prop · GF03135 · 1992-01-01 00:00:00 — Anläggningens innehavare är vidare enligt 7 § fri från ansvar om den skadevållande själv vållat skadan genom vårdslöshet eller genom underlå tenhet att fullgöra åligganden gentemot anläggningens ägare eller inneha vare. För personskador tillämpas dock 6 kap. 1 § skadeståndslagen, vilket innebär att skadestånd kan jämkas, om den skadelidande själv uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet har medverkat till skadan. Enligt 12 § har den strikt ansvarige regressrätt gentemot den som genom vårdslöshet har vållat skadan. Vissa särskilda regressregler finns i 9 §. Ersättningsanspråk måste väckas från det skadan inträffade. För regressanspråk gäller vanlig tioårspreskription. 2.5 Produktansvar 2.5.1 Produktansvarslagen Här ges endast en översiktlig redogörelse av den nya produktansvarslagen med särskild inriktning på frågor av betydelse för det nu aktuella lagstift ningsärendet, se i övrigt prop. 1990/91:197 och lagutskottets betänkande 1991/92:LU14. Produktansvarslagen gäller enligt 1 § person- och sakskador som orsakas av produkter. Sakskador ersätts endast beträffande egendom som huvudsak ligen är avsedd för och även används för enskilt ändamål. Det grundläg gande syftet med lagen är att stärka enskilda människors skydd mot att drab bas av produktskador. Som har berörts avses med produkt lös sak (2 §), vilket innebär att elektricitet faller utanför lagen. Om en produkt infogas i eller på något annat sätt blir en beståndsdel i annan lös egendom eller fast egendom, utgör produkten alltjämt en produkt för sig i lagens mening. Om en skada uppstår till följd av en säkerhetsbrist hos en produkt som utgör beståndsdel i en an nan produkt, anses båda produkterna ha orsakat skadan. En förutsättning för skadestånd är att produkten har en säkerhetsbrist. Därmed avses enligt 3 § att produkten inte är så säker som skäligen kan för väntas. Detta skall bedömas med hänsyn till hur produkten har kunnat förut ses bli använd och hur den har marknadsförts. Hänsyn skall också tas till bruksanvisningar, den tidpunkt den har satts i omlopp och annat som kan vara av betydelse för säkerhetsfrågan. Skadeståndsskyldiga enligt 6 § är i första hand tillverkaren, importören och den som utger sig ha tillverkat produkten utan att ha gjort det. En förutsättning för ansvarets inträde är att den ansvarige har satt produk ten i omlopp. Det strikta ansvaret omfattar endast sådana skador som en produkt orsakar till följd av en säkerhetsbrist som förelåg redan då produk ten sattes i omlopp av den ansvarige. Enligt 8 § bortfaller skadeståndsskyl digheten, om den annars ansvarige 1. visar att han inte har satt produkten i omlopp i en näringsverksamhet, 2. gör sannolikt att säkerhetsbristen inte fanns när han satte produkten i om lopp, eller 3. visar att säkerhetsbristen beror på att produkten måste överensstämma med en myndighets tvingande föreskrift, 4. visar att det på grundval av det vetenskapliga och tekniska vetandet då han satte produkten i omlopp inte var möjligt att upp täcka säkerhetsbristen. Punkten 4 avser s.k. utvecklingsskador och tillades av , se avsnitt 2.2. Enligt 9 § ersätts sakskador endast till den del beloppet överstiger . I EG-direktivet finns en motsvarande obligatorisk regel om självrisk. 1990/91:197 påpekas (se s.40 ff) att en regel om självrisk strider mot en vedertagen princip i svensk skadeståndsrätt att full ersättning skall betalas En skadelidande kan dock även i fall som omfattas av pro duktansvarslagen få ersättning av skadevållaren även för självriskbeloppet genom att åberopa vårdslöshet från dennes sida eller, om ett avtalsförhål lande finns, kontraktsrättsliga regler. I 10 § finns en speciell regressregel. Enligt 11 § skall talan om ersättning väckas från det den skade lidande fick eller borde ha fått kännedom om att fordringen kunde göras gäl lande. Talan måste dock alltid väckas från det att den som påstås vara skadeståndsskyldig har satt den skadegörande produkten i omlopp. Av särskilt intresse i detta sammanhang är hur produktansvaret förhåller sig till andra skadeståndsrättsliga regler. Enligt artikel 13 i EG-direktivet in verkar detta inte på de rättigheter som en skadelidande kan ha enligt rätts reglerna om ansvar i och utanför avtalsförhållanden eller enligt särskilda an svarsregler som gäller när direktivet meddelas. I olika länder har skilda lös ningar valts på frågan huruvida speciallagstiftningen om produktansvar skall vara exklusivt tillämplig eller om också andra skadeståndsregler skall kunna tillämpas. I skall den skadelidande ha rätt att åberopa andra grunder för sin talan även i fråga om skador som faller inom produktansvarslagens område. Någon särskild bestämmelse om detta har inte ansetts behövas (prop. s.76 ff). Den skadelidande har alltså möjlighet att åberopa skadeståndslagen som grund även vid produktskador som faller under produktansvarslagen. malt ligger det dock i den skadelidandes intresse att åberopa produktan svarslagen, som bygger på strikt ansvar. Enligt 1 kap. 1 § skadeståndslagen skall den lagen tillämpas i fråga om skadestånd, om inte annat är särskilt föreskrivet eller föranleds av avtal eller i övrigt följer av regler om skade stånd i avtalsförhållanden. För produktansvarslagens del betyder detta att allmänna bestämmelser i skadeståndslagen gäller för sådant som inte regle ras särskilt i produktansvarslagen. Exempel på detta är att jämkningsreg lerna i 6 kap. 1 och 2 §§ tillämpas på produktskador, eftersom frågan inte regleras särskilt i produktansvarslagen. Om rätten till ersättning för en pro duktskada inte alls regleras i produktansvarslagen (t.ex. ersättning för sak skador på annat än konsumentegendom), kan den skadelidande kräva er sättning enligt skadeståndslagen. Om skadeståndsrättsliga specialregler och produktansvarslagen är tillämpliga, bedöms från fall till fall om specialreglerna skall vara exklusivt tillämpliga i något fall av produktskada (prop. Den frågan blir aktuell i samband med skador orsakade av elektricitet, eftersom skadeståndsskyl digheten enligt 4 § ellagen gäller alla skador som orsakas genom inverkan av elektrisk ström. Om en skadelidande står i avtalsförhållande till den som svarar enligt pro duktansvarslagen, har han också möjlighet att grunda ersättningsanspråk på avtalsrättsliga regler (prop. Avtalsvillkor som inskränker ansvaret enligt produktansvarslagen är en ligt 4 § den lagen utan verkan. 2.5.2 Elektricitet som produkt gäller lösa saker och omfattar därmed inte skador orsa kade av elektricitet som produkt. Däremot finns många lösa saker som ge nom att drivas med eller ha annan anknytning till elektricitet kan vålla elekt riska skador. Skador som vållas av säkerhetsbrister i sådana produkter om fattas naturligtvis av de vanliga reglerna i produktansvarslagen. I den mån lösa saker är anknutna till elnätet kan skador från dem också komma att omfattas av eldistributörens ansvar enligt ellagen såsom skador vållade av ström från dennes elektriska anläggning. I praktiken får undanta get från eldistributörens strikta ansvar när det gäller skador från förbruk ningsanläggningar inom byggnader ofta betydelse. Anledningen till undan taget är distributörens begränsade möjligheter att utöva kontroll över säker heten i sådana fall. Förutsättning för ansvar enligt produktansvarslagen är en säkerhetsbrist hos produkten. Det nu aktuella lagstiftningsärendet gäller således skador till följd av bristande kvalitet på den ström som levereras. EG-direktivets krav på att elektricitet skall anses som en produkt i direktivets mening innebär just detta. Den som i näringsverksamhet sätter elektrisk ström i omlopp skall alltså svara för skador till följd av säkerhetsbrister i elektriciteten enligt prin ciperna i produktansvarslagen. Att skilja mellan skador orsakade av elektricitet som produkt, vilka faller utanför produktansvarslagen, och skador orsakade av den elektriska ström men i produkter (lösa saker), vilka omfattas av denna lag, är inte alldeles enkelt. Utgångspunkten är dock att skadan i det senare fallet skall orsakas av ett konstruktions-, tillverknings- eller instruktionsfel i produkten. Även fullgod elektrisk ström är i sig farlig och kan genom ett sådant fel ge upphov till person- eller sakskada. Skulle däremot orsaken till skadan inte vara något fel hos produkten som sådan utan bristande kvalitet på den ström som till förts, blir regleringen i det nu aktuella lagstiftningsärendet tillämplig. 2.6 Skador orsakade av elektricitet Allmänt om skador orsakade av elektricitet Elektricitet har i sig inneboende farliga egenskaper. Skador på grund av elektricitet kan uppstå på såväl personer och djur som på egendom. Risken för skador är beroende av spänning, ström, frekvens och varaktighet. Ska dor på levande varelser beror i första hand på strömgenomgång och ljusbå gar. Det finns misstankar om att även elektriska och magnetiska fält kan or saka skador. Forskning om detta pågår i och utomlands. På egendom kan skador uppstå genom brand, explosion och överhettning. Dessutom kan följdskador uppstå, om elektriska utrustningar och kompo nenter skadas genom elektrisk eller mekanisk påverkan så att deras funktion påverkas. Sådana skador kan uppkomma för en elabonnent, även om den levererade strömmen uppfyller ställda krav på spänning, frekvens, kortslutningeffekt osv. Orsaken kan vara felaktig installation, felaktigt handhavande, åld rande, sabotage m.m. För att undvika skador av denna art finns föreskrifter om utförande, sköt sel och underhåll av elanläggningar. På arbetsmiljöområdet finns särskilda föreskrifter, som syftar till att maskiner och andra tekniska anordningar som används i arbetslivet skall erbjuda betryggande säkerhet mot ohälsa och olycksfall. Sådana föreskrifter har inte tagit sikte på kvaliteten av den ström som levereras, trots att bristande elkvalitet i viss utsträckning kan förorsaka skador. Frågan väntas dock tas upp i samband med ändringar i gällande starkströmsföreskrifter, som förbereds inom närings- och teknikutvecklings verket. Bristande elkvalitet Bristande elkvalitet kan orsaka problem för en elabonnent genom att utrust ning skadas eller fungerar felaktigt. Driftstörningar och driftavbrott kan uppstå med betydande skadeverkningar som följd. Att åtgärda somliga bris ter i elkvaliteten är möjligt men ofta dyrt. Vissa typer av störningar kan i praktiken inte elimineras. I många fall kan i stället abonnenten vidta lämpliga åtgärder med sin ut rustning för att få det skydd han behöver. Sådana åtgärder, som bör vidtas i samråd med elleverantören, kan bestå i installation av reservkraft, avbrotts fria system, avstörningsanordningar, nyttjande av utrustning med tålighet mot störningar m.m. De vanligaste kvalitetsbristerna och störningarna som kan uppträda i elnä tet är följande: Transienter (kopplingsöverspänningar, ''''''''dippar'''''''', ''''''''spikar'''''''') Låg kortslutningseffekt Flera av dessa frågor behandlas i en svensk standard, den s.k. spänningsgod hetsnormen (SS 421 18 11). I de nu förestående ändringarna i starkströms föreskrifterna väntas kraven på elkvalitet komma att knytas till denna stan dard. Det pågår också ett arbete på europeisk nivå med syfte att precisera elkva litet. I ett dokument (DISNORM 12) preciseras vissa egenska per på den elektricitet som skall kunna förväntas från allmänna distribu tionssystem. Det finns anledning tro att det kommer att finnas även europeiska standarder på området, som då också får betydelse för Sve rige. Avvikelser i spänning Enligt spänningsgodhetsnormen skall den levererade spänningen vara inom gränserna --10 -- +6 % av det nominella värdet (för hushållsändamål 230 V). Alltför låg spänning uppträder vanligen till följd av spänningsfall under höglasttid för abonnenter långt ut i nätet. I svaga nät uppstår dessutom fre kventa spänningsvariationer då lasten varierar. Detta märks t.ex. på att lju set blinkar eller avtar när belastningen ökar genom start av kylskåpskomp ressor e.d. Blir spänningen alltför låg, kan elutrustning ta skada. För en motor med angiven last blir starttiden längre och belastningsströmmen högre, vilket kan medföra ökad uppvärmning, utlösning på grund av överström m.m. För att kompensera spänningsfall låter man ofta den matande transforma torn leverera en högre spänning än den nominella. Under låglasttid är spän ningsfallet ringa, vilket kan medföra att i synnerhet abonnenterna närmast transformatorn får för hög leveransspänning. Om leveransspänningen blir högre än elmaterielen är avsedd och provad för, kan skador uppkomma. Alltför hög spänning kan orsaka otillåtna tem peraturstegringar, förstörda komponenter och i extrema fall brand. Spänningsavvikelser kan förebyggas genom starkare nät, vilket kan kräva större eller fler transformatorer, större ledarareor och kortare matningsled ningar. Avvikelser i frekvens Större frekvensavvikelser kan orsaka drifts- och funktionsstörningar, över hettning av motorer m.m. I praktiken är frekvensavvikelser inget problem i , eftersom vi med hjälp av ett stort integrerat nät och modern styrut rustning håller frekvensen inom ett betydligt snävare område än vad gängse normer kräver. Transienter Transienter är korta, ofta relativt stora, avvikelser från den nominella spän ningen. Transienter uppträder oftast i samband med till- och frånkoppling av brytare och därmed sammanhängande last samt vid jordfel. Häftiga spän ningshöjningar (''''''''spikar'''''''') kan bero på återtändning hos en brytare under ett brytförlopp. Mindre transienter kan uppträda vid in- och urkoppling av större laster. De kan förebyggas genom lämpligt val av brytare, startutrust ning för motorer, dämpreaktorer m.m. Vid inkoppling av shuntkondensatorer uppstår alltid en momentan spän ningssänkning (''''''''dip'''''''') . Denna kan störa datorer och känslig elektronik. Dipparna kan reduceras med reaktorer och med speciell utustning för inkoppling av kondensatorbatterierna. För att helt bemästra problemet med transienter och även korta avbrott och åsköverspänningar (se närmare i det följande) måste med dagens teknik känslig utrustning matas med s.k. avbrottsfri kraft (UPS) med ett likströms led med batteri-backup. För stora anläggningar är dock denna teknik inte praktiskt eller ekonomiskt möjlig. Ansvaret för att skydda sig mot här beskrivna störningar ligger för närva rande till stor del hos användaren. Denne rekommenderas att använda sig av utrustning som är anpassad till den elektriska störmiljön. Miljöklasser (ML 0--6) och korresponderande provning av elutrustning specificeras i standarden SS 436 15 03 (Elektronikutrustningar för industri och handel -- Tålighet mot ledningsbundna elektriska störningar -- Elmiljöklasser och provning). Korta avbrott Korta avbrott eller större spänningssänkningar under en tidsrymd på några tiondels beror vanligen på jordfel eller kortslutning i närliggande parallella system eller i matande nät. Om t.ex. ett jordfel inträffar i en kabel med samma matningspunkt som en viss utrustning, sjunker spänningen även vid denna utrustning till nära noll för att åter gå upp till normalt värde när säkringen har löst ut och kopplat bort den felande fasen. Detta skall ha skett . Motsvarande, men med lägre spänningssänkning, inträffar vid fel i en pa rallellgående högspänningsledning. Felbortkopplingstiden är här väsentligt kortare, oftast någon tiondels sekund. Om ett fel inträffar i matande högspänningsledning med s.k. automatisk återinkoppling, uppstår ett avbrott i matningen under del av en sekund, var efter ett återinkopplingsförsök görs. Kvarstår felet görs eventuellt ett nytt återinkopplingsförsök efter normalt , varefter definitiv utlös ning sker. Om felet är av tillfällig natur, t.ex. åsköverspänning eller kortslut ning genom smådjur, brukar återkopplingen lyckas och systemet fungera igen. Den nu beskrivna störningstypen orsakar således spänningssänkning eller spänningsbortfall under en tidrymd av normalt ca 0,3 -- . Sådana störningar kan inte undvikas. Elsystemet är uppbyggt efter dessa principer i hela världen. Vad som kan vidtas till skydd för elektronikutrustning är i prin cip det som tidigare redovisades, dvs. UPS-system eller utrustning som är utförd efter erforderlig elmiljöklass. För större maskiner kan styrutrustningar förses med UPS-system för att förhindra att t.ex. kontaktorer faller under kortare avbrott. Vid avbrott på högst kan ofta svängmassan hos motorer klara driften tills spänningen återvänder. För längre avbrott krävs redundanta matningssys tem eller reservkraftaggregat i drift som momentant kan ta över last. För stora anläggningar är detta oftast i praktiken ogörligt. Långa avbrott Långa elavbrott inträffar i mindre oftare . Det beror på att näten kablifieras allt mer, att bakomliggande nät blir starkare, att elmate rielen blir bättre m.m. Ändå uppkommer vissa avbrott beroende på mate rielfel, åsknedslag, trädpåfall, överbelastning m.m. Det är sällan fråga , men avbrottstider på dygn förekommer också. För att gardera sig mot längre avbrott krävs reservkraftsystem. Av ekono miska skäl kan sådana komma i fråga bara för prioriterade objekt. Reserv kraftsystem finns för t.ex. olika typer av säkerhetssystem, viss belysning, vissa processindustrier och ventilationssystem i djurfarmer. Övertoner är ström- och spänningskomponenter med frekvenser som är hel talsmultiplar av den 50-periodiga strömmen/spänningen och som överlagras denna. Mellantoner är motsvarande komponenter med en frekvens som inte är en heltalsmultipel av grundtonen. Övertoner och mellantoner alstras i re gel av förbrukningsobjekt och matas tillbaka in i nätet. Framför allt uppstår över- och mellantoner vid strömriktardrift, ljusbågsugnar och liknande. Över- och mellantoner kan hos andra abonnenter och på annan egen utrust ning orsaka störningar, ge upphov till felfunktioner, uppvärmning, värme förlust i transformatorer m.m. Godtagbar över- och mellantonsnivå preciseras i spänningsgodhetsnor men. Där anges också godtagbara värden för osymmetri och rundstyrnings signaler. Åsköverspänningar Fel och driftstörningar på grund av åska kommer att uppstå åtminstone så länge vi har luftledningsnät, vilket betyder under nu överblickbar framtid. För högre spänningar kan risken för direktnedslag och verkan av induce rande överspänningar reduceras med topplinor. Vid abonnentanslutningar kan installeras avledare som reducerar överspänningarna till ett godtagbart värde. Vid ett direkt nedslag på en ledning nära en abonnent kan skador uppstå. Sannolikheten för detta är dock liten. Liknande skador kan uppstå av ström från åsknedslag med andra ingångsvägar såsom VA-rör, telefonled ningar, eget åskledarsystem m.m. Det kan i vissa fall vara svårt att avgöra om överspänningen härrör från elleverantören eller inte. Låg kortslutningseffekt Om nätet är svagt och ger låg kortslutningseffekt, kan funktionen utebli hos överströmsskydd, t.ex. säkringar, genom att felströmmen blir för liten vid jord- och kortslutning. Vid inkoppling av större objekt, t.ex. direktstart av motorer, kan uppstå stora spänningsfall med driftstörningar hos såväl den aktuella abonnenten som andra abonnenter som följd. Vilka åtgärder som kan vidtas mot spänningsavvikelser har berörts tidigare. Mitt förslag 3.1 Nya bestämmelser om produktansvar i ellagen Mitt förslag: Bestämmelser om produktansvar för skador av elektrisk ström tas in i ellagen. De grundläggande bestämmelserna om den nya skadeståndsgrunden anges i två nya paragrafer, 4 a och 4 b §§, som ansluter till motsvarande regler i produktansvarslagen. Dessutom görs tillägg i nuvarande 7, 8 och 11 §§ om jämkning på grund av med vållande, självrisk respektive preskription för att få samma reglering som i produktansvarslagen. Utredaren: med mitt förslag med de undantag som an getts i avsnitt 2.2 Remissinstanserna: Förslaget stöds i princip av nästan alla remissinstanser som yttrar sig i frågan. Se i övrigt avsnitt 2.2. Skälen för mitt förslag: Vissa principiella frågor har behandlats i avsnitt 2.2. Av avsnitt 2.3 framgår att ellagen kommer att ses över i sin helhet och att regleringen därför nu har provisorisk karaktär. Därutöver vill jag tillägga följande. Utgångspunkten för den nya regleringen är att svensk rätt skall uppfylla vad som krävs enligt EG-direktivet. Vad som föreslås är att detta så långt möjligt sker på samma sätt som i produktansvarslagen. En punkt där denna lag avviker från regleringen i EG-direktivet gäller be stämmelserna om jämkning av skadestånd vid personskada på grund av medvållande från den skadelidandes sida. Frågan regleras inte särskilt i pro duktansvarslagen, vilket innebär att skadeståndslagens allmänna bestäm melser i frågan blir tillämpliga. Enligt 6 kap. 1 § kan jämkning ske endast om den skadelidande själv uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet medverkat till skadan. Artikel 8 i EG-direktivet innehåller en regel som medger jämk ning vid både person- och sakskada i en utsträckning som överensstämmer med skadeståndslagens regel angående sakskada (se prop. 1990/91:197 s.61ff). beslöt, som berördes inledningsvis, vid behandlingen av lagförslaget att ge regeringen tillkänna att denna borde ytterligare överväga frågan och, om inte starka skäl talar däremot, återkomma till med förslag till en särskild jämkningsregel i produktansvarslagen i sådan tid att den kan träda i kraft med lagen (se lagutskottets betänkande 1991/92:LU14 s.14). Frågan bereds nu inom . Jämkningsreglerna bör up penbarligen vara desamma vid alla slag av produktskador. Den regel som föreslås i 7 § ellagen innebär att 6 kap. 1 § skadeståndslagen skall tillämpas. Skulle produktansvarslagen ändras på det sätt som har satt i fråga, bör motsvarande ändring göras beträffande produktansvaret i ellagen. Skadeståndsansvarig enligt 6 § 1--3 produktansvarslagen är den som till verkat eller frambringat den skadegörande produkten, den som importerat den för att sätta den i omlopp samt den som utger sig för att tillverkat den utan att ha gjort det. En grundläggande fråga i det nu aktuella lagstiftnings ärendet är hur dessa bestämmelser kan tillämpas på den svenska elmarkna den. Den elektricitet som frågan nu gäller frambringas genom kraftproduktion i särskilda anläggningar. Huvuddelen av den elkraft som används i produceras här. Det förekommer dock såväl export som import av elektrisk ström. kan det internationella utbytet väntas öka. EG har inten tioner på att genomföra en fri marknad för el. I produceras el nu till största delen med kärnkraft och vattenkraft. Därutöver finns elproduktions kapacitet i kraftvärme, industriellt mottryck, oljekondens och gasturbiner. På elmarknaden finns företag som huvudsakligen producerar kraft för grossistförsäljning till storförbrukare. Dessa producenter säljer sin kraft till återförsäljare och stora industrikunder. Detaljdistribution ut till slutkun derna, dvs. hushåll, mindre industrier, servicesektorn m.fl. sker främst ge nom distributörer. Många producenter har egen distribution och många dis tributörer har egen produktion, dvs. marknaden är delvis vertikalt integre rad. Det finns också industriföretag med egen kraftproduktion. Eldistributionen sker genom kraftnät. I är stommen det s.k. stor kraftnätet, dit elkraften från kraftstationer matas, direkt eller via regionala nät. Strömmen förs via storkraftnätet till olika förbrukningsregioner, där strömmen transformeras ned till lägre spänningsnivåer. De regionala näten omfattar i princip spänningsnivåerna från och ned till . På nivån köper vissa elintensiva industrier och distributörer sin el. Det nor mala är dock att kraftproducenterna sköter överföringen även på de regio nala näten, medan distributörerna står för kraftöverföringen i de lokala nä ten, som omfattar spänningsnivåer från ned till 380 V lågspänd el. För att dra fram eller begagna elektriska ledningar krävs enligt ellagen ett särskilt tillstånd (koncession). Det finns två typer, linjekoncession och områ deskoncession. Distributörer har områdeskoncession, vilket innebär en rätt att inom ett angivet område dra ledningar under en viss spänning.