prop · GG03187 · 1992-12-31 00:00:00 — Med tanke påatt de två systemen är avsedda att så långt möjligt vara jämförbara imateriellt avseende ligger det enligt min mening ett värde i att de ävenlagtekniskt utformas på samma sätt. Jag anser därför att den föreslagnauppdelningen av bestämmelsema i huvudsak bör bibehållas. I enlighet med vadLagrådet förordat anser jag det dock lämpligt att ersätta den tidigareföreslagna hänvisningen till en bestämmelse i lagen om avkastningsskatt påpensionsmedel med en uttrycklig bestämmelse i lagen om individuelltpensionssparande. Detfår antas att de olika pensionssparinstituten kommer att utforma standardavtalför det individuella pensionssparandet. Utöver de enligt lagen obligatoriskauppgiftema bör dessa kunna innehålla villkor som varje institut i olikaavseenden bedömer lämpliga med hänsyn till den egna verksamheten och sina administrativaratiner. Jaghar i anslutning till behandlingen av reglema om tillståndsplikt ochtillståndskrav angett att stränga krav bör ställas på instituten vad gällerkravet på information om vad sparandet innebär såväl i fråga om finansiellarisker som beträffande skillnadema gentemot t.ex försäkring. Jag delar såledesi allt väsentligt de uppfattningar som framförts av remissinstanssema i dettaavseende. Som jag tidigare anfört bör det ankomma på att isin tillstånds- och tillsynsverksamhet ta ställning till den närmareutformningen av informationskravet. Reglema omöverlåtelseförbud m.m. återkommer jag till i samband med behandlingen avspararens förfoganden (avsnitt 3.9.2). Mittförslag: skall inom ramen för de tillåtna sparformemaplacera sparmedlen på det sätt kontoinnehavaren från tid till annan bestämmer. Förvarje pensionssparavtal skall föras ett pensionssparkonto. På kontot skallsamtliga transaktioner antecknas. Kontot skall vid varje tid utvisa vilkatillgångar som är hänförliga till kontot. Pensionssparmedelsom inte placeras som inlåning i pensionssparinstitutet skall hållas avskildafrån institutets tillgångar. Institutetfår avyttra tillgångar på ett pensionssparkonto i den mån detta är nödvändigtför täckande av skatter och avgifter eller om det annars följer av lag ellerannan författning. Promemoriansförslag: I promemorian föreslås regler om att pensionssparinstitutet i vissa fallskall samråda med spararen i fråga om förvärv och avyttringar av värdepapper.Vidare skall värdepappersbolag tillåtas att i viss utsträckning ta emot medelpå konto. I övrigt överensstämmer promemorians förslag i allt väsentligt medmitt förslag. anser att det så långt det är möjligt skall ställas krav påförvaltarregistrering. framför att andrapensionssparinstitut än banker inte bör tillåtas att öppna kundkonton inomramen för det individuella pensionssparandet och att i stället kundernas medelomedelbart skall avskiljas. Inspektionen pekar också på att det vid placeringari utlandet måste garanteras att uppgifter om sparande och avkastning lämnas ochatt spararen själv inte kan disponera över tillgångama. är av samma uppfattning och ifrågasätter om intepensionssparinstitutet bör stå som ägare vid placeringar i utländskavärdepappersfonder. påpekar att en möjlighet attförvaltarregistrera fondandelar, vilket föreningen är positiv till, kräverändring i lagen om värdepappersfonder. Samma påpekande görs av SparbankemasBank, som vidare instämmer med Svenska Bankföreningens uppfattning att reglemaom samråd med spararen vid vissa placeringar och avyttringar bör varadispositiva och att ansvaret i första hand bör ligga på spararen. De tvåsistnämnda remissinstansema anser också att det bör klargöras att ett institutfår föra fiera pensionssparkonton för samme sparare om denne har flerapensionssparavtal med institutet. Även önskar ettklarläggande på denna punkt. anser attvärdepappersbolag inom det individuella pensionssparandet skall få användakundkonton utan andra inskränkningar än vad som annars gäller förvärdepappersrörelse. Skälenför mitt förslag: Reglema om kontoinnehavarens placerings- Prop. 1992:93/187frihet är uttryck för en grandtanke inom det individuella pensionssparandet.Kontoinnehavaren skall således inom lagens gränser för tillåtna sparformersjälv kunna välja hur hans medel skall placeras och fördelas mellansparformema. Han skall också när som helst kunna göra omplaceringar. Pensionssparkontotär det sammanhållande konto där kontoinnehavarens samtliga transaktioner ochtillgångar skall antecknas. Det skall föras ett konto för varjepensionssparavtal. Om en sparare har flera avtal med samma institut skallsåledes föras motsvarande antal pensionssparkonton. Detta har förtydligatsgenom en omformulering av lagtexten i förhållande till promemorians förslag.Det är av stor vikt att kontot förs på ett noggrant sätt. Detta har jag ocksåframhållit i anslutning till att jag behandlat vissa andra frågor, bl.a.tillståndskraven. Vad som har antecknats på kontot är av avgörande betydelsesåväl för avkastningsskatten som för t.ex. frågor om utmätning. Enligtlagen om värdepappersrörelse kan värdepappersbolag ges tillstånd avFinansinspektionen att ta emot kunders medel på konto, dvs. utan skyldighet attavskilja dem, om detta underlättar rörelsen. I promemorian föreslås detsammagälla även i fråga om pensionssparmedel. I motiveringen anges dock att dennamöjlighet bör användas restriktivt. har emellertid avstyrktförslaget i denna del och framfört att kundemas medel inom det individuellapensions-sparandet i stället bör avskiljas. Enligt min mening börstor vikt läggas vid tillsynsmyndighetens uppfattning i denna fråga. Jagföreslår därför att det enda undantaget från skyldigheten att avskilja kundemasmedel skall gälla medel som placeras som inlåning direkt i en bank som också ärpensionssparinstitut i förhållande till kontoinnehavaren. Enfråga i anslutning härtill rör formerna för registrering m.m. av spararensinnehav av värdepapper och andra tillgångar. Detta är av betydelse både vadgäller avskiljande av medel och för att förhindra att en kontoinnehavaredisponerar över sparmedlen i strid med lagens bestämmelser. I fråga om aktieroch vissa andra fondpapper bör som huvudregel gälla att dessa skallförvaltarregisteras i pensionssparinstitutets namn. På motsvarande sätt bör ifråga om inlåning sådana konton föras i pensionssparinstitutets namn medangivande av att det är fråga om kundmedel och alltså inte institutets egnatillgångar. Såvitt gäller värdepappersfonder är förvaltarregistering avfondandelar hos fondbolaget inte möjlig. En framställning omändringar i lagen om värdepappersfonder så att sådan registrering skall kunnaske har getts in till från bl.a.Fondbolagens Förening. Denna fråga kommer därför att tas upp i särskildordning. Innan en möjlighet till förvaltarregistrering av fondandelar haröppnats får registrering ske i kontoinnehavarens namn med markering attandelama är hänförliga till ett pensionssparkonto och därmed i olika avseendenär underkastade reglema i lagen om individuellt pensionssparande. De principerjag nu redovisat bör i förekommande fall tillämpas även i fråga om utländska placeringar.Det bör därvid i samtliga fall, enligt de regler som gäller i det aktuellalandet, anges att medlen har särskild karaktär och inte får disponeras direktav kontoinnehavaren. Hur frågor om avskiljande och hinder mot dispositionerdirekt av kontoinnehavaren hanteras anser jag vara av central betydelse vidbedömning av om en pensionssparrörelse kan anses sund. Det bör därför ankommapå att i sin tillstånds- och tillsynsverksamhet bevakainstitutens ratiner i dessa avseenden. Därvid åligger det instituten att visaatt ratinema även hos de organ eller företag som ansvarar för registrering avinnehav m.m. beträffande de placeringar instituten erbjuder ger garantier föratt lagens krav uppfylls. Lagrådet har i sittyttrande påtalat ett flertal problem i fråga om de föreslagna reglema omskyldighet för institutet att i vissa fall samråda med spararen vid förvärv ochavyttringar av värdepapper. Lagrådet har, med hänvisning till att någonegentlig nackdel med att låta bestämmelsema utgå inte synes föreligga, uttalatatt de bör slopas. Jag ansluter mig till vad Lagrådet anfört i denna del.Lagrådet har vidare pekat på möjligheten att ersätta samrådsreglema med enbestämmelse om att institutet på begäran skall lämna pensionssparareninformation i nu aktuella avseenden. Enligt min uppfattning torde dock detta irimlig omfattning följa av institutets allmänna informations- och rådgivningsansvar.Jag anser därför att en sådan särskild bestämmelse inte behövs. 3.7 Information till kontoinnehavaren Mittförslag: Kontoinnehavaren skall om inte annat har avtalats skriftligenunderrättas om vidtagna omplaceringar och om kostnaden för dessa. Pensionssparinstitutetskall ge kontoiimehavaren en redovisning av det ingående och utgåendevärdet av tillgångama på pensionssparkontot och av samtliga transaktioner sombokförts på kontot . Omfondpapper har förvaltarregistrerats skall pensionssparinstitutet om inteannat har avtalats se till att kontoinnehavaren ändå får del av sammainformation som han annars skulle ha fått genom utgivarens försorg. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran.Svenska Bankföreningen anser att det i fråga om förvärv eller avyttring avaktier bör vara tillräckligt med avräkningsnota och att beträffande fondandelarvanliga regler kan tillämpas. framhåller att informationenbör ges på ett så lite administrations- och kostnadskrävande sätt som möjligtoch att informa- 8 1992/93. tionskravenbör kunna tillgodoses genom de ratiner som redan tillämpas Prop. 1992:93/187i andra sammanhang. Skälenför mitt förslag: I min redovisning av skälen för det individuellapensionssparandet har jag framhållit att det är önskvärt dels att detlångsiktiga hushållssparandet ökar och når ut till nya grapper av sparare, delsatt konkurrensen om sådant sparande skärps. För att uppnå dessa mål är detenligt min mening av stor betydelse att informationsreglema för det nyasparandet utformas på ett sådant sätt att kontoinnehavaren garanteras fullinblick i hur hans medel förvaltas. Beträffandeden löpande informationen anser jag att huvudregeln bör vara attkontoiimehavaren skriftligen skall underrättas om omplaceringar och omkostnaden för dessa. Detta skall i princip gälla för alla omplaceringar ochoberoende av om de skett på kontoinnehavarens initiativ eller som ett led i enförvaltning som institutet bedriver på kontoinnehavarens uppdrag. Jag anser detemellertid vara att driva informationskravet för långt att göra en sådan regeltvingande. För en del kontoinnehavare, kanske särskilt i de fall förvaltningenav medlen anförtrotts pensionssparinstitutet, kan denna typ av löpandeinformation vara ointressant. I sammanhanget bör också beaktas attinformationsverksamheten medför kostnader som i sista hand kommer att belastakontoinnehavama. Det bör inte minst därför finnas möjlighet för den som intevärdesätter sådan information att komma överens med institutet ominskränkningar i informationsplikten. Jagvill med anledning av remissynpunktema också beröra i vilken form informationenskall lämnas. Bestämmelsen om institutens underrättelseskyldighet är utformad iförsta hand med tanke på enhetliga skriftliga underrättelser för alla typer avplaceringar. Ett sådant system gör informationen mer lättillgänglig särskiltför den som inte har erfarenhet av placeringar i t.ex. aktier ochandra värdepapper. Bestämmelsens utformning ger emellertid även i dettaavseende partema möjlighet att avtala om avsteg från huvudregeln.Avtalsfriheten bör däremot inte utnyttjas för att genom standardmässiga avtalsänka informationsnivån på ett sådant sätt att syftet bakom lagens bestämmelsergår förlorat. Föreskriftenom årlig redovisning av pensionssparkontot är till skillnad från regeln omlöpande underrättelser tvingande. Jag anser att en årlig samlad redovisning avsparandet är av så grandläggande betydelse att avsteg härifrån inte bör få ske.Med tanke på att redovisningen skall lämnas endast en gång och attregistreringar på pensionssparkonton kan föratsättas ske i system förautomatisk databehandling är också kostnadsaspekten mindre uttalad. Pensionssparinstitutenbör även svara för att kontoinnehavare vars aktier eller andra fondpapper ärförvaltarregistrerade i institutets namn ändå får del av samma information somde annars skulle fått direkt genom utgivaren av värdepapperen. Jag tänker då iförsta hand på årsredovisningar och liknande, men det kan även röra sig omannan information. Liksom beträffande transaktionsuppgifter bör det i fråga om denna typ av informationvara möjligt för kontoinnehavaren att avstå från material som han inte harbehov av eller saknar intresse för. 3.8 Flyttning av pensionssparavtalet Mittförslag: Kontoinnehavaren skall ha rätt att flytta pensionssparavtalet tillett annat pensionssparinstitut. Vid flyttning får institutet ta ut en skäligavgift. Promemoriansförslag: I promemorian föreslogs att avgiften inte fick överstiga institutetsdirekta kostnader för flyttningen. I övrigt överenstämmer promemorians förslagi huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser lämnar förslaget utan eriman. Riksskatteverketframhåller att det är viktigt att avgiftemas storlek inte hämmar möjlighetentill flyttning. Samma ståndpunkt har även Advokatsamfiind. Motsvarandeuppfattning framförs också av , som föreslår att ett tak föravgiftemas storlek anges i lagen. anser å andra sidan attavgiftema inte alls bör regleras i lagen. vill attflyttningsmöjligheten skall utsträckas även till fondförsäkring och till dettraditionella pensionsförsäkringssparandet. Skälen för mitt förslag:Ett grandläggande motiv för det individuella pensionssparandet är att ökakonkurrens och valfrihet avseende det långsiktigt bundna sparandet. Det ställerkrav på ett öppet och flexibelt system som dels bör garantera att spararen kanflytta sitt sparande mellan tillgängliga sparformer, dels bör ge möjlighet förpensionssparinstitut med olika inriktning att verka på marknaden. Härigenombefrämjas en effektiv kapitalmarknad och skapas föratsättningar för attsparamas skiftande önskemål på bästa sätt tillgodoses. Ifondförsäkringssystemet har frågan om valfrihet lösts så att försäkringsbolagenupprättar ett försäkringskontrakt och i den egna rörelsen förvaltarförsäkringspremiema. För sparpremiema agerar bolagen som mellanliggandeinstitut och kanaliserar medlen till den eller de försäkringspremiefonderkunden önskar, såväl egna som andra fonder. Omplacering av sparade medel harspararen rätt till enligt lag. Av försäkringstekniska skäl tillåter dock intesystemet att försäkringskontraktet flyttas från det ursprangliga fondförsäkringsbolaget.Som jag tidigare redovisat är jag inte villig att nu göra några ändringar av deförsäkringsmässiga reglema. Idet individuella pensionssparandet övertas fondförsäkringsbolagens roll av ettpensionssparinstitut som upprättar ett pensionssparavtal med spararen. Enviktig skillnad är därvid att det individuella pensionssparandet gmndas på ettpensionssparavtal utan det försäkringsinslag, som vid fondförsäkring binderförsäkringskontraktet till det bolag som kontraktet upprättats med. Det blir härigenom möjligtatt lösa frågoma om valfrihet och flexibilitet Prop. 1992:93/187 på ettdelvis annorlunda sätt i det individuella pensionssparandet. Som jag tidigareredovisat bör, liksom är fallet vid fondförsäkring, flera olika pensionssparavtalfå upprättas med samma eller olika institut. Pensionssparinstitutetkan ge kunden möjlighet till omplacering mellan de sparformer som instituteterbjuder för pensionssparandet. Det bör inte finnas något som hindrar attsparinstitutet erbjuder kunden att placera medel även i sparformer somförvaltas av ett annat institut, under förat sättning att reglema för detindividuella pensionssparandet upprätthålls. Avolika skäl, såväl administrativa som marknadsmässiga, kan det dock vara mindrelämpligt att såsom är fallet i fondförsäkringssystemet i lag föreskriva attpensionssparinstituten måste kunna slussa sparandet vidare till alla deplaceringar eller de förvaltare av sparmedlen spararen önskar. Många institutkommer att kunna klara av detta men vissa kan få svårt att uppfylla en sådanflexibilitet med tanke på att marknaden i olika avseenden nu blir bredare ochmer mångsidig. Föratt kunna garantera valfrihet och konkurrens även i det individuellapensionssparandet föreslås därför att kontoinnehavaren i stället ges rätt attflytta pensionssparavtalet till ett annat pensionssparinstitut. Enkontoinnehavare kan,således, om han av något skäl är missnöjd med sittpensionssparinstitut, flytta sitt avtal till ett annat institut som erbjuderindividuellt pensionssparande. Beroende på vilka sparformer det nya instituteterbjuder, får överflyttningen av tillgångama ske genom omregistrering till detnya institutet eller genom att sparandet realiseras och de likvida medlenplaceras i det nya institutets sparformer. Det avtal som upprättas med med detnya institutet skall därvid anses som en direkt fortsättning på det tidigareavtalet med de ändringar som föranleds av flyttningen. I fråga om utmätning ochåtervinning i konkurs föreslås på Lagrådets inrådan en uttrycklig lagregel omkontinuitet vid flyttning. Bestämmelsen kommenteras i det följande (avsnitt3.9.4). Som jag framhållit tidigare skall ändringar även i ett befintligtkontrakt alltid skall kunna ske under fömtsättning att ändringarna inte står istrid med bestämmelserna för det individuella pensionssparandet i KL. Föratt uppnå reell valfrihet är det naturligtvis viktigt att avgifts-nivåema inteär så höga att flyttning hindras. Jag anser dock att det ger ett alltför steltsystem att i lagen ange vissa högsta avgiftsbelopp. I stället föreslår jag ienlighet med vad Lagrådet förordat en regel om att avgiften skall vara skälig.Som Lagrådet anfört får det ankomma på att i sitttillsynsarbete vid behov ingripa mot för höga flyttningsavgifter. Skulle dettrots detta senare visa sig att avgiftssättningen blir sådan att attflyttningsmöjlighetema och därmed konkurrensen påverkas negativt är jag dockberedd att ompröva mitt ställningstagande i denna fråga. 3.9 Civilrättsliga frågor 3.9.1 Allmänna utgångspunkter Mittförslag: De civilrättsliga regler som föreslås gälla inom det individuellapensionssparandet utformas med nära anknytning till vad som i dessa avseendengäller i fråga om livförsäkringar. Promemoriansförslag: Överenstämmer med mitt. Remissinstansernatillstyrker eller kommenterar inte förslaget. I några remissvar påtalas vissaskillnader i förhållande till de nu gällande reglema beträffande försäkringar. Skälenför mitt förslag: Syftet med det nya individuella pensionssparandet är attskapa ett altemativ till det traditionella försäkringssparande som sker för attge en ålderspension för försäkringstagaren eller en efterlevandepension åtdennes nära anhöriga. Mot denna bakgrand är det naturligt att de civilrättsligaföratsättningama så långt som möjligt utformas efter mönster av vad som gällerför försäkrings-sparandet och då i första hand de kvalitativa villkor somgäller för det skattegynnade sparandet i P-försäkring. De regler som därvid iförsta hand berörs är bestämmelsema om förmånstagarförordnanden och desärskilda regler som gäller för försäkringar i fråga om bodelning m.m. ochbeträffande förhållandet till spararens borgenärer. Valet av lösningar på olikaområden måste dock prövas var för sig. Det individuella pensionssparandet har iförhållande till försäkring en principiellt annorlunda uppbyggnad. Av dennaanledning torde fullständig parallellitet mellan regelsystemen inte kunnauppnås. Enligt min uppfattning bör dock strävan vara att skillnadema i dessaavseenden blir så små att de inte annat än i undantagsfall verkar styrande vidval av sparform. De enskilda förslagen kommenteras i de följande avsnitten. Mittförslag: En pensionssparare får till förmån för sina efterlevande förfoga översin rätt enligt pensionssparavtalet genom förmånstagarförordnande. Regler omdetta, vilka i allt väsentligt överensstämmer med dem som gäller i fråga omP-försäkringar, tas in i lagen om individuellt pensionssparande. Förfogandensom skett i strid med lagens bestämmelser eller med villkor som enligtkommunalskattelagen skall tas in i pensionssparavtalet är ogiltiga. Promemoriansförslag: Överenstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna: Flertaletremissinstanser lämnar förslaget utan erinran eller avstår från att kommenteradet. I några av remissvaren föreslåsvissa förtydliganden och kompletteringar med avseende på Prop. 1992:93/187detaljer. och önskar ett klarläggande av ivilken utsträckning en förmånstagare kan förfoga över pensionssparkontot.Svenska Bankföreningen anser att förbudet mot överlåtelse av pensionssparavtalbör tas in i lagen om individuellt pensionssparande. Skälenför mitt förslag: En betydelseftill del av den nya pensionsformen är deefterlevandes rättsliga ställning efter spararens död. Här är olika lösningarmöjliga och detta oavsett om dödsfallet sker eller sedanpension börjat utgå men tillgångar fortfarande finns kvar vid spararens död.Den viktigaste frågeställningen på detta område är om förmånstagarförordnandenskall tillåtas eller om de vid dödsfallet befintliga sparmedlen på vanligt sättskall ingå i kvarlåtenskapen efter den avlidne. 1promemorian har gjorts en jämförande granskning av det ekonomiska utfalletenligt de två altemativen. Granskningen av några tänkta typsituationer ger vidhanden att altemativet med förmånstagarförordnande i flertalet fall är detmest gynnsamma för de berörda individema. Enligt min bedömning är skillnadema iekonomiskt utfall så pass stora att ett individuellt pensionssparande medkvarlåtenskaps-altemativet skulle riskera att inte bli tillräckligt attraktivti förhållande till försäkringssparandet. Bestämmelsema omförmånstagarförordnanden reglerar på försäkringsområdet också i väsentligadelar vad som i detta avseende skall gälla familjerättsligt och i förhållandetill borgenärer. Jag föreslår därför att det i lagen om individuelltpensionssparande tas in regler om förmånstagarförordnanden som i relevantaavseenden svarar mot vad som gäller för försäkring. Dessa finns intagna i lagen(1927:77) om försäkringsavtal och innehåller bestämmelser omförmånstagarföror-dnandens form, innehåll, tolkning och verkan m.m. Påde mera centrala punktema innebär detta för det individuella pensionssparandetbl.a. att sparbeloppet inte kommer att ingå i spararens kvarlåtenskap, omförmånstagare har förordnats, dock att jämknings-möjligheter motsvarande vadsom anges i 104 § försäkringsavtalslagen bör finnas. Frånförsäkringsavtalslagen bör också föras över en motsvarighet till den nyligeninförda bestämmelsen om förlust av rätt till ersättning från livförsäkring omnågon genom brott uppsåtligen dödat försäkringstagaren, den försäkrade eller enförmånstagare. Jaganser vidare att det bör vara möjligt att förena ett förmånstagarförordnandemed föreskrift att utfallande belopp skall vara mottagarens enskilda egendom.En sådan ordning har kommer från att gälla i fråga omförsäkring (prop. 1992/93:148, bet. 1992/93:LU23, rskr. 1992/93:169, SFS1993:130). 1 anslutning härtill bör reglema i 7 kap. 2 § omvad som utgör enskild egendom kompletteras med en föreskrift som svarar motdetta. Ifråga om en förmånstagares rätt att efter spararens eller en tidigare förmånstagaresdöd förfoga över pensionssparkontot bör gälla att förmånstagaren kan göraomplaceringar och även flytta kontot till ett annat institut enligt devanliga reglema för detta. Detta bör gälla även om förordnandet innebär atträtten till utbetalningar skall övergå till någon annan i händelse av denförste förmånstagarens död. På gmnd av förordnandets testamentariska karaktärbör förmånstagaren däremot inte kunna ändra avtalet i fråga om utbetalningamasstorlek eller utbetalningstiden eller själv sätta in förmånstagare.Förhållandet kommer således att likna det som gäller beträffande testamentarisksekundosuccession.