prop · GG0375 · 1992-12-31 00:00:00 — Någon motsvarande möjlighet finns inte för EG-ländema iförhållande lill direktivet För EFTA:s medlemsländer gjordes dock som redannämnts i ett tillägg till direktivet som innebär att ett EFTA-landfår ålägga kabelbolag inom landets gränser att förvränga eller på annat sättsläcka ut alkoholreklam. TV-reklamfår inle orsaka fysisk eller psykisk skada för minderåriga och skall inleförieda bam att köpa en vara eller tjänst genom att utnyttja deras godtrogenheteller brist på erfarenhet. Reklamen får inte heller uppmana minderåriga attövertala vuxna att köpa annonserade varor eller tjänster. Den skall inle hellerutnyttja den tillit minderåriga har till föräldrar, lärare eller andrapersoner, eller på etl omotiverat sätt skildra minderåriga i farligasituationer. Konventionenhar också en regel om att reklam som riktas särskilt till ett land inte fårkringgå landets lagstiftning på reklam om rådet. Regeln syftar till att hindraatt en situation uppstår där ett enskilt lands TV-system riskerar attäventyras. 1992/93: 75 Reglemaför sponsring är likalydande i direktivet och konventionen. De innebär ikorthet följande. Omett program är sponsrat måste programbolagels redaktionella integritet säkras.Sponsom får inle utöva inflytande över programmets innehåll eller inplacering iprogramtablån på etl sådanl sätt att program förelagets redaktionellasjälvständighet äventyras. Detmåste framgå om etl program är sponsrat och programmet måste redovisa sponsomsidentitet. Detta bör ske genom alt sponsoms namn eller logotyp redovisas ibörjan eller slutet av programmet I ett sponsrat program får inle görassäljfrämjande hänvisningar till produkter eller varor som är förknippade medsponsom eller tredje part. TV-programfår inte sponsras av någon som framställer eller säljer varor som inte fårmarknadsföras i TV-reklam enligt direktivets artikel 13 och 14 ochkonventionens artikel 15, dvs. tobak och receptbelagd medicin. Nyhets-och aklualitetsprogram får inte sponsras. Direktivetsartikel 18 och konventionens artikel 12 anger hur mycket reklam som fårsända.s. Reglema är utformade på samma sätt i konventionen och direktivet medde redan nämnda skillnadema i definitionen av reklam. Densammanlagda dagliga reklammängden får inte överstiga av sändningstiden. Dennaandel får ökas lill för att inkludera säljerbjudanden direkt lillpubliken, s.k. leleshopping. Den totala sändningstiden för leleshopping fårinle översuga . Andelenreklaminslag får inte överstiga av sändningstiden. Deenskilda ländema kan för sina nationella programbolag besluta om striktareregler för reklamens omfattning eller helt förbjuda reklam. Direktivethar dessutom en regel som innebär att elt land för sändningar som är avseddaenbart för det egna landet och som inte kan tas emot direkt eller indirekt iannat land, får tillämpa andra, dvs. även mer liberala regler när det gällerreklamens inplacering och omfattning. Konventionensregler begränsas till sådana sändningar som når över na-tionsgränsema. Syftetmed harmoniseringen av reklamreglema är att skapa garantier för attvidaresändning av program som följer konventionens och direktivets regler inteskall hindras i någol land. 2.1.8 Regler om programutbudet Skydd för minderåriga Ikonventionen är reglema om programutbudet (artikel 7) knutna till respekten förden enskilda människans värdighet och andra gmndläggande rättigheter. Programmen skall inte varasedlighetssårande och särskilt inte innehålla por- Prop. 1992/93:75 nografi,ge otillbörligt framträdande plats åt våld eller vara ägnade alt framkallarashat Programsom kan antas skada bams eller ungdomars fysiska, andliga eller moraliskautveckling .skall inle sändas på tider då dessa kan väntas se dem, enligtkonventionens artikel 7:2. I kommentaren till konventionen sägs att hänsynockså måste tas till tidsskillnaden mellan olika länder där programmen kan tasemot Reglemai konventionens artikel 7 omfattar alla inslag i ett programutbud, dvs. Direktivetsregler är något annorlunda utformade. Under mbriken Skydd för minderårigaförbjuds program som allvarligt kan skada minderårigas fysiska, psykiska ellermoraliska utveckling, särskilt sådana som innehåller pomografi och våld.Försiktighet med att sända program som kan skada minderårigas fysiska,psykiska eller moraliska utveckling skall framför allt iakttas på lider då bamkan antas se på TV. Undersamma mbrik anges också att medlemsstatema skall se till att TV-sändningar inteväcker hat på grund av ras, kön, religion eller nationalitet. Dessa regler ärinte annat än genom kapitelmbriken knutna tUl skydd av minderåriga. 2.1.9 Rätt till beriktigande Bådekonventionen (artikel 8) och direktivet (artikel 23) har regler om rätt tillberiktigande. En fysisk eller juridisk person vars legitima inu-esse, och särskiltrykte och goda namn, har lidit skada till följd av felaktiga påståenden i ettTV-program, skall ha rätt till beriktigande eller annan motsvarande åtgärd.Rätt till beriktigande eller motsvarande arrangemang skall fmnas i förhållandelill alla programbolag under ett medlemslands jurisdiktion. Medlemsstaternaskall se till att procedurer upprättas för att möjliggöra detta. I direktivetanges också särskilt att medlemsstatema skall säkerställa att en tillräckligtidsrymd medges och alt möjlighetema till rättelse i praktiken är lika godaäven för personer som bor eller är etablerade i andra medlemsstater. Enbegäran om beriktigande eller motsvarande kan avvisas om det inte bedöms somberättigat, om det skulle innebära en straffbar handling, orsaka civilprocessmot programbolaget eller skulle kränka allmän anständighetskänsla. Enligtdirektivet krävs också alt tvister om rätten till beriktigande skall kunnaunderkastas rättslig prövning. Genom de regler om skyldighet alt inhäratatolkningsbesked som gäller inom EG, blir det ytterst som uttolkardessa bestämmelser, när del gäller EG:s medlemsländer. FörEFTA-ländema fmns enligt EES-avlalet inte motsvarande skyldighet I stället kande enskilda ländema välja att rådfråga den särskilda som inrättastill följd av avtalet för att uppnå en fördragsenlig tillämpning av denationella bestämmelsema. Konventionen överlåter åtsignalärema all på lämpligt sätt se lill att det Prop. 1992/93: 75 finns eltfungerande maskineri som gör det möjligt för personer alt begagna sin rätt lillberiktigande eller umyttja andra jämförbara rättsliga eller administrativaöverklagandemöjligheter. 2.1.10 Ändringar och uppsägning Förslagom ändringar i direktivet utformas i ett samspel mellan , som har exklusiv initiativrätt. I direktivets artikel 26 angesalt kommissionen på gmndval av medlemsländemas redovisningar måste rapporteraom lillämpningen av direktivet och vid behov föreslå förändringar. Sådanrapport skall avges första gången efter antagandet och sedan vartannatår. Det finns inte någon procedur för medlemsländema att frånträda enöverenskommelse, eller all utträda ur gemenskapen. Enligt konventionen kan enpart när som helst säga upp konventionen genom en underrättelse tillgeneralsekreteraren i Uppsägningstiden är efter del attgeneralsekreteraren mottar underrättelsen. 2.2 Svensk lagstiftning och andra regler med betydelse förinnehållet i radio- och televisionssändningar EES-avtaletsbestämmelser om radio och television berör flera svenska lag-stiftningsområden,i första hand de lagar som reglerar innehållet i radio- och televisionsprogram,men också tex. Detfinns åtskilliga svenska lagar som på olika sätt tar upp innehållet i radio-och lelevisionssändningar. Vissa av dessa lagar är gmndlagar såsom regeringsformen,tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgmndlagen, och tar upp mer allmännafrågor, medan andra som , marknadsföringslagen, lagen (1991:227)om kabelsändningar till allmänheten och radio-lagen (1966:755) reglerar olikaspecialområden. Svensk lag (radiolagen) ger också möjlighet att regleravillkoren för programföretag i avtal mellan dessa och koncessionsgivaren-stalen.I motsats till förhållandet i fiera andra länder (t.ex. och )finns i små möjligheter att till regering eller ministrar delegeraregleringen av mediema. En utförlig redovisning av lagstiftningen ges iRadiolagsutredningens betänkande SOU 1992:31 Lagstiftning rörandesatellitsändningar av TV-program (avsnitt 4-7). Här skall bara ges en översiktöver vilka regler som är av betydelse när det gäller anpassningen lill deinternationella reglema. Regeringsformenfastslår yttrandefriheten och informationsfriheten och de förutsättningar sområder för att begränsa dessa friheter i lag. Som allmän fömtsättning gäller förbegränsning av ytu-andefriheten och informationsfriheten detsamma som ärföreskrivet för vissa andra rällighetsbegränsningar i 2 kap. 12 § andra stycketRF. En sådan får endast göras för alt tillgodose ett ändamål som är godtagbarti elt demokratiskt samhälle. Begränsningen får vidare aldrig gä utöver vad somär nödvändigt med hänsyn lill det ändamål som har föranlett den och inleheller sträcka sig så långt alt den ulgör ett hot mot Prop. 1992/93: 75 denfria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. En begränsningfår inle göras enbart på gmnd av politisk, religiös, kulturell eller annansådan åskådning. Hämtöveranges i 2 kap. 13 § första stycket RF under vilka speciella fömtsättningar somyttrandefriheten och informationsfriheten får begränsas. Det får ske med hänsyntill rikets säkerhet folkförsörjningen, allmän ordning och säkerhet, enskildsanseende, privadivets helgd eller förebyggandet och beivrandet av brott Vidarefår friheten all ytu-a sig i näringsverksamhet begränsas. I övrigt fårbegränsningar av ytuandefrihelen och informationsfriheten ske endasl omsärskilt viktiga skäl föranleder det Tryckfrihetsförordningenreglerar frågor som rör yttrandefriheten och informationsfriheten i trycktaskrifter och fastslår bl.a. regler för etableringsfrihet ansvar,meddelarskydd, ordningen för tryckfrihetsprocesser, censurförbud m.m. I dens.k. broitskatalogen (TF 7:4-5) anges vilka gämingar som ulgör brott moltryckfrihetsförordningen. Uppräkningen omfattar ell antal grova brott motrikets säkerhet, hets mot folkgmpp, bampomografibrott olaga våldsskildring ibild, förtal och förolämpning samt vissa publicerings-brott som innebäråsidosättande av sekretess. Ansvar för tryckfrihetsbrott fömtsätter enligttryckfrihetsförordningen att gämingama är brottsliga också enhgt vanlig lag.Della bmkar uttryckas så att ansvar för tryckfrihetsbrott kräver dubbel täckning. Densärskilda brotiskaialogen i tryckfrihetsförordningen innebär att det såvittgäller tryckta skrifter dras en gräns i gmndlagen för det område som fårbeläggas med suaff genom vanlig lagstiftning. Eftersom en gäming skall varasu'affbelagd också genom vanlig lag för att kunna föranleda straffrättsligt ansvarnär den begås genom ett ytu-ande i en tryckt skrift kan en kriminalisering pådet iryckfrihetsrätisliga området inskränkas eller upphävas genom elt vanligtlagslifiningsbeslut, medan en ny straffbestämmelse eller en utvidgnmg av engammal normalt kräver gmndlagsändring. Yttrandefrihetsgrundlagensom är den senast tillkomna gmndlagen förändrade fömtsättningama för radio-och televisionsverksamhel i . Den nya gmndlagen bygger på samma gmndsatsersom tryckfrihetsförordningen. Det innebär bl.a. att principema om censurförbudoch etableringsfrihet blivit gällande över hela det modema massmedieområdet.Endast i fråga om användningen av radiofrekvensspekimm har enetableringsfrihet i uyckfrihets-rältslig mening inle kunnat införas. Vidare även i fortsättningen ske förhandsgranskning av filmer och videogram somskall visas offenUigt 1 övrigt har de U7ckfriheisrätlsliga principema omensamansvar och källskydd, begränsning av möjligheterna lill kriminaliseringsamt särskild rättegångsordning med tillgång till jury genomförts på ettvidare fäll genom yttrandefrihetsgmndlagen. Yttrandefrihetsgmndlagen är avbetydelse bl.a. när det gäller laiisiiftning om eterbuma sändningar, vare sigde förmedlas via satellit eller endast använder den konventionella tekniken förmarkbundna sändningar. 1fråga om eterbuma sändningar innebär gmndlagen främst att de redan förutgällande tryckfrihetsrättsUga principema på det radiorättsliga området upphöjs liU gmndlag.Gmndlagen omfattar emellertid även radioprogram som Prop. 1992/93:75förmedlas genom satellitsändning som utgår från (I kap. 6 § andrastycket). Den innebär därtill att frågor om rätt att sända ljudradio- ochtelevisionsprogram genom etem skall kunna prövas av domstol. I3 kap. 2 § yttrandefrihetsgmndlagen föreskrivs alt rätten att sända ljudradio-och televisionsprogram genom etem får negleras genom lag som innehållerföreskrifter om tillstånd och villkor för att sända. Härav har ansetts följaatt ett system med avtal av den typ som varit vanlig i förhållandetmellan staten och förelagen inom Radio-koncemen får förekomma utanhinder av den nya grundlagen (jfr prop. 1990/91:149 s. 47 f. och KU 9 s. 1 och30). Ilagen (1991:1559) medföreskrifter på tryckfrihetsförordningens ochptrandefrihetsgrundlagens områden ges som titeln anger vissa mer detaljeradeföreskrifter på vanlig lags nivå på de nämnda gmndlagamas områden. Brottsbalkenreglerar på vanlig lags nivå innehållet i tryckta skrifter och radio ochtelevision genom att ange straffbestämmelser för bl.a. förtal, högförräderi,bampomografi och olaga våldsskildringar. Radiolagenfastslår de allmänna ramama för programföretagens verksamhet och förprograminnehållet tex. - förbud mol förhandsgranskning av innehållet i ensändning - regler för omfatmingen och placeringen av annonser. - krav på opartiskhet och saklighet i programmen utomunder annonstid - krav på all programmen skall hävda de gmndläggandedemokratiska värdena - förbud mot alt gynna kommersiella inuessen iprogramverksamheten - regler för radionämndens uppgifter - regler för vad som får avtalas mellan staten ochprogramföretagen bl.a.om beriktigande och genmäle. Radiolageninnehåller alltså också regler för reklam. Reglerna är utformadeefter mönster av Europarådskonvenlionens och EG-direk-livets bestämmelser.Reglema finns i radiolagen 7-15 §§. I avtal mellan regeringen ochprogramföretag får bestämmas om skyldighet för företaget alt endast under annonstidi television sända reklam mot ersätming eller program mot betalning (7 § andrastycket 2). Under denna dd får bara sändas reklam eller betalda program, reklamför den egna verksamheten och programglimtar, "trailers" (8 §).Annonser skall kunna identifieras t.ex. genom firmanamn eller varumärke ochpersoner som har en framträdande roU i nyhetsprogram o.dyl. får inle uppträdai annonser (9 §). Åsiklsannonsering är förbjuden (10 §). Reklam får inte syftatiU alt fånga uppmärksamheten hos bam under , och inte heller får del däruppträda personer eller figurer som spelar en framträdande roll i TV-programför bam (11 §). Programföretaget får inte diskriminera annonsör (12 §). Högstatillåtna annonsvolym är av sändningstiden och högst åtta eller, irena undantagsfall, (13 §). Annonsiiden får inte varakortare än en minut (14 §) och annonser skall normall placeras mellanprogrammen eller i längre pauser eller mellan delar i program som beslår avolika avslutade delar om varje del varar minst20 minuter (15 §). 1 den sismämnda paragrafen förbjuds också reklam Prop.1992/93: 75 i ansluming tiU bamprogram. Avtaleninnehåller mer detaljerade föreskrifter för verksamheten t.ex. för om skyldighet all meddela nyheter, stimulera debatt granskaorganisationer, tillgodose minoritetsintressen etc. För Nordisk Television ABgäller liknande villkor. Bolaget har dock rätt att sända reklam. Marknadsföringslageninnehåller regler om bl.a. otillbörlig reklam, regler som har sinintemationella motsvarighet i både direktivet och konventionen. Dessa reglergäller för alla reklammedier, inle bara för televisionen. Lagen gäller inte föråsiktsreklam och s.k. anskaffningsfrämjande reklam, t.ex. platsannonser etc.utan avser utbud av varor och tjänster. Lagen(1978:767) med vissa bestämmeber om marknadsföring av alkoholdrycker - ochlagen (1978:764) med vissa bestämmeber om marknadsföring av tobaksvarorreglerar, som namnen säger, reklam för alkohol och tobak. Dennya Läkemedelslagen (1992:859) som avses träda i kraft medEES-avtalet reglerar marknadsföringen av läkemedel. Lagenom kabebändnlngar till allmänheten, slutUgen, reglerar förhållandena iirådsänd radio och television, vare sig det rör sig om egenproducerade programeUer vidaresända (oftast från .satellit) program. Lagen är anpassad liU den nyayltrandefriheisgrundlagens regler om etableringsfrihet Lageninnehåller föreskrifter för irädsändningar av radioprogram till allmänhetenenbart i sådana kabelnät som når fler än 100 bostäder. Vidare gäller intekabellagen en sändning som hell överensslämmer med en mndradio-.sändning enligt5 § radiolagen om den sänds med denna. Kabellagenutgår som nämnts från yttrandefrihetsgmndlagens princip om etableringsfrihetnär det gäller kabdsändningar. Del innebär att den som äger eller på annat sättförfogar över etl kabelnät eller vissa kanaler i elt kabelnät ulan särskilttillstånd får bedriva vidaresändning av tex. salelUtprogram eller sända egensändningar.Även andra begränsningar i sändningsrätten har tagits bort i den nya lagen.Sålunda finns inte något hinder för en utlänning att bedriva kabelsändningar,fömtsatt att det utses en utgivare som är bosatt i . Någonmöjlighet lill ingripande mol kabelsändningar genom att förbjuda vidaresändningav vissa sateUitkanaler ges inte i den nya kabellagen. Det finns inte hellernågra regler om innehållet i sateUitsändningar. Lokalakabelsändartoretag får inte sända reklam (9 § andra stycket). För övrigaegensändningar är del enligt den nya kabeUagen tillåtet med reklamfinansieradesändningar. Reklam mot vederlag och program mot betalning får endast sändasunder annonstid (9 § första stycket). Reglema för annonsemas omfattning,inplacering i sändningama och innehåll är i stort sett identiska medmotsvarande regler i radiolagen, med den huvudsakliga skiUnaden att det ikabelsändningar inle finns någol förbud mot s.k. åsiklsannonsering. Det finnsheUer inget förbud mot diskriminering av annonsörer. Reglemaför annonser i ljudradiosändningar är mindre omfattande. Del gäller inle någrasärskilda regler för hur annonsema skall placeras i sändning- ama.Reglema om restriktioner för reklam riktad till bam gäller heller inte Prop. 1992/93: 75 ljudradion. Föralla egensändningar gäller att det är tillåtet med sponsrade program. Reglernaom reklam m.m. gäller inle s.k. sökbar text-TV (15 § första stycket). Utöverdessa regler innehåller kabellagen begränsande regler i fråga om innehållet iegensändningar. På talan av justitiekanslem kan domstol efter juryprövningmeddela sändningsförbud för av högst etl år om det i sändningama vidupprepade tillfällen förekommit skildringar av sexuellt eller annat grovt våld,pomografi eller hets mot folkgmpp, eller om utbudet varit ensidigt inriktat påvåldsskildringar (16 §). Övrigafrågor enligt kabellagen prövas av som får förelägga den sombryter mot bestämmelsema att följa dessa (21 §). Ett sådant föreläggande fårförenas med vite. Utdömandet av vite handläggs av domstol. Verksamhetenmed kabelsändningar lill allmänheten är också underkastadyttrandefrihetsgmndlagens ansvarighetssyslem. Enligtde nu återgivna reglema skall den som bedriver sändning av radioprogram utseutgivare och anmäla denne till Han skall vidareombesörja alt varje program spelas in och inspebiingen bevaras . 2.3 Lagstiftningen i vissa andra länder 1Danmark har lagts fram ett lagtörsiag till omsatellit-TV inom ramen för en ny radiolag. Regleringen av vissa frågor rörandeprograminnehållet, bl.a. skyddet för minderåriga och kvotering, har hänskjutitslill den ansvarige minislem. Lagförslaget har inte ännu slutgiltigt behandlatsav Folkeiinget IFinland har regeringen lagt fram förslag om ändringar i kabel-TV-lagen somtillgodoser en del av direktivets bestämmelser om sändningar i . Försändningar från är lagtiftningen mer komplicerad. En hel del avdirektivets regler om reklam etc, kan tUlgodoses genom villkor ikoncessions-avtal med kabelföretagen. INorge har framlagts ett förslag lill en ny radiolag med bestämmelsersom införiivar direktiv och konvention samt samordnar befmdiga lagar (radiolag,närradiolag, kabeUag och lag om reklam i radio) på området till en enda lag.Detaljregler om en slor del av direktivets innehåll har hänskjutits tUlkonungens (regeringens/departementets) avgörande. Förslaget beräknas behandlasav . 1Storbritannien baseras radiolagen (Broadcasting Act) på konventionensbestämmelser om ansvarigt land. Detta har emellertid lett till attEG-kommissionen nu anhängiggjort en process mot för brott motbeslutet om TV-direktivet Anpassningen tiU direktivets regler sker lUl stor delgenom administrativa föreskrifter. 3.1 Ratifikation av den europeiska konventionen omgränsöverskridande television Regeringens bedömning: Svenska rättsregler bör i förstahand anpassas till EG-direktivet Beslut om ratifikation av den europeiskakonventionen om gränsöverskridande television bör anslå lills klarhet nätts omansvarsbestämmelserna. Utredningens förslag: lar inteställning till frågan om ratifikation av konvenuonen men lämnar ellalternativt lagförslag som tillgodoser både direktivet och konventionen när detgäller reglema för ansvarigt land. Remissinstanserna: Frägan om ratifikation av konventionenom gränsöverskridande television behandlas inle direkt av remissinstansema.Flera instanser anmäler dock all man anser a(( det intemationella instmmentsom bör ligga till gmnd för en svensk lagstifining bör vara EG-direktivet ochinte konventionen. Skälen for regeringens bedömning: har i flerasammanhang anmält alt man avser alt ratificera konventionen omgränsöverskridande television. Denna vilja kom först lill uttryck genom allSverige undertecknade konventionen då den antogs av år 1989.Konventionen kommer sannolikt alt Uäda i kraft , då elttillräckligt antal medlemsstater i har raUficcrai den. uppdrag var också i första hand attföreslå en anpassning av svensk lagsliftning lill konventionen. I nästan allaavseenden innehåller direktivet och konventionen Ukartade regler för innehållm.m. i televisionsprogram som sänds över gränsema. De mer formella problem somemellertid finns genom direktivels och konventionens olika regler för vilketland som är ansvarigt för salellit-TV-sändningar har ännu inte helt kunnatklarläggas, vilket bl.a. anmälan lill av denbrittiska lagstiftningen på motsvarande område visar (se avsnitt 2.3). De olikaintemationella insuaimenlen behandlar delvis olika områden eftersom direktivetlar upp en gemensam reglering av alla televisionssändningar oavsettspridningssätt och spridningsområde, medan konventionen enbart reglerarsändningar som överskrider gränser. 1 nuvarande läge bör enligt regeringens uppfattning endastinföras regler som gör alt svensk lagsliftning stämmer överens medEG-direktivet då träder i kraft. Detla är nödvändigt av hänsyn tillSveriges folkrättsliga åtaganden i det avseendet 1 ett senare skede bör fråganom humvida konventionen .skall ratificeras av och vilka behov det dåfinns av en reviderad lagstifming tas upp, eventuellt i enlighet med detaltemativa lagförslag som radioutredningen lagt fram. RadiolagsuU-edningenkommer .senare alt lämna förslag om en sammanhållen svensk radiolagstifming ochsituationen beu-äffande de olikainternationella instmmenten kan komma att klama efter hand så att ett slutligtställningstagande tiU en ratifikation av konventionen kan tas i samband medberedningen av denna sammanhållna lagstiftning. bör i intemadonellasammanhang verka för att direktivels och konventionens olika regler omansvarigt land harmoniseras. Om skullebestämma sig för alt ratificera konventionen kan de justeringar avlagstiftningen som då behövs, tex.