prop · GG03230 · 1992-12-31 00:00:00 — I den obligatoriskaskolan, där såväl rättigheter som skyldigheter och utformning är relativt settmer reglerade, har rätten att välja en annan skola -även om den erbjudermotsvarande utbildning - ett stort värde. 1 gymnasieskolan handlar behovet avvalfrihet och mångfald snarare om att kunna erbjuda ett brett och varieratutbud av utbildningsvägar och studiekombinationer. 8.1 Skola - Fristående skola Minbedömning: Någon lagreglering med krav på ett minsta antal elever förgodkännande av en fristående skola på grundskolenivå bör inte införas. Enallsidig bedörrming av kvalitetskrav såväl i fråga om sociala som andraaspekter på skolverksamhet bör utgöra grunderna för ett beslut om godkännande.I en sådan bedömning kan också skolans storlek vägas in. Arbetsgruppensbedömning: Överensstämmer med min. Remissinstanserna: Har inte haft något att erinra. Skälen för min bedömning: Enligt 9 kap. 2 § skollagenskall en fristående skola godkännas som skola där vanlig skolplikt fårfullgöras, "om skolans utbildning ger kunskaper och färdigheter som tillart och nivå väsentligen svarar mot de kunskaper och färdigheter somgrundskolan förmedlar och skolan även i övrigt väsentligen svarar motgrundskolans allmänna mål. Härvid skall särskilt beaktas de krav som anges i 1kap. 2 § andra och tredje styckena." I 1 kap. 2 § skollagen anges attutbildningen skall ge eleverna kunskaper och färdigheter samt i samarbete medhemmen, främja deras harmoniska utveckling till ansvarskännande människor ochsamhällsmedlemmar. I utbildningen skall hänsyn tas till elever med särskildabehov. Vidare skall verksamheten i skolan utformas i överensstämmelse medgrundläggande demokratiska värderingar. Var och en som verkar inom skolan skallfrämja aktning för varje människas egenvärde och respekt för vår gemensammamiljö. Vad som menas med en fristående skola har betydelse närdet gäller att ta ställning till om en sådan skola skall godkännas förskolpliktens fullgörande. Det finns anledning att i detta sammanhang någotberöra vilka förutsättningar som skall vara uppfyllda för att ett godkännandeinte skall vägras redan på den grunden att det inte rör sig om en skola. I propositionen om ny skollag m.m. (prop. 1985/86:10 del As. 29) erinrades om att bestämmelser om fristående skolor hade införts i dendåvarande skollagen . I skollagspropositionen återgavs därvidföljande uttalande beträffande betydelsen av ordet skola i begreppetfristående skola: "I själva ordet skola ligger att det är fråga omverksamhet för undervisning av elever i grupp. Verksamheten måste varainställd på viss varaktighet och får inte vara av bara tillfällig karaktär.Den måste vara inriktad på gruppundervisning men behöver inte nödvändigtvisgenomgående och bedrivas på detta sätt. Undervisning som någon anordnar enbart för barn som stårunder hans eller hennes vårdnad kan inte räknas som skola. Det måste vara fråom verksamhet som innebär att anordnaren gentemot utomstående åtar sig atttillhandahålla undervisning. Kraven för att en fristående skola skall kunna godkännasför skolpliktens fullgörande är så pass stora, att frågan om gränsdragningenmellan skola och icke-skola knappast behöver ställas pa sin spets. Det som inteär skola torde inte uppfylla de andra krav som ställs för godkännande." Det finns således inte någon absolut lägsta gräns förhur många elever det måste vara i en skola för att den skall kunna godkännassom fristående skola. Nyss redovisade, i propositioner gjorda uttalanden kringfrågor om gränsdragningen enskild undervisning-fristående skola samt deuttalanden som gjordes i propositionen (prop.1991/92:95) om valfrihet ochfristående skolor, ger dock en viss vägledning vid bedömningen. 1 samband med remissbehandlingen av betänkandet Friståendeskolor - Bidrag och elevavgifter (SOU 1992:38) har synpunkter dock framkommitatt ett lägsta elevantal för att få kallas skola bör fastslås. Det är naturligtvis möjligt att ange att ett visstelevunderlag krävs för att en skola skall godkännas och därmed medgesoffentligt bidrag. Det medför dock vissa svårigheter. Om ett lägsta antalelever anges för god- 5 1992/93. kärmandemåste det alltid finnas möjligheter till avvikelser, t.ex. för anordnandet aven skola i glesbygd, i ett uppbyggnadsskede av en skola, vid tillfällig nedgångav elevantalet. Till detta kommer att en skola kan bestå av t.ex. endastårskurserna 1-3 i medan en annan kan omfatta alla årskurserna. Detär då inte rimligt att samma minsta elevantal skall krävas för att skolan skallgodkännas och därmed erhålla offentligt bidrag. Enligt min mening talarövervägande skäl för att ett "minsta antal elever" inte skall angesi lagtexten för godkännande av en fristående skola. Jag anser att en allsidigbedömning av kvalitetskrav såväl i fråga om undervisning som i fråga omsociala och andra aspekter på skolverksamhet bör utgöra grunderna för ettbeslut om godkännande. Därtill kommer en bedömning av skolverksamhetens"varaktighet" och förmåga att överleva . Detta innebär t.ex.att det inte kan vara fråga om en "skola" när undervisning ges ihuvudsak till egna barn och där skolverksamheten upphör när de egna barneninte längre har behov av undervisning. Vid en ansökan om godkännande är detsjälvklart att en ekonomisk planering redovisas. En skola med alltför få elevertorde inte ge underlag för en ekonomisk stabilitet i verksamheten. Närdet gäller fristående skolor för inte längre skolpliktiga elever har det inteansetts nödvändigt med ett formellt krav på godkännande. Rätten att starta ochdriva en sådan skola är en del av näringsfriheten. Först när en skola vill haekonomiskt stöd av staten ställs vissa krav. Jag har i det föregående (avsnitt5) redovisat vilka krav som jag anser bör ställas på en skola för att den skallkunna få offentligt stöd. Mittförslag: Utbildningen i fristående skolor godkända för elever med skolpliktskall enbart stå under tillsyn av . Bestämmelsen om attkommunen svarar för den omedelbara tillsynen över sådan utbildning upphävs. Utbildningeni fristående gymnasieskolor som får offentligt stöd skall stå under tillsyn avStatens skolverk. Fristående gymnasieskolor som får statligt stöd skall varaskyldiga att delta i den uppföljning och utvärdering av skolväsendet som genomförsav . Arbetsgruppensförslag: Arbetsgruppen har endast behandlat tillsynen över fristående skoloröver grundskolenivån. Arbetsgruppen föreslår att skall ansvara föruppföljning och utvärdering av själva utbildningen. Kommunernas tillsynsansvarbör däremot endast gälla sådana fysiska förhållanden, som inte ingår i andramyndigheters ansvarsområde. anser att kommunerna skall ha den Prop. 1992/93:230 omedelbaratillsynen över utbildningen i de skolor som arbetsgruppen kallade"motsvarande skolor" (fristående gymnasieskolor). Skälen för mitt förslag: En kommun skall se till attelever i dess grundskola och särskola fullgör sin skolgång. Kommunen skallockså se till att skolpliktiga barn, som är bosatta i kommunen men inte går idess grundskola eller särskola, på något sätt får föreskriven utbildning. När en skolpliktig elev börjar eller slutar vid enfristående skola skall huvudmannen för skolan lämna uppgift om detta tiUelevens hemkommun. Om en skolpliktig elev som går i en fristående skola ärfrånvarande i stor utsträckning utan giltig orsak skall huvudmannen för skolananmäla förhållandet till barnets hemkommun. Kommunen skall då pröva om barnetskall åläggas skolgång i det offentliga skolväsendet. Uppgifter om elevernamåste oclcså lämnas av den fristående skolan till hemkommunen för att kommunenskall kunna tilldela skolan medel enhgt 9 kap. 6 § skollagen. Fristående skolor står i fråga om sin utbildning för skolpliktigaelever under tillsyn av och skolorna är skyldiga att delta i den uppföljningoch utvärdering av skolväsendet som genomförs av . Den omedelbaratillsynen över utbildningen ankommer på den styrelse som finns för ,samt i vissa fall den styrelse som ansvarar för särskolan eller specialskolanför den kommun där skolan är belägen. Enligt vad jag erfarit råder det delade meningar om vadkommunens tillsyn över de fristående skolornas utbildning innebär. Tillsynenöver att utbildningen i en fristående skola uppfyller de krav som skollagenanger för att en skola skall kunna godkännas för elever som har skolplikt bör,enligt min mening, helt och hållet ankomma på . Verksamheten i enfristående skola bedrivs ofta utifrån andra pedagogiska eller konfessionellautgångspunkter än i den kommunala skolan. Bedömningen bör ske på ett likartatsätt i hela landet. Kommunen bör inte heller ha någon tillsyn över friståendeskolors ekonomiska förhållanden. Bestämmelsen i skollagen om kommunensomedelbara tillsyn över utbildningen i en fristående skola bör därför upphävas. Detta innebär inte att kommunerna inte kommer att ha någontillsyn över verksamheten i fristående skolor. Kommunen har på grund av olikabestämmelser att utöva tillsyn över den verksamhet som bedrivs i kommunen. Skyldigheten för kommunen att se till att alla som harskolplikt fullgör den antingen inom det offentUga skolväsendet eller i någongodkänd fristående skola bör däremot bibehållas. Den kontinuerliga tillsynen över skolorna torde främstkomma att utövas genom fältorganisation. Även om kommunerna intelängre har något tillsynsansvar för utbildningen är det självklart att enkommun som får reda på missförhållanden i en fristående skola påtalar detta förSkolverket. Utbildningen i friståendegymnasieskolor som får offentligt stöd bör på motsvarande sätt stå underSkolverkets tillsyn. Vidare bör dessa skolor, i likhet med vad som gällerfristående skolor godkända för vanlig skolplikt, vara skyldiga att delta i denuppföljning och utvärdering som genomförs av . Bestämmelser om dettabör tas in i skollagen. 8.3 Ersättning för daghga resor för elever som har rätttill studiehjälp Mittförslag: Kommunernas skyldighet att betala ersättning för dagliga resor mellanskolan och bostaden begränsas, om ersättningen ges kontant, till högst 1/30 avbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring för varje helkalendermånad som eleven har behov av resor. Detta medför en ändring i lagen(1991:1110) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor. Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Av de remissinstanser som yttrat sig över förslaget är flertalet positiva.Några instanser anser dock att frågan är en angelägenhet och att deninte skall regleras i lag. Skälen for mitt förslag:Kommunerna har ansvaret för dagliga resor mellan bostaden och skolan förelever som har rätt till studiehjälp under förutsättning att färdvägen är minstsex kilometer. Jag anser inte att det finns någon anledning att ändra dennagräns för rätt till ersättning. Det finns, med undantag för resor med flyg,inte några begränsningar när det gäller kommunernas skyldigheter att betalaersättning för dagliga resor mellan bostaden och skolan. Jag anser att det börinföras en begränsning härvidlag. Hemkommunens skyldighet att betala bör begränsastill ett rimligt belopp. Härvid har jag stannat för ett belopp som, om ersättningges kontant, korresponderar med det lägsta beloppet som kommunen är skyldig attbetala till stöd till elever som har behov av inackordering. Detta belopputgör 1/30 av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring förvarje hel kalendermånad som eleven har behov av resor mellan bostaden ochskolan. Denna begränsning bör således införas i lagen om kommunernas skyldighetatt svara för vissa elevresor. Det finns dock inget som hindrar en kommun attbetala högre ersättning. Kommunen skall även kunna välja att ge stödet på annatsätt, t.ex. i form av busskort. Ipropositionen (prop. 1992/93:159) om stöd och service till vissa funktionshindradehar regeringen lagt fram förslag till en rättighetslag för personer med svåra fimktionshinder.Med anledning av förslaget före- slår jag vissa ändringar i1 kap. 5, 8 och 16 §§, 3 kap. 3 §, 4 kap. 7 §, 6 Prop. kap. 1, 6 och 7 §§, 7 kap.6 §, 9 kap. 3 och 8 a §, 10 kap. 5 §, 12 kap. 1 och 5 §§, 14 kap. 2-4 §§och rubriken till 12 kap. skollagen (1985:1100) samt i punkt 13övergångsbestämmelserna till lagen (1991:1107) om ändring i skollagen ochpunkt 3 övergångsbestämmelserna till lagen (1992:598) om ändring iskollagen. Ändringarna innebär i huvudsak att skollagens terminologianpassas till förslaget till lag om stöd och service till vissa funktionshindrade. Jagföreslår också ett förtydligande i 4 kap. 11 § skollagen av vilka beslut enligt4 kap. 8 § som får överklagas samt en redaktionell ändring i 14 kap. 5 §skollagen. Jagföreslår vidare att 5 kap. 33 § skollagen skall ändras så att det framgår attdet är kommunen som bestämmer om stödet till elever som behöver inackorderastill följd av skolgången skall ges kontant eUer på annat lämpligt sätt. 9 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser Jagföreslår när det gäller skollagen (1985:1100) att ändringarna i 5, 9 och 10kap. skall, med de undantag som jag skall redovisa, träda i kraft den 1 juli1993. I övrigt skall ändringarna träda i kraft och tillämpaspå undervisning som äger rum efter . Förfristående skolor som före ikraftträdandet ansökt om att bli godkända förvanlig skolplikt bör de nya bestämmelserna inte gälla i sin helhet från den 1juli 1993. Vissa undantag bör göras från bestämmelsen om att ansökan skall hagjorts året innan bidragsåret börjar. Det är rimligt attskolor som blivit godkända före ikraftträdandet får rätt till bidrag för detbidragsår som börjar . Närdet gäller förändringarna för fristående skolor över grundskolenivå börregelsystemet tillämpas fr.o.m. . En fristående skola som efterden ansöker om att bli förklarad berättigad till offentligt stödskall ha kommit in med ansökan före för att komma ifråga sombidragsberättigad för /95. En fristående skola som ärställd under statlig tillsyn behöver inte ansöka på nytt om att bli förklaradsom bidragsberättigad. Dessa skolor föreslår jag att regeringen, efter förslagav , skall få bedöma om skolan skall tillhöra kategorin friståendegymnasieskolor eller kompletterande skolor. De skolor som då bedöms uppfyllakraven för att bli förklarade som bidragsberättigade fristående gymnasieskolor skallregeringen avge en sådan förklaring för. Bidrag från elevernas hemkommunerskall inte utgå förrän från och med /95. Detta bör framgå avövergångsbestämmelserna till lagen. Detta innebär att det nuvarandebidragssystemet behålls under /94. De fristående skolor som idaghar statsbidrag eller enbart är ställda under statlig tUlsyn och som intebedöms uppfylla förutsättningarna för bidrag enligt de förslag jag harredovisat (avsnitt 5) bör, under en övergångspe- Prop. 1992/93:230 riod, fåbehålla det statliga stödet. Övergångsperioden bör vara . Jagföreslår att ändringen i lagen (1991:1110) om kommunernas skyldighet att svaraför vissa elevresor skall träda i kraft . Vidareföreslår jag att lagen om entreprenadförhållanden inom skolan skall träda ikraft . Ienlighet med vad jag har anfört har inom upprättatsförslag till 1. lag om ändring i lagen om ändring i skollagen(1985:1100), 2. lag om ändring i lagen (1991:1110) om kommunernasskyldighet att svara för vissa elevresor, 3. lagom entreprenadförhållanden inom skolan. Lagförslaget under 3 har granskats av Lagrådet. 11.1 Förslaget till lag om ändring i lagen om ändring iskollagen (1985:1100) Förslagethar betecknats lag om ändring i lagen om ändring i skollagen på grund av attett förslag om ändring i skollagen redan har lämnats till ipropositionen (1992/93:158) om skolans internationalisering. I denpropositionen föreslås ändringar i 5 kap. 5 och 13 §§. allmänna motiveringen, avsnitt 8.4, har behandlats vissa förslag tillterminologiska ändringar i skollagen som är föranledda av regeringens förslagi propositionen (1992/93:159) om stöd och service till vissa funktionshindrade.Dessa bestämmelser kommenteras inte i specialmotiveringen. Varjekommun är skyldig att vid utformningen av sin grundskoleverksamhet beakta vadsom fÖr eleverna är ändamålsenligt ur kommunikationssynpunkt. Ingenkommun får organisera sin grundskola så att någon elev på grund av skolgångenbehöver bo utanför det egna hemmet. Avsteg härifrån får dock göras omförhållandena är så speciella att det framstår som orimligt att kommunenanordnar skolgång på sådant sätt att eleven kan bo kvar i hemmet underskolgången. Vid denna bedömning skall särskild vikt fastas vid elevens ålder. Vidfördelningen av elever på olika skolor skall kommunen beakta vårdnadshavaresönskemål om att deras barn skall tas emot vid en viss skola så långt det ärmöjligt utan att andra elevers berättigade krav på Prop. 1992/93:230 placeringi en skola nära hemmet åsidosätts eller att betydande organisatoriska ellerekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Ändringeni tredje stycket innebär att kommunerna vid fördelningen av elever på olikaskolor i första hand skall utgå från vårdnadshavares önskemål. Ett önskemål omplacering i en viss skola får emellertid inte gå ut över ett annat barnsberättigade krav på placering i en skola nära hemmet. Detta blir aktuellt isituationer när något önskemål om placering vid en viss skola inte uttryckts.Elever, vilkas värdnadshavare inte framställt något önskemål, har rätt att omdet finns en skola nära hemmet bli placerad där. Om det inte finns någon skolanära hemmet måste kommunen i enlighet med den princip som kommit till uttryck iförsta stycket ändå beakta vad som för eleven är ändamålsenligt ur kommunikationssynpunkt.I vissa fall kan flera skolor bedömas som likvärdiga ur kommunikationssynpunktäven om de inte ligger på samma avstånd från hemmet. Eleven får dock intedrabbas av en allvarlig försämring beträffande sin skolväg. I situationer dåflera önskat bli placerade i en skola än det finns plats i skolan skall sammaprinciper vid urvalet gälla som då något önskemål inte framställts. En elev sominte kan beredas plats i den skola som vårdnadshavaren valt kan komma attpåverka urvalet till en annan skola. I sådana situationer måste kommunen hittaden bästa lösningen för alla berörda elever. Omett önskemål skulle leda till ekonomiska eller organisatoriska svårigheter förkommunen skall kommunen kunna bortse från önskemålet. För att kommunen skallkunna bortse från önskemålet måste svårigheten vara betydande. Det självklarafallet är att skolan inte har plats för alla som vill gå där. Hemkommunenär skyldig att sörja för att det för eleverna i anordnaskostnadsfri skolskjuts, om sådan behövs med hänsyn till färdvägens längd,trafikförhållandena, funktionshinder hos en elev eller någon annan särskildomständighet. Nären elev till följd av skolgången måste bo utanför det egna hemmet, skallhemkommunen svara för att eleven utan extra kostnader får tillfredsställandeförhållanden. Hemkommunensskyldighet enligt första och andra styckena omfattar inte 1. sådana elever som väljer att gå i en annangrundskola än den som kommunen annars skulle ha placerat dem i om någotönskemål om en viss skola inte framställts, eller 2. sådana elever som avses i 8 och 8 a §§. Försådana elever som avses i 8 § skall den mottagande kommunen under sammaförutsättningar som gäller för elever som är hemmahörande i kommunen sörja forkostnadsfri skolskjuts inom den kommunen. Kostnaden härför ingår i deutbildningskostnader som avses i 8 §. I första stycket haruttrycket fysiskt handikapp ersatts med funktions- Prop. 1992/93:230hinder. Ändringen är en konsekvens av förslaget till en ny rättighetslag förpersoner med svåra funktionshinder (prop. 1992/93:159). Andrastycket har ändrats i konsekvens med ändringen i 6 § samt med hänsyn till dennya 8 a §. För elever som avses i 8 a § har varken hemkommunen eller denanordnande kommunen någon skyldighet att anordna skolskjuts eller, om eleveninte kan bo hemma, svara för boendet på den ort där skolan är belägen. Efterönskemål av värdnadshavare har en kommun rätt att i andra fall än som avses i 5§ tredje stycket och 8 § i sin grundskola ta emot en elev från en annan kommun.I sådana fall har kommunen rätt till ersättning for elevens utbildning frånelevens hemkommun. Om inte de berörda kommunerna kommer överens om annat, skallersättningen motsvara den genomsnittliga kostnaden per elev i hemkommunensgrundskola det pågående kalenderåret på det stadium som eleven tillhör. Hemkommunenfår dock göra ett avdrag som uppgår till högst från den framräknadegenomsnittskostnaden. Paragrafenreglerar kommuners rätt att ta emot en elev som inte hör hemma i kommunen iandra fall än om kommuner kommit överens om att en kommun skall ta emot vissaelever från en annan kommun (5 § tredje stycket) eller om en elev har särskildaskäl på grund av sina personliga förhållanden att bli mottagen i annan kommunsgrundskola (8 §). Om vårdnadshavaren begär det får annan kommun än hemkommunenta emot eleven i sin grundskola. Någon skyldighet för kommunen att ta emoteleven finns inte. En kommun som tar emot en elev med stöd av bestämmelsen harrätt till ersättning från elevens hemkommun. I första hand skall kommunernakomma överens om ersättningens storlek. Om de inte gör det är hemkommunenskyldig att betala ett belopp som motsvarar genomsnittskostnaden i hemkommunensgrundskola på det stadium eleven tillhör. Genomsnittskostnaden hänför sig tillpågående kalenderår. Från genomsnittskostnaden får kommunen göra ett avdrag somuppgår till högst . Densom har tagits emot i en kommuns grundskola ett visst läsår har rätt att gåkvar hela läsåret, även om de förhållanden som låg till grund för beslutet ändrasunder läsårets gång. Om det för eleven endast återstår en årskurs har elevenockså rätt att gå kvar sista årskursen. Ifall som avses i första stycket andra meningen har den kommun där eleven gårkvar rätt till ersättning för sina kostnader för elevens utbildning frånelevens hemkommun. Iparagrafens första stycke har gjorts ett tillägg som innebär att en elev /93:230 har rätt att gå kvar årskurs 9 i en kommuns grundskola även om de förhåUandensom låg till grund för beslutet att tas emot i kommunens grundskola ändras, näreleven går i årskurs 8 eller mellan årskurserna 8 och 9. Enligt andra stycket är hemkommunen skyldig att betalaersättning för elevens utbildning om elevens förhållanden ändras innan en elevbörjar årskurs 9 men går kvar sista årskursen. Ersättningen skall utgå enUgtsamma grunder som ersättning enligt 8 § (jfr. specialmotiveringen till 8 § i prop.1990/91:115 om vissa skollagsfrågor m.m. s. 75). Skyldighet att utge interkommunalersättning finns endast för det extra året, däremot inte för det läsår sompågår när eleven flyttar. Beslut som en kommun fattar i frågor som avses i 7 § andrastycket om åtgärder för elever som inte bor hemma, i 8 § första stycket förstameningen om mottagande av en elev från en annan kommun samt i 10 § om rätt attfullfölja utbildningen får överklagas hos aveleven eller företrädare för denne. Paragrafen har ändrats så att det tydligare framgår attdet i fråga om beslut som fattas enligt 8 § endast är kommunens beslut, om enelev skall tas emot i kommunens grundskola, som får överklagas till . Däremot kan inte frågan om den inter-kommunala ersättningenbli föremål för prövning i överklagandenämnden. Varje kommun är skyldig att erbjuda utbildning pånationella program for samtliga de ungdomar i kommunen som avses i 1 § förstastycket förutsatt att de 1.harslutfört sista årskursen i eller motsvarande och 2.intetidigare har gått igenom utbildning på ett nationellt program i gymnasieskolaneller en i förhållande därtill likvärdig utbildning eller avlagt International Baccalaureate(IB). Erbjudandet skall omfatta ett allsidigt urval avnationella program. Antalet platser på de olika programmen och deras grenarskall anpassas med hänsyn till elevernas önskemål. Erbjudandet skall avse utbildning som anordnas inomkommunen eller i en annan kommun eller ett annat landsting i enlighet medsamverkansavtal.