prop · GF0353 · 1992-01-01 00:00:00 — Kolumnnamn: Kolumn2 Kolumnrubrik: ----------------------- Radiotidningar får inte sändas i rundradiosändning eller i trådsändning som når fler än 100 bostäder utan tillstånd av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Med rundradiosändning och trådsändning avses detsamma som i radiolagen (1966:755). Radiotidningar får inte sändas i rundradiosändning utan tillstånd av taltidningsnämnden. Med rundradiosändning avses detsamma som i radiolagen (1966:755). I lagen (1991:000) om kabelsändningar till allmänheten finns bestämmelser om trådsändningar av radiotidningar som når fler än 100 bostäder. 7 § ----------------------- ViewPoint tabellnamn: Tabell1 Kolumnnamn: Kolumn3 Kolumnrubrik: Kolumnnamn: Kolumn2 Kolumnrubrik: ----------------------- Ett tillstånd att sända en radiotidning kan återkallas, om den som har fått tillståndet bryter mot denna lag eller mot villkor som avses i 5 §. Beslut om återkallelse av tillstånd får överklagas hos kammarrätten, om beslutet meddelas av en annan myndighet än regeringen. Ett tillstånd att sända en radiotidning kan återkallas, om den som har fått tillståndet bryter mot denna lag eller mot villkor som avses i 5 §. Ett sådant beslut meddelas av taltidningsnämnden. 9 § ----------------------- ViewPoint tabellnamn: Tabell2 Kolumnnamn: Kolumn3 Kolumnrubrik: Kolumnnamn: Kolumn2 Kolumnrubrik: ----------------------- Beslut av taltidningsnämnden enligt 2 och 7 §§ får överklagas hos kammarrätten. ----------- Denna lag träder i kraft . 4Förslag till Lag om ändring i lagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter och ljud- och bildupptagningar Härigenom föreskrivs att 11 § lagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter och ljud- och bildupptagningar skall ha följande lydelse. ----------------------- ViewPoint tabellnamn: Tabell4 11 § ----------------------- ViewPoint tabellnamn: Tabell5 Kolumnnamn: Kolumn3 Kolumnrubrik: Kolumnnamn: Kolumn2 Kolumnrubrik: ----------------------- I fråga om ljudradio- och televisionsprogram, som avses i 1 § radioansvarighetslagen (1966:756), skall programföretaget till arkivet för ljud och bild lämna ett pliktexemplar i form av en sådan upptagning som programföretaget skall göra enligt 10 § första stycket nämnda lag. Pliktexemplaret skall lämnas inom en månad från den dag då programföretagets skyldighet att bevara upptagningen upphörde. I fråga om ljudradio- och televisionsprogram, som svenskt programföretag får sända med stöd av tillstånd enligt 5 § radiolagen (1966:755) eller som genom satellitsändning som utgår från förmedlas till allmänheten från svenskt programföretag, skall programföretaget till arkivet för ljud och bild lämna ett pliktexemplar i form av en sådan upptagning som programföretaget skall göra enligt 5 kap. 3 § lagen (1991:000) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden. Pliktexemplaret skall lämnas inom en månad från den dag då programföretagets skyldighet att bevara upptagningen upphörde. Denna lag träder i kraft . 5Förslag till Lag om ändring i lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och videogram Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och videogram skall ha följande lydelse. ----------------------- ViewPoint tabellnamn: Tabell4 2 § ----------------------- ViewPoint tabellnamn: Tabell5 Kolumnnamn: Kolumn3 Kolumnrubrik: Kolumnnamn: Kolumn2 Kolumnrubrik: ----------------------- Från granskningsplikt enligt denna lag undantas filmer och videogram som 1. sänds i radiosändning, 2. sänds i trådsändning om sändningen är en vidaresändning av en rundradiosändning eller av en sändning från en satellit i fast trafik eller om sändningen är en egensändning som också sker till bostäder med stöd av tillstånd enligt 5 § andra stycket radiolagen (1966:755) eller i enlighet med bestämmelserna i lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar, 3. utgör reklam för vara eller tjänst, 4. visas vid varumässa, utställning eller sportevenemang, om inte själva visningen utgör en allmän sammankomst, 5. visas inom ett museum som ett led i museets normala utställningsverksamhet och är en dokumentär framställning. Från granskningsplikt enligt denna lag undantas filmer och videogram som 1. sänds i radiosändning, 2. sänds i trådsändning om sändningen är en vidaresändning av en sändning från en satellit eller annars av en rundradiosändning eller om sändningen är en egensändning i enlighet med bestämmelserna i lagen (1991:000) om kabelsändningar till allmänheten, 3. utgör reklam för vara eller tjänst, 4. visas vid varumässa, utställning eller sportevenemang, om inte själva visningen utgör en allmän sammankomst, 5. visas inom ett museum som ett led i museets normala utställningsverksamhet och är en dokumentär framställning. ----------- Denna lag träder i kraft . 6Förslag till Lag om ändring i lagen (1991:000) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden Härigenom föreskrivs att 5 kap. 7 § lagen (1991:000) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden skall ha följande lydelse. ----------------------- ViewPoint tabellnamn: Tabell1 5 kap. 7 § ----------------------- ViewPoint tabellnamn: Tabell5 Kolumnnamn: Kolumn3 Kolumnrubrik: Kolumnnamn: Kolumn2 Kolumnrubrik: ----------------------- I närradiolagen (1982:459) finns ytterligare bestämmelser om skyldighet att tillhandahålla inspelningar av radioprogram. I närradiolagen (1982:459) och i lagen (1991:000) om kabelsändningar till allmänheten finns ytterligare bestämmelser om skyldighet att tillhandahålla inspelningar av radioprogram. I lagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter och ljud- och bildupptagningar finns bestämmelser om skyldighet att lämna skrifter och upptagningar till bibliotek eller till arkivet för ljud och bild. 1 Lydelse enligt prop. 1990/91:179. P r o p . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , , , , , , P. , Proposition med förslag till ny lagstiftning för kabelsändningar m.m. 1 Inledning har antagit förslaget till yttrandefrihetsgrundlag (prop. 1990/91:64, KU1991/92:1, rskr 2). Den nya grundlagen träder i kraft . gällande kabellagstiftning är inte förenlig med yttrandefrihetsgrundlagen. En djupgående principiell skillnad föreligger däri att medan kabellagen utgår från att tillstånd fordras för kabelsändningar, stadgar yttrandefrihetsgrundlagen rätt för var och en att sända radioprogram i tråd. Även i andra hänseenden har förutsättningarna förändrats med den nya grundlagen. Sammantaget medför de nya förutsättningar som följer av yttrandefrihetsgrundlagen att den nuvarande kabellagen bör ersättas av ny lagstiftning. I promemorian (Ds 1991:42) Ny lagstiftning om kabelsändningar, som har utarbetats inom , har framlagts förslag till sådana lagändringar som skall bringa kabellagstiftningen i överensstämmelse med den nya grundlagen. I promemorian understryks att förslaget endast syftar till en temporär lösning av lagstiftningsfrågan, nämligen till dess beslut i sedvanlig ordning har fattats med anledning av ett förslag av radiolagsutredningen. Promemorian har remissbehandlats. Till protokollet i detta ärende bör fogas promemorians lagförslag som bilaga 1 samt en förteckning över remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandena som bilaga 2. Regeringen beslutade att inhämta lagrådets yttrande över förslag till lag om kabelsändningar, förslag till ändring i radiolagen och vissa andra lagar. Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3. Lagrådet lämnade i yttrande förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet som bilaga 4. Lagrådets granskning har lett till vissa redaktionella ändringar. Det förslag som läggs fram för innehåller en väsentlig förändring i förhållande till det av lagrådet granskade förslaget. Sålunda föreslås här inte något generellt förbud för reklam i egensändningar.Reklamförbud kvarstår bara för sådana lokala kabelsändarföretag som skall ges sändningsutrymme utan avgift till nätägaren. För reklamsändningar föreslås regler som är utformade med utgångspunkt i de regler som har beslutats för en marksänd TV-kanal (se prop. 1990/91:149). Dessa regler har granskats av lagrådet. Det bör här påpekas att förslaget även i denna del utgör endast en temporär lösning.Också förslaget i 17 § radiolagen angående radionämndens sammansättning är en nyhet i förhållande till lagrådsremissen. Det innebär dock endast att bestämmelsen som tidigare haft förordnings form nu överförs till lag. Med hänsyn till det anförda och till att det är angeläget att lagstiftningsärendets behandling inte fördröjs, P r o p . anser jag att en förnyad lagrådsgranskning bör kunna underlåtas. P r o p . 2.1 Satellitsändningarnas utveckling Utbyggnaden av kabelnät till hushållen tog fart efter det att satelliter började användas för att sända TV-program till allmänheten i . En telesatellit förstärker en radiosignal från en sändare på jordytan och sänder den tillbaka till jorden. Signalen från satelliten kan tas emot inom ett mycket stort område. Eftersom satellitsignalen är svag krävs känsliga mottagare och stora antenner, som vanligen är utformade som en skål eller tallrik ("parabolantenner"). De satelliter som används för TV-överföringar till allmänheten är av den geostationära typen, dvs. de roterar runt jorden i en bana som ligger över ekvatorn. En satellit som rör sig i denna bana i jordrotationens riktning befinner sig alltid över samma punkt på jordytan. Det gör att en mottagningsantenn lätt kan riktas mot satelliten. Telesatelliter kan delas in efter sin tekniska beskaffenhet eller sitt användningsområde. Någon klar och allmänt vedertagen indelningsgrund finns inte, utan olika indelningar används i olika sammanhang. Den internationella telekonventionen och det till konventionen hörande s.k. radioreglementet innehåller föreskrifter om tilldelning av radiofrekvenser för olika ändamål, bl.a. hur radiofrekvensspektrum skall få användas för olika slags satellittjänster. För detta ändamål skiljer man bl.a. mellan fast satellittrafik, "", och satellitrundradio, "". Fast satellittrafik innefattar satellittrafik mellan markstationer med bestämd belägenhet. Även sändningar till satelliter räknas som fast satellittrafik. Med satellitrundradio avses sändningar från satelliter som är avsedda för direkt mottagning av den stora allmänheten. Med direkt mottagning avses i radioreglementet både individuell mottagning och mottagning i gemensamma anläggningar. I radioreglementet finns bestämmelser om att vissa frekvensband är avsedda för fast satellittrafik och andra för satellitrundradio. Det finns också regler för vilka procedurer som skall följas då någon avser att börja utnyttja satelliter för olika ändamål. Det har emellertid visat sig att satelliterna inte alltid används enbart för det ändamål för vilket det utnyttjade frekvensbandet är avsett. De viktigaste telesatellitsystemen är de som ägs av mellanstatliga organistioner. är medlem i den världsomspännande organisationen (Organization) och i den europeiska satellitorganisationen (Organization). Det finns även satelliter som ägs av enskilda stater eller av privata företag. De första telesatelliterna i reguljär drift togs 1964. Dessa satelliter användes för överföring av teletrafik och TV-program över stora avstånd, t.ex. mellan olika kontinenter. Mottagare av TV-sändningarna var nationella radioföretag som använde programmen i sina vanliga rundradiosändningar. Några planer på att använda satelliterna för att överföra TV-program till enskilda kabelnät fanns inte . I inleddes sändningar av TV-program via satellit till kabelnät . Fram till användes i huvudsak satelliter ägda av Eutelsat eller . Dessa satelliter sände med låg effekt i frekvensband som är avsedda för fast satellittrafik. P r o p . mottagningsutrustning som krävs är förhållandevis skrymmande och dyrbar. Sändningarna utnyttjades därför i första hand av kabelnät där många anslutna hushåll kunde dela på kostnaden för mottagaren. Det förekom emellertid också att enskilda hushåll skaffade utrustning för att kunna ta emot programmen. skedde ett generationsskifte i fråga om satelliter. De tidigare satelliterna med ca 20 W sändareffekt ersattes med nya som har högre effekt, ca 50 W. Dessa s.k. medeleffektsatelliter kan sända TV-program som kan tas emot med billigare och mer lätthanterlig utrustning. Sändningarna blir därmed lätt tillgängliga även för små centralantennanläggningar och enskilda hushåll. Medeleffektsatelliterna sänder i frekvensband som är avsedda för fast satellittrafik, men de är helt eller huvudsakligen avsedda för TV-distribution till kabelnät och enskilda hushåll. Den första medeleffektsatelliten i var , som ägs av ett privat konsortium i . Denna satellit togs i bruk . Därefter har flera medeleffektsatelliter tillkommit. sänds de allra flesta TV-program, som har intresse för den svenska publiken, över sådana satelliter. De satelliter som är särskilt avsedda för satellitrundradio kallas även direktsändande satelliter eller efter förkortningen för "". Vid en internationell konferens fattades beslut om frekvenser och positioner i den s.k. geostationära satellitbanan för sådana satelliter. Huvudprincipen är att varje stat tilldelas en banposition och fem sändningsfrekvenser samt att sändningarna skall vara avsedda att, så långt det är praktiskt möjligt, endast täcka det egna landet. Undantag från principen om nationell täckning gjordes för bl.a. , , och , som tillsammans disponerar fyra frekvenskanaler för s.k. östnordisk täckning. Det finns nu ca ett halvdussin rundradiosatelliter i bruk över . En av dessa är den svenska Tele-X. sänds ett 80-tal TV-programkanaler ut från satellit över . P r o p . 2.2 Utbyggnaden av kabelnät I satte utbyggnaden av kabelnät för vidaresändning av program från satelliter igång i mindre skala . Därefter har utbyggnadstakten ökat. Enligt uppgift från kabelnämnden kunde ca 1,6 miljoner bostäder nås av satellitsändningar från kabelnät med tillstånd (se följande avsnitt). Det motsvarar av de svenska hushållen. Vid sidan av de nät som omfattas av kabelnämndens statistik finns bl.a. mindre nät som omfattar högst 100 bostäder. Antalet hushåll som är anslutna till sådana nät eller till anläggningar för enskild mottagning av satellitsändningar kan uppskattas till några hundra tusen. Marknaden för kabelnät domineras av , som svarar för av de anslutna bostäderna. Det näst största företaget är Kabelvisionen marknadsandel. Förutom att användas till vidaresändning av TV- och ljudradioprogram kan kabelnäten också utnyttjas för ursprungliga sändningar, s.k. egensändningar. Det finns s.k. lokala kabelsändarföretag på 23 orter. 2.3 Lagstiftningen om lokala kabelsändningar Lagstiftningen om lokala kabelsändningar behandlar vidaresändning av programkanaler från satelliter i fast trafik och egensändningar i kabelnät som når fler än 100 bostäder. Reglerna gäller bl.a. skyldighet att se till att bostäder i anslutna fastigheter nås av vissa rundradiosändningar och att bereda utrymme för vissa egensändningar, samt programmens innehåll. De viktigaste reglerna finns i lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar, den s.k. kabellagen, och i lagen (1985:1057) om ansvarighet för lokala kabelsändningar (kabelansvarighetslagen). Dessa lagar trädde i kraft och avlöste en tidigare provisorisk reglering. För lokala kabelsändningar, enligt kabellagens definition lokala trådsändningar av radioprogram som når fler än 100 bostäder, behövs tillstånd om det inte är frågan om vidaresändning av rundradiosändningar. Tillstånd kan avse satellitsändning, dvs. vidaresändning av programkanaler från satelliter i fast trafik, eller egensändningar, som definieras som sändning av annat slag än vidaresändning. Frågor om lokala kabelsändningar prövas av en för hela landet gemensam statlig kabelnämnd, som också skall ha tillsyn över verksamheten. Tillstånd till satellitsändning kan ges till nätinnehavare eller till lokala kabelsändarföretag. Med lokalt kabelsändarföretag menas en svensk juridisk person som har bildats för att bedriva lokala kabelsändningar och i vilken ingår företrädare för olika intressen och meningsriktningar inom tillståndsområdet. Tillstånd till egensändningar kan ges till ett lokalt kabelsändarföretag. Nätinnehavare och lokala kabelsändarföretag kan emellertid också få tillstånd att upplåta kanaler åt andra för egensändningar. Däremot kan nätinnehavare inte få tillstånd att själva bedriva egensändningar. Varje tillstånd avser ett begränsat område, som får omfatta högst en kommun. Om det finns särskilda skäl får dock ett tillstånd omfatta ett större område. Tillstånden meddelas för högst . Den som har fått tillstånd till satellitsändningar eller till upplåtelse av kanaler är skyldig att se till att de boende i fastigheter som ansluts till kabelnätet på ett tillfredsställande sätt kan ta emot radioprogram som sänds med stöd av 5 § första stycket radiolagen och som vid tillståndsperiodens början är avsedda att tas emot inom tillståndsområdet. Bestämmelsen innebär att skyldigheten omfattar sändningarna från . Även den nya tredje TV-kanal som enligt beslut (prop. 1990/91:149, KU39, rskr. 370) får inleda sändningar i skulle omfattas. Däremot gäller skyldigheten inte för andra rundradiosändningar, t.ex. närradion. P r o p . En nätinnehavare som har fått tillstånd att sända är vidare skyldig att kostnadsfritt tillhandahålla en kanal i kabelnätet för det lokala kabelsändarföretagets egensändningar av televisionsprogram. Undantag kan medges för kabelnät med liten kanalkapacitet. Vissa regler syftar till att slå vakt om egensändningarnas lokala karaktär, bl.a. genom att motverka nätverksbildning. Det är inte tillåtet att sända satellitsändningar och egensändningar i samma kanal eller i en kanal där det också förekommer vidaresändningar av rundradioprogram. Det är inte heller tillåtet att i en egensändning inom ett tillståndsområde vidaresända ett radioprogram som vid samma tillfälle vidaresänds inom ett annat tillståndsområde utanför kommunen. Ett tillstånd till satellitsändningar innebär rätt att vidaresända programkanaler från satelliterna. Det förekommer alltså inte någon förhandsprövning innan en viss kanal får sändas ut i kabelnäten. Däremot finns möjlighet att för av högst förbjuda fortsatt vidaresändning av en viss programkanal om innehållet står i strid med den svenska lagstiftningen vad gäller pornografi, våldsskildringar eller rashets samt reklam som riktas särskilt mot . För egensändningar finns möjlighet att för av högst återkalla sändningstillståndet eller att förordna att den som sänder i upplåten kanal skall upphöra med sändningarna. En förutsättning för detta är att sändningarnas innehåll har överskridit reglerna om pornografi, våldsskildringar eller rashets samt reklam och s.k. sponsring. Återkallelse av tillstånd kan också användas som påföljd vid överträdelse av vissa andra bestämmelser i kabellagen. Beslut om förbud eller återkallelse med anledning av att innehållet strider mot reglerna om pornografi, våldsskildringar eller rashets fattas av domstol på talan av justitiekanslern och under medverkan av jury. I övriga fall beslutar kabelnämnden. De som har fått tillstånd till satellitsändningar skall erlägga en avgift till staten. Reglerna återfinns i lagen (1985:1061) om avgifter i ärenden om lokala kabelsändningar. Enligt lagen skall avgiften beräknas till per kalenderhalvår för varje bostad som kan nås av satellitsändningar från tillståndshavaren. Den som är avgiftsskyldig skall lämna uppgifter till kabelnämnden om hur många bostäder som kan nås av hans satellitsändningar. Om någon underlåter att betala avgift inom föreskriven tid kan tillståndet återkallas. 2.4 Gemensamma europeiska regler Tillkomsten av satelliter innebär att det blir möjligt att från utlandet rikta sändningar till publiken i ett visst land. kan konkurrera med programföretag i mottagarlandet utan att behöva följa de regler som gäller för de inhemska företagen. Med syfte att underlätta spridningen av utländska TV-program genom att upprätta vissa gemensamma minimiregler har två olika mellanstatliga regelverk utarbetats i . undertecknades en inom utarbetad konvention om gränsöverskridande television. Konventionen innebär att de sändande länderna åtar sig att se till att TV-sändningar som kan tas emot i andra länder följer vissa minimiregler i fråga om t.ex. våldsskildringar, pornografi, skydd för barn och ungdom, rätt till beriktigande av uppgifter samt reklam och sponsring. De mottagande länderna å sin sida åtar sig att inte förhindra mottagning av sändningar och att inte heller förhindra vidaresändning av sändningar som överensstämmer med konventionens regler. Konventionen innehåller också regler om hur konflikter vid tillämpningen av bestämmelserna skall lösas. Dessa regler ger i vissa fall ett mottagande land rätt att, som P r o p . en tillfällig åtgärd, hindra vidaresändning av en programtjänst vars innehåll strider mot konventionens regler. Konventionen träder i kraft sedan sju stater, av vilka fem skall vara medlemmar av , har förklarat att de önskar vara bundna av den. Såvitt nu kan bedömas kommer konventionen att träda i kraft . De Europeiska Gemenskaperna (EG) antog ett s.k. direktiv till medlemsstaterna om vissa föreskrifter om TV-sändningar. Innehållet i direktivet överensstämmer i väsentliga delar med konventionstexten. Medlemsstaterna skall ha genomfört nödvändiga ändringar av sina regler . Enligt den överenskommelse som har träffats mellan Efta-länderna och EG om att ingå det s.k. , skall direktivet med vissa modifikationer gälla för del. 2.5 Satelliternas utveckling har delvis satt kabellagen ur kraft Som tidigare nämndes omfattar kabellagens tillståndskrav vidaresändning av programkanaler från satelliter i fast trafik, medan vidaresändning av rundradiosändningar får ske utan tillstånd. Också rundradiosändningar från satellit får vidaresändas utan tillstånd. Åtskillnaden mellan olika slag av satellitsändningar motiverades bl.a. med att satellitrundradio antogs komma att bedrivas av nationella programföretag med omfattande förpliktelser, varför något tillstånd inte borde behövas. Tillkomsten av de starkare s.k. medeleffektsatelliterna har aktualiserat frågan om hur sändningar från dessa skall betraktas i förhållande till kabellagens tillståndskrav. Denna fråga har behandlats av kabelnämnden . beslutade nämnden att medeleffektsatelliten (I) vid tillämpningen av kabellagen skall behandlas som en direktsändande satellit och inte som en satellit i fast trafik. Sändningar från denna satellit kan därför vidaresändas i kabelnät utan krav på tillstånd enligt kabellagen. beslutade kabelnämnden vidare att även satelliterna Eutelsat II , VI F 4, Horizont 7, väst (programkanalen 1), Tele-X samt Tele-SAT 2 vid tillämpningen av kabellagen skulle behandlas som direktsändande satelliter och inte som satelliter i fast trafik. Också sändningar från dessa satelliter kan alltså vidaresändas i kabelnät utan krav på tillstånd. En nätinnehavare som endast vidaresänder programkanaler från dessa satelliter behöver inte heller erlägga någon avgift enligt lagen om avgifter i ärenden om lokala kabelsändningar. Avgifterna beräknas nämligen på antalet bostäder som kan ta emot satellitsändningar från tillståndshavaren, och satellitsändning är i kabellagen definierat som vidaresändning av sändningar från satelliter i fast trafik. Eftersom huvuddelen av de programkanaler som har intresse för en svensk publik sänds från satelliter som omfattas av kabelnämndens båda beslut, blir reglerna i lagen i praktiken endast i undantagsfall tillämpliga på vidaresändning av program från satelliter i . Efter har endast obetydliga avgifter erlagts. Kabellagen omfattar därmed i praktiken obligatoriskt endast egensändningar i kabelnät.