prop · GF03108 · 1992-01-01 00:00:00 — Remissinstanserna: Uttalar sig i regel mot en sänkning av statsanslaget. Ingen instans har uttalat sig mot ett fortsatt delat ansvar för finansiering mellan staten och näringslivet. Skälen för regeringens bedömning: Den rådande ordningen för finansiering har i princip visat sig vara ändamålsenlig. Jämfört med liknande organ i andra länder är företagsfinansieringsandel hög om uppdragsintäkterna medräknas. Mot bakgrund av vad som har anförts i det föregående bör dock statens bidrag till reduceras till hälften över den kommande treårsperioden. Användningen av statliga, liksom andra, medel måste givetvis ses i relation till verksamhetens mål. Det ankommer på att utifrån det övergripande målet ange delmål för olika verksamhetsgrenar, vilka kan följas upp. För att kunna studera måluppfyllelse är det nödvändigt att kunna studera effekterna av gjorda insatser, låg vara att det kan vara svårt att mäta verksamhetens resultat i kvantitativa termer, i synnerhet vad gäller exportserviceverksamheten. Många faktorer påverkar och samverkar innan en exportaffär kommer till stånd. gör redan nu en rad uppföljningsinsatser. Rådet bör dock undersöka vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas så att en så god uppföljning och effektivitetsmätning som möjligt kan göras. Det är härvid för statens vidkommande inte tillräckligt att enbart se på kretsen av återkommande kunder hos . Andra bedömningsgrunder behövs också för att mäta nyttan av insatta åtgärder. bör ges i uppdrag att följa upp och rapportera de statligt finansierade insatserna på ett mer detaljerat sätt. Det är väsentligt att undvika att anslagsmedel används för andra ändamål än de avsedda. Tillsammans med den andre huvudmannen bör också uppdraget till revisorer preciseras. 3 Anslag för /93 TREDJE HUVUDTITELN E. Utrikeshandel och exportfrämjande E 2. Exportfrämjande verksamhet 1990/91 Utgift 273 818 683 Reservation 28 /92 Anslag 259 815 000 1991/92 Anslag exkl. mervärdeskatt 259 479 939 1992/93 Förslag 219 180 000 Regeringens förslag: Anslaget Exportfrämjande verksamhet skall uppgå till . Anslagsminskningen förväntas leda till en minskning av den statsstödda aktionsverksamheten och rationaliseringar. Vidare föreslås att verksamheterna stöd till svensk projektexport och konsultstödet upphör i sin nuvarande form. Förslaget att upphöra med verksamheten stöd till svensk projektexport innebär att lagen (1979: 545) om beslutanderätt för exportråd beträffande projektexport bör upphävas. föreslås anslaget reduceras till hälften uttryckt i fast penningvärde. Minskningen förutses leda till ytterligare minskning av aktionsverksamheten samt förändringar i utlandsorganisationen. förslag: Rådet har lämnat en kortfattad anslagsframställning för /93 med en plan för budgetåren 1993/94-- 1994/95. I anslagsframställningen redovisar även sina prioriteringar för den kommande verksamheten. Arbetsområdet exportservice bör enligt rådet byggas ut och anpassas till de växande krav som ställs. Insatserna för små och medelstora företag anges vara en av rådets nyckelaktiviteter. Det särskilda småföretagsprogram, som funnits , planeras förstärkas. Underleverantörsfrågor anges därvid vara av särskilt intresse. Europaprogrammet, som går ut på att på olika sätt hjälpa svenska företag in på Europamarknaderna, avses byggas ut. När det gäller marknadsprioriteringar framhålls som den dominerande marknaden för svensk export. Särskild uppmärksamhet avses ägnas åt de s. k. reformländerna i . De snabbt växande marknaderna i prioriteras också liksom . anför att det särskilda arrangemanget för att främja svensk projektexport har givit positiva effekter och att det bör få fortsatt stöd. När det gäller konsultstödet pekas på att efterfrågan har fördubblats . föreslås höjas från 8 till 10 milj. kr. avser vidta åtgärder för att ytterligare höja kompetensen inom rådet. Vidare framhålls att konkreta mål måste finnas för att så långt möjligt uppnå mätbarhet. Ett rationaliseringsmål om av kostnaderna har satts upp. Representationen i världen måste ses över liksom organisation och ledningsstruktur. Företagsintäkterna bör enligt rådets målsättning kunna öka . begär totalt 302,5 milj. kr. i anslag för /93. I detta ligger en prisomräkning (ca 17 milj. ), ökade medel för svensk projektexport med 6 milj. kr. samt 20 milj. kr. för en utökning av programmen för små och medelstora företag samt underleverantörer. Detta senare belopp avses gälla för ett budgetår. Planen för budgetåren 1993/94 och 1994/95 innehåller endast prisomräkning på . Skälen för regeringens förslag: En huvuduppgift för den ekonomiska politiken är att bryta den ekonomiska stagnationen och att lägga grunden för en ny period av tillväxt, företagande och utveckling i . Av största vikt för ekonomiska utveckling är att små- och nyföretagandet får en renässans. har ett antal viktiga beslut fattats vilka syftar till att skapa ett sådan allmänt klimat för företagande och investeringar i att grunden återskapas för varaktig tillväxt. Inte minst har skatterna för småföretagen sänkts och regelverket för dessa företag förenklats. Det är främst genom dylika generella åtgärder som förutsättningarna skapas för ett vitalt och dynamiskt näringsliv. Men finns det skäl för statsmakterna att göra mer riktade insatser på områden som kan ses som en del i den ekonomiska infrastrukturen, där det finns samhällsekonomiska motiv för statligt stöd och där insatser kan leda till att ekonomins funktionssätt kan förbättras. Som framgått i det föregående är det regeringens bedömning att det finns samhällsekonomiska motiv för visst fortsatt statligt stöd till exportråd. Anslaget bör emellertid reduceras till hälften uttryckt i fast penningvärde. Vad gäller prioriteringarna i anslagsframställning noterar regeringen att betoningen av exportservice och insatser till förmån för små och medelstora företag samt underleverantörer stämmer väl med vad som har förordats i tidigare avsnitt avseende mål och motiv för statens engagemang i . Regeringen delar likaledes de marknadsprioriteringar som har givit uttryck för. har förstärkt sina insatser gentemot de baltiska länderna mot bakgrund av förändringar i dessa länder och svenska företags ökade intresse för dessa marknader. I enlighet med vad som sagts tidigare om rådets möjligheter att själv bestämma om utlandsorganisationen kan en chef utses för verksamheten i , och om rådet anser att detta är önskvärt. Med hänvisning till dels preciseringar i statens uppdrag till , dels till den omläggning av näringspolitiken som regeringen har aviserat kan anslaget minska med 50 milj. kr. Anslagsminskningen /93 förväntas leda till i första hand en minskning av den statsstödda aktionsverksamheten och rationaliseringar av verksamheten i stort. På förutses också att besparingar kan uppnås genom förändringar i utlandsorganisationen. Neddragningen innebär bl. a. att, till skillnad från utredningens bedömning, att det särskilda stödet till programmet svensk projektexport dras in. Detta innebär att lagen (1979: 545) om beslutanderätt för exportråd beträffande projektexport bör upphävas. En del av rådgivningsverksamheten, knuten till denna stödform, förutsätts ske inom rådets övriga verksamhet. Det bör också vara möjligt för rådet att inom ramen för givna medel pröva frågan om stöd till viss projektexport mot särskild avgift. Det föreslagna anslaget innebär också att förslag om ökade medel för småföretagsprogram och särskilda insatser för underleverantörer inte kan tillgodoses. Eventuellt utökade insatser för dessa företagsgrupper får finansieras genom omprioriteringar eller på annat sätt, exempelvis genom ett ökat företagsengagemang. Pris- och löneomräkning /93 uppgår till ca 9,7 milj. kr. En del av anslaget skall liksom tidigare stå till regeringens disposition för särskilda exportfrämjande insatser av olika slag. Som exempel på sådana insatser kan nämnas särskilda exportaktioner inklusive medverkan i internationella utställningar, informationssatsningar och tillfällig förstärkning av kommersiell representation i utlandet samt stöd till export av tjänster från statliga myndigheter. Kostnader för att täcka tidigare gjorda åtaganden inom verksamheterna stöd till svensk projektexport och konsultstödet får belasta denna del av anslaget. Administrationen av verksamheterna får dock hanteras av inom ramen för hos rådet tillgängliga medel. Vidare skall en del av anslaget användas i departementets informationsverksamhet om det europeiska integrationsarbetet. UD bedriver en omfattande informationsverksamhet om EG och EES. Målsättningen är att förse svensk allmänhet med en bred saklig information. kommer regeringen att presentera en informationsplan för tiden fram till folkomröstningen om ett svenskt EG-medlemskap. används huvudsakligen tre kanaler för externa informationsarbete: När den nuvarande integrationsorganisationen kom till bildades inom ett antal arbetsgrupper som täcker samtliga de sakområden som är aktuella i integrationsprocessen. Till arbetsgrupperna har i flertalet fall knutits referensgrupper med företrädare för berörda sakintressen. Referensgrupperna är de främsta kontaktytorna för regeringen när det gäller att informera organisationer och näringsliv om närmande till EG. De bildades inför EES-förhandlingarna men kommer att spela en än större roll fram till folkomröstningen och därefter. Arbetsgruppen för informationsfrågor, , kommer under UDs ledning att fortsätta att fungera som ett forum för samråd i informationsfrågor med anknytning till Europaarbetet. I gruppen ingår företrädare för en rad intresseorganisationer. Vid sidan av arbetsgrupperna finns Rådet för Europafrågor, som leds av statsministern, där representanter för företag, organisationer och statliga institutioner ingår. För att nå ut till den enskilde medborgaren bedriver UD en tämligen storskalig utgivning av nyhetsbrev, publikationer och böcker rörande EG och EES. De s. k. -- med dels konsekvensanalyser av ett svenskt EG/EES-medlemskap, dels redogörelser för rättsakter som blir aktuella vid ett sådant medlemskap -- utgör tillsammans med skriftserien Fakta hörnstenarna i denna utgivning. En tredje informationskanal är den muntliga informationen. håller tjänstemän från UD och det övriga föredrag och deltar i debatter och frågestunder runt om i landet. Utöver detta anordnar och/eller delfinansierar regeringen seminarier och konferenser som behandlar EG och EES. Anslagets fördelning framgår av följande tabell. Anslag Beräknad Förslag 1991/92 ändring 1992/93 1992/93 Föredraganden 1. Exportfrämjande 231990 000 --41 990 000 190 000 000 åtgärder 2. Stöd till svensk 17 000 000 --17 000 000 0 projektexport m. m. Till regeringens 10 489 939 29 180 000 disposition Summa 259 479 939 --40 299 939 219 180 000 4 Avtalet Regeringens förslag: bemyndigar regeringen att sluta nytt avtal, med delvis annat innehåll än i det tidigare, med om exportråd. Utredningen: Har inte haft i uppdrag att lämna förslag till nytt avtal. Skälen för regeringens förslag: Nuvarande avtal mellan de två huvudmännen staten och om exportråd är . Regeringen har ansett det önskvärt att de bedömningar som har redovisats i det föregående rörande det statliga anslagets användning återspeglas i avtalet mellan huvudmännen. Vid förhandlingar mellan representanter för staten och har enighet nåtts om ett förslag till nytt avtal (se bilaga 3). Det föreliggande avtalsförslaget bygger till stora delar avtal. Dock har flera ändringar av språklig och redaktionell natur vidtagits. Vidare har avtalsförslaget försetts med mellanrubriker, vilket torde underlätta läsningen. Den tidigare ordningen mellan paragraferna har i vissa fall ändrats. I avtalsförslaget återspeglas också vad som har framhållits i det föregående om inriktningen av de statliga medlens användning. Följande paragrafer föreslås få ett förändrat innehåll. Det faktum att exportråd är det centrala serviceorganet för exportfrämjande åtgärder anges redan i första paragrafen. Markeringen att ses som ett serviceorgan är en nyhet jämfört med gällande avtal. I den andra paragrafen anges tydligare de uppgifter rådet särskilt I fjärde paragrafen har angetts att för regeringen skall redovisa användningen av statliga medel. Så sker redan nu i praktiken men detta faktum bör också anges i avtalet. Den sjunde paragrafen behandlar styrelsens sammansättning och storlek. I enlighet med vad som har angetts tidigare om styrelsens storlek fastslås här att styrelsen skall ha åtta ledamöter. Den åttonde paragrafen är ny och behandlar frågan om representantskap för överläggningar mellan de två avtalsparterna i övergripande frågor rörande verksamhet. I den tionde paragrafen anges på vilka områden och för vilka ändamål de statliga medlen skall användas. Här specificeras upplysnings- och rådgivningsverksamheten, projekt/aktioner, i samverkan med företag, vilka syftar till utveckling av exportoerfarna företags export, export till svårbearbetade marknader samt vissa manifestationer. Bakgrunden till dessa skrivningar har redovisats i tidigare avsnitt. Den tolfte paragrafen är ny och har tillkommit för att i avtalet på ett fullständigt sätt ange rådets relation till företagen utöver abonnemangsavgifterna enligt föregående paragraf. I denna paragraf sägs att rådet kan bedriva den projekt- och uppdragsverksamhet i samverkan med företag som kan finansieras med medel från företagen. 5 Upprättat lagförslag I enlighet med vad som har anförts har inom upprättats förslag till lag om upphävande av lagen (1979: 545) om beslutanderätt för exportråd beträffande projektexport. 6 Ärendet till Regeringen föreslår 1. att antar förslaget till lag om upphävande av lagen (1979:545) om beslutanderätt för exportråd beträffande projektexport, 2. att bemyndigar regeringen att sluta nytt avtal med om exportråd i huvudsaklig överensstämmelse med vad som sägs i det föregående (avsnitt 4), 3. att till Exportfrämjande verksamhet för /93 anvisar ett reservationsanslag på . Propositionens lagförslag Propositionens lagförslagFörslag till Lag om upphävande av lagen (1979: 545) om beslutanderätt för exportråd beträffande projektexport. Härigenom föreskrivs att lagen (1979: 545) om beslutanderätt för exportråd beträffande projektexport skall upphöra att gälla vid utgången av . Bilaga 1Sammanfattning av betänkandet (SOU 1991:3) Statens roll vid främjande av export Det grundläggande behovet av information och rådgivning i exportfrågor bör enligt utredningen även i fortsättningen finansieras med statliga medel och abonnentavgifter. I övrigt föreslår utredningen att statliga medel till () koncentreras för att i högre grad än utveckla rådet till ett organ för hjälp till exportoerfarna företag -- framför allt mindre och medelstora företag -- att starta eller vidga export. Denna inriktning är angelägen med hänsyn bl. a. till de problem som följer av storföretagens internationalisering och som föreligger inför en närmare anknytning till EG. Vid sidan härav bör staten kunna stöda exportaktioner mot svårbearbetade men lovande marknader eller beträffande vissa intressanta men svårlanserade produkter. En klar gräns dras mellan statsfinansierad och företagsfinansierad verksamhet. Utredningen föreslår viss omorganisation för att markera denna skiljelinje. Den föreslagna begränsningen av statsfinansierade projekt kan möjliggöra neddragning av statsanslaget till ER. Utredningen diskuterar skilda alternativ. -- ER bildades som ett samarbetsorgan mellan staten och näringslivet genom () för att centralt samordna och planera främjandet av den svenska exporten. Rådet verkar genom en hemmaorganisation (ERS) i med ca 200 anställda och en fältorganisation () med ungefär lika många anställda vid ett tjugotal fristående handelskontor, framför allt i västvärlden. Rådet har också direktivrätt för det främjande som beskickningen bedriver. Verksamheten finansieras med statliga anslag på ca 240 milj. kr. för exportservice och kollektiva aktioner, 25 milj. kr. i abonnemangsavgifter och ca 150 milj. kr. i intäkter från företag för uppdrag och deltagande i aktioner. Utredningens uppgift har varit att bedöma om målen och förutsättningarna för det statliga engagemanget ändrats sedan rådets tillkomst och att avge de förslag som bedömningen motiverar. Mål och motiv för engagemanget har satts in i ett samhällsekonomiskt sammanhang. Utredningen har inte sett exportfrämjandet som ett konjunkturpolitiskt medel utan sökt utveckla en främjarstrategi på något . Utvecklingen i förhållande till och inom EG är emellertid svår att förutse men kan få stor betydelse för främjandet. Former och metoder för främjande kan bli obsoleta om blir en del av en stor europeisk marknad. Att främja handel som helhet och att stärka företagens konkurrenskraft kan bli viktigare än genuint exportfrämjande. Utredningen har informerat sig om ett antal europeiska och nordamerikanska system för exportfrämjande. Dessa länder ger alla service i form av upplysningar och rådgivning och satsar på kollektiva aktioner i form av utställningar, mässor, delegationsresor m. m. Utredningen har inte funnit att den utländska verksamheten erbjuder några nya mycket intressanta uppslag att följa för svenskt vidkommande. ER synes i allt väsentligt utnyttja beprövad metodik i sin främjandeverksamhet och får förutsättas successivt anpassa sin produktutveckling till förändringar i omgivningen. Förutsättningarna för främjandeverksamheten har ändrats påtagligt . Den försämrade betalningsförmågan har radikalt beskurit exporten till många öst- och . Den svenska storindustrin internationaliseras med de konsekvenser detta har för landet och den hemmavarande industrin framför allt underleverantörerna. Kapitalmarknaderna har liberaliserats varigenom företagens möjligheter att finansiera exporten förbättrats. Exporten är i växande grad beroende av importerade produkter. Svenska företags kunskap om export är mycket större än . En betydande privat marknad för konsulttjänster på exportområdet har vuxit upp. Regionala utvecklingsfonder har tillkommit som också bedriver visst exportfrämjande med allmänna medel. Rimligheten av stöd till näringslivet ifrågasätts av statsmakterna på ett helt annat sätt än . Rådets insatser måste i förhållande till företagens egna insatser bedömas som marginella, även om de kan underlätta, stöda eller komplettera företagens insatser. Generellt sett har betydelsen av rådets insatser för de större företagen sannolikt minskat. De kvantitativa effekterna på exporten av rådets verksamhet är svåra att mäta. Utredningen har fått lita till kvalitativa bedömningar av olika insatser framför allt från berörda företag. Bedömningarna har i allmänhet varit positiva. Det torde stå utom allt tvivel att ER:s insatser har en kvalitetshöjande effekt på landets export. Exportfrämjandet bör ses i ljuset av dessa omständigheter. Den framtida inriktningen av främjandet påverkas enligt utredningen framför allt av storföretagens internationalisering och en eventuell EG-anslutning. De problem dessa förhållanden vållar framför allt för mindre svenska företag får betydelse för utredningens ställningstagande. Utredningen har låtit samhällsekonomisk expertis bedöma vilken främjarroll staten bör ha genom ER. Mot bakgrund bl. a. av denna bedömning är utredningen inte beredd föreslå statligt stöd annat än till verksamhet som har samhällsekonomiska motiv. Den ekonomiska expertisen anser inte att exportfrämjande har någon relevans för landets balansproblem i jämförelse med stabiliserings- eller penningpolitiska åtgärder. Expertisen anser inte heller att man bör främja export uteslutande av den anledningen att andra länder gör det. Den samhällsekonomiska analysen av statens främjarroll visar däremot att staten har motiv att stöda export genom att bota informationsbrister och stöda olika slag av spjutspetsinsatser. Utredningen har dragit slutsatsen att staten även i fortsättningen bör anslagsfinansiera exportservice i form av upplysning och rådgivning m. m. Vidare anser utredningen att staten bör fortsätta att medverka i vissa kollektiva satsningar i samarbete med företag -- s. k. Aktioner -- som huvudsakligen är samhällsekonomiskt motiverade och som inte skulle ha kommit till stånd utan statlig medverkan. Aktioner som syftar till att vinna insteg på avlägsna eller svårbearbetade men lovande marknader bör kunna få stöd. Dessutom bör staten hjälpa företag -- framför allt mindre och exportoerfarna -- att övervinna "tröskelproblem" vid initierande av eller expansion av export. Slutligen anser utredningen att vissa mer allmänt reklambetonade manifestationer för svensk industri och svenskt näringsliv i form av utställningar och delegationsresor bör få statligt stöd, då effekterna för företagen själva av sådana aktioner är långsiktiga och osäkra. De statliga medlen för exportservice och aktioner avses således bli riktade mot vissa tydligare definierade ändamål. Staten bör lägga en beställning hos ER för att få ett antal tjänster utförda som ter sig samhällsekonomiskt angelägna. I avsaknad av bransch- eller sektorspecifika prioriteringar måste kriterierna med nödvändighet bli ganska vaga och ge vitt utrymme för ER i den praktiska tillämpningen. bli mer småföretagsorienterad . För aktionernas del innebär de prioriteringar som utredningen gjort att hittillsvarande modell med en "fördelningsnyckel", enligt vilken statliga medel kan påräknas, om företagen bidrar med ett ungefär motsvarande belopp, överges. Ändamålen med ett sålunda definierat statligt engagemang kan i princip tillgodoses på skilda sätt. Ett informationscentrum i skulle kunna ge exportservice inom landet liksom beskickningarna kunde göra det utomlands. UD, beskickningar och handelskamrar kunde initiera och ta del i de aktioner som prioriteras med större eller mindre statliga bidrag, småföretagsstödet kunde knytas till de regionala utvecklingsfonderna. En sådan modell skulle reducera det totala anslagsbehovet avsevärt. Utredningen anser emellertid att det nuvarande "sammanhållna konceptet" med exportservice, aktioner och företagsuppdrag inom en och samma oganisation i och har sådana potentiella fördelar att modellen bör bibehållas. Hur länge kan bli beroende av t. ex. utvecklingen i förhållande till och inom EG. Det är utredningens uppfattning att rådet förfogar över en betydande kompetens på skilda områden som bör kunna ytterligare utvecklas i samverkan mellan organisationens olika grenar. Modellen är emellertid såtillvida problematisk som den rymmer en konflikt mellan efterfrågestyrd service och aktivt främjande, mellan statsfinansierad och företagsfinansierad verksamhet etc. Utredningen anser att det ligger i samhällets intresse att dra en så tydlig gräns som möjligt mellan det samhällsekonomiskt och marknadsmässigt styrda, mellan vad som anslagsfinansieras och vad som finansieras på annat sätt. Utredningen menar att detta bör markeras och bekräftas genom en förändring av organisationen. Utredningen föreslår att en särskild chef för exportservice får ansvaret för hela serviceverksamheten och för den därför avsedda medelsförbrukningen. På motsvarande sätt bör aktionsverksamheten resp. uppdragsverksamheten läggas under var sin chef. Det är inte bara ett statsfinansiellt intresse att undvika att anslagsmedlen kan användas för andra ändamål än de avsedda. I fråga om uppdragsverksamheten är det från samhällsekonomisk synpunkt viktigt tillse att kvalificerad privat konsultverksamhet varken dubbleras genom rådets försorg eller utsätts för konkurrenssnedvridning. En förändring av organisationen bör kunna bidra till ett effektivt intäkts- och kostnadsmedvetande. Utredningen menar att det bör finnas goda förutsättningar för ER att vidga den helt företagsfinansierade uppdrags- och aktionsverksamheten, t. ex. den som etablerats under medverkan av s. k. samverkansgrupper. Rådet bör fritt utveckla denna verksamhet med de medel som erhålls från företagen. Utredningen har inte funnit att verksamheten såvitt gäller det statliga engagemanget skulle påverkas positivt av att rådet omvandlas till aktiebolag.