prop · GG03159 · 1992-12-31 00:00:00 — Tillskillnad från mer traditionella uppgifter inom är ledsagarserviceännu en relativt outvecklad stödform. Av kartläggningframgår också att tillgången till och formema för servicen varierar kraftigtöver landet. Ledsagarserviceär enligt min mening en betydelsefull verksamhet som kan underlätta förpersoner med omfattande funktionshinder att delta i samhällslivet. Ledsagningbör vara en uppgift som ingår i personlig assistans för dem som har sådantstöd. Jag anser emellertid att ledsagarservice bör urskiljas som en särskildinsats enligt den nya lagen. Servicen bör erbjudas personer som tillhör lagenspersonkrets men inte har personlig assistans, för att t.ex. besöka värmer,delta i fritidsaktiviteter eller i kulturlivet eller för att bara promenera.Insatsen bör ha karaktären av personlig service och anpassas efter deindividuella behoven. 1992/93:159 Bilaga 1 Mittförslag: Personer som omfattas av den nya lagen skall ha rätt till kontaktperson. Kontaktpersonenskall kunna ge råd till den enskilde i situationer som inte är av kompliceradnatur. En viktig uppgift bör vara att hjälpa till att bryta den enskildesisolering genom samvaro och hjälp till fritidsverksamhet. Handikputredningensförslag: En kontaktperson skall vara en medmänniska som kan ersätta ellerkomplettera kontakten med anhöriga. Utredningen föreslår också attkontaktpersonen skall kunna åläggas vissa uppgifter av samordningskaraktär. Remissinstanserna:De remissinstanser som yttrat sig delar utredningens bedönming omkontaktpersonens betydelse. Någraremissinstanser ifrågasätter dock om det är lämpligt au lagstifta om enrättighet som fömtsätter ideella krafters medverkan. ,flera kommuner och handikapporganisationer m.fl. ifrågasätter utredningensförslag om att vissa samordningsuppgifter skall kunna åläggas kontaktpersonen.FA och Föreningen psykologer inom omsorgsverksamheten (POMS) framhållerbetydelsen av utbildning och handledning för kontaktpersonema. Skälenför mitt förslag: Utvecklingsstörda personer har enligt omsorgslagen rätt tillstöd av en särskild kontaktperson. Avsikten är främst att tillgodose behovet aven medmänniska när anhörigkontakt saknas eller behöver kompletteras. Kontaktpersonkan också utses med stöd av socialtjänstlagen. Uppgiften är då au hjälpa denenskilde och hans närmaste i personliga angelägenheter. Mångapersoner med funktionshinder har få kontakter vid sidan av sina anhöriga.Människor med funktionshinder bor också ensamma i mycket större utsträckning änandra. Många saknar gemenskapen med andra människor i arbetslivet och ifritidssammanhang. Jaganser att personer med funktionshinder som omfattas av den nya lagen skallkunna erbjudas ett personligt stöd i form av kontaktperson för att underlättaett självständigt liv i samhället. Stödet bör också kunna ges av en helfamilj, s.k. stödfamilj. Kommunensroll bör huvudsakligen vara att förmedla kontaktpersoner och att aktivt arbetaför att mäimiskor engagerar sig som kontaktpersoner. Kontaktpersonen bör varaen person som ställer sig till förfogande som medmänniska för en person medfunktionshinder som behöver hjälp för att komma i kontakt med andra människoroch för att komma ut i samhället. Ungdomar med funktionshinder som vill delta iolika aktiviteter tillsammans med andra ungdomar behöver ofta någon som följermed dem dit och därifrån och någon att vara tillsammans med under tidenaktiviteten pågår. Andra kan behöva en intresserad person elleren familj att regelbundet prata och umgås med. De som bor på vårdhem behöverofta hjälp för att få kontakter utanför vårdhemmet. Handikapputredningenföreslår att kontaktpersonen skall kunna biträda den enskilde i bl.a.samordningsfrågor mellan olika organ och själv kunna ta kontakter för atthjälpa den enskilde. Utredningen tänker sig också att kontaktpersonen skallkunna vara en befattningshavare hos kommun eller landsting. Jaganser att utredningens förslag om vidgade uppgifter för kontaktpersonen medfören oklarhet i rollfördelningen mellan gode män, förvaltare ochkontaktpersoner. Förslagen innebär också en nedtoning av kontaktpersonens rollsom medmänniska och stöd till vardagliga sociala kontakter och aktiviteter.Därtill kommer au en vidgad roll för kontaktpersonen i förhållande till vadsom gäller enligt socialtjänstlagen och omsorgslagen kan försvårarekryteringen, genom att uppgiften ses som alltför betungande ochansvarskrävande. Insatsenbör enligt min mening ses som ett icke-professionellt stöd som ges av en personmed stort engagemang och intresse för andra människor. Det bör inte ställaskrav på någon särskild yrkeskompetens på kontaktpersonen. Det uteslutersjälvfallet inte att kontaktpersonens insats ibland kan utgöra ett komplementtill det professionella arbetet. Den enskildes eget val avperson bör vara avgörande för vem som skall utses som kontaktperson. Någonsärskild form för uppdraget bör inte finnas. Det bör t.ex. inte ställas krav påatt kontaktpersonen skall rapportera till huvudmannen om uppdraget. Däremot kankontaktpersonen behöva stöd av huvudmannen i olika situationer samt vissutbildning inför uppdraget. I sådana sammanhang bör diskussioner om uppdraget imöjligaste mån hållas på ett generellt plan och inte ägnas åt beskrivningareller frågeställningar kring en enskild person. 1992/93:159 Bilaga 1 Mittförslag: Avlösarservice skall vara en rättighet enligt den nya lagen. HandikapputFedningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Remissinstansema godtar utredningens förslag. Skälen för mitt förslag:Med avlösarservice avses vanligen avlösning i det egna hemmet, dvs. att enperson tillfälligt övertar omvårdnaden från anhöriga eller andra närstående.Avlösning i hemmet sker inom ramen för socialtjänstlagen. Föräldrar tillfunktionshindrade bam behöver ofta hjälp med avlösning för att kutma koppla aveller för att genomföra aktiviteter som baraet inte deltar i. Likaså kanavlösning vara en fömtsättning för att föräldrama skall kunna ägna sig åt detfunktionshindrade baraets syskon eller för att kunna resa bort. Jagskall strax länma förslag som syftar till att underlätta föräldrars deltagandei utbildning och medverkan i behandling utan att bamet följer med. Tillgångtill avlösning kan vara en föratsättning för att föräldrar skall kunna medverkai sådana aktiviteter. Många vuxna personer medfunktionshinder bor hos sina föräldrar och vårdas av anhöriga. De anhöriga görofta stora och tunga vårdinsatser och behöver avlösning från uppgiften för attvila eller för att genomföra egna aktivUeter. Mot denna bakgrand anserjag att avlösarservice skall vara en stödform som regleras i den nya lagen.Avlösning bör kunna ges både som en regelbunden insats och i situationer sominte kan föratses. Jag anser att den bör vara tillgänglig , kvällaroch nätter samt . 1992/93:159 Bilaga 1 3.2.6 Korttidsvistelseutanför det egna hemmet Mittförslag: Personer som omfattas av den nya lagen skall genom korttidsvistelseerbjudas miljöombyte och rekreation. Anhöriga eller familjehemsföräldrar skallfå avlösning i omvårdnadsarbetet. Korttidsvistelseskall kunna anordnas i korttidshem, i en annan familj eller på något annatsätt. Handikapputredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Remissinstansema godtar utredningens förslag. Skälen för mitt förslag:Korttidsvistelse innebär att en funktionshindrad person tillfälligt under enkortare eller vistas på ett korttidshem, hos en familj eller deltari en lägerverksamhet. Korttidsvistelse utanför det egna hemmet är en särskildomsorg enligt omsorgslagen. Jaghar i det föregående föreslagit att avlösarservice i det egna hemmet skallvara en stödform som regleras i den nya lagen. Jag anser att också rätten tillkorttidsvistelse utanför det egna hemmet skall regleras i lagen och delviskunna utgöra ett altemativ till avlösarservice. I valet mellan de bäggeavlösningsformema måste givetvis den enskildes och de anhörigas önskemåltillmätas största betydelse. Genom korttidsvistelseskall anhöriga kunna ges avlösning och utrymme för avkoppling. För denfunktionshindrade personen kan korttidsvistelsen både tillgodose behov avmiljöombyte och rekreation och ge möjlighet till personlig utveckling. Insatsenbör också kunna ses som ett led i att bryta ett beroendeförhållande mellan bamoch föräldrar. Enligtmin mening bör korttidsvistelsen kunna arrangeras i olika former. Den börkunna ges i särskilt anordnade korttidshem, genom stödfamiljer eller i form avt.ex. Den enskildes eller en enskild familjs önskemål och behovbör så långt möjligt vara avgörande vid val av utformningen avkorttidsvistelsen, men också vissa lokala förhållanden bör kunna styrautformningen. Korttidsvistelse i en stöd- familjkan t.ex. vara en möjlighet att lösa behovet av avlösning i glesbygd. Det förekommer altkorttidsvistelse erbjuds på befintliga elevhem eller i direkt anslutning gmppbostad. Jag anser att sådana alternativ bör undvikas, eftersom de kanutgöra en påfrestning både för dem som stadigvarande bor där och för dem somtillfälligt vistas där. Oavsett hur korttidsvistelsen arrangeras, bör strävanvara att den enskilde - såvida han eller hon inte får insatsen i form av t.ex.lägervistelse -skall kunna fortsätta i sina vanliga dagliga aktiviteter. Likasåbör behovet av fritidsakuviteter uppmärksammas. Korttidsvistelse bör kunnaerbjudas både som en regelbunden insats och som en lösning vid akutasituationer. Den bör vara tillgänglig under såväl som ,nätter och . Det bör också beaktas att vissa personer - framför alltvissa barn och ungdomar - har behov av medicinska omvårdnadsinsatser i sambandmed korttidsvistelse. 1 förekommande fall måste huvudmannen för verksamhetensamverka med sjukvårdshuvudmannen för att säkerställa tillgången tillsärskilda medicinska omvårdnadsinsatser och behövligt expertstöd av den art somsjukvårdshuvudmannen i övrigt förfogar över. 1992/93:159 Bilaga 1 Mittförslag: Skolungdom som omfattas av den nya lagen skalltillförsäkras rätt till korttidstillsyn före och efter skoldagen samt underlov. HandUcapputFedningensförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Remissinstansema godtar utredningens förslag. påpekar attutredningen inte beaktat situationen för de bam mellan 9 - som inlefår någon tillsyn efter skolan. Skälenför nutt förslag: Enligt socialtjänsflagen (SoL) skall kommunen bedrivaförskole- och fritidshemsverksamhet för de bam som stadigvarande vistas ikommunen. Alla bam som stadigvarande vistas i kommunen skall anvisas plats iförskola fr.o.m. höstterminen det år då barnet fyller sex år.Fritidshemsverksamheten avser skolpliktiga barn till och med ålder (13§ SoL). Enligt lagens 15 § skall de barn som av fysiska, psykiska eller andraskäl behöver särskilt stöd i sin utveckling med förtur anvisas plats iförskola tidigare än fr.o.m. höstterminen det år då bamet fyller ellermed förtur anvisas plats i fritidshem, om inte bamets behov tillgodoses påannat sätt. Genomomsorgslagen har ansvar för att tillgodose behov av korttidstillsynutanför hemmet för psykiskt utvecklingsstörda skolungdomar . Jag anser liksomHandikapputredningen att korttidstillsyn för skolungdomar medomfattande funktionshinder skall vara en stödform som regleras i den nyalagen. Sådan tillsyn bör vara tillgänglig före och efter skoldagens slut samtunder ferier och skollov. Mångaungdomar med omfattande funktionshinder som har förvärvsarbetande föräldrarkan av olika skäl inte klara sig själva före eller efter skoldagen eller underskollov och ferier. Det är därför nödvändigt att de kantillförsäkras både en trygg situation och en meningsfull sysselsättning.Behovet av tillsyn och verksamhet kan vara mycket varierande. Det innebär atttillsynen måste kunna utformas flexibelt med utrymme för individuellalösningar. Vissa ungdomar kan behöva tillsyn och hjälp i hemmet. För andra kankommunens reguljära fritidsverksamhet med personligt stöd vara det bästaaltemativet. I vissa situationer kan det vara lämpligt att anordna särskildagrapper för att tillgodose önskemål som kan finnas bland funktionshindradeungdomar om att träffa andra ungdomar i en likartad situation. Jag vill i dettasammanhang beröra frågan om överklagande av beslut enligt 15 §socialtjänstlagen om förtur till plats i förskola. Handikapputredningenföreslår en ändring i socialtjänstlagen som skulle iimebära att beslut omförtur i bamomsorgen kan överklagas på samma sätt som biståndsbeslut enligtsamma lag. Jag har budgetproposition (prop. 1992/93:100 bil. 6)framhållit aU frågan om en utvidgad lagreglering inom bamomsorgsområdet beredsinom . Jag är därför inte beredd att i detta sammanhang läggafram något förslag i denna fråga. 1992/93:159 Bilaga 1 3.2.8 Boende ifanuljehem eUer i bostad med särskUd service för bam och ungdomar Mittförslag: För barn och ungdomar som omfattas av den nya lagen och som inte kanbo hos sina föräldrar skall bostad i en annan familj eller bostad med särskildservice för bam och ungdomar vara ett altemativ. Handikapputredningensförslag: Överensstämmer i allt väsentligt med mitt förslag. Utredningenföreslår att begreppet elevhem skall användas i stället för bostad med särskildservice för bam och ungdomar. Renussinstansema:Utredningens förslag godtas i huvudsak av remissinstansema. Föreningen anser att familjevård som bör regleras isocialtjänstlagen. och Jönköpingsläns landsting anser att det bör finnas enheter med kvalificerad och särskiltutbildad personal. läns landsting anser att det därför krävs störreupptagningsområden än kommuner och att det behövs samarbete medbamhabilitering. RBU framhåller att behov av medicinsk eller annan vård sombamet inte kan få på hemorten skall ge rätt till boende med särskild service. län landstingföreslår att begreppet elevhem avskaffas. FUB föreslår att begreppet elevhembyts ut mot bostad med särskild service för bam och ungdom. FUB anser också attantalet boende i en sådan bostad skall maximeras till tre. RBU liksomHabiliteringsöverläkama med regionansvar m.fl. anser att Prop. 1992/93:159staten bör ha kostnadsansvar för elevhemsboende grandskoleelever med BilagaI stora rörelsehinder. Skälenför mitt förslag: Familjehemavser flera olika funktioner inom samhällets stöd till bam och ungdomar.Insatsen återfinns i socialtjänstlagen, i lagen (1990:52) med särskildabestämmelser om vård av unga och i omsorgslagen. Jagavser här med familjehem en frivilligt vald boendeform. Familjehemmet bör iförsta hand ses som ett komplement till föräldrahemmet. Familjehem bör komma ifråga för bam och ungdomar med svåra funktionshinder som trots olikastödinsatser helt eller delvis inte kan bo kvar i föräldrahemmet. Genom attreglera stödformen i den nya lagen framhålls de särskilda kvalitetskrav somlagens övergripande intentioner ställer på insatsen. Oavsettvilken stödform som väljs är det nödvändigt att insatsen skapar godaföratsättningar för bamets eller den unges känslomässiga och socialautveckling. Det kan bara ske om bamet eller den unge ges möjlighet att etableraen djup och stadigvarande kontakt med några få vuxna personer och i en tryggoch omgivning. Ettmål för insatserna enligt den nya lagen bör vara att svårt funktionshindradebam och ungdomar ges möjlighet att så långt det är möjligt växa upp i sinaföräldrahem. En föratsättning härför är ofta att föräldrama kan ges ett brasamhällsstöd som anpassas till olika situationer och efter skiftande behov. Jaghar nämnt att korttidsvård bl.a. kan ges på så sätt att den funktionshindradepersonen under en bor i en annan familj, s.k.stödfamilj. Enligt min mening går det inte i alla situationer att dra en skarpgräns mellan vad som är korttidsvård i form av boende i en stödfamilj och vadsom är boende i familjehem. Övergången mellan de bägge stödformema bör varamjuk. Korttidsvård som anordnas i en stödfamilj bör t.ex. successivt kunnaövergå till ett stadigvarande boende i familjen. Ett bam kan också behöva bohos en annan familj under veckoma men tillbringa och skollov hosföräldrama. Jagvill framhålla att rätten till övriga stöd- och serviceinsatser enligt den nyalagen skall gälla för svårt fuiUctionshindrade bam och ungdomar som bor ifamiljehem på samma sätt som för svårt funktionshindrade bam och ungdomar sombor i sina föräldrahem. Bostadmed särskild service för barn och ungdomar Elevhemför bam och ungdomar med funktionshinder förekommer som begrepp i fleraförfattningar, bl.a. i omsorgslagen och i lagen (1965:136) om elevhem för vissarörelsehindrade bam m.fl.(elevhemslagen). Omsorgslagenreglerar landstingens skyldighet att tillhandahålla elev- Prop. 1992/93:159 hemtill bl.a. utvecklingsstörda bam och ungdomar som behöver bo Bilaga I utanförföräldrahemmet. Elevhemslagen reglerar landstingens skyldighet att anordnainackordering och vård till bl.a. rörelsehindrade bam under skolåldem sombehöver vård och förskoleundervisning och till barn och ungdomar som behöverelevhem för att kunna delta i grandskoleundervisning. För elever ispecialskolan som måste bo utanför det egna hemmet svarar staten - enligtskollagen - för att elevema utan extra kostnader får tillfredsställandeförhållanden. Utvecklingenhar sedan de bägge lagamas tillkomst lett till att elevhemmens ursprangligasyften och verksamheter delvis har förändrats. Mångaav de utvecklingsstörda bam och ungdomar som behöver bo på elevhem behövermer hjälp, stöd och behandlingsinsatser än vad som i allmänhet krävdes för demsom bodde på elevhem vid omsorgslagens tillkomst. Då fanns i jämförelse meddagens situation ett betydande antal bam och ungdomar med stora funktionshinderoch omvårdnadsbehov som bodde på vårdhem. växer bam och ungdomar i motsvarandesituation oftast upp i sina föräldrahem, i familjehem eller i elevhem somkomplement till föräldrahemmet. Boende i elevhem kan både vara orsakat avbamets eller ungdomens skolsituation och av omfattande omvårdnadsbehov. Likasåhar den ursprangliga verksamheten vid elevhemmen för bl.a. rörelsehindrade bamoch ungdomar delvis förändrats . betonas mer än tidigareelevhemmens betydelse som korttidshem och som centrer för fördjupade ochspecialiserade habiliteringsinsatser. Jaganser därför inte att beteckningen elevhem är en adekvat benämning på stödformen,utan att denna bör benämnas bostad med särskild service för bam och ungdom.Därigenom markeras bostädernas mångsidiga användningsområde. Bostadmed särskild service för barn och ungdom skall kunna användas flexibelt ochefter barnets och familjens behov. Liksom jag sagt om familjehem, bör gränsenmellan olika boendealtemativ vara flytande och utgångspunkten bör vara att medföräldrahemmet som bas hitta den bästa lösningen för bamet eller den unge. Ihuvudmannens uppgift bör ingå att på ett ingående sätt och med hjälp avexpertstöd bearbeta valsituationen mellan t.ex. familjehem och bostad medsärskild service. Bamoch ungdomar i behov av bostad med särskild service bör i princip kunna vara ialla åldrar upp till dess att deras skolgång inom det allmänna skolväsendet förbam och ungdom upphör. Även om det för yngre bara i de flesta situationer ärlämpligt att tillgodose deras behov av kvalificerade insatser i föräldrahemmeteller i familjehem, vill jag inte föreslå någon nedre åldersgräns för boendemed särskild service. Bakgranden är bl.a. att vissa bam har stora behov avkvalificerad särskilt utbildad personal och teknisk utmstning. Inriktningen börvara att bostäder med särskilt stöd skall vara belägna i vanliga bostadshus ochatt de inte lokaliseras i direkt anslutning till varandra. För en mindre grappbam och ungdomar med mycket stort sjukvårdsbehov, ofta av mer eller mindre akutkaraktär, kan det dock 6 1992/93. 1 samL Nr 159 vara nödvändigt attbostädema förläggs på så sätt att det bäst tillgodoser Prop. 1992/93:159behovet av medicinska insatser, t.ex. i omedelbar närhet till ett sjukhus. Bilaga I Sådana bostäder kan också behöva vara särskilt utmstade för att säkerställaden medicinska säkerheten. Jaganser oékså att undantag bör kunna göras från vad jag sagt om lokaliseringen avbostäder med särskild service för bam och ungdomar, i de fall dessa bostäderutgör delar av ett läkepedagogiskt institut, där verksamheten är förlagd tillett bykollektiv eller liknande och bamen eller ungdomarna lever tillsammans medeller i närheten av personal och deras familjer. Oavsettvar bostaden är lokaliserad bör gälla att den är utformad som en vanlig bostadoch fungerar så hemlikt som möjligt. Det iimebär bl.a. att det bör vara ett litetantal bam eller ungdomar som bor i en och samma lägenhet eller villa.Tillsammans med den personal som skall ge assistans, innebär även en litengrapp att den enskilde omges av många personer. Ju större antal bam ellerungdomar som bor i samma gmpp, desto större blir nämligen behovet av regler ochstraktur som den enskilde måste underordna sig. Vissa bam och ungdomar är pågrand av funktionshinder särskilt beroende av att grappen är liten. många barn med utvecklingsstöming eller autism. Bland dem finns bam ochungdomar som inte kan klara att ha relationer till alltför många människor. Detkan bero på svårigheter i att kommunicera eller i att förstå hur andramänniskor reagerar. Somjag sagt finns det bam och ungdomar som på grand av sjukdom eller mycketomfattande funktionshinder har behov av särskild omvårdnad, inte minst imedicinskt hänseende. Huvudmannen för verksamheten bör ha ett ansvar för attsjukvårdskurmig personal firms tillgänglig om bamets eller den unges tillståndkräver det. Fleraremissinstanser uppmärksammar att behovet av bostad med särskild service kanvara föranlett av att bamet eller den unge på grand av funktionshinder behöverundervisning eller medicinsk eller annan vård som inte finns tillgänglig ihemkommunen. Enligt min mening bör det vara kommunemas och i förekommande falllandstingens uppgift att genom samverkan se till att bam och ungdomar gestillgång till bostad med särskild service i anslutning till sådan specialiseradverksamhet. Statenär däremot ansvarig för elevhemmen vid de statliga special-skoloraa. Staten ärockså ansvarig för finansieringen av elevhemmen vid riksgynmasiema för vissarörelsehindrade elever. Somjag i det föregående redovisat avses den nya lagen att ersätta omsorgslagen ochelevhemslagen. 3.2.9Bostad med särskUd service för vuxna eUer annan särskUt anpassad bostad förvuxna 1992/93:159 Bilaga 1 Mittförslag: Vuxna personer som omfattas av den nya lagen skall ges rätt till enbostad med särskild service. Bostadmed särskild service skall kunna utformas på olika sätt. Huvudformema skallvara servicebostad och gmppbostad. Personer som omfattas av den nya lagenskall också ges en rätt till en av kommunen anvisad särskilt anpassad bostad. Handikapputredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Utredningens förslag godtas i huvudsak av remissinstansema. länslandsting och konunun anser inte att en enskild bostad utan fastbemanning kan vara en bostad med särskild service. ochVästerbottens läns landsting ifrågasätter begreppet gmppbostad och menar attservicebostad bör täcka även gmppbostad. Föreningen att grappboende med dygnetrant-service skall vara en rättighetenligt den nya lagen men hänvisar i övrigt till att genomsocialtjänstlagen redan har ansvaret för bostad med särskild service för vuxna. Fleraremissinstanser tar upp tillgänglighets- och anpassningsfrågor. Bl.a. Statenshandikappråd (SHR), och flera handikapporganisationeranser att kraven i bör skärpas. Boverketinstämmer i utredningens definition av grappbostäd och framhåller att denkravnivå som gäller för grappbostäder för åldersdementa inte bör tillämpas förandra grapper. ser en risk för att det kan byggasgrappbostäder med en oacceptabelt låg standard. Socialstyrelsenanser att riktmärket för antalet boende i en gmppbostad hellre bör vara 3-4 än4-6, som utredningen föreslagit. HCK och FUB anser att antalet boende i sådanbostad inte bör överstiga fyra och att grappen ibland bör vara ännu mindre förutvecklingsstörda. Skälenför mitt förslag: Bostadspolitikens inriktning är att alla skall ha möjlighettill en bra bostad till en rimlig kostnad.