prop · GG0331 · 1992-12-31 00:00:00 — Som en möjlig åtgärd för att minska omfattningen av mycketlånga sjukfall och med hänvisning till sjukersättningsvillkor i andra länder,har i olika sammanhang framförts att en strikt gräns för sjukpeiming på ett årborde införas och att inkomstbortfallsersättning därefter skulle utges i formav sjukbidrag/förtidspension. Beslut om sjukbidrag tydliggör för individen attsjukdomen ytterligare påverkar hans ekonomiska situation. Sjukbidrag har i deallra flesta fall inneburit ett ytterligare steg bort från arbetsmarknaden. Detfinns därför anledning att ifrågasätta en automatisk övergång till sjukbidragvilket kraftigt skulle öka antalet långtidssjuka med sjukbidrag/förtidspension.Sjukbidrag kan också vara alltför tmbbigt som ersättningsform exempelvis närprognosen för ett långt sjukfall är att det koimner alt bestå ytterligare ettpar månader i avvaktan på viss medicinsk åtgärd. Enligt min mening bör inte altemativetmed automatisk övergång till sjukbidrag väljas. Ett skäl till en generell tidsgräns för sjukskrivning somframförts är att alla då skulle få samma kompensationsnivå efter viss tidssjukskrivning. Med nuvarande regler skall en övergång tillförtidspension/sjukbidrag efter omkring sjukskrivning för den sombedöms ha en klart bestående arbetsoförmåga, medan den som har en mer oklarrehabiliteringsprognos kan uppbära den högre sjukpenningnivån under flera år.Jag firmer detta otillfredställande. Mitt förslag är därför att kompensationsgradenför sjukpenning sänks till efter dag 365. 1 den gmpp försäkrade som är sjukskrivna fmnspersoner som efter en begränsad tids behandling kommer att återgå i arbete. Detfinns också personer i denna grupp som har livshotande sjukdomar. Det kanfinnas skäl att överväga om särskilda regler skall införas för dessa grupper.Utformningen av en undantagsregel i form av en särskild kompensationsgrad fördessa situationer stöter dock på stora problem när det gäller att avgränsavilka som skulle vara berättigade till högre ersättning. Det krävs ytterligareutredning om behovet av och möjlighetema att införa sådana bestämmelser. Jagkommer senare (avsnitt 10.1) att föreslå att bestämmelserna om 70 %kompensationsgrad skall tillämpas först fr.o.m. . Jag avser att dessföritmanåterkormna till regeringen med min bedömning i frågan. Vid en sänkning av kompensationsgraden till kan detför en ganska stor grupp försäkrade bli ekonomiskt intressant att ansöka omsjukbidrag, bl.a. då sjukbidrag och förtidspension medför rätt till kompletterandeersättningar från avtalsförsäkringaraa. Troligen kommer försäkringskassoma attställas inför ett ökat tryck vad gäller ansökningar från de försäkrade såvälvad gäller rehabiliteringsersättning som sjukbidrag. Detta ställer krav på bl.a.kassomas administration och de utredningsinstanser som ärberoende av om rimliga hand- läggningstider skall kunnaupprätthållas som antalet förtidspen- Prop. sionerade kan komma att ökabetydligt. Sänkningenav kompensationsgraden i sjukpenningförsäkringen efter dag 365 avses träda ikraft . De som varit långtidssjukskrivna bör medhänsyn fill omställningsbehov inte få sin sjukersättning sänkt med20 % vid ikraftträdandet. Jag kommer som nämnts att föreslå att sänkning till 70-procentsnivånfår ske tidigast . Denomedelbara besparingseffekten av sänkt kompensationsnivå i sjukpenningen efterdag 365 kommer på lite att reduceras med hänsyn till att en del långtidssjukskrivnakommer att övergå till rehabiliteringsperming. Åtgärden kommer också enligtmin uppfattning att leda till att antalet sjukdagar blir påtagligt färre bl.a.då beviljande av rehabiliteringsersättning är början på en process som avsessluta i tidig återgång i förvärvsarbete. Viden sänkning av sjukpeimingnivån till av SGI fmns detenligt min mening skäl att överväga en särregel så att sänkningen får avseddeffekt. Enligtgällande regler i 3 kap. 8 § Qärde stycket AFL definieras en sjukperiod såsom"tid, under vilken en försäkrad i oavbmten följd lider av sjukdom somavses i 7 § eller har rätt fill sjukpenning enligt 7 b § ellerrehabiliteringspenning enligt 22 kap. 7 §". Enligt 7 § andra stycket SjLLdefinieras sjukperiod som "tid under vilken arbetstagaren i oavbratenföljd lider av sjukdom som avses i 4 §." Beroendepå omständighetema i enskilda fall kan en längre tids sjukdom ibland leda fillen sammanhängande sjukperiod, ibland till en serie av flera sjukperioder medkorta avbrott. Gränsen dag 365/366 kommer att få en märkbar ekonomiskkonsekvens för den försäkrade och kan leda till en viss anpassning avsjukskrivningsmönstren för långa sjukfall. Jaghar tidigare (avsnitt 4.2) föreslagit en ändring i reglema om sjukperiod.Enligt förslaget skall en ny sjukperiod som börjar från entidigare sjukperiod betraktas som samma sjukperiod som den tidigare när detgäller karensdag, ersättningens storlek och avgränsning av sjuklöneperioden.För en långtidssjukskri ven som anmäler sig frisk och därefter sjukanmäler sigefter än kommer en ny sjukperiod inledas och därmedkommer de olika kompensationsgraderaa som gäller inledningsvis försjukersättning att gälla. I praktiken skulle detta kutma irmebära att enförsäkrad med en serie långa sjukperioder som tillsammans kan sträcka sigbetydligt ändå inte uppnår 365-dagarsgränsen. Engrandläggande utgångspunkt för regleraa för sjukersättning är att befrämjarehabilitering, dvs. att långtidssjukskrivna tillfrisknar. Det är därförväsentligt att friskanmälan inte fördröjs fill följd av risken att ettmisslyckat arbetsförsök resulterar i sänkt ersättning vid ett återinsjuknande.Förslaget om att ett återinsjuknande inte skall leda till nykarensdag eller sänkt ersättning har tillkommit av detta skäl. Samfidigt är enordning som medger att den försäkrade i ett mycket långt sjukfall på ettrelativt enkelt sätt kan undgå en sänkning av kom- pensationsgraden såväl avrättviseskäl som ur ekonomisk synpunkt svår att acceptera. Det kan därför varanödvändigt att skapa någon form av spärr så att den åsyftade effekten uppnås. En sådan spärr får dockinte vara utformad så att den motverkar rehabilitering. Den bör också varaenkel för att administrera och lätt för den försäkrade attförstå. En lösning kan vara en bestämmelse med innebörden att vid beräkning avom sjukperiod förelegat skall längre sjukperioder sammanläggasom uppehållet mellan dem understiger ett bestämt antal dagar. Frågan om hur ensådan regel skall närmare utformas behöver ytterligare övervägas inom regeringskansliet.Med hänsyn till att en sänkning av sjukpetmingen till skall ske tidigastden enligt övergångsbestämmelser som jag kommer att föreslå (avsnitt10.1) finns det tidsutrymme för sådana överväganden. 6.5Reduktion av sjukpenning på grund av sjukersättning från arbetsgivaren Mittförslag: arbetsgivaren, även efter den i en sjukperiod, utgertillägg till sjukpenningen med av den sjukpenninggrandandeinkomsten skall göra avdrag på sjukpenningen i motsvarandemån. Till den del arbetsgivarens ersättning utges i förhållande till lönöverstigande basbeloppet, skall minskning endast ske medbelopp sora översfiger sjukpenningnivån . Motsvarandeavdrag skall göras från den sjukpenning som utges till arbetsgivaren när s.k. arbetsgivarinträdegäller om den sjukersättning som utges till arbetstagaren överstiger den avseddahögsta kompensationen vid sjukdom. Skälenför mitt förslag: I samband med att kompensationsnivåeraa i sjukpeimingförsäkringensänktes fr.o.m. infördes i 3 kap. 4 § AFL begränsningsreglermed avsikt att säkerställa att de sänkta kompensationsnivåeraa skulle drabbaalla så lika som möjligt. Enligt dessa tilläts arbetsgivaren att utöversjukpenningen kompensera arbetstagare av förvärvsinkomsten under deförsta 90 dagaraa av en sjukperiod. Denna regel gäller även efter en sjuklöneperiod.Sjukpenning skall alltså enligt nuvarande regler minskas med ersättningmotsvarande vad arbetsgivaren utger om ersättningen från denne översfiger 10 %t.o.m. den och för tid därefter motsvarande all ersättning frånarbetsgivaren. Begränsningsregelnkompletteras med en särskild regel avseende anställningsförmåner som räknatför år överstiger basbeloppet och som således inte grandarrätt till sjukpenning så att de avsedda begränsningama uppnås även vid högreinkomstläge. I 3 kap. 16 § AFL har motsvarande avräkningsregler avseendeanställda som enligtkollektivavtal erhåller sjuklön och omfattas av s.k. arbetsgivarinträdeinförts. Enligt min mening är detäven i samband med de ändringar av kompensationsnivåeraa som föreslås väsenfligtatt de sänkta nivåeraa kommer att påverka alla så lika som möjligt. Jagföreslår därför att förslaget om sänkta kompensationsnivåer kompletteras med bestämmelserav samma innebörd som de gällande. Därmed bör det finnas utrymme för arbetsgivamaatt betala tillägg till sjukpetmingen även vid längre sjukfall. 7 Andra dagersättningar 7.1 Inledning Inomsocialförsäkringen och anslutande förmånssystem finns ett antal dagersättningarsom regelmässigt ansluter till sjukperming/sjuklön och som till sin karaktärdelvis liknar sjukpenningen. I samband med de förändrade reglema försjukpenning fr.o.m. sänktes kompensationsgrader de inledandetre dagaraa till även vad avser vissa av dessa dagersättningar. Enligt gällande regler ärkompensationsgrader de tre första dagaraa i en ersättningsperiod vadgäller havandeskapspeiming, närstående-penning, smittbärarpenning, sjukpenningvid arbetsskada under den s.k. samordningstiden och yrkesskadesjukpeiming. Vad gäller tillfälligföräldrapenning är kompensationsgraden för de första 14 dagama per bam ochår och därefter. Kompensationsgraden för rehabiliteringsperming är förnärvarande och bör som framgår av mitt förslag i det föregående sänkastill . När period meddagersättning bryts av sjukfrånvaro gäller i princip samma regler som närförvärvsarbete föregått insjuknandet. 1 vissa fall skall dock samma sjukperiodanses föreligga. T.ex. skall tid som försäkrad i oavbraten följd uppbärrehabiliteringsersättning eller sjukperming enligt 3 kap. 7 och 7 b §§ ses somsamma sjukperiod. 7.2 Kompensadonsgrad m.m. när period med annan dagersättningän sjukpenning inleds Mittförslag: Karensdag skall inte införas vid förmåneraa rehabiliteringsperming, sjukpermingi samband med medicinsk behandling och medicinsk rehabilitering,närståendepenning, smittbärarpenning, tillfällig föräldrapenning ochhavandeskapspenning. Kompensationsgradenför sjukperming enligt 3 kap. 7 b § AFL, närståendepenning och smittbärarpenningföreslås höjd till för de tre första dagaraa i en sjukperiod. Arbetsgruppens förslag: Karensdagar skall inte införas vid för- Prop.1992/93:31 måneraarehabiliteringspenning, sjukpenning i saraband raed medicinsk behandling ochmedicinsk rehabilitering, närståendepenning, smittbärarpenning, tillfälligföräldrapenning och havandeskapspenning. Kompensationsgraderaa vad gällersjukpenning i samband med medicinsk behandling och medicinsk rehabilitering,närståendepenning, smittbärarpenning, och havandeskapspeiming föreslås höjastill dag 1-3. Remissinstanserna:Förslaget att inte införa karensdagar i de aktuella dagersättningaraa ses sompositivt av flertalet remissinstanser som har yttrat sig i denna fråga. Flerainstanser varnar för att det firms en överströmningsrisk i system därkompensationsgraderaa varierar mellan olika förmåner. Vissa instanser såsomStatens arbetsgivarverk, RFV, SAF, FKF och för fram överströmningsriskensom ett starkt skäl för ett system med sänkt ersättningsgrad i flera förmåner. Skälenför mitt förslag: Enligt22 kap. AFL har den som deltar i en arbetslivsinriktad rehabilitering enligten av upprättad rehabiliteringsplan rätt till rehabiliteringsersättning.Rehabiliteringsersättning kan utgå i form av dels rehabiliteringspenning, delssärskilt bidrag. Rehabiliteringenskall avse att förkorta sjukdomstiden eller helt eller delvis förebygga ellerhäva nedsättning av arbetsförraågan. Den försäkrade raåste ha sinarbetsförmåga nedsatt med minst en fjärdedel till följd av sjukdom.Arbetsförmågan skall för rehabiliteringsåtgärden anses nedsatt iden mån den försäkrade på grand av åtgärden är förhindrad att förvärvsarbeta.Om en period med rehabiliteringspenning avbryts på grand av sjukdora, skallsjukperioden anses ha löpt i oavbraten följd medrehabiliteringspenning. Beroendepå arbetsförmågans nedsättning utges hel, tre fjärdedels, halv eller enfjärdedels rehabiliteringspenning. Jagdelar arbetsgrappens bedömning att rehabiliteringspeiming bör undantas från regleraaom karensdag. En inledande period med utan ersättning synes inte varaförenlig med förmånens syfte, nämligen att utgöra en positiv stimulans tillrehabilitering och återgång i arbete efter en ofta långvarig sjukskrivning. Sjukpenningi samband med medicinsk behandling och medicinsk rehabilitering Sjukpermingenligt 3 kap. 7 b § AFL kan utges när den försäkrade genomgår en medicinskbehandling eller medicinsk rehabilitering som syftar till att förebyggasjukdom, förkorta sjukdomstid samt att förebygga eller häva nedsättning avarbetsförmåga som förorsakats av sjukdom. Behandlingen skall vara ordinerad avläkare och ingå i en av godkänd plan. Arbetsförmågan skallanses nedsatt i den mån den försäkrade på grand av åtgärden är förhindrad attförvärvsarbeta. Sjukpenningi samband med medicinsk behandling och medicinsk reha- Prop.1992/93:31 biliteringkan således utges i vissa situationer utan att sjukdom föreligger ellerarbetsförmågan är nedsatt, t.ex. då den försäkrade deltar i en sjukdomsförebyggandebehandlingsåtgärd. Enligt nuvarande regler utgår ersättning enligt detta lagram efter sammaprinciper som för sjukpenning enligt AFL. Karensdag i samband med ersättningenligt 3 kap. 7 b § bör inte införas med tanke på att ersättning ofta utges fören planerad sjukfrånvaro som varar eller mindre. För attrehabiliteringssyftet med bestämmelsen inte skall motverkas föreslår jag ocksåatt kompensationsgraden för de tre första dagaraa i en sjukperiod skall höjas fill80 %. Enligtlagen (1988:1465) om ersättmng och ledighet för närståendevård har ennärstående som vårdar någon sora är svårt sjuk i hemmet eller i annan enskildbostad rätt till ersättning för tid då han avstår från förvärvsarbete isamband med vården. Fr.o.m. har han rätt till ersättning ävenom den sjuke vårdas på sjukhus eller annan vårdinrättning. Ersättning utgesunder sammanlagt för den person som vårdas. Om någon vårdar merän en person , berättigar det inte till ytterligare ersättning.Ersättning för vård av en person får inte utges till flera vårdare för sammatid. Närståendepenning utges inte om vårdaren för sainma dag t.ex. erhållerhavandeskaps-penning eller föräldrapermingförmåner. Hel, halv eller fjärdedelsersättning utges till vårdare beroende av den tid han skulle ha arbetat om haninte vårdat den sjuke. Ersättning utges med belopp motsvarande vårdarens sjukpenningenligt AFL. Jaganser att karensdag i en inledande period raed närståendepenning inte ärförenlig med syftet att underlätta för en person att ta hand om en svårt sjukanhörig. Vidare iimebär, som framhållits i en riksdagsmotion som väckts ianledning av prop. 1991/92:106 om vissa socialförsäkringsfrågor, den lägrekompensationsgraden på under de tre första dagama att det blir svårare förvårdaren att varva vård och förvärvsarbete eftersom inkomstbortfallet blirbetydande. uttryckte i sitt betänkande 1991/92:SfU8förståelse för behov av det slag som motionären pekat på som man fömtsatteatt regeringen beaktar frågan i samband med den ytterligare belysning avbegreppet sjukperiod inom sjukförsäkringen som fidigare begärt. Jagdelar arbetsgmppens bedömning att karensdag inte bör införas för närståendepenningoch anser att kompensationsgraden bör vara från den förstadagen. Därmed reduceras omfattningen av de problem socialförsäkringsutskottetpekat på som närståendepenningen i sin utformning närmare kommer attöverensstämma med den tillfälliga föräldrapenningen. Enligtlagen (1989:225) om ersättning till smittbärare kan den som har eller kan antasha en smittsam sjukdom utan att ha förlorat sin arbetsförmåga till följd avsjukdomen ha rätt till smittbärarersättning. den som för smitta ellerkan antas föra smitta utan att vara sjuk på Prop. grandav smittan har rätt till sådan ersättning. Förmånen kan utges i form av dels smittbärarpenning,dels resekostnadsersättning. Smittbärarpenningutges med ett belopp som motsvarar smittbärarens sjukpenning.Beroende av omfattningen av den tid som smittbäraren skulle ha arbetat utgesförmånen med hel, tre fjärdedels, halv eller en fjärdedels smittbärarpeiming. Rätttill ersättning om en person måste avstå från förvärvsarbete kan grandas ibeslut enligt smittskyddslagen, livsmedelslagen eller föreskrifter som harmeddelats med stöd av livsmedelslagen. En person kan också få ersättning om hanmåste avstå från förvärvsarbete på grand av läkarandersökning ellerhälsokontroll som syftar till att klarlägga om han är smittad av en samhällsfarligsjukdom eller har en sjukdom, en smitta, ett sår eller arman skada som kan göralivsmedel som han hanterar otjänligt till mäimiskoföda. i sitt remissvar att i första hand skall möjligheteraa att omplaceraden anställde prövas och omplacering torde med några få undantag inormalfallet vara möjlig. Införs karensdagar tror verket dock att man får räknamed att smittbärarpenning kommer att få utbetalas i högre utsträckning än fidigare. Jagdelar arbetsgrappens bedömning att karenstid inte bör införas i en period med smittbärarpenningeftersom detta skulle motverka syftet med ersättningen, nämligen att skyddaandra personer mot smitta eller skador. Av samma skäl bör kompensationsgradenhöjas till för de tre första dagaraa i en sjukperiod. Enförälder som behöver avstå från förvärvsarbete för att vårda bam har rätt till tilllallig föräldrapenning under per bamoch år. Vid särskilda behov kan tillfällig föräldrapenning utges även för bammellan tolv och . Tillfälligföräldrapenning utges bl.a. vid sjukdom hos baraet eller dess ordinarie vårdaresamt när en förälder behöver följa med baraet till bamavårdscentral m.m. Häratöverhar fadera rätt till tillfällig föräldrapenning i samband med baras födelseeller adoption. Antalet sådana dagar är tio för varje nyfött eller adopteratbara. Utöver de nu nämnda ersättningaraa har föräldrama möjlighet att varje årdisponera två s.k. kontaktdagar för varje bam som har fyllt fyra men inte tolvår. Dagama är bl.a. avsedda för besök i och kontakt med baraens vardagsmiljö, t.ex.baraomsorg och skola. Vidvård av ett bara som är skall fr.o.m. den 1 juli 1992föräldrapenning kunna bytas ut mot tillfällig föräldrapenning endast om detbara för vilket tillfällig föräldraperming söks vårdas på sjukhus. Underde första som tillfällig föräldraperming betalas ut under ett åruppgår ersättningen till av SGI och därefter till . Föräldrapermingförmånerutges inte om föräldem för uppbär t.ex. sjukperming. Tillfälligföräldrapenning kan utges med hel, halv ellerfjärdedels ersättning beroende en förälder skulle ha Prop.1992/93:31 arbetatom bamet inte hade blivit sjukt. Isamband med förändringaraa i sjuk- och föräldrapenning, som trädde i kraft den1 , gjordes en åtskillnad mellan de två ersättnings-formeraa genom attde tre inledande dagaraa med en 65-procentig kompensationsgrad inte infördesför fillfällig föräldraförsäkring. Skälen var att lågavlönade föräldrar ochföräldrar med flera bam som ofta är sjuka skulle drabbas alltför hårt samt attkompensation för mistad lön när tillfällig föräldraperming uppbärs sällan utgesfrån arbetsgivama. De skäl som låg fill grand för denna åtskillnad torde varalika tungt vägande vid införande av en karensdag. Karensdag bör därför inteinföras i samband med tillfållig föräldrapenning. Införandet av karensdag i sjuklöne-och sjukpenningsystemen föranleder således inga förändringar i kompensationsgradenför tillfållig föräldraperming. Mångaremissinstanser har framhållt att det finns risk att människor ansöker om tillfålligföräldrapenning i sfållet för sjuklön eller sjukpenning om två karensdagarinförs endast för de senare ersättningsformerna. Mot dessa bedömningar kanframhållas att det inte uppstått någon sådan effekt då kompensationsgraden försjukpenning sänktes fr.o.m. . Vidare skulle det för många somnormalt har sina bam på daghem innebära att om föräldera tog ut tillfålligföräldrapenning i sfållet för sjukpenning måste baraen stanna hemma deaktuella dagaraa. Enligt min bedömning torde risken för ett överatny ttj andeav tillfållig föräldrapenning vara begränsad när det rör sig om en karensdag isjukersättningen. Den trygghet för barafamiljeraa som den tillfålligaföräldrapenningen innebär är av så stor betydelse att den uppväger denna risk. Enligt3 kap. 9 och 9 a §§ AFL har blivande mödrar, som under graviditetens senaredel på grand av arbetets art inte kan fortsätta sitt vanliga arbete och intekan omplaceras till andra arbetsuppgifter, rätt till havandeskapspenning. Enkvinna har även rätt till havandeskapspenning om hon inte får sysselsättas isitt förvärvsarbete på grand av en föreskrift om förbud mot arbete underhavandeskap som har meddelats med stöd av arbetsmiljölagen. Havandeskapspenningutges tidigast fr.o.m. den före den beräknade förlossningen ochlängst t.o.m. den ll:e dagen , dvs. under högst 50 dagar.Har en kvinna blivit avstängd från sitt arbete därför att arbetsmiljön kanmedföra risk för fosterskador utges ersättning redan fr.o.m. dagen för avstängningen. Havandeskapspeimingutges med samma belopp som sjukpenningen dvs. de tre första ersatta dagaraaoch därefter . Havande-skapsperming utges inte i den mån kvinnan för sammatid uppbär sjukpenning eller sjuklön. Jagdelar arbetsgrappens bedömning att karensdagar inte bör införas förhavandeskapspenningen. Nuvarande kompensationsgrader bör inte förändras. 7.3Samordningen mellan sjuk- och arbetsskadeförsäkringama Minbedömning: Någon särskild anpassning av reglema i 3 kap. lagen omarbetsskadeförsäkring bör inte ske. Arbetsgruppensförslag: utges till den som drabbats av arbetsskada förde första 14 dagama av en sjukperiod särskild arbetsskadesjukpenning med 67 %av SGI. Sådan sjukpeiming utges endast i den mån och fill den del den är högreän den sjuklön, sjukpenning enligt AFL eller sjukpeiming enligt lagen(1976:380) om arbetsskadeförsäkring (LAF) som den skadade är berättigad tillför . Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser som yttrat sig i denna fråga bedömer att arbetsgmppensförslag kommer att medföra en kraftig ökning av antalet arbetsskadeanmälningaroch därmed en ökad belastning på försäkringskassoma. Försäkringsöverdomstolenanser att trycket på de intygsskrivande läkama kan komma att öka. SAF ärtveksam till förslaget om särskild arbetsskadesjukpenning och bedömer att dettorde strida mot den om arbetsskadeförsäkring som Sverigeratificerat. bedömer att förslaget inte strider mot konventionen.Kommittén konstaterar att den miniminivå för ersättning som anges i den längregående rekommendation som är knuten till konventionen har beaktats. Skälenför min bedömning: Arbetsskadeförsäkringen är samordnad med den allmännaförsäkringen vad gäller ersättning vid sjukdom under den s.k. samordningstiden,dvs. de första 180 dagama (före ) efter det att enarbetsskada inträffat. Besfåmmelser-na härom återfiims i 3 kap. lagen(1976:380) om arbetsskadeförsäkring (LAF). Samordningstiden ärbetydelsefull bl.a. från administrativ synpunkt, eftersom rätten till ersättningenligt LAF inte behöver prövas i skadefall där tillfrisknande sker under deförsta 180 dagaraa efter det att skadan inträffade. Därmed undviks omfattandeutredningar och svåra sambandsbedömningar i ett stort anfål relativt snabbtövergående skadefall. Avbetydelse för de regler som skall gälla inom arbetsskadeförsäkringen är bl.a.den konvention (nr 121) om förmåner vid yrkesskada som antogs av år 1964och ratificerades av med verkan . Konventionenavser dels olika former av hälso- och sjiik-vård, dels kontantförmåner.