prop · GF03118 · 1992-01-01 00:00:00 — Även privatpersoner som inte bedriver näringsverksamhet är alltså f.n. skyldiga att lämna uppgifter för statistiska ändamål om de inför eller utför varor (med vissa undantag beroende på varornas värde och vissa andra omständigheter kring införseln eller utförseln). Dessa skulle emellertid inte omfattas av den föreslagna lagen. Bestämmelsen innebär att SCB skall bestämma om när och på vilket sätt uppgiftsskyldighet till skall fullgöras i samband med import och export. Detta förefaller mycket opraktiskt, såvida inte SCB kort och gott föreskriver att uppgiftsskyldigheten skall fullgöras till tullmyndigheterna i enlighet med gällande tullförfattningar. Det finns inga överväganden i betänkandet om att uppgifterna för utrikeshandelsstatistiken skall insamlas på annat sätt än som sker för Det bör därför rimligen inte komma i fråga annat än att generaltullstyrelsen skall meddela de föreskrifter som behövs, utöver lag och förordning, om när och hur uppgifterna skall lämnas till tullmyndigheterna. konstaterar att utredningsförslaget innebär viss utökning av kretsen av dem som är skyldiga att lämna uppgifter som underlag för statlig statistikframställning (6 §). Denna utökning framstår som välmotiverad. Vad gäller den skrivelse från SCB rörande kortperiodisk lönestatistik, som nämns i specialmotiveringen, vill institutet dock understryka att uppgiftslämnandets omfattning måste bedömas med hänsyn till vad som framhålls i 5 §. I § 6 räknas de, som är skyldiga att lämna uppgifter, upp. Där finns de uppgiftslämnare med som SÖ har anledning att begära uppgifter från, nämligen kommuner, landstingskommuner samt stiftelser och andra sammanslutningar. I § 7 anges inom vilka områden uppgiftsskyldighet föreligger. I första stycket anges utbildning som ett sådant område. I andra stycket anges att kommuner och landstingskommuner dessutom är skyldiga att lämna uppgifter om skolväsendet. SÖ är mycket frågande till innebörden av denna skrivning. Begreppsmässigt borde skolväsendet täckas in av begreppet utbildning. "Dessutom" i andra stycket förefaller därför ologiskt. I tredje stycket, § 7, begränsas uppgiftsplikten för stiftelser och andra sammanslutningar som inte driver rörelse till uppgifter om anställdas arbets- och avlöningsförhållanden. SÖ är angelägen om en fullständig skol- och vuxenutbildningsstatistik. Det är därför viktigt att skolor med annan huvudman än stat eller kommun men under statlig tillsyn liksom studieförbunden har samma skyldighet att lämna de nödvändiga uppgifterna för uppföljning och utvärdering, planering etc. som skolor med kommun eller landsting som huvudman. Uppgiftsplikten för sådana stiftelser eller sammanslutningar, som bedriver utbildningsverksamhet under statlig tillsyn, måste således vidgas till att omfatta också utbildningsområdet. I fjärde stycket, § 7, begränsas uppgiftsplikten till uppgifter som inte är äldre än . SÖ finner denna begränsning rimlig med hänsyn till uppgiftslämnarbördan. För resultatanalyser finns det oftast behov av att gå längre tillbaka än - för arbetet med fördjupad anslagsfram- ställning har direktiven varit att en femårsperiod skall belysas. I detta arbete kan det säkert komma fram behov av uppgifter som inte förutsetts tidigare och önskemål om uppgiftsinsamling för förhållanden längre tillbaka i tiden än . Det är emellertid orimligt att begära att uppgiftslämnare skall vara tvingade att lämna uppgifter från kanske arkiverat material - det är rimligare att begära sådan framförhållning hos myndigheterna som treårsgränsen förutsätter. SÖ anser liksom utredningen det rimligt att uppgiftsplikten inte kan gälla prognosuppgifter. framhåller att utredaren i 7 § valt att använda en förhållandevis grov indelning vid beskrivningen av uppgifter som skall kunna omfattas av uppgiftsskyldighet. Utredningens motiv är att beskrivningen annars skulle bli alltför utförlig. Det är också uppfattning att indelningen inte bör vara detaljerad. Den bör till och med kunna göras ännu grövre än i förslaget. anser dessutom att beskrivningen behöver kompletteras med ett område som kan benämnas "naturresurser", dvs mark, vatten, skog etc. anför: I 4 § lagförslaget anges att lämnandet av uppgifter för statistiska ändamål är frivilligt om inte skyldighet föreskrivits i den föreslagna lagen eller i annan lag. Begreppet "statistiska ändamål" är inte definierat men det får antas att paragrafen blir tillämplig på loggboksverksamheten eftersom de insamlade uppgifterna inte i första hand är avsedda att utgöra underlag för beslut som rör de enskilda uppgifts- lämnarna. En jämförelse av 4 § med 6, 7 och 8 § i lagförslaget och med 1 § i föreslagen statistikförordning visar dock att lagen tar sikte på den verksamhet som bedrivs av SCB. Skyldighet att lämna uppgifter avses gälla gentemot SCB och SCB får föreskriva om när och på vilket sätt uppgiftsskyldighet skall fullgöras. finner att denna ordning inte lämpligen bör tillämpas på loggboksverksamheten utan förutsätter att, för den händelse bemyndigandet i 33 § fiskeri- förordningen inte befinns utgöra tillräcklig grund för styrelsens kungörelse om fiskeloggbok, förtydligande sker av regeringens delegationsbemyndigande i 33 § fiskelagen. Förtydligandet bör, för undvikande av kollisioner mellan bestämmelser i den föreslagna lagen och i kungörelse, eventuellt innefatta föreskrifter om i vilken utsträckning statistikframställningslagen skall tillämpas i verksamhet. utgår dock tills vidare från att regeringen vid utformningen av nämnda delegationsbestämmelse i fiskeriförordningen beaktade regeringsformens krav och att laglig grund således finns för infordrandet av loggboksstatistiken. Innehållet i de särskilda bestämmelser som anges i paragrafens (5 §) sista stycke är av största betydelse för arbetarskyddsstyrelsens möjlighet att erhålla sådana uppgifter som behövs för att ta fram den statistik som är nödvändig för verksamheten, t.ex. statistik kring arbetsskador. Överlämnandet av uppgifter mellan myndigheter skall regleras närmare i en statistikförordning, varför betydelsen av lagförslaget liksom vad gäller 3 § måste diskuteras i relation till denna. (se vidare nedan i avsnittet om statistikförordningen.) Enligt utredningen (andra stycket s. 31) krävs inte något författningsstöd för överlämnande av uppgifter mellan myndigheter i de fall sekretesslagen tillåter detta. Denna författningsreglering är således avsedd för den situation att sekretessbelagda uppgifter skall överlämnas mellan myndigheter (tredje stycket s. 31). Det är önskvärt att denna bedömning tydligt återges i en kommande lagtext. Utredningen noterar att Folk- och bostadsräkningarna är det enda tillfälle då uppgiftsskyldighet för rent statistiska ändamål åläggs enskilda privatpersoner. FoB har grundats på en separat lagstiftning och utredningen antar att så kommer att ske också i fortsättningen (s. 32). Arbetarskyddsstyrelsen delar uppfattningen att det är önskvärt att FoB också i fortsättningen bygger på en separat lagstiftning. Arbetarskyddsstyrelsen vill i detta sammanhang påpeka betydelsen av att möjligheten till samkörningar inte begränsas , se nedan kommentaren till 12 §. Arbetarskyddsstyrelsen förutsätter att den krets av uppgiftslämnare som anges i paragrafen innefattar alla arbetsgivare även egna företagare utan anställda. En sådan insamling av bl.a. sysselsättningsuppgifter från hela arbetsmarknaden är nödvändig för att täcka de behov som arbetarskyddstyrelsen m.fl. har. Angående till vem uppgiftsskyldigheten skall fullgöras se även kommentar till 1 § i utkastet till statistikförordning. I § 7 anges vilken typ av uppgifter som uppgiftslämnarna enligt 6 § kan åläggas att lämna. Bland de nämnda uppgifterna ingår "arbets- och miljöförhållanden". I specialmotiveringen anges att detta kan avse arbetsmiljö. Ett annat område som anges är den företagsbaserade sysselsättningsstatistiken. För arbetarskyddsstyrelsens bedömning av arbetsskadestatistiken behövs inte bara uppgifter om antalet anställda vid enskilda företag (vilket kan erhållas ), utan också uppgift om hur dessa fördelar sig på kön, ålder, yrke och arbetad tid. Sådana uppgifter behövs för att göra korrekta utvärderingar av arbetsskaderisken vid enskilda arbetsställen, t.ex. för att avgöra om arbetsskadefrekvensen vid arbetsstället är högre än vad som kan förväntas, utifrån den genomsnittliga situationen i riket eller inom den aktuella branschen. Det bör också noteras att uträkning av de av arbetsmiljökommissionen föreslagna differentierade arbetsmiljöavgifterna kommer att kräva tillgång till sådana data om enskilda arbetsställen. Det är således av största vikt att den föreslagna lagen lämnar möjlighet till insamling av sådana detaljerade uppgifter om personalsammansättningen vid enskilda arbetsställen (dvs hur de anställda fördelar sig på kön, ålder, yrke och arbetad tid). SCB tillstyrker regeln i 4 § om frivilligt uppgiftslämnande men föreslår ett förtydligande som innebär att formuleringen "föreskrivs i" i slutet av paragrafen byts ut mot "följer av". Skälet till SCBs ändringsförslag är att statistiklagen förutsätter ytterligare föreskrifter om uppgiftsskyldighet i (SCB-FS). Det får enligt SCBs uppfattning inte glömmas bort att om inte uppgiftsskyldighet följer av bestämmelse i lag så är det den enskilde själv som skall bestämma om uppgifter skall lämnas eller inte. 4 § erinrar om detta och fyller därmed enligt SCBs uppfattning en viktig pedagogisk funktion, bl.a. med hänsyn till att fysiska personer, dvs enskilda individer, inte omfattas av uppgiftsskyldighet enligt den föreslagna lagen (se s. 36 i betänkandet). När det gäller användningen av begreppet "enskild" anser SCB att det för att underlätta läsförståelsen bör framgå klart av författningstexten ifall därmed åsyftas juridiska personer eller enskilda individer. SCB tillstyrker 5 §. Regeln som ger uttryck för den s.k. proportionalitetsprincipen understryker behovet av avvägningar och hänsyn till uppgiftslämnarnas intressen. Regeln innebär enligt specialmotiveringen ingen förändring av vad som f.n. gäller (se s. 63). SCB tillstyrker 6 §. SCB anser att kretsen uppgiftsskyldiga fått en ändamålsenlig utformning. För att få en så god och heltäckande arbetsmarknadsstatistik som möjligt anser SCB att det är naturligt att alla arbetsgivare är skyldiga att lämna uppgifter som underlag för denna statistik (se 7 § 3:e stycket). Detta motsvarar också vad SCB framhållit i en skrivelse till utredningen. Som en konsekvens härav har uppgiftslämnarkretsen i förhållande till vad som gäller enligt den nuvarande förordningen (1966:37) om statistiska uppgifter från rörelseidkare och ägare till flerfamiljshus utvidgats till att också omfatta stiftelser och andra sammanslutningar. SCB anser att 7 § 2:a stycket bör kompletteras med följande uppgifter: - produktion, transporter och energi - produktionskapital - arbetsförhållanden och arbetsmiljö - naturresurser och miljöförhållanden SCB föreslår också att 7 § 2:a stycket kompletteras med uppgifter om biblioteksväsendet och därmed skulle innehålla tillägget "..uppgifter om skol- och biblioteksväsendet..". SCB förutsätter att utformningen av 7 § med avseende på preciseringskravet och från formella juridiska utgångspunkter i övrigt uppfyller utredningens målsättning att inte göra någon förändring i den nuvarande uppgiftspliktens materiella omfattning. Se särskilt avsnitt 4.3 i betänkandet. Det krävs enligt SCBs uppfattning med hänsyn till reglerna i RF 8 kap 3 och 5 § att uppgiftsskyldighetens omfattning enligt 7 § får en så fullständig och tydlig reglering som möjligt. Det är således från formella utgångspunkter mycket viktigt att uppgifter som ligger till grund för angelägen statistik och som det åligger SCB att ta fram kommer att täckas in av denna paragraf. SCB är tveksam till om 8 § från formella utgångspunkter är förenlig med delegeringsreglerna i 8 kap regeringsformen (RF) och förordar att paragrafen bör utgå av denna anledning. 13 § i förordningsutkastet bör innehålla en uttrycklig delegeringsregel beträffande föreskrifter om uppgiftsskyldighet. Enligt SCBs uppfattning ger paragrafen som syftar på myndighets normbeslut anledning till frågor i två avseenden dels beträffande eventuella hinder mot s.k. direktdelegering p.g.a. RF 8 kap 11 § och dels beträffande möjligheter att delegera normgivningskompetens när det gäller uppgiftsskyldighet (jfr RF 8 kap 7-10 §). SCB anser mot denna bakgrund att paragrafen bör utgå. SCB anser att 13 § i statistikförordningen uttryckligen bör ange att SCB får meddela sådana tillämpningsförskrifter som avses i RF 8 kap 13 § angående uppgiftsskyldighet. Föreskrifter av detta slag utfärdas regelmässigt i verkets författningssamling (SCB-FS). FoB 90-kommissionen anför: Statistiklagen blir med de angivna formuleringarna till stora delar även tillämplig på folk- och bostadsräkningar. Utredningen förutsätter emellertid att framtida folk- och bostadsräkningar liksom även kommer att regleras genom särskilda lagar. Bestämmelser i dessa kommer härigenom att innebära utvidgningar eller inskränkningar i förhållande till bestämmelserna i statistiklagen. Ett sådant förhållande som särskilt framhålls av utredningen är att statistiklagen inte tar med enskilda privatpersoner bland dem som lagen anger som uppgiftsskyldiga (7 §). Det är enligt utredningen endast vid folk- och bostadsräkningar som fysiska personer (enskilda individer) åläggs skyldighet att medverka. Utredningen synes härvid ha bortsett från den uppgiftsskyldighet som åligger fysiska personer som bedriver näringsverksamhet eller äger fastighet med fler än två bostäder eller med en eller flera lokaler. Det kan röra sig om ett antal i storleksordningen ett par hundra tusen personer. Enligt 5 § i lagförslaget skall "en myndighet som samlar in uppgifter ... se till att dessa inte är fler eller avser annat än som behövs för det ändamål som statistikframställningen skall tillgodose". Häremot kan inget invändas, förutsatt att uppgifterna insamlas enbart för statistikändamål. Men insamlas de för tillsyn eller kontroll måste de uppenbarligen avse också dessa ändamål. Lagtexten bör på denna punkt förtydligas så att den begränsas till att reglera de fall då information insamlas för enbart statistiksyften. (allmänna försäkringskassa) påpekar: I lagtexten till § 5 talas om "förbilligas". Såvitt vi vet förekommer inte detta ord i svenska språket och bör därför bytas ut. Vi anser vidare att lagtext skall skrivas med rak ordföljd. Detta påpekande gäller också för § 6. Beträffande § 7 vill vi påpeka att lagen (1980:621) numera heter (1990:52) samt att konsekvensen enligt sista stycket torde bli att SCB inte kan åta sig uppdrag från andra än statliga myndigheter - om man inte tror sig om att kunna få in "frivilliga" svar. anser med hänvisning till tidigare utredning att det kan vara lämpligt att överväga frågan om ett starkare författningsmässigt stöd för riksskogstaxeringen i samband med att den statliga statistikframställningen nu skall regleras. har också den uppfattningen att det intrång som riksskogstaxeringen gör är så marginellt, att någon ersättning till berörda markägare inte kan komma i fråga. 1.6 Samråd och information (9-11 §) Flera remissinstanser har invändningar mot vissa delar av förslagen. och har formella invändningar mot samrådsregeln. Datainspektionen, SCB och Företagens uppgiftslämnardelegation m.fl. vill ha ändringar i sak beträffande samrådet. , , , Riksbank, och är kritiska till informationsplikten när statistiken är det sekundära ändamålet. Detta gäller även för Statskontoret som dessutom är tveksam till regelns konstruktion ur legal synvinkel. Synpunkter på samrådet: har inga möjligheter att samråda med klienter eller klientorganisationer då registeruppgifterna är reglerade i lag. Information till klienter om att uppgifter från register och behandlingsjournaler kommer att bearbetas för statistiska ändamål kan endast lämnas på allmänt sätt. föreslår därför att 9, 10 och 11 § i lagförslaget inte skall gälla registerinformation vid eller statistik som produceras inom verket med registret eller behandlingsjournal som bas. konstaterar att samrådsregeln (9 §) torde överensstämma med nu gällande lag finns och har därför inga erinringar mot förslaget. Den s.k. samrådsförordningen (1982:668) omfattar inte bara statistikuppgifter utan även andra uppgifter som begärs av statlig myndighet. Den nu föreslagna lagtexten omfattar således endast en del av statens uppgiftsinsamling. Som tidigare nämnts används de uppgifter som insamlas i samband med import och export av varor inte bara för statistiska ändamål utan exempelvis även för uppbördsändamål. Det synes inte rationellt att en och samma uppgift måste förhandlas med en och samma organisation utifrån två olika författningar med olika omfattning. Paragraferna (9 - 10 §) är likartade de bestämmelser som finns i förordningen om statliga myndigheters inhämtande av uppgifter från näringsidkare och kommuner, § 3 och 4. Enligt förteckningen, bilaga 5 i betänkandet, kommer denna förordning inte att upphöra. Det skulle då finnas likartade men inte likalydande bestämmelser i en lag rörande statlig statistikframställning och i en förordning för statliga myndigheters övriga uppgiftsinsamlingar. SÖ anser, som också berörts ovan, att den nämnda förordningen måste anpassas efter den nya lagen. ställer sig bakom förslaget om ett i princip obligatoriskt samråd. Det är viktigt att - som utredningen föreslår - samrådet även omfattar informationen till uppgiftslämnarna. En oklarhet finns dock i lagförslaget. tolkar förslaget som att varje organisation som kan anses företräda uppgiftslämnarna - alla eller en del av dem -skall ges tillfälle till samråd. Detta är svårt att genomföra och samrådet skulle bli mycket dyrbart. SCB tillstyrker i princip 9 § men anser att sam- rådsskyldigheten, liksom , bör hänföra sig till nya eller förändrade uppgiftskrav. SCB föreslår också förtydliganden i två avseenden som innebär dels att samrådet inte skall omfatta statistikens syfte och dels att det bör anges med vem samrådet skall ske. Samrådet enligt den nuvarande samrådsförordningen (1982:668) med företrädare för uppgiftslämnarorganisationerna har enligt SCBs uppfattning fungerat bra. Genom samrådsförfarandet tillförs också statistiken värdefull sakkunskap på uppgiftslämnarområdet. SCB vill i sammanhanget förorda att samrådsförordningen även fortsättningsvis skall gälla för de övriga myndigheter som tillämpar denna. SCB gör detta med anledning av vad som sägs i utredningen om att föra över samrådsförordningens bestämmelser till verksförordningen (se bilaga 4 i betänkandet). SCB anser att det behövs ett förtydligande i lagtexten till 9 § som innebär att samrådet skall avse organisation som företräder de kategorier uppgiftslämnare som anges i 6 §. De samrådsorganisationer som avses bör också enligt SCBs uppfattning kvalificeras på visst sätt, bl.a. så att oklarheter beträffande behörigheten att företräda uppgiftslämnarna undviks. SCB utgår ifrån att reglerna utformas så att det framgår att samrådet även kommer att ske med sådana etablerade organisationer som företrätt uppgiftslämnarna, dvs Företagens uppgiftslämnardelegation (FUD), , samt . Enligt specialmotiveringen till 9 § motsvarar bestämmelsen innehållsmässigt den nuvarande samrådsförordningen. Lagtexten ger emellertid intryck av att varje beslut om uppgiftsinsamling också när inga förändringar är avsedda skulle omfattas av 9 §. SCB anser därför att det bör göras klart i lagtexten att samrådsskyldigheten endast skall gälla nya eller förändrade uppgiftskrav. SCB anser även att det krävs förtydligande i lagtexten när det gäller samråd om syftet med en uppgiftsinsamling; därmed kan enligt SCBs uppfattning inte avses samråd om statistikens syfte vilket som regel framgår av de beslut som fattats av statsmakterna genom riksdagsbeslut eller på annat sätt. Samrådet bör enligt SCBs uppfattning avse en undersökningsuppläggning och omfattning med utgångspunkt från syftet med statistiken. Lagtexten bör utformas i enlighet härmed. Det i lagförslaget uppställda kravet på samråd innan uppgifter insamlas för statistikframställning (9 §) iakttas redan nu genom att före insamling av uppgifter söker kontakt med och samråder med den organisation som företräder uppgifts- lämnarna. Det är positivt att samrådsförfarandet nu blir lagreglerat och att det blir en viss skärpning av reglerna för samrådsförfarandet. Samrådsförfarandet är av mycket stor betydelse för att kommunerna inte skall drabbas av uppgiftslämnande som är dåligt anpassat till kommunens förutsättningar eller som av olika orsaker är onödigt, t.ex. på grund av att uppgifterna redan finns. Det är därför av stor betydelse att samrådsskyldigheten efterlevs. Det vore bra om det för de statliga myndigheterna utarbetades rekommendationer om hur samråd skall fungera, där rutiner för samråd närmare beskrivs. Detta skulle underlätta kontakterna med de statliga myndigheterna och förbundet skulle slippa onödiga konflikter. har behandlat samrådsärenden har det i många fall varit mycket knappt om tid för att fullgöra ett meningsfullt samråd. Många ärenden kräver bl.a. att samrådet föregås av kommunkontakter. Det är därför av särskild vikt att tidsaspekten även beaktas så att organisation som företräder uppgiftslämnare ges den tid som ärendet kräver. instämmer i den sistnämnda tidsaspekten och understryker mot bakgrund av hittillsvarande erfarenheter vikten av att myndigheten ger de berörda organisationerna rimlig tid att ta ställning till presenterade förslag. Företagens uppgiftslämnardelegation anför: Vad avser regeln om samrådsplikt med FUD kan framhållas, såsom utredaren har gjort, att en hänvisning i verksförordningen är tillräcklig för att den föreslagna lagen i tillämpliga delar också skall gälla sådant uppgiftsinhämtande som inte är statis- tik. Samrådsförordningen (1982:668) skulle därmed kunna upphöra. Förfarandereglerna i denna kan överflyttas till statistikförordningen. Alla förfaranderegler för myndigheterna skulle då samlas under en gemensam författningsmassa. Det är fullt klart att myndigheterna inte i alla delar följer nuvarande samrådsregler. En lagmarkering om samrådet är därför nödvändig. Synpunkter på informationsplikten: anför: Beträffande lagens krav på informationsplikt till uppgiftslämnare, i RFVs fall de försäkrade, kan det innebära att betydande kompletteringar blir nödvändiga på ett stort antal av de blanketter som används i försäkringskassornas verksamhet. Detta med anledning av att stora delar av RFVs statistik bygger på just sådana uppgifter som i första hand inhämtats för försäkringskassornas ärendehandläggning, dvs administrativa uppgifter. Den information som skall lämnas till uppgiftslämnarna vid insamlingstillfället kan givetvis endast bygga på då gällande förhållanden och kända avsikter. Med enskild torde avses såväl enskilda som företag. Vid rutinmässig inhämtning av uppgifter enligt lag eller liknande bör informationen kunna lämnas i särskild ordning. framhåller angående informationsplikten att generaltullstyrelsen på lämpligt sätt, t.ex. i olika informationsbroschyrer, kan ge de upplysningar som här nämns. Det får dock anses uteslutet att i blankett eller på motsvarande sätt ger de upplysningar som föreskrivs i denna paragraf vid varje insamlingstillfälle. De nya bestämmelserna om statlig statistikframställning ska äga giltighet i tillämpliga delar även på uppgifter från enskild som ingivits till annan myndighet än statistikmyndigheten och för annat ändamål än statistik om uppgifterna i fråga (genom överlämnande till statistikmyndigheten) kommer att utgöra underlag för statistik (1 § 1:a stycket andra meningen i lagförslaget). Såvitt gäller RSV (skatteförvaltningen) kommer således t.ex. vissa uppgifter i deklarationerna att i princip omfattas av den föreslagna bestämmelsen eftersom sådana uppgifter även utgör underlag till statistik.