prop · GF0313 · 1992-01-01 00:00:00 — Uppgifter kan lämnas till lokala nämnder även om uppgifterna inte är begränsade till kommundelen. Kommunerna får inrätta särskilda organ för att ha hand om förvaltning och verkställighet under en lokal nämnd, t.ex. för en by eller ett bostadsområde. Kommuner och landsting får göra avsteg från kravet på att alla beslut som fattats efter delegering från en nämnd skall anmälas till nämnden. För att möjliggöra försök enligt den s.k. Dalamodellen får landstingen -- vidgade möjligheter att delegera uppgifter dels från till särskilda organ (nämnder), dels från ett särskilt organ till anställda, -- möjlighet att ge närvarorätt i särskilda organ åt representanter för pensionärs- och handikapporganisationer. Om verksamheten hos en nämnd upphör i samband med en omorganisation, avbryts mandatperioden för nämnden och en ny nämnd kan väljas för återstoden av mandatperioden. beslut om en ny kommunallag innebär som tidigare nämnts att de möjligheter som öppnats genom frikommunlagen till mycket stor del har gjorts generella. Endast några mera begränsade frågor kvarstår. Kommunerna och landstingen har således nu en mycket stor frihet att organisera sina nämnder. Kraven på vissa obligatoriska nämnder (punkt 1) har slopats. Kommunerna behöver således inte i fortsättningen ha en särskild skolstyrelse, socialnämnd, byggnadsnämnd och miljö- och hälsoskyddsnämnd. Kravet på en särskild överförmyndarnämnd i kommuner som inte har överförmyndare kvarstår dock. Inom ramen för frikommunförsöket prövar en kommun en ordning som innebär att en annan central nämnd (socialnämnden) också är överförmyndarnämnd. I propositionen om en ny kommunallag (s. 42) uttalade regeringen att man bör kunna tänka sig en sådan ordning generellt. Inom bereds vissa förslag som avser kommunernas överförmyndarverksamhet. Den nu berörda frågan bör tas upp i det sammanhanget. I övrigt har flertalet av de möjligheter som frikommunlagen innebär gjorts generella i samband med beslutet om en ny kommunallag. Således kan kommuner och landsting enligt den nya lagstiftningen i huvudsak fritt fördela uppgifter mellan olika nämnder (punkt 2). Hindret mot att inrätta institutionsstyrelser på det specialreglerade området har också undanröjts (punkt 3). Detsamma gäller begränsningen till kommundelen beträffande uppgifter som läggs på en lokal nämnd (punkt 4). Det blir vidare möjligt för alla kommuner att ha en politisk organisationsnivå underordnad en lokal nämnd, t.ex. för en by eller ett bostadsområde (punkt 5). När det gäller delegeringsreglerna innebär den nya kommunallagen en ökad frihet som motsvarar de möjligheter som öppnats för Dalamodellen (punkt 7). Beträffande nämndernas mandatperioder, slutligen, innebär den nya lagen att dessa är fria bortsett från styrelsens. Det innebär att kommuner och landsting när de så vill kan göra förändringar i sin nämndorganisation genom att t.ex. bilda nya nämnder och avskaffa gamla (punkt 8). I fråga om anmälan av beslut som fattats efter delegering från en nämnd (punkt 6) föreslog regeringen i propositionen om en ny kommunallag att nämnderna själva skulle få besluta om i vilken utsträckning delegerade beslut skall anmälas. Denna ordning kritiserades emellertid av lagrådet som ansåg att den nuvarande obligatoriska anmälningsskyldigheten var att föredra från rättssäkerhetssynpunkt. (1990/91:KU38 s. 70-71) biträdde lagrådets förslag och beslöt i enlighet härmed. Mot denna bakgrund bör försöksverksamheten i denna del avbrytas. Fortsatt försöksverksamhet enligt Dalamodellen möjliggörs beslöt att möjliggöra en försöksverksamhet med en ny organisation för hälso- och sjukvården i enligt den s.k. Dalamodellen (prop. 1990/91:44, KU17, rskr. De bestämmelser som behövdes togs i huvudsak in i frikommunlagen. Dessa regler gäller som tidigare nämnts dels vidgade möjligheter att delegera uppgifter, dels möjlighet att ge närvarorätt i vissa nämnder åt representanter för pensionärs- och handikapporganisationer. Dessutom öppnades möjlighet att genomföra organisationsförändringen under löpande mandatperiod. Genom utvidgning av den särskilda försökslag som gäller för frikommunerna inom hälso- och sjukvårdens område möjliggjordes vidare för att överlåta primärvårdsuppgifter till kommunerna (SFS 1990:1170). Försöksverksamheten enligt Dalamodellen är tänkt att pågå till utgången av (se prop. 1990/91:44 s. 9). som frikommunlagen öppnar för detta försök återstår efter den nya kommunallagens ikraftträdande endast behov av att reglera frågan om närvarorätt för pensionärs- och handikapporganisationer. Vi föreslår att denna möjlighet får fortsatt lagstöd. En bestämmelse om detta bör tas in i en särskild lag. Försöksverksamheten enligt Dalamodellen förutsätter också att det även i fortsättningen finns möjlighet att överföra ett driftsansvar för primärvårdsuppgifter till kommuner. Vi behandlar denna fråga i avsnitt 6. i län fortsätter I prop. 1990/91:44 om ytterligare försöksverksamhet för förnyelse av den offentliga sektorn redovisade regeringen ett förnyelseprojekt i län. syfte är -- att skapa bättre förutsättningar för medborgarnas delaktighet i den offentliga verksamheten, -- att bättre utnyttja de samlade samhällsresurserna genom ökad effektivitet och samordning samt -- att pröva behov av förändringar i uppgiftsfördelningen mellan olika samhällsorgan. Samtliga elva kommuner i länet, och den statliga länsförvaltningen deltar i projektet som beräknas pågå , dvs. läns landsting samt och kommuner ingår i frikommunförsöket. För att skapa så goda förutsättningar som möjligt att anpassa organisation och arbetssätt till lokala och regionala förutsättningar har regeringen utsett även övriga nio kommuner i länet till frikommuner. Med uppgift att svara för förnyelseprojektets genomförande, uppföljning och utvärdering har en regional projektorganisation . Ledningsgruppens ordförande är landshövding . Inom ramen för projektet pågår ett tämligen omfattande inventeringsarbete. Avsikten är att detta skall leda till att ett antal delprojekt bildas för förnyelse inom såväl den statliga sektorn som verksamheten i kommuner och landsting. Enligt regeringens mening påverkas inte länsförnyelseprojektet av att frikommunförsöket upphör. Den organisatoriska frihet som anknytningen till frikommunförsöket har inneburit kommer att finnas även i fortsättningen. I de fall lagar eller andra författningar utgör hinder för en önskvärd utveckling bör förslag om dispenser eller undantagsregler även fortsättningsvis kunna läggas fram till regeringen. 5 Undantag från tillsynskravet enligt lagen om tillsyn över stiftelser Regeringens förslag: Försöksverksamheten med undantag från tillsynskravet för stiftelser som förvaltas av en kommun eller ett landsting och vars förmögenhet inte överstiger förlängs till utgången av . Utredningens förslag: Stiftelser som förvaltas av kommuner eller landsting och som har en förmögenhet som inte överstiger behöver ej anmälas till länstyrelsen och skall därmed vara undantagna från tillsyn. Skälen för regeringens förslag: Enligt 1 § lagen (1929:116) om tillsyn över stiftelser (tillsynslagen) skall en stiftelse anmälas till i det län där stiftelsens förvaltning utövas. En anmäld stiftelse skall enligt 8 § tillsynslagen stå under tillsyn av om denna finner att stiftelsen främjar ett allmännyttigt ändamål. Undantag från tillsynskravet kan ske om finner att stiftelsen redan står under nöjaktig tillsyn eller om tillsyn på grund av särskilda omständigheter inte behövs. Av 2 § tillsynslagen följer att stiftelser med en förmögenhet som inte överstiger . är undantagna från anmälningsskyldighet och därigenom även från tillsyn. Undantagna är även sådana stiftelser som enligt stiftarens föreskrift skall vara undantagna från tillsyn enligt lagen. När det gäller de kommuner och landsting som ingår i frikommunförsöket har värdegränsen höjts till . En bestämmelse om detta finns i lagen (1986:98) om undantag för vissa kommuner och landstingskommuner från bestämmelserna i lagen (1929:116) om tillsyn över stiftelser. Ett förslag till ny stiftelselag bereds inom . Avsikten är att regeringen skall remittera ett sådant lagförslag till lagrådet. Förslaget avses bl.a. innebära nya regler om registrering av och tillsyn över stiftelser. Erfarenheterna från försöksverksamheten har varit positiva. Men i avvaktan på resultatet av beredningsarbetet är det inte lämpligt att nu förändra inriktningen på den försöksverksamhet som bedrivs. Vi föreslår därför att den får fortsätta till dess att en ny lagstiftning om stiftelser trätt i kraft. Den nuvarande lagstiftningen om undantag från bestämmelserna om tillsyn över stiftelser bör därför ges fortsatt giltighet under ytterligare någon tid. 6 Kommunalt bedriven primärvård Regeringens förslag: I samband med att frikommunförsöket upphör ges lagstöd för kommuner att på försök bedriva primärvård utan att huvudmannaansvaret övergår på kommunen. Försöksverksamheten får pågå till utgången av och begränsas inte till vissa i förväg angivna kommuner. skall pröva frågor om tillstånd till försöksverksamhet och får fastställa villkor för verksamheten. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Utredningen har dock inte tagit upp frågan om det bör vara en uppgift för regeringen eller något annat organ att bedöma om kommunernas och landstingens överenskommelser uppfyller de krav på försöksverksamheten som bör gälla. Skälen för regeringens förslag: Genom lagen (1985:1089) om försöksverksamhet inom hälso- och sjukvårdens område öppnades möjligheter för de kommuner som ingår i frikommunförsöket att på försök helt eller delvis bedriva viss hälso- och sjukvård (primärvård) i kommunen, men med bibehållet huvudmannaansvar för . Lagen, som sedermera har utvidgats till att gälla även kommuner som ingår i en landstingskommun som får bedriva försöksverksamhet inom ramen för frikommunförsöket, gäller till utgången av . Försöksverksamheten förutsätter medgivande av regeringen som också får bestämma de villkor som skall gälla för verksamheten. Mot denna bakgrund övertog kommun genom avtal med läns landsting driftsansvaret för primärvården inom Vivalla- kommundel. Avtalet innebär bl.a. att anvisar ett årligt ramanslag till kommunen. Personalen är dock fortfarande landstingsanställd. Ett liknande avtal har också upprättats mellan och i . Enligt detta avtal tar kommunen över ansvaret för primärvården inom primärvårdsområde till utgången av . De erfarenheter som redovisats från försöken är väsentligen positiva. har behandlat regeringens proposition (1990/91:121) om försöksverksamhet med kommunalt huvudmannaansvar för primärvård m.m. (1990/91:SoU21, rskr. I propositionen föreslogs att kommunerna inom ramen för en försöksverksamhet får erbjuda viss hälso- och sjukvård (primärvård). Om ett landsting och en kommun är överens om det och lämnar sitt medgivande, skall kommunen med huvudmans ansvar kunna överta skyldighet att erbjuda sådan vård. Försöksverksamheten skall pågå fr.o.m. till utgången av . Verksamheten regleras i lagen (1991:1136) om försöksverksamhet med primärvård. och har hos ansökt om att få delta i försöksverksamhet enligt lagen om försöksverksamhet med primärvård. För är en fortsatt försöksverksamhet motsvarande den som skett inom ramen för frikommunförsöket därmed inte aktuell. kommun och läns landsting är dock intresserade av en fortsättning av försöksverksamheten i kommundel och har även hos regeringen ansökt om ett sådant försök i ytterligare en kommundel. Ett landsting har redan nu rätt att överlåta driftsansvaret för t.ex. primärvården på en kommun. För att kommunen skall kunna åta sig denna uppgift krävs däremot ett särskilt lagstöd. Lagen om försöksverksamhet med primärvård ger dock inte kommunerna möjlighet att bedriva primärvård, om det inte sker en förändring av huvudmannaskapet. För att möjliggöra en fortsättning och eventuell utvidgning av verksamheten i kommun behövs därför ett särskilt lagstöd. Detta bör dock inte begränsas till kommun utan gälla alla kommuner i landet. Verksamheten bör bygga på intresset i kommuner och landsting (jfr 1990/91:SoU9 och prop. 1990/91:121). Att kommunerna kan bedriva primärvård under huvudmannaansvar talar inte mot en sådan ordning. Lokala förhållanden och förutsättningar kan medföra att kommuner och landsting vill pröva en lösning som i ett inledningsskede inte är så omfattande som den som en förändring av huvudmannaansvaret innebär. Det bör också nämnas att försöksverksamheten enligt den s.k. Dalamodellen (se avsnitt 4) förutsätter att en möjlighet till sådana lösningar finns. Den hittillsvarande försöksverksamheten på hälso- och sjukvårdens område inom ramen för frikommunförsöket har, som redan nämnts, krävt regeringens medgivande. Det bör även i fortsättningen krävas godkännande av avtal om att kommunerna skall bedriva viss hälso- och sjukvård. I likhet med vad som gäller för försöksverksamheten med primärvård under huvudmannaansvar bör det dock i fortsättningen bli en uppgift för att pröva dessa avtal (jfr prop. 1990/91:121). Det är vidare lämpligt att de olika försöken med primärvård kan ges samma giltighetstid. Giltighetstiden för lagen (1985:1089) om försöksverksamhet inom hälso- och sjukvårdens område, med de angivna förändringarna, bör därför förlängas till utgången av . Beträffande den närmare uppläggningen av försöken och utvärderingen av dessa vill vi i övrigt hänvisa till regeringens och uttalanden i samband med behandlingen av förslaget om försöksverksamhet med primärvård under huvudmannaansvar. 7 och omsorg -- Regeringens förslag: Giltighetstiden för den särskilda lagen om försöksverksamhet inom , hälso- och sjukvårdens samt omsorgsverksamhetens område förlängs med . Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen (1988:1419) om försöksverksamhet inom , hälso- och sjukvårdens samt omsorgsverksamhetens område kan regeringen medge att och kommun på försök gemensamt får fullgöra uppgifter inom , viss hälso- och sjukvård (primärvård) samt verksamheten med särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl. Verksamheten skall bedrivas genom kommunalförbund. Lagen gäller till utgången av . och kommun hemställde gemensamt om att regeringen skulle lämna medgivande till försöksverksamhet inom samt hälso- och sjukvårdens (primärvårdens) område i . Regeringen beslutade att lämna medgivande till en försöksverksamhet. Verksamheten startade och skall pågå till utgången av . är ett försök att samverka under en gemensam huvudman -- -- och gemensam förvaltning för hela och hela primärvården i samma geografiska område. Verksamheten innefattar ett utvecklings- och utbildningsarbete med inriktning på arbetslag för all personal. Det har bl.a. bildats hemvårdsgrupper med ansvar för hemtjänst och hemsjukvård. Social- och civildepartementen har nära följt försöksverksamheten i . Regeringen har beslutat att finansiera den slutliga utvärderingen. kommun och har gemensamt ansökt om förlängning av försöksperioden . Regeringen anser i likhet med utredningen att lagens giltighetstid bör förlängas så att ansökan kan bifallas. I samband med lagens tillkomst gav regeringen tillkänna att det i och för sig vore värdefullt om försöksverksamheten kom att omfatta även tandvård (1988/89:KU6, rskr. Som angav hade emellertid det landsting och den kommun som omfattas av lagen inte för avsikt att ta med tandvården i försöket. och kommunen har inte heller därefter haft sådan avsikt. Det finns därför inte någon anledning att i samband med den nu föreslagna förlängningen av lagens giltighetstid komplettera lagen med en bestämmelse om tandvård. 8 Förskrivningsrätt för distriktssköterskor förslag: Försöksverksamheten med rätt för distriktssköterskor att förskriva vissa läkemedel förlängs i avvaktan på utvärderingen av försöket. Utredningens förslag: Utredningen redovisar att frågan om försöksverksamhetens giltighetstid uppmärksammats av chefen för och hemställer för sin del att bevakar frågans fortsatta utveckling och vidtar de åtgärder som omständigheterna motiverar . Skälen för regeringens förslag: Med stöd av lagen (1988:23) om tillämpning av lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m. vid viss försöksverksamhet har distriktssköterskor i på försök rätt att förskriva vissa läkemedel. Lagen trädde i kraft och gäller till utgången av . Försöksverksamheten startade och omfattade ett fyrtiotal distriktssköterskor som genomgått särskild utbildning. Verksamheten skulle enligt planerna pågå . Därefter skulle en utvärdering av verksamheten ske. har av regeringen fått i uppdrag att genomföra utvärderingen och skall avrapportera denna under /92. Enligt vad anfört har försöket haft positiva effekter, särskilt för folk i glesbygdsområden. I avvaktan på utvärderingen har försöksverksamheten förlängts till slutet av . Ett avbrott i den pågående verksamheten bör enligt regeringens mening undvikas, inte minst om verksamheten skall permanentas. Giltighetstiden för den särskilda lagen om läkemedelskostnader vid viss försöksverksamhet bör därför förlängas så att utvärderingen hinner slutföras och ett slutligt ställningstagande till verksamheten kan ske. En förlängning med torde vara tillräcklig. 9 prövning av tillstånd för enskilda personer eller sammanslutningar att bedriva förskole- eller fritidshemsverksamhet Regeringens förslag: Lagen (1987:442) om försöksverksamhet med tillståndsprövning för vissa hem för vård eller boende enligt socialtjänstlagen (1980:620) utvidgas till att omfatta alla kommuner och giltighetstiden förlängs. Detta innebär att varje kommun, som genom en skriftlig anmälan till åtar sig att delta i försöksverksamheten, beslutar i stället för i frågor om tillstånd för enskilda personer eller sammanslutningar att bedriva förskole- eller fritidshemsverksamhet. Utredningen föreslår att socialtjänstlagen ändras så att tillståndsprövningen generellt läggs på socialnämnden, alternativt att giltighetstiden lag förlängs och att lagen utvidgas till att omfatta samtliga kommuner. Skälen för regeringens förslag Gällande rätt Enligt 69 § socialtjänstlagen (1980:620) skall en enskild person eller sammanslutning som vill inrätta ett hem för vård eller boende ansöka om tillstånd för detta hos . I andra stycket samma paragraf sägs att detta även gäller hem som har inrättats för vård under en begränsad del av dygnet. Härigenom omfattar tillståndskravet bl.a. de enskilda förskolorna. Efter en framställning från och på grundval av regeringens proposition 1986/87:118 beslöts lagen (1987:442) om försöksverksamhet med tillståndsprövning för vissa hem för vård eller boende enligt socialtjänstlagen (1980:620). Försöksverksamheten omfattar de frikommuner som genom skriftlig anmälan till åtagit sig att delta i verksamheten. Den innebär att en enskild person eller sammanslutning som vill inrätta ett hem för vård eller boende för att bedriva förskole- eller fritidshemsverksamhet skall söka tillstånd hos socialnämnden i den kommun där verksamheten skall bedrivas. Tillståndsprövningen sker således, med avvikelse från vad som föreskrivs i socialtjänstlagen, av socialnämnden. Lagen gäller till utgången av . Överväganden Enligt vad regeringen erfarit har försöksverksamheten fungerat väl där den har bedrivits. Underlaget för ett slutligt ställningstagande till om ordningen med tillståndsprövning bör permanentas genom att regleras i socialtjänstlagen är emellertid begränsat. Det kan i sammanhanget anmärkas att regeringen har tillsatt en utredning med uppgift att göra en översyn av socialtjänstlagen (dir. 1991:50). Med hänsyn härtill är det enligt vår mening lämpligt att nu låta försöksverksamheten enligt lag utvidgas till att omfatta samtliga kommuner. Därvid bör lagens giltighetstid förlängas till utgången av . 10 Ökade kommunala befogenheter vid tillsyn enligt djurskyddslagen Regeringens förslag: Försöksverksamheten med ökade kommunala befogenheter enligt djurskyddslagen (1988:534) förlängs till utgången av . Utredningens förslag: Överenstämmer med regeringens. Skälen för regeringens förslag: Den lokala tillsynen av djurskyddet i kommunerna skall enligt djurskyddslagen (1988:534) utövas av kommunerna. Den regionala tillsynen utövas av enligt djurskyddsförordningen (1988:539). Lagen ger möjlighet för såväl kommunerna som att ingripa på olika sätt mot försummelser beträffande djurens vård och behandling. befogenheter är emellertid mer omfattande än kommunens. I samband med att försöksverksamheten med ökad självstyrelse inleddes inkom framställningar från bl.a. om att befogenheter enligt vissa bestämmelser i dåvarande lagen (1944:219) om djurskydd även skulle tillkomma miljö- och hälsoskyddsnämnderna i frikommunerna. Framställningarna resulterade i lagen (1986:99) om försöksverksamhet med ökade kommunala befogenheter enligt lagen (1944:219) om djurskydd. Försöksverksamheten har fortsatt även sedan den nya djurskyddslagen trädde i kraft , lag (1986:99) om försöksverksamhet med ökade kommunala befogenheter vid tillsyn enligt djurskyddslagen (1988:534). Försöksverksamheten på detta område innebär bl.a. att miljö- och hälsoskyddsnämnderna i kommunerna ges samma befogenheter som länsstyrelserna att i vissa situationer besluta om att djur skall omhändertas samt att meddela förbud att ha djur. uppdrog regeringen åt lantbruksstyrelsen (uppdraget har sedan lantbruksstyrelsen upphört överlämnats till ) att redovisa hur den lokala djurskyddstillsynen anordnats. Redovisningen skall särskilt belysa utformningen av och innehållet i djurskyddstillsynen samt tillämpningen av djurskyddslagens bestämmelser om förbud att ha hand om djur och omhändertagande av djur. Redovisningen skall innefatta en utvärdering av tillsynen och jordbruksverket skall även ge förslag till de eventuella ytterligare åtgärder som kan anses erforderliga för att bedriva en effektiv tillsyn. I uppdraget ingår även att genomföra en utvärdering av den försöksverksamhet som bedrivits inom ramen för frikommunförsöket. Uppdraget skall redovisas till regeringen . I avvaktan på resultatet av jordbruksverkets utredning bör enligt regeringens mening försöksverksamheten förlängas till utgången av för de kommuner som har haft möjlighet att delta i verksamheten. 11 Övriga frågor Vi har i det föregående redovisat de förslag till lagstiftningsåtgärder inom olika områden som bör vidtas med anledning av att frikommunförsöket upphör vid utgången av . För att ge en mera samlad bild av frikommunförsökets resultat redovisar vi i det följande frågor där regeringen kan ta ställning utan medverkan. Vi vill också hänvisa till den redovisning som görs i bilaga 2. 11.1 beslutanderätt i fråga om skyddsrum Mot bakgrund av beslut om frikommunförsöket hemställde att få bedriva försök med ökad bestämmanderätt i fråga om vissa skyddsrumsärenden. Genom beslut uppdrog regeringen åt att vidta sådana åtgärder att fick en utökad beslutanderätt på det sätt som kommunen föreslog. Erfarenheterna från den utökade beslutanderätten i fråga om vissa skyddsrumsärenden i är i huvudsak positiva. Inom försvarsdepartementet bereds frågan om en ny civilförsvarslagstiftning. I avvaktan på att detta arbete slutförs kommer regeringen vidta åtgärder så att försöksverksamheten i kan fortsätta. 11.2 Utvidgad rätt till egen sjukskrivning. Vid försäkringskassorna i och bedrevs /89 försök med utvidgad rätt till egen sjukskrivning, som innebar att sjukintyg fordrades först fr.o.m. femtonde dagen. Totalt ingick 150 000 sjukfall i försöket. Försöket visade att de som hade möjligheten att sjukskriva sig själva utan läkarintyg i genomsnitt hade en halv ersatt sjukdag mer per sjukfall än övriga. Uppräknat till riksnivå skulle ökningen av sjukpenningkostnaderna motsvara , alltså en ganska betydande ökning av den allmänna försäkringens utgifter. Försöket avslutades och resultatet talade således inte för en fortsättning. Ursprungligen fanns planer på ett större projekt för att studera sjukskrivningsbeteendet men det ansågs ha förlorat sin aktualitet i samband med att förslaget om 14 dagars sjuklön lanserades.