får fastighetsbildningsmyndigheten, om det är lämpligt, hänvisa sakägare att vid särskild förrättning föra talan om sådan ersättning för skada och intrång som är svår att uppskatta i samband med ledningsrättsförrättningen. Ansökan om särskild förrättning skall göras inom den tid, högst , som fastighetsbildningsmyndigheten bestämmer. Avser förrättningen en fastighet som svarar för en fordran, får fastighetsbildningsmyndigheten besluta enligt första stycket endast om fordringshavarna medger det. Besväras fastigheten av en gemensam inteckning, fordras dessutom de medgivanden från fastighetsägare och fordringshavare som föreskrivs för relaxation i 22 kap. 11 § jordabalken. Om beslutet är väsentligen utan betydelse för någon rättsägare, krävs dock inte något medgivande av denne. (Jfr 23 a § i lantmäteriverkets rapport) Paragrafen motsvarar 5 kap. 12 a § fastighetsbildningslagen och 13 a § anläggningslagen. Bakgrunden till de nya bestämmelserna har redovisats i den allmänna motiveringen, avsnitt 2.5.1. De synpunkter som har lämnats i specialmotiveringen till 5 kap. 12 a § fastighetsbildningslagen rörande bestämmelsernas tillämpningsområde har i huvudsak giltighet även på ledningsrättslagens område. Såsom har angivits bör frågor om ersättning för framtida intrång i samband med tillsyn och underhåll av ledningar regelmässigt inte skjutas . Denna lag är inte tillämplig i fråga om ersättning för skada eller intrång som uppkommer efter förrättningen och som inte har kunnat förutses vid denna. (Paragrafen saknar motsvarighet i lantmäteriverkets rapport) Förevarande paragraf innehåller en bestämmelse som motsvarar de bestämmelser som tas in i 5 kap. 12 b § fastighetsbildningslagen och 13 b § anläggningslagen. Bestämmelsen avser inte att inskränka i möjligheten att vid ändrade förhållanden hålla ny förrättning enligt 33 § ledningsrättslagen. Vid en sådan ny förrättning kan ledningsrätt ändras eller upphävas. Om ett sådant beslut fattas, kan ledningshavaren bli berättigad till ersättning för skada som detta vållar honom. Däremot kan det inte bli aktuellt att vid en ny förrättning enligt 33 § tillerkänna ägaren av en fastighet som har tagits i anspråk ytterligare ersättning för detta. Om det är lämpligt och berörda sakägare medger det, får fastighetsbildningsmyndigheten vid förrättningen även pröva ett av en sakägare framställt yrkande om ersättning som har samband med förrättningen men rör ett rättsförhållande som inte skall prövas enligt denna lag. Vid handläggning av frågor som avses i första stycket tillämpas bestämmelserna i 5 kap. 12 c § andra stycket fastighetsbildningslagen (1970:988). (Jfr 13 § tredje stycket i lantmäteriverkets rapport) Paragrafen motsvarar 5 kap. 12 c § fastighetsbildningslagen och 13 c § anläggningslagen. får genom denna bestämmelse möjlighet att på sakägares yrkande pröva även ersättningsfrågor som inte skall prövas enligt ledningsrättslagen. Skälen för bestämmelsen har behandlats i den allmänna motiveringen, avsnitt 2.5.2. I fråga om förrättning enligt denna lag tillämpas 4 kap. 1 -- 24, 27 -- 35 och 37 -- 40 §§ samt 6 kap. 6 och 7 §§ fastighetsbildningslagen (1970:988). Avser förrättning endast att inskrivet servitut eller inskriven nyttjanderätt avseende rätt att framdraga och bibehålla ledning skall förändras till ledningsrätt, skall dock sammanträde med sakägarna hållas bara om särskilda skäl talar för det. Vid sådan förrättning behöver ärendet inte hänskjutas enligt 21 § till den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom plan- och byggnadsväsendet. Vid förrättning som avses i andra stycket får inskrivet servitut avseende rätt att framdraga och bibehålla ledning, som utgör tillbehör till annan fastighet eller annan inskriven tomträtt än den där ledningen finns, förändras till ledningsrätt endast om därvid förordnas att ledningsrätten skall höra till den fastighet eller tomträtt till vilken ledningen hör. Svarar fastighet för fordran, får inskrivet servitut eller inskriven nyttjanderätt förändras till ledningsrätt endast om sådana medgivanden som avses i 14 § andra stycket föreligger. Medgivande av rättsägare behövs dock ej, om förändringen är väsentligen utan betydelse för honom. (Jfr 13 § fjärde stycket i lantmäteriverkets rapport) Ändringen i förevarande paragraf motsvarar den ändring som görs i 19 § anläggningslagen. Bestämmelserna i 16 -- 18 kap. fastighetsbildningslagen (1970:988) om rättegången i fastighetsbildningsmål tillämpas på mål som fullföljts enligt 28 §. I fråga om rättegångskostnad i ledningsrättsmål skall därvid tillämpas vad som gäller i fråga om sådana mål som avses i 16 kap. 14 § andra stycket fastighetsbildningslagen. Rör talan förrättning som avses i 33 § tillämpas dock vad som gäller om rättegångskostnader i fastighetsbildningsmål i allmänhet. (Jfr 29 § i lantmäteriverkets rapport) I denna paragraf, som rör frågor om domstolsprövningen vid överklagande av fastighetsbildningsmyndighetens beslut, hänvisas till bestämmelserna i 16 -- 18 kap. fastighetsbildningslagen. Med anledning av ändringarna i fastighetsbildningslagen har det gjorts en redaktionell ändring i andra och tredje meningarna i förevarande paragraf. Huvudprincipen för fördelningen av rättegångskostnaderna i ledningsrättsmål -- frånsett sådana som rör 33 § ledningsrättslagen -- har varit att fastighetsägare, som avstår mark eller utrymme, dels har rätt till ersättning för kostnader vid fastighetsdomstolen oberoende av utgången i målet och dels har rätt till ersättning för kostnader i hovrätt och högsta domstolen utom då han själv överklagat och förlorat. I detta avseende innebär mitt förslag inte någon ändring. Den i 16 kap. 14 § tredje stycket fastighetsbildningslagen intagna hänvisningen till 15 kap. 6 § kommer emellertid att få genomslag även i ledningsrättsmål. beslut att med stöd av bestämmelserna i denna lag förplikta någon att lämna ersättning till en sakägare får verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser. Vägrar någon utan skäl att avträda mark eller byggnad i rätt tid, har tillträdaren rätt att få handräckning av kronofogdemyndigheten för att komma i besittning av egendomen. (Paragrafen saknar motsvarighet i lantmäteriverkets rapport) Förevarande paragraf innehåller i första stycket en bestämmelse som motsvarar de bestämmelser som tas in i 5 kap. 36 § fastighetsbildningslagen och 32 a § första stycket anläggningslagen. I andra stycket har tagits in en föreskrift om verkställighet av beslut som ålägger någon att avträda mark eller byggnad (jfr 5 kap. 32 § fastighetsbildningslagen och 32 a § andra stycket anläggningslagen). Har efter det att ersättningsbeslutet vann laga kraft ersättning enligt 13 § ej till fullo erlagts i föreskriven ordning och ej heller någon som i beslutet tillerkänts sådan ersättning begärt verkställighet av beslutet i denna del, är ledningsbeslutet förfallet. Ledningsbeslutet är även förfallet, om ledningen ej kommit till stånd inom den tid som bestämts i beslutet. Skall enligt ledningsbeslutet fastighet eller del därav inlösas, gäller beslutet i denna del utan hinder av bestämmelserna i första stycket. Om särskilda skäl föreligger, får fastighetsbildningsmyndigheten besluta om förlängning av tid som anges i första stycket. Ersättning som betalats får ej återkrävas på grund av att ledningsbeslutet förfallit enligt denna paragraf. Bestämmelserna i första stycket första meningen gäller inte ersättning som fastställts vid särskild förrättning enligt 13 a §. (Tillägget saknar motsvarighet i lantmäteriverkets rapport) Tillägget av ett femte stycke motsvarar den ändring som görs i 33 § anläggningslagen. Denna lag träder i kraft . Har ansökan om förrättning gjorts före ikraftträdandet, gäller 31 § i sin äldre lydelse. I sådant fall skall 13 a § inte tillämpas. Har det överklagade avgörandet meddelats före ikraftträdandet, skall 29 § i sin äldre lydelse gälla. (Jfr ikraftträdande- och övergångsbestämmelser i departementspromemorian Ds 1988:41) De nya rättegångskostnadsreglerna skall tillämpas endast om det överklagade avgörandet meddelats efter ikraftträdandet. Bestämmelsen i 13 a § och den därmed sammanhängande nya lydelsen av 31 § gäller endast i ärenden som har anhängiggjorts efter lagens ikraftträdande. I övrigt finns inte behov av några särskilda övergångsregler. 4.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1987:11) om exploateringssamverkan Enligt lagen om exploateringssamverkan får fastighetsbildningsmyndigheten i vissa fall förordna om marköverföring genom fastighetsreglering. Vid en exploateringsförrättning skall fastighetsreglering inom samverkansområdet ske i den utsträckning som krävs för att genomföra exploateringen. I fråga om sådan fastighetsreglering gäller bestämmelserna i fastighetsbildningslagen (1970:988). I stället för 5 kap. 4 och 5 §§, 7 § första och andra styckena, 8 -- 12, 13 och 18 §§ samt 8 kap. 1-4 §§ fastighetsbildningslagen skall dock gälla 11, 15 och 17-23 §§ denna lag. Innebär överenskommelse enligt 23 § att en fastighet tilldelas avsevärt mera mark än som följer av 11 § andra stycket eller 18 §, skall 5 kap. 20 § fastighetsbildningslagen tillämpas. Vid fastighetsregleringen skall bestämmelsen i 4 § denna lag tillämpas. Fastighetsreglering enligt denna lag får ej ske innan exploateringsbeslutet enligt 13 § har vunnit laga kraft. Förrättningar enligt denna lag har företräde framför annan fastighetsbildningsförrättning inom samverkansområdet som berör exploateringen. (Jfr 16 § i promemorian Ds 1988:41) Undantaget i första stycket från bestämmelserna i 8 kap. 5 och 6 §§ fastighetsbildningslagen har tagits bort eftersom dessa bestämmelser har upphävts. Av andra och tredje meningen följer nu att även de nya bestämmelserna i 5 kap. 12 a -- 12 c §§ fastighetsbildningslagen blir tillämpliga vid fastighetsreglering av förevarande slag. Bestämmelserna i 16 -- 18 kap. fastighetsbildningslagen (1970:988) om rättegången i fastighetsbildningsmål skall tillämpas på mål som fullföljs enligt 33 §. Därvid skall i fråga om ersättning med anledning av fastighetsreglering enligt 19 eller 20 § gälla vad som föreskrivs beträffande sådana mål som avses i 16 kap. 14 § andra stycket fastighetsbildningslagen. (Jfr 34 § i lantmäteriverkets rapport) Vid exploateringsförrättning kan även fastighet som inte ingår i exploateringssamfällighet tvingas avstå mark (19 och 20 §§ förevarande lag). Om fastighetsbildningsmyndighetens beslut om ersättning för sådan fastighetsreglering överklagas, skall domstolarna enligt andra meningen i förevarande paragraf tillämpa samma rättegångskostnadsregler som gäller i mål om inlösenersättning enligt fastighetsbildningslagen. De ändringar som görs i 16 kap. 14 § fastighetsbildningslagen, föranleder en redaktionell ändring i förevarande paragrafs andra mening. Det kan tilläggas att den i 16 kap 14 § tredje stycket fastighetsbildningslagen intagna hänvisningen till 15 kap. 6 § kommer att få genomslag även i förevarande lag (jfr 29 § ledningsrättslagen). Denna lag träder i kraft Har det överklagade avgörandet meddelats före ikraftträdandet, skall 34 § i sin äldre lydelse gälla. (Övergångsbestämmelserna saknar motsvarighet i lantmäteriverkets rapport) Den nya lydelsen av 34 § skall tillämpas endast i de fall då det överklagade avgörandet har meddelats efter ikraftträdandet. 4.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1970:990) om förmånsrätt för fordran på grund av fastighetsbildning Har vid förrättning enligt fastighetsbildningslagen (1970:988) eller lagen (1987:11) om exploateringssamverkan bestämts att ägare eller tidigare ägare av fastighet skall utge ersättning till annan sakägare och har fordran på ersättning icke förfallit till betalning tidigare än före utmätning eller konkursansökan, skall med fordringen följa förmånsrätt enligt 6 § 1 förmånsrättslagen (1970:979). Samma förmånsrätt tillkommer fordran på ersättning i pengar enligt 5 kap. 31 § tredje stycket fastighetsbildningslagen för skog som ej kunnat uttagas inom föreskriven tid. (Paragrafen saknar motsvarighet i lantmäteriverkets rapport) Har sakägare vid fastighetsbildningsförrättning förpliktats att i egenskap av ägare till fastighet utge ersättning till annan sakägare, är fordringen på ersättning förenad med förmånsrätt i fastigheten enligt 6 § 1 förmånsrättslagen (1970:979). Förmånsrätten kan dock endast göras gällande om utmätning eller konkursansökan sker från det att fordran förföll till betalning. Fastställs ytterligare ersättning vid särskild förrättning enligt 5 kap. 12 a § fastighetsbildningslagen, skall denna ersättning utges av samma person som skulle ha förpliktats att utge ersättningen om ersättningsfrågan prövats i sin helhet vid den ursprungliga förrättningen. Har fastigheten försålts, är det alltså den tidigare ägaren som skall åläggas ytterligare ersättningsskyldighet. Det har ansetts följdriktigt att fordran avseende skada och intrång som åsamkats annan genom fastighetsreglering även i detta fall skall utgå med förmånsrätt i den fastighet som förbättrats och ökat i värde genom regleringen. Förmånsrätt har därför ansetts böra gälla också för fordran på ersättning som någon i egenskap av tidigare ägare av fastighet åläggs att utge. Detta regleras genom ändringen i paragrafens första stycke. Vad den nye ägaren av fastigheten till följd av förmånsrätten kan tvingas utge har han givetvis rätt att regressvis kräva tillbaka av den personligen betalningsskyldige. Angående skyldighet för ägare eller tidigare ägare av fastighet att utge ersättning som avses i 1 § första stycket samt angående rätt enligt 5 kap. 31 § tredje stycket fastighetsbildningslagen (1970:988) att uttaga skog skall anteckning göras i fastighetsboken när beslutet vunnit laga kraft. Uppgår det sammanlagda kapitalbeloppet av de ersättningar för vilka fastighet svarar enligt 1 § första stycket icke till , skall anteckning dock ej ske. Bestämmelsen i första stycket tillämpas även på beslut enligt 5 kap. 12 a § första stycket fastighetsbildningslagen (1970:988). (Paragrafen saknar motsvarighet i lantmäteriverkets rapport) Ändringen i 1 § medför att en fastighetsköpare kan komma att beröras av ett tidigare beslut, varigenom sakägare har hänvisats att föra talan om ersättning för skada och intrång. Den ytterligare ersättning som sedermera fastställs kan ju komma att utgå ur fastigheten. Det är därför naturligt att beslutet ges sådan publicitet att en presumtiv köpare kan skaffa sig kännedom om det.