prop · GF03150 · 1992-01-01 00:00:00 — Efterfrågan är låg inom de allra flesta områden och resurserna i ekonomin utnyttjas i allt mindre grad. Hushållen har mest känt av lågkonjunkturen genom den stigande arbetslösheten, men gradvis kommer också realinkomsterna att utvecklas allt sämre. Företagen har drabbats genom att lönsamheten försämrats kraftigt. Antalet företagsned- läggelser och konkurser har successivt ökat. Det finns en rad samverkande faktorer som gör att denna recession blivit den svåraste . Några förklaringar står att söka i omvärlden. Flera för viktiga länder har gått in i en svår lågkonjunktur såsom , , och framför allt . För betydelsefulla exportprodukter som massa, papper och bilar råder det global överkapacitet med åtföljande mycket hårt konkurrensläge och pressade priser. En annan viktig förklaring är det höga internationella ränteläget. mellan de västra och östra delarna har fört med sig överhettning och inflationstryck i den tyska ekonomin, vilket drivit upp räntorna. Även om aktiviteten dämpats i kvarstår ändå oron för snabba löne- och prisstegringar, vilket sannolikt gör att räntorna där ligger kvar på en hög nivå ytterligare . Eftersom ekonomierna är starkt integrerade påverkas även andra länder i av de tyska räntorna. När konjunkturen viker och inflationstrycket avtar i dessa länder stiger realräntorna till mycket höga nivåer. För del accentueras realränteuppgången av att pris- och lönestegringstakten här faller mycket kraftigt. Avdragsbegränsningarna i skattesystemet innebär dessutom att realräntan efter skatt ökar ytterligare. Den höga realräntan verkar avkylande på den inhemska ekonomiska aktiviteten. Hushållen drabbas via höga räntor på lån till bostäder och andra ändamål, som de nominella lönerna stiger i allt långsammare takt. Företagens finansieringskostnader förblir höga medan lågkonjunkturen gör att möjligheterna att ta ut prisökningar för produkterna på marknaden gradvis minskar. Stigande realräntor tenderar också att sänka olika tillgångsvärden, vilket bl.a. pressar fastighets- och bostadsmarknaderna. Resultatet av allt detta blir att konsumtionen, investeringarna och därmed tillväxten hämmas. Dessa tendenser förstärks av den oro som råder på de finansiella marknaderna. Banker och institut har höjt sina marginaler i syfte att förbättra sin intjänandeförmåga och kompensera sig för de växande kreditförlusterna. Därigenom drivs räntenivån upp, för de aktörer som inte har tillgång till penning- och obligationsmarknaden, och aktiviteten i ekonomin dämpas. Diagram 1:1 Realräntan i 1980-1992Hypoteksränta minus förändring i KPI året efter Anm.: Realränta definierad som räntenivån minus inflationsförväntningarna som antas vara lika med nästkommande års inflation.Källor: och . Finanskrisen får också andra återhållande effekter på ekonomin. Många projekt som under normala förhållanden skulle kunna drivas vidare får nu inte finansiering. Hushållen blir mer osäkra om framtiden. Aktörerna i ekonomin blir extra försiktiga i sitt agerande, vilket förvärrar lågkonjunkturen. En stor del av förklaringen till den svenska recessionen står att finna i den anpassning som ekonomin nu genomgår efter de stora obalanser som byggdes upp under senare delen av 1980- talet. Priset på fastigheter och andra tillgångar drevs upp till nivåer som inte var långsiktigt hållbara. Hushållens skuldsättning och lånefinansierade konsumtion ökade snabbare än vad som var förenligt med en balanserad ekonomisk utveckling. Överhettningen gjorde att löner och priser steg betydligt mer än i omvärlden. Incitamenten för arbete och sparande visade sig vara för svaga för att det skulle gå att undvika ett alltför hårt tryck på resurserna. Den svenska ekonomin genomgår nu en omställningsfas. Till stor del innebär det en återgång till mer långsiktigt normala förhållanden. Det gäller exempelvis hushållens sparkvot, byggandet av kommersiella fastigheter och bostäder, bankers och andra instituts kreditgivning, värdering av vissa tillgångar m.m. Under en sådan process är det sannolikt ofrånkomligt att en överkorrigering sker på vissa områden innan ett långsiktigt jämviktsläge uppnås. Därmed fördjupas lågkonjunkturen. Två skilda tendenser väntas dominera utvecklingen i den svenska ekonomin . Den konkurrensutsatta sektorn står av allt att döma inför en ganska markerad uppgång. Marknadstillväxten tilltar, om än i långsammare takt än vad som är normalt för detta skede i konjunkturcykeln. Kostnadsläget är på väg att förbättras radikalt. Kombinationen av låga nominella löneökningar och en mycket stark produktivitetstillväxt gör att arbetskraftskostnaderna per producerad enhet - i förhållande till konkurrentländerna i genomsnitt - faller med både 1992 och 1993. Det förbättrade konkurrensläget gör att marknadsandelsförlusterna gradvis kommer att klinga av. Det finns också ett betydande utrymme att höja vinsterna, från den starkt nedpressade nivån. Detta förstärks av den föreslagna sänkningen av energibeskattningen för industrin . Den andra tendensen går däremot åt motsatt håll. Stora delar av den s.k. skyddade sektorn kan väntas få en mycket svag utveckling framöver. Bostadsbyggandet faller, hushållens köpkraft försämras, finanssektorn skär ned verksamheter, stat och kommun stramar åt. Diagram 1:2 K- resp. S-sektorns utveckling i 1980-1993 Anm.: Indelning enligt EFO-modellen, men där S-sektorn också inkluderar stat och kommun. Källor: och . Den skyddade sektorn utgör emellertid en betydligt större andel av ekonomin än den konkurrensutsatta. Sammantaget blir därför tillväxten i ekonomin mycket svag . BNP beräknas minska med 0,1992 och stiga med 0,1993. Det förhållandet att lagerinvesteringarna väntas falla i allt långsammare takt ger ett starkt positivt bidrag till tillväxten bägge åren. Arbetslösheten stiger gradvis för att nå en topp . Intensifierade arbetsmarknadspolitiska insatser kommer dock att hålla nere siffrorna över den öppna arbetslösheten. Löner och priser fortsätter att öka mycket långsamt. De svenska historiska erfarenheterna av den typ av desinflationsprocess som ekonomin nu går igenom är ytterst begränsade. En anpassning ska ske från ett läge med stora obalanser till ett läge med helt nya förutsättningar, mitt under en internationell lågkonjunktur. De prognoser som görs måste därför betraktas som ännu osäkrare än vanligt. Internationella förutsättningar Produktionstillväxten inom OECD-området blev endast Återhämtningen försenades i och , som aktiviteten dämpades i och . Flera faktorer samverkade till den svaga utvecklingen. Investeringarna mattades av kraftigt, särskilt inom byggsektorn. I främst de har både hushåll och företag konsoliderat sina finansiella positioner, efter att skuldsättningen stigit snabbt . Detta har också bidragit till att den privata konsumtionen saktat av. I har återföreningen lett till överhettning och stigande räntor, vilket hämmar den ekonomiska aktiviteten i som helhet. En starkt bidragande orsak till fallet i den svenska exporten var tillbakagången i . Raset i saknar motstycke i finsk efterkrigshistoria. I blev tillväxten av fastlandsekonomin en besvikelse. Däremot hölls aktivitetsnivån väl uppe i . Tabell 1:1 Internationella förutsättningar Årlig procentuell förändring 1990 1991 1992 1993 BNP i 2,5 0,8 2 3 Konsumentpriser i OECD4,9 4,3 3 3 1/2 (KPI årsgenomsnitt) Råoljepris (dollar per fat) 23,6 20,0 18 20 Dollarkurs (i kr.) 5,93 6,05 5,99 6,02 Källor: och . Allt fler indikatorer tyder på att den amerikanska ekonomin nu är inne i en mer märkbar återhämtningsfas. Den privata konsumtionen förstärks som industriproduktion, husbyggande och sysselsättning visar tecken på att tillta. En tillväxtstödjande faktor är att räntorna nu kommit ned på en låg nivå. Därmed stimuleras konsumtionen av varaktiga varor och investeringarna, inte minst inom bostadssektorn. De finansiella obalanserna som finns i ekonomin håller emellertid emot uppgången, som väntas bli relativt långsam. Inflationen kommer sannolikt att vara väl under kontroll . Även i förutses en - om än måttlig - konjunkturuppgång. Osäkerhet råder om utvecklingen av den tyska ekonomin. Ett flertal konjunkturindikatorer fortsätter att peka nedåt. Någon snar lättnad av den strama penningpolitiken är inte i sikte. Vinstmarginalerna inom industrin är pressade. Hushållens disponibla inkomster fortsätter emellertid att öka. Dessutom får exporten gradvis draghjälp av den amerikanska ekonomin. Sammantaget uppskattas BNP i västra öka med och med ca 2 1/. Utvecklingen i får en kontraktiv inverkan på övriga under främst 1992. I de nordiska länderna är en återhämtning på väg, även om 1992 som helhet blir ett svagt år. Löner och konsumentpriser Den nedväxling av lönestegringstakten som påbörjades under förra året ser ut att förstärkas ytterligare. Arbetsmarknadsläget försämras, infla-tionstakten dämpas, kapacitetsutnyttjandet faller och vinsterna pressas. Aktiviteten är låg inom de flesta sektorer i ekonomin. Parterna på arbetsmarknaden står nu inför stabiliseringsavtalets kontrollstation. Man ska fastställa hur stor del av löneglidningen 1991 som ska avräknas från de avtalsmässiga löneökningarna 1992. De överenskommelser som träffats tyder på en avräkning helt i linje med . Dessutom blev löneöverhänget lägre än väntat. Tillsammans med ett ytterligare försvagat arbetsmarknadsläge pekar detta på att timlöneökningen för ekonomin i genomsnitt kan bli så pass låg som 3,, både . Tabell 1:2 Löner och priser Årlig procentuell förändring 1990 1991 1992 1993 Timlön, kostnad 10,0 5,3 3,5 3,5 KPI dec.-dec. 10,7 8,0 2,0 2,2 NPI dec.-dec. 7,3 5,1 3,4 2,7 KPI årsgenomsnitt 10,4 9,4 2,5 2,2 NPI årsgenomsnitt 6,6 5,5 4,4 2,8 Anm.: KPI = Konsumentprisindex, NPI = Nettoprisindex. Källor: , och . Inflationsförväntningarna verkar nu vara brutna i . Ekonomin är nu inne i en desinflationsprocess, dvs. en period med snabbt av-tagande prisökningar. Konsumentpriserna som under loppet av 1991 steg beräknas öka med . Av skillnaden svarar skatte-reformen för och sänkningen av mervärdeskatten för livsmedel, hotell och restaurang samt inrikes resor för . Vidare bidrar de allt långsammare löneökningarna och den för-bättrade produktivitetstillväxten till att dämpa kostnadstrycket. Prisstegringarna väntas bli låga också , 2,, Den föreslagna sänkningen av mervärdeskatten reducerar prisnivån . Dessutom avskaffas en rad punktskatter. I uppdragande riktning verkar emellertid den föreslagna höjningen av energibeskattningen för hushållen och att den tillfälliga sänkningen av fastighetsskatten för småhus försvinner. Prisnivån stiger också sannolikt p.g.a. vidgade vinstmarginaler och av att sänkta räntesubventioner höjer boendekostnaderna. Den underliggande inflationstakten ( NPI ) - då effekterna av förändringar i de indirekta skatterna och subventionerna är borttagna - faller från 5,till 3,och vidare till 2,. Försörjningsbalans BNP föll enligt nationalräkenskaperna med 1,, mätt Det största negativa bidraget, , kom från lagerinvesteringarna. Vidare minskade de fasta investeringarna kraftigt, liksom exporten. Att utvecklingen inte blev ännu sämre berodde dels på en ökning av den privata konsumtionen, dels på en stark nedgång av importen. Om man i stället mäter BNP från produktionssidan visar statistiken på en tillbakagång med hela 1,. Skillnaden mellan de bägge måtten gör det svårt att få en entydig bild av hur den svenska ekonomin egentligen utvecklades . Under alla omständigheter kan dock konstateras att lågkonjunkturen var mycket djup. Ett positivt lagerbidrag och en svag uppgång för såväl den privata konsumtionen som exporten gör att BNP väntas falla något mindre , trots en accelererande nedgång för de fasta investeringarna och en utplaning för importen. är det export och lagerinvesteringar som står för mer än hela tillväxten. Inom övriga delar av ekonomin förutses en fortsatt dämpning av aktiviteten. Produktiviteten i ekonomin totalt stiger mycket kraftigt både och , beroende på om- fattande ansträngningar att rationalisera och effektivisera verksamheter. Diagram 1:3 BNP och produktivitet i 1981-1993Årlig procentuell förändring Källor: och . Hushållens realt disponibla inkomster steg 1991 med hela 4,, trots att både reallönerna före skatt och sysselsättningen minskade markant. Detta motverkades dock mer än väl av att skattereformen medförde stora sänkningar av de direkta skatterna och kraftigt höjda transfereringar. Dessutom förbättrades hushållens köpkraft av att det tillfälliga sparandet upphörde. Trots en uppgång i sparkvoten på fanns det utrymme för en ökning av den privata konsumtionen med . Även kommer hushållens realt disponibla inkomster att stiga, om än i långsammare takt. En fortsatt uppgång i sparkvoten ter sig sannolik bl.a. med tanke på den växande arbetslösheten, de höga realräntorna och de begränsade avdragsmöjligheterna för skuldräntor. Den privata konsumtionen väntas därför endast stiga med 1/, trots att utbetalningarna av tillfälliga sparande ger ett fortsatt köpkraftstillskott. förutses däremot hushållens realinkomster minska, med drygt 1/, beroende på fallande real lönesumma och på att transfereringarna utvecklas svagt, eftersom besparingsåtgärder vidtas. Även om sparincitamenten förblir starka, väntas hushållen ändå sträva efter att försöka hålla uppe sin standard. Den privata konsumtionen beräknas i stort sett sjunka i takt med inkomsterna och sparkvoten plana ut på en nivå strax . Den offentliga konsumtionen växte 1991 , delvis beroende på att vissa arbetsmarknadspolitiska insatser registreras som konsumtion. Däremot drog staten ned sin verksamhet. I kommunerna pågår en intensiv aktivitet för att trimma verksamheter, vilket väntas leda till stagnerande konsumtion och en minskning . För staten fortsätter volymneddragningen, men bromsas upp genom satsningar på underhåll av vägar m.m. Nedgången i investeringarna var koncentrerad till näringslivet. Stora minustal noterades för finanssektorn och fastighetsförvaltning, där den tidigare överhettningenTabell 1:3 Försörjningsbalans Miljarder Procentuell volymförändring kr. 1991 1990 1991 1992 1993 BNP1 431,6 0,4 -1,1 -0,4 0,8 Import 378,5 1,5 -6,9 -0,5 2,5 Tillgång 1 810,1 0,7 -2,7 -0,4 1,3 Privat konsumtion 779,4 -0,2 1,2 0,5 -0,5 Offentlig konsumtion 382,0 2,1 1,0 0,1-0,8 Stat 109,1 3,4 -2,2 -0,2 -0,7 Kommuner 272,9 1,6 2,3 0,2 -0,8 Bruttoinvesteringar 270,3 -0,9 -7,3 -9,0-1,5 Lagerinvesteringar1 -25,5 0,1 -2,1 0,6 0,9 Export 403,7 1,5 -2,7 1,0 4,5 Användning 1 810,1 0,7 -2,7 -0,4 1,3 Inhemsk användning 1 406,4 0,4 -2,7 -0,90,1 1 Förändring i procent av föregående års BNP. Källor: , och . förbyttes i sin motsats. Även industriinvesteringarna föll kraftigt beroende på lågt kapacitetsutnyttjande, dålig lönsamhet och svag efterfrågan. Bostadsinvesteringarna hölls väl uppe, främst beroende på de höga igångsättningarna . Fallet för investeringarna väntas tillta p.g.a. att nybyggandet av bostäder sjunker dramatiskt. Dessutom fortsätter raset för övrigt näringsliv. Även industriinvesteringarna går tillbaka, om än långsammare än . Utvecklingen för affärsverken, de offentliga myndigheterna och ombyggnadsverksamheten för bostäder motverkar i viss mån investeringsnedgången. väntas genomgående ett mer positivt förlopp i takt med den ökade aktiviteten i ekonomin. Ett viktigt undantag utgörs dock av nybyggandet av bostäder som väntas falla med . Detta leder till att de samlade bruttoinvesteringarna avtar, uppskattningsvis med ca 1,. Lagren minskade mycket kraftigt , med . (priser). I denna siffra har emellertid nationalräkenskaperna lagt in en korrektionspost på . Denna post betraktas här som en allmän nedjustering av användningssidan i ekonomin och inte som en reell lageravveckling. Den starkaste lageravvecklingen inträffade för industrins insatsvaror och varor i arbete samt för partihandeln. Lagerstocken är , i ett historiskt perspektiv, mycket liten efter den avveckling som också skett . Det höga realränteläget och desinflationsprocessen skapar incitament för att hålla små lager. framstår lagren redan nu som hårt trimmade. Sannolikt finns dock utrymme för ytterligare neddragningar, särskilt då av industrins färdigvarulager. Avvecklingen, totalt sett, kan väntas gå i allt långsammare takt med tanke på den låga nivån i utgångsläget. Därmed blir bidraget till BNP positivt både 1992 och 1993, eftersom det är förändringen i lagerinvesteringarna som påverkar BNP-tillväxten. Osäkerheten i bedömningen är emellertid mycket stor. Den svenska exporten minskade med över 2 1/, beroende på den internationella lågkonjunkturen, oförmånlig varusammansättning och fortsatta marknadsandelsförluster. En förbättring av situationen är dock på väg. förstärks gradvis som kostnadsläget blir gynnsammare, eftersom lönerna stiger allt långsammare och produktivitetsökningen tilltar. Mätt som årsgenomsnitt blir exportuppgången blygsam , troligen , medan en volymtillväxt på ca 4 1/bör vara möjlig att uppnå 1993. Importen föll 1991 betydligt kraftigare än vad den slutliga efterfrågan indikerar. Till en del förklaras detta av den omfattande lageravvecklingen. Troligtvis skedde också en normalisering av importandelen i ekonomin efter de höga nivåer som uppnåddes under överhettningen . väntas fallet upphöra eftersom importtunga delar av ekonomin ser ut att utvecklas bättre än . Dessutom antas merparten av anpassningen av importandelen nu vara avklarad. kommer sannolikt efterfrågan på importvaror att börja öka. Sammantaget kan konstateras att det är det kraftiga fallet i bruttoinvesteringarna som orsakar tillbakagången i svensk ekonomi. lämnar såväl investeringar som konsumtion negativa bidrag till BNP. Detta motverkas dock mer än väl av omslaget i lagerinvesteringarna och av nettoexporten. Den inhemska användningen gick ned med över 2 1/1991, minskar med för att stabiliseras på en låg nivå 1993. Tabell 1:4 Bidrag till BNP-tillväxten Procent av föregående års BNP 1990 1991 1992 1993 Privat konsumtion -0,1 0,6 0,3 -0,3 Offentlig konsumtion 0,6 0,3 0,0 -0,2 Bruttoinvesteringar -0,2 -1,6 -1,8 -0,3 Lagerinvesteringar 0,1 -2,1 0,6 0,9 Nettoexport 0,0 1,7 0,5 0,7 BNP 0,4 -1,1 -0,4 0,8 Anm.: P.g.a. avrundning summerar inte alltid delarna till totalen. Källor: och . Bytesbalans Det kraftiga importfallet medförde att överskottet i handelsbalansen mer än fördubblades . Eftersom exporten väntas öka snabbare än importen under hela prognosperioden förbättras handelsbalansen ytter-ligare. beräknas överskottet uppgå till . motsvarande nästan 3 1/av BNP. Den gynnsamma utvecklingen av handelsbalansen stärker naturligtvis bytesbalansen. Dessutom stabiliseras underskottet i tjänstebalansen, delvis beroende på att försämringen i resevalutanettot är på väg att upphöra. Underskottet i kapitalavkastningen väntas ligga kvar på en oförändrad nivå 1992 och 1993. Den räntebärande skulden till utlandet ökar allt långsammare p.g.a. att de utgående svenska direktinvesteringarna mattats betydligt, som ett förnyat intresse för utländska investeringar i börjat märkas. Sammantaget innebär detta att bytesbalansen gradvis förstärks. kan det t.o.m. uppstå ett överskott. Tabell 1:5 Nyckeltal Årlig procentuell förändring 1990 1991 1992 1993 Disponibel inkomst 3,1 4,3 1,5 -0,8 Sparkvot (nivå) -1,2 1,9 2,9 2,6 Industriproduktion -2,0 -5,3 -2,0 3,8 Relativ enhetsarbetskostnad 3,9 0,4 -4,6 -4,2 Arbetslöshet (nivå) 1,5 2,7 4,4 5,0 Handelsbalans (mdr. )14,7 32,6 40,7 51,9 Bytesbalans (mdr. )-38,1 -13,0 -6,7 3,2 Bytesbalans (% av BNP) -2,8 -0,9 -0,5 0,2 Källor: , och . Arbetsmarknad Avmattningen i ekonomin medförde att antalet sysselsatta sjönk kraftigt, med närmare 80 000 personer. Den största nedgången inträffade för industrin. dämpades också utbudet av arbetskraft, dels som en följd av ökad arbetsmarknadsutbildning och dels därför att motivationen att söka arbete för vissa grupper avtar i en lågkonjunktur. Den öppna arbetslösheten kunde därmed begränsas till 2,, mätt som årsgenomsnitt. låg siffran på knappt 3 1/. Den låga aktiviteten i ekonomin och det stora antalet varsel tyder på en fortsatt vikande efterfrågan på arbetskraft. Tendensen förstärks av att produktiviteten förbättras inom de flesta sektorer. Sysselsättningen beräknas falla med drygt 150 000 personer och med drygt 70 000 personer . Hur stort genomslaget blir på arbetslösheten beror på vad som händer med utbudet. Sannolikt kommer detta att minska ytterligare något, eftersom svårigheterna att ta sig ut på arbetsmarknaden kommer att vara betydande. Denna effekt är dock inte tillräcklig för att hindra arbetslösheten från att gradvis stiga och en stor del av 1993. Årsgenomsnitten beräknas bli 4,respektive 5,. Siffrorna hålls nere av de ytterligare arbetsmarknadspolitiska insatser som föreslås. Sparande Bruttosparandet i ekonomin uppgick till av BNP 1991, vilket är den lägsta andelen . De fasta investeringarnas andel av BNP minskade , men låg fortfarande på en relativt hög nivå. Kraftiga neddragningar av lagren bidrog till att det reala sparandet sjönk till av BNP. Därmed minskade underskottet i det finansiella sparandet, vilket för hela ekonomin är identiskt med bytesbalansens saldo. förutses en fortsatt nedgång av det reala sparandet i ekonomin. Då bruttosparandet vänder uppåt uppkommer ett litet överskott i bytesbalansen. Tabell 1:6 Sparande Procent av BNP i löpande priser 1990 1991 1992 1993 Bruttosparande 17,8 16,2 14,3 14,8 Realt sparande 20,6 17,1 14,8 14,6 Fasta investeringar 20,7 18,9 16,0 15,1 Lagerinvesteringar -0,1 -1,8 -1,2 -0,5 Finansiellt sparande -2,8 -0,9 -0,5 0,2 Offentlig sektor 3,9 -1,5 -3,9 -4,9 Hushåll-0,9 1,1 2,3 2,2 Företag-5,9 -0,5 1,1 3,0 Källor: , och . Fördelningen av det finansiella sparandet förändras radikalt . Hushållens och framför allt företagens sparande stiger medan den offentliga sektorns sparande sjunker. hade den offentliga sektorn finansiella överskott medan bytesbalansen visade underskott. försämrades den offentliga sektorns finansiella sparande med nära , och visade ett underskott motsvarande 1,av BNP. Bytesbalansen stärks trots att underskottet i den offentliga sektorn stiger till som andel av BNP 1993. Den fortsatta försämringen av det offentliga sparandet beror till övervägande delen på den svaga ekonomiska aktiviteten . Stora valutautflöden ägde rum . Därefter har flödena vänt och de svenska räntorna fallit. Nedgången är helt hänförlig till inhemska faktorer. De europeiska räntorna, vilka efter ecu-anknytningen är styrande för den svenska utvecklingen, har i det närmaste legat oförändrade . Räntedifferensen har minskat betydligt, vilket återspeglar att förtroendet för uthålligheten i den ekonomiska politiken stärkts. Oron på kreditmarknaden har varit betydande. Institutens samlade befarade och konstaterade kreditförluster uppgick till ca . Av detta belastade 35 miljarder bankerna, vilket var mer än 12 gånger så mycket som 1989. Vidgade räntemarginaler bidrog till att förbättra bankernas intjänandeförmåga och dämpa resultatförsämringen. Kreditförlusterna väntas ligga på en hög nivå också . De stora förlusterna medför att bankerna intar en mer försiktig inställning till kreditgivning. Större krav ställs på säkerheter och låntagarnas betalningsförmåga. har efterfrågan på krediter minskat. Bostadsinstituten har emellertid ökat sin nettoutlåning. Sammantaget håller dock kreditexpansionen på att dämpas kraftigt, vilket till viss del både kan ses som ett resultat av och en orsak till avmattningen i ekonomin. Problemen på kreditmarknaden kan väntas få en negativ inverkan på ekonomins utveckling . 2.1 Sammanfattande översikt BNP-tillväxten inom OECD-området uppgick till endast . En fortsatt svag utveckling i den amerikanska och brittiska ekonomin, som aktiviteten i och dämpades, bidrog till en svagare ekonomisk tillväxt än tidigare förutsett. och väntas en viss förstärkning av den ekonomiska aktiviteten ske, och totalproduktionen i OECD-området beräknas öka respektive . Inledningsvis är det främst i och i viss mån i som tillväxten tilltar.