prop · GG0312 · 1992-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1992/93:12 om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173) Regeringen föreslår att anta det förslag som hartagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet . I propositionen behandlas vissa ändringar ikreditupplysningslagen. Därvid föreslås att det nuvarande förbudet förutlänningar och utländska foretag att bedriva kreditupplysningsverksamhet iSverige skall upphävas. Vidare föreslås att behovsprövningen i samband med prövningav tillstånd till kreditupplysningsverksamhet avskaffas. Dessa båda ändringarär närmast föranledda av . Dessutomföreslås aft den nuvarande tioårsgränsen för tillstånd till kreditupplysningsverksamhetavskaffas. Slutiigen föreslås Datainspektionen få möjlighet att återkalla etttillstånd då förutsättningarna för tillståndet inte längre föreligger. Lagändringama föreslås träda i kraft den . 1 1992/93. Lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173) Härigenom foreskrivs att 1, 4 och 17 §§kreditupplysningslagen (1973:1173)' skall ha följande lydelse. Denna lag gäller kreditupplysningsverksamhet sora innebär att någon, utom i enstaka fall, lämnar kreditupplysningar mot ersättning eller som ett led i näringsverksamhet. Lagen gäller också annan kreditupplysningsverksamhet, om den är av större omfattning. Lagen gäller inte heller förmedling av kreditupplysningar mellan företag inom samma koncem. Lagenomfattar inte förmedling av kreditupplysningar inom en krets som utgörs av Sverigesriksbank, investeringsbank AB och sådana kreditinrättningar eller förkreditupplysningsverksamhet inrättade företag som står under bankinspektionenstillsyn och inte är finansbolag enligt 5 § lagen (1980:2) om finans- Lagenomfattar inte förmedling av kreditupplysningar inom en krets som utgörs avSveriges riksbank och sådana kreditinrättningar eller för kreditupplysningsverksamhetinrättade företag som står under tillsyn och inte ärfinansbolag enligt 8 § lagen (1988:606) om finansbolag. Tillståndatt bedriva kreditupplysningsverksamhet får meddelas endast om det från allmännasynpunkter finns be- Tillståndatt bedriva kreditupplysningsverksamhet får meddelas endast om verksamhetenkan antas bli bedri- 'Lagen omtryckt 1981:737. Senaste lydelse 1991:1895. hov avverksamheten och den kan antas bli bedriven på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt. Tillståndfår meddelas för av högst i sänder. Tillståndet får förenas raed föreskriftom hur verksara-heten skall bedrivas och om skyldighet att anmäla ändring avförhållanden som har haft betydelse för tillståndet. Tillståndfår inte meddelas den som skulle ha varit kontrollsubjekt enligt lagen (1982:617)om utländska förvärv av svenska företag rrutru, om denna hade gällt även efterutgången av . ven påett sakkunnigt och ora-dömesgillt sätt. Tillstånd far förenas med föreskrift om hur verksamhetenskall bedrivas och om skyldighet att anmäla ändring av förhållanden som harhaft betydelse för tillståndet. Om densom fått tillstånd att bedriva kreditupplysningsverksamhet åsidosätter bestämmelsei denna lag eller föreskrift sora raeddelats med stöd av lagen, får datainspektioneni mån av behov ändra föreskrift som tidigare meddelats eller meddela ny föreskrift.Kan rättelse ej åstadkommas på annat sätt, får datainspektionen återkallatillståndet. Om densom fått tillstånd att bedriva kreditupplysningsverksamhet åsidosätter någon bestämmelsei denna lag eller en föreskrift som meddelats med stöd av lagen, ikr Datainspektioneni mån av behov ändra en föreskrift som tidigare meddelats eller raeddela en nyföreskrift. Om inte rättelse kan åstadkoramas på något annat sätt, får Datainspektionenåterkalla tillståndet. Detsamma gäller, omförutsättningarna för tillståndet iövrigt inte längre föreligger. Denna lag träder i kraft den . 1* 1992/93. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20augusti 1992 Närvarande: statsrainistem Bildt, ordförande, ochstatsråden , , , , , , ,, , , , , , , , P.Westerberg Proposition om ändring i kreditupplysningslagen(1973:1173) Den yrkesmässigt bedrivna kreditupplysningsverksamhetenregleras i första hand genom kreditupplysningslagen (1973:1173). Lagen syftar främsttill att hindra att kreditupplysning leder till otillbörligt intrång i denpersonliga integriteten eller till skada genora oriktiga eller missvisandeuppgifter. Efterlevnaden av lagen står under tillsyn av Datainspektionen. Regeringen beslutade att tillkalla ensärskild utredare för att se över kreditupplysningslagen. Huvuduppgiftema för utredaren är enligt direktiven (dir.1991:69) att utreda -hur intressetav en effektiv kreditupplysning kan främjas utan att kravet på personligintegritet och sekretess träds för när, -hur densvenska lagstiftningen skall anpassas till och därutöver i vilkenutsträckning uUändska företag bör ges raöjlighet att bedriva kreditupplysningsverksaraheti , samt -i vad månutvecklingen i fråga ora data- och informationsteknik påkallar ändringar ikreditupplysningslagen. förordnades den 15 oktober1991 som särskild utredare. Ett antal sakkunniga och experter har knutits tillutredaren. Utredaren arbetar under namnet (Ju1991:06). Utredningen har avlämnat delbetänkandet (SOU1992:22) EES-anpassning av kreditupplysningslagen. föreslås vissa ändringar i kreditupplysningslagen. 1992/93:12 firamför allt föranledda av , som nyligenundertecknats. Avsikten är att de svenska bestäraraelsema orakreditupplysningsverksamhet skall anpassas till avtalet. Betänkandet har remissbehandlats. Till protokollet i dettaärende bör fogas dels en sararaanfattning av betänkandet sora bilaga 1, delsbetänkandets lagförslag som bilaga 2, dels en förteckning över remissinstansemasom bilaga 3. En saramanställning av reraissyttran-dena finns tillgänglig ilagstiftningsärendet (Justitiedeparteraentets dnr 92-1282). Regeringen beslutade att inhäratalagrådets yttrande över förslag till ändring i kreditupplysningslagen. Detförslag sora remitterades till lagrådet överensstäraraer med lagförslaget idenna proposition och medtas därför inte här. Lagrådet har läranat förslaget utan erinran. Lagrådetsyttrande bör fogas till protokollet i detta ärende sora bilaga 4. 2 Allmän motivering 2.1 Gällande rätt Kreditupplysningslagen gäller enligt 1 § kreditupplysningsverksarahetsom innebär att någon, utom i enstaka fall, läranar kreditupplysningar motersättning eller som ett led i näringsverksamhet. Även annan kreditupplysningsverksarahetorafattas av lagen, under fömtsättning att verksamheten är av större orafattning. Med kreditupplysning avses enligt 2 § uppgift, omdömeeller råd, som lämnas till ledning för bedömning av annans kreditvärdigheteller vederhäftighet i övrigt i ekonomiskt hänseende. Frän lagens tillämpningsområde undantas enligt 1 § andrastycket förmedling av kreditupplysningar inora en krets bestående av Riksbank,investeringsbank AB (som upphört) och sådana kreditinrättningareller för kreditupplysningsverksamhet inrättade företag som står underBankinspektionens (nuraera ) tillsyn och sora inte ärfinansbolag. Denna gmpp av företag bmkar benämnas frikretsen. Lagen omfattar inte heller förraedling av kreditupplysningarraellan företag inora sararaa koncem (1 § tredje stycket). Lagen gäller alltså i första hand den affärsmässigtorganiserade kreditupplysningsservice sora bedrivs av kreditupplysningsföretagi egentiig beraärkelse. Vidare orafattar lagen sådan kreditupplysning sombanker och andra kreditinstitut läranar till mottagare utanför den Prop.1992/93:12 nämnda frikretsen. Lagen omfattar också kreditupplysningsservice somlämnas av branschföreningar och liknande företagarorganisationer, oavsett omdenna sker mot betalning eller ej. Sådan kreditupplysningsverksamhet som omfattas av lagenfår enligt 3 § bedrivas endast efter tillstånd av Datainspektionen. För verksamhetsom bedrivs genom offendiggörande av kreditupplysningar på sådant sätt somavses i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen krävs inteinspektionens tillstånd. Tillstånd får meddelas för av högst i sänderunder fömtsättning att det föreligger behov av verksamheten och att det kanantas att den koramer att bedrivas pä ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt (4 §första och andra styckena). Datainspektionen får förena ett tUlstånd med föreskrifterom hur verksamheten skall bedrivas och om skyldighet att anraäla ändring avförhållanden sora har haft betydelse för tillståndet. Enligt 4 § tredje stycket får tillstånd inte lämnas den soraskulle ha varit kontrollsubjekt enligt den numera upphävda lagen (1982:617) om utländskaförvärv av svenska företag ra.ra. Med kontrollsubjekt avses bl.a. utländska ochutlandsägda rättssubjekt, svenska aktiebolag utan utlänningsförbehåll ibolagsordningen och svenska handelsbolag, om någon av bolagsmännen ärkontrollsubjekt. Kreditupplysningsverksamhet skall bedrivas så att den inteleder till otillbörligt intrång i personlig integritet genom innehållet i de uppgiftersora förmedlas eller på annat sätt eller till att oriktiga eller missvisandeuppgifter lagras eller läranas ut (5 §). Denna allmänna, gmndläggande regelkompletteras i olika hänseenden av mera detaljerade föreskrifter omverksamhetens bedrivande (6-14 §§). Datainspektionen utövar tillsyn över den kreditupplysningsverksarahetsora orafattas av lagen (15 §). Om den sora bar fått tillstånd att bedriva kreditupplysningsverksarahetåsidosätter någon bestäraraelse i lagen eller i raeddelat tillstånd, fårDatainspektionen ändra tidigare raeddelade föreskrifter eller meddela nyföreskrift. rättelse inte kan åstadkomraas på annat sätt, fårDatainspektionen återkalla tillståndet (17 §). Datainspektionens beslut får överklagas hos regeringen. Justitiekanslerahar rätt att föra talan för att tillvarata allraänna intressen (23 §). har tillsararaans med de övriga sex EFTA-länderaaundertecknat ett avtal med EG och dess raedlerasländer om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES). Målet med avtalet är attskapa Prop. 1992/93:12 en marknad där varor, kapital, tjänster och personerskall ha fri rörlighet över gränsema mellan EG-ländema och EFTA-ländema. Avtaletsyftar ocksä till att utveckla och bredda samarbetet mellan ländema påangränsande områden, som t.ex. bolagsrätt, konsumentskydd, miljö, forskmng ochutveckling, utbildning och socialpolitik. Avtalet spänner alltså över storaområden av betydelse för företag och enskilda. Käman är for EFTA-ländemas deltillträdet till EG:s inre marknad. Avtalet avses träda i kraft den 1 Januari1993, som den inre marknaden forverkligas. innehåller en huvuddel med de materiella bestämmelsemaom fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital (de fyra frihetema)samt reglema om samarbete inom de angränsande områdena. Denna del motsvarar dens.k. primära EG-rätten, i första hand Rorafördragets regler. Dessutom finnsbestämmelser om de olika institutioner som etableras genom avtalet. En del av den s.k. sekundära EG-rättens regler, främstdirektiv och förordningar, har efter anpassning till EES tagits in i EES-avtaletgenom referenser i bilagorna till avtalet. De fyra frihetema bygger framför allt på ett förbud motsärbehandling på gmnd av nationalitet (artikel 4 i ). Länderaa är ocksåförpliktade att samarbeta med varandra så att inte arbetet på att förverkligafördragsmålen i försvåras eller äventyras. När det gäller den fria rörligheten för personer inom EESär etableringsfriheten gmndläggande. Den gäller både fysiska och juridiskapersoner och innefattar rätt för ett rättssubjekt i en EES-stat att i andra EES-staterinrätta kontor, filialer och dotterbolag. Friheten omfattar rätt att uppta ochutöva självständig förvärvsverksamhet på de villkor som etableringslandetföreskriver. Enligt artikel 31 i avtalet skall medlemsstatema avskaffadiskriminerande bestämmelser beträffande rätten till etablering. Den fria rörligheten för tjänster innefattar rätten förett rättssubjekt i ett land att bedriva verksamhet i ett annat EES-land päannat sätt än genom etablering, nämligen genom att tillhandahålla tjänster frånett driftställe i hemlandet ("cross-border"-handel). För finansiella tjänster hänvisar tillsärskilda regler i den sekundära EG-rätten. Av intresse i detta samraanhang ärfrämst första och andra banksamordningsdirektiven (77/780/EEG och 89/646/EEG).En översiktlig redogörelse för innehållet i dessa direktiv finns i betänkandet s.32 f. (artikel 33) medger liksom Romfördragetundantag från principen om fri rörlighet när nationella åtgärder är nödvändigaför att tillgodose tvingande krav pä skydd för bl.a allmän ordning, säkerheteller hälsa. 1** 1992/93. 2.3 Överväganden Prop. Utredningen har i sitt delbetänkande behandlat följandefrågor i separata avsmtt: -behovsprövningför tillstånd (betänkandet s. 39 f.), -tioårsgränsför tillstånd (betänkandet s. 40 f.) , -återkallelseav tillstånd (betänkandet s. 42), -förbud förutländska företag att bedriva kreditupplysningsverksamhet i (betänkandet s. 43 f.), och -kreditinstitutfrån EES-ländema (betänkandet s. 48 f.). Utredningens förslag har bemöttspositivt av de flesta remissinstansema. Utredningens överväganden beträffande kreditinstitut från EES-ländemamynnar ut i ett förslag som innebär att kreditinstitut som är hemmahörande iett annat EES-land skall undantas från kreditupplys-ningslagens krav påDatainspektionens tillstånd till verksamheten. Utredningens förslag i denna delbygger på ett pågående arbete inom raed att inarbeta detandra banksamordningsdi-rektivets regler i bankrörelselagen (1987:617) och i enny lag om kreditmarknadsboiag. Lagtekniskt föreslår utredningen att det ikreditupplysningslagen tas in en hänvisning till den avsedda regleringen i bankrörelselagenoch lagen om kreditmarknadsbolag. Utredningens förslag i den nu berörda frågan är såledesnära knutet till det pågående arbetet inora raed attinarbeta det andra banksamordningsdirektivets reglering i svensk rätt. Den nu berördaändringen i kreditupplysningslagen som utredningen föreslagit bör därför enligtmin mening lämpligen behandlas i samband med de övriga lagändringar sompåkallas för att anpassa svensk rätt till det andra banksamordningsdirektivetsregler. Jag lägger därför inte nu fram något förslag i denna del. Beträffande utredningens övriga förslag till lagändringaransluter jag mig liksom de flesta remissinstansema till utredningens bedömning. En av utredningens experter har i ett särskilt yttrandeföreslagit att kreditupplysningslagen skall ändras så att finansbolagen koraraeratt orafattas av den s.k. frikretsen enligt 1 §. En av reraissinstanseraa, FinansbolagensFörening, har anslutit sig till den bedöraningen. Utredningen förordar däreraotatt den s.k. frikretsens orafattning tills vidare behålls oförändrad i avvaktanpå en närmare behandling av frågan i ett senare skede av utredningsarbetet.Innan utredningen har prövat frågan ora frikretsen skall finnas kvar och, i såfall, vilken orafattning kretsen skall ha, är jag inte beredd att lägga framnågot förslag om detta. Jag vill även fästa uppmärksaraheten vid en terminologiskfråga som har aktualiserats i ett annat lagstiftningsärende. 1992/93:12 ningslagen förekommer uttrycket föreskrift i flera paragrafer.Lagrådet har i yttrande över förslag till lag om övervakningskameror m.m.förordat att i lagtext uttrycket villkor används i stället för föreskrift som iprincip bör användas bara när det är fråga om normgivning (se prop. 1989/90:119s. Frågan om utformningen av kreditupplysningslagen i detta hänseende fårtas upp vid den fortsatta översynen av lagen. 2.3.2 Förbudet for utländska foretag att bedriva kreditupplys-ningsverksamheti Mitt förslag: Förbudet för utländska och utlandsägdarättssubjekt att bedriva kreditupplysningsverksamhet i skall upphävas. Betänkandets förslag: Överensstämmer med mitt förslag (se s.43). Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller lämnas utanerinran av samtliga remissinstanser. Skälen för mitt förslag: Enligt artikel 31 i EES-avtaletskall de fördragsslutande statema avskaffa diskriminerande bestämmelserbeträffande rätten till etablering. Detta gäller fysiska personer men enligtartikel 34 i avtalet även juridiska personer som bildats i enlighet med enmedlemsstats lag och som har sitt säte eller huvudsakliga verksamhetsställeinom EES. Artikel 33 i ger dock en medlemsstat möjlighet att i vissutsträckning tillämpa bestämmelser i lagar och andra författningar sora innebärdiskriraine-ring av utländska rättssubjekt i samband med etablering här ilandet. E>etta får dock ske endast om det är motiverat med hänsyn tillallmän ordmng, säkerhet och hälsa. Enligt dessa bestämmelser i skall det alltsåinte finnas några inskränkningar i rätten för en person att fritt etablera siginom EES-området. Etableringsfriheten omfattar rätten att uppta och utöva självständigförvärvsverksamhet på de vilUcor som etableringslandets lagstiftningföreskriver för det egna landets rättssubjekt. Enligt 4 § tredje stycket kreditupplysningslagen får, somtidigare nämnts, tillstånd att bedriva kreditupplysningsverksarahet inte raed-delasden som skulle ha varit kontrollsubjekt enligt lagen (1982:617) om utländskaförvärv av svenska foretag ra.ra. (företagsförvärvslagen), om lagen hade gälltefter . Företagsförvärvslagen upphörde att gälla den 1 januari1992. Lagen innebar begränsningar i rätten för utländska rättssubjekt och vissasvenska rättssubjekt att förvärva aktier i svenska aktiebolag, andelar i svenska handelsbolag eller rörelser som bedrivs här ilandet. 1992/93:12 som omfattades av lagens bestämmelser benämndes ilagen kontrollsubjekt. Kontrollen av kontrollsubjektens förvärv skedde delsgenom ett system med s.k. utiänningsförbehåll, dels genom en tillståndsprövningav vissa aktieförvärv m.m. Ett huvudskäl för att avskaffa lagen var att tillståndskravetansågs stå i strid mot om etableringsfrihet. I den del avpropositionen som behandlade frågan om följdändringar i atman lagstiftning (prop.1991/92:71 s. 24) konstaterade departementschefen att ävenkreditupplysningslagens förbud för kontrollsubjekt att bedriva kreditupplysningsverksamhetstod i strid med om etableringsrätt. I avvaktan på kredittipplysningsutredningensredovisning av sitt utredningsarbete avstod departementschefen emellertid frånatt lägga fram nägot förslag till ändring i kreditupplysningslagen. I likhet med utredningen finner jag att förbudet för s.k.kontrollsubjekt att bedriva kreditupplysningsverksarahet i strider motEES-avtalets allmänna diskrimineringsförbud och mot reglema om etableringsfrihet.I vissa avseenden tillåter visserligen såväl som ensärskild behandling av utländska rättssubjekt. Särbehandling får sålunda skedå den gmndas på hänsyn till allmän ordrung, säkerhet och hälsa. I likhet med remissinstanseraadelar jag emellertid utredningens bedömning att nu berörda omständigheter inteutgör gmnd för att i något avseende bibehålla förbudet för s.k. kontrollsubjektatt bedriva kreditupplysningsverksamhet i . Det nu anförda har närmast tagit sikte på rättssubjektfrån övriga EES-länder. Hinder möter i och för sig inte mot att behållaförbudet för foretag från länder utanför EES-området. I likhet med utredningen anserjag det emellertid vara väsentligt att etableringshinder från konkurrenssynpunkti möjligaste mån avskaffas. Jag föreslår därför att förbudet för s.k.kontrollsubjekt att bedriva kreditupplysningsverksamhet i heltupphävs. 2.3.3 Behovsprövning för tillstånd Mitt förslag: Vid beviljande av tillstånd förkreditupplysningsverksamhet skall det inte längre göras någon behovsprövning. Betänkandets förslag: Överensstämmer med mitt förslag (se betänkandets. Remissinstanserna; Förslaget liWslrks eWer lämnas utanerinran av samtliga remissinstanser. Skälen För mitt förslag: Av 3 § kreditupplysningslagenframgår att sådankreditupplysningsverksamhet som omfattas av lagen får bedrivas endast eftertillstånd av Datainspektionen. Enligt 4 § i lagen krävs för sådant tillstånd bl.a.att det från allraänna synpunkter finns behov av verksamheten. Närbehovsprövningen infördes, anfördes i förarbetena att en framtida utvecklingkunde innebära att antalet kredituppiysningsföretag blev större än vad som varmotiverat av efterfrågan på kreditupplysningar. Eftersom en sädan utvecklingkunde medföra nackdelar borde det öppnas en möjlighet för tiUståndsmyndighetenatt vid sin prövning ta hänsyn till det allmänna behovet av företag som sysslarmed kreditupplysning (prop. 1973:155 s. 83). En koncentration till färre enheteransågs ge utrymme för rationaliseringsvinster och underlätta tillsynen. Enligtmin mening finns det inte längre några bärande skäl för att ha kvarbehovsprövningen i samband med beviljande av tillstånd. Till en börjanförhåller det sig på det sättet att den svenska kreditupplys-ningsmarknaden nudomineras av två stora företag. Utredningen har konstaterat att det inte harförekommit att en ansökan om tillstånd till kreditupplysningsverksarahet avslagitspå den gmnden att behov av verksamheten inte har ansetts föreligga. Vidare börframhållas att liknande bestäraraelser om behovsprövning redan har tagits bortpå flera angränsande områden. Sålunda har t.ex. möjligheten till behovs-prövningvid beviljande av oktroj lör bankverksamhet avskaffats fr.o.m. den 1 augusti1990. Härtill kommer att om auktorisation görs beroende av ett villkor om attdet skall finnas behov av verksaraheten detta kan utgöra en begränsning av etableringsfrihetensom inte är förenlig med regler om etableringsfrihet och lika konkurrensvillkor. Jag föreslår därför att behovsprövningen i samband raedbeviljande av tiUstånd skall avskaffas. Tillståndsprövningen skall alltså ifortsättningen gälla endast frågan om den planerade verksamheten kan antas bliutövad på ett sakkunnigt och oradöraesgillt sätt. 2.3.4 Tioårsgräns för tillstånd Mitt förslag: Den nuvarande tioårsgränsen för tillståndtill kreditupplysningsverksarahet skall avskaffas. Betänkandets forslag: Överensstämmer med raitt förslag (ses. Remissinstanserna:Förslaget tillstyrks eller läranas utan erinran av saratliga remissinstanser. Skälen för mitt förslag: harDatainspektionen möjlighetatt meddela tillstånd för kreditupplysningsverksamhet för Prop. 1992/93:12 högsttio är i sänder. skall tillståndet omprövas. Som skäl för tidsbegränsningen anfördes vid lagens tillkorastatt det mäste främja efterlevnaden av lagens bestammelser och även i övrigt hållauppe kvaliteten hos kreditupplysningsverksamheten om tillstånds-havaren efter ettvisst antal år inte kunde fortsätta sin verksamhet utan en obligatoriskkontroll frän tillsynsmyndigheten. Departementschefen erinrade om att det i aimanlagstiftning förekom tidsbegränsningar av liknande slag. Som exempel nämndesaffärsbankernas oktrojer (se prop. 1973:155 s. 83 f.). Enligt min mening har de urspmngliga skälen numera i allt väsentligtförlorat sin betydelse. Som anges i betänkandet (s. 41) har Datainspektionenmed stöd av andra regler i kreditupplysningslagen möjlighet att under löpandetillståndsperiod ingripa om ett kreditupplysningsföretag åsidosätter någonbestämmelse i kreditupplysningslagen eller en föreskrift som har meddelats medstöd av lagen. Om företaget inte vidtar rättelse pä tillfredsställande sätt,kan tillståndet återkallas. Det kan i sammanhanget också nämnas att den ovanberörda tidsbegränsningen för affårsbankeraas oktrojer numera har avskaffats. I likhet med utredningen och remissinstanseraa anser jagdärför att tioårsbegränsningen av tillstånd till kreditupplysningsverksamhet ärobehövlig och bör tas bort. I nästa avsnitt behandlar jag frågan om att vidga möjlighetemaför Datainspektionen att återkalla ett tillstånd. 2.3.5 Återkallelse av tillstånd Mitt förslag: Datainspektionen skall få möjlighet attåterkalla tillstånd då fömtsättningaraa för tillståndet inte längre föreligger. Betänkandets förslag: Överensstäraraer i sak med raittförslag (se s. 42). Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller lämnas utanerinran av de allra flesta remissinstanseraa. Två instanser avstyrkerförslaget.