prop · GF0343 · 1992-01-01 00:00:00 — För att inte någon oklarhet skall råda i detta avseende föreslår jag emellertid en justering av 2 kap. 25 § LSK så att det klart framgår att handelsbolag inte bara skall redovisa de totala inkomsterna i skilda förvärvskällor utan också att en uppdelning på olika förvärvskällor skall göras av varje delägares andel av bolagets inkomster. Vad jag nu sagt om handelsbolag gäller också rederi för registreringspliktigt fartyg och dödsbo som vid inkomst- och förmögenhetstaxeringen skall anses som handelsbolag. Skyldigheten att, om fler än en förvärvskälla föreligger, lämna uppgifter separat för var och en av dem innebär enligt min mening inte att uppgiftsskyldigheten görs mera omfattande än vad som behövs för tillämpningen av de materiella beskattningsreglerna. Delägare i handelsbolag är skattskyldig för avkastningsskatt på pensionsmedel och särskild löneskatt på pensionskostnader. Bolaget måste därför lämna delägare uppgift om hans andel av underlaget för sådan skatt. Jag föreslår att 2 kap. 25 § LSK ändras i enlighet härmed. 7 Skatteregisterlagen Mitt förslag: De nya uppgifter som skall lämnas i självdeklaration och kontrolluppgifter i anledning av ändrade materiella beskattningsregler samt de uppgifter som behövs för omprövningsförfarandet skall få registreras i skatteregistret. RSVs förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Datainspektionen har i yttrande över RSVs framställning anfört att de delar som innehåller förslag om ändringar i registreringen av personuppgifter i skatteregistren är betingande av motsvarande förändringar av de materiella skattereglerna. Inspektionen har mot denna bakgrund ingen erinran mot RSVs förslag. Bakgrunden till mitt förslag: Genomgripande reformer har genomförts på skatteområdet . Förutom att de materiella reglerna ändrats i betydande omfattning har genom TL nya arbetsuppgifter lagts på skattemyndigheterna. Taxeringsförfarandet har förskjutits mot första instans. Skattemyndigheterna har fått behörighet att fatta beslut i nya typer av ärenden och ett utökat omprövningsförfarande har införts. De nya förfarandereglerna innebär vidare att förvaltningsdomstolarna i sina domar endast skall uttala sig i den fråga som är föremål för prövning. Domstolsbeslutens konsekvenser för taxerad och beskattningsbar inkomst m. m. skall räknas ut av skattemyndigheterna genom beslut om taxeringsåtgärder. Detta utfördes tidigare av domstolarna. De redovisade förändringarna väntas medföra en betydligt ökad ärendemängd hos skattemyndigheterna. som ärendemängden ökar ställs krav på att varje ärende behandlas snabbt. 1989/90: 74 om ny taxeringslag förutsattes att taxeringsbeslut i form av omprövningsbeslut, beslut om taxeringsåtgärder och omdebiteringsbeslut, skall redovisas i en och samma handling. För att möjliggöra en sådan samordning av taxerings- och debiteringsbeslut krävs tillgång till alla de uppgifter som ligger till grund för skatte- och avgiftsberäkningen samt debiteringsuppgifter. Även de organisationsförändringar som skett inom skatteförvaltningen innebär nya krav på skattemyndigheternas arbetssätt. Utgångspunkten i den nya organisationen har varit att beskattningsverksamheten skall integreras och att varje skattskyldig i princip bara skall ha en kontaktpunkt inom skatteförvaltningen. De nya förfarandereglerna och organisationsförändringarna innebär således stora förändringar av sättet att arbeta inom skattemyndigheterna. Den satsning som görs på utökad kontroll inom företagsbeskattningsområdet kräver att resurser frigörs genom att den hanteringen vid granskning av deklarationer reduceras betydligt. Detta mål uppnås enligt RSV endast med utökat ADB-stöd i verksamheten. Det nya arbetssättet innebär i princip att information från huvudformulären för allmän och förenklad självdeklaration liksom bilagorna med standardiserade utdrag ur räkenskaperna (SRU) tas in i ADB-systemen. Omvänt gäller att information som inte kan tas in i ADB-systemen i princip inte skall finnas i deklarationerna. hantering av deklarationerna ersätts således med ADB-stöd. Härigenom kan ärendehanteringen snabbas upp. Vad gäller SRU har fattat beslut om att uppgifter om näringsverksamhet skall registreras i skatteregistret. Maskinellt stöd vid granskningen av deklarationer skall i högre grad än vad skett användas t. ex. vid summeringskontroller och beräkning av pensionsgrundande inkomst. Skatteregisterlagen är i vissa hänseenden uppbyggd efter hur deklarationsformulären är utformade. Enligt 7 § 7 skatteregisterlagen får uppgifter som skall lämnas i allmän självdeklaration i sammanställningarna för statlig och inkomstskatt, i förmögenhetsredovisningen om skattepliktig förmögenhet samt uppgifter som skall lämnas i förenklad självdeklaration registreras i skatteregistret. Fr. o. m. taxering är deklarationsformulären till följd av den ändrade materiella lagstiftningen helt omarbetade. Den sammanställning som fanns på första sidan i den tidigare allmänna självdeklarationen har slopats. Den allmänna deklarationen har anpassats till den förenklade såtillvida att uppgifter som skall lämnas och registreras i den förenklade självdeklarationen även skall lämnas och registreras i den allmänna. Detta skapar förutsättningar för en likformig behandling vid registrering och beslut samt vid omprövning efter taxeringsperioden. Skälen för mitt förslag: Stora krav ställs på skattemyndigheterna. De nya förfarandereglerna innebär att skattemyndigheten får en betydligt större ärendemängd än . Ett motiv till förskjutningen mot första instans var att felaktiga taxeringsbeslut därigenom skulle kunna rättas snabbare. Omtaxering och omdebitering måste kunna ske snabbt. Den servicefilosofi som genomsyrar skatteförvaltningen kräver att arbetet organiseras på annat sätt . En nödvändig förutsättning i detta arbete är ett väl fungerande ADB-stöd. De begränsade resurser som står till skattemyndigheternas förfogande måste utnyttjas maximalt. Att minimera den hanteringen av det stora antalet deklarationer som skall behandlas av skattemyndigheterna är en förutsättning för att verksamheten skall kunna bedrivas på ett effektivt och rationellt sätt. Jag ställer mig därför bakom de förslag som RSV lägger fram. 8 Budgeteffekter Huvuddelen av de i detta sammanhang framlagda förslagen är av sådan natur att de inte kan antas ge annat än obetydliga budgeteffekter. Förslaget om ändrade regler för uttag av kvarskatteavgift skiljer sig dock i detta hänseende från de övriga förslagen. Förslaget att fyllnadsinbetalning av preliminär skatt skall få ske en månad senare än nu utan att kvarskatteavgift tas ut kan beräknas medföra en årlig ränteförlust för statsverket på drygt 50 milj. kr. Förslaget om en särskild schablonregel för uttag av preliminär B-skatt under /93 baseras på vad motsvarande slutliga skatt vid taxering kan förväntas komma att uppgå till. Statsbudgeten för de olika budgetår som berörs, 1991/92--1993/94, påverkas av i vilken grad reglerna om debitering av B-skatt leder till avvikelse mellan preliminär och slutlig skatt. Den dominerande effekten för statsbudgeten av en ändrad reglering är således att skatteintäkterna delvis kan komma att omperiodiseras. Av betydande intresse är därvid att den B-skatt som skall betalas i det enskilda fallet grundas på en preliminär självdeklaration eller ansökan om jämkning. I sådana fall är det utan betydelse vilken procentsats som anges i schablonregeln om B-skatt. Man kan utgå från att en schablonregel, av vilken skulle följa ett inte oväsäntligt högre skatteuttag än den enskilde har anledning att räkna med, i åtskilliga fall skulle leda till preliminära självdeklarationer eller ansökningar om jämkning med lägre skattedebiteringar som följd. Det kan på goda grunder hävdas att ett bibehållande av en schablonregel om i själva verket inte skulle ha medfört ett högre sammanlagt uttag av B-skatt än vad än sänkning till leder till. För min del är jag också närmast av uppfattningen att den föreslagna schablonregeln om endast leder till obetydliga budgetkonsekvenser jämfört med de generellt gällande reglerna. 9 Upprättade lagförslag I enlighet med vad jag nu anfört har inom upprättats förslag till 1. lag om ändring i taxeringslagen (1990: 324), 2. lag om ändring i lagen (1990: 325) om självdeklaration och kontrolluppgifter, 3. lag om ändring i lagen (1991: 315) om ändring i lagen (1990: 325) om självdeklaration och kontrolluppgifter, 4. lag om ändring i lagen (1968: 430) om mervärdeskatt, 5. lag om ändring i lagen (1984: 151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 6. lag om ändring i lagen (1984: 668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare, 7. lag om ändring i uppbördslagen (1953: 272), 8. lag om ändring i lagen (1991: 157) om ändring i tullagen (1987: 1065), 9. lag om ändring i tullagen (1987: 1065), 10. lag om ändring i vägtrafikskattelagen (1988: 327), 11. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928: 370), 12. lag om ändring i lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt, 13. lag om ändring i lagen (1984: 1052) om statlig fastighetsskatt, 14. lag om ändring i lagen (1990: 661) om avkastningsskatt på pensionsmedel, 15. lag om ändring i sekretesslagen (1980: 100), 16. lag om ändring i lagen (1983: 850) om undantag från vissa bestämmelser i uppbördslagen (1953: 272) m. m., 17. lag om ändring i lagen (1991: 586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta, 18. lag om uttag av preliminär B-skatt under /93, 19. lag om ändring i skatteregisterlagen (1980: 343). Förslaget under 6 har upprättats i samråd med statsrådet och förslaget under 15 i samråd med chefen för . De under 1--17 upptagna förslagen har, med undantag för förslaget till ändring av 27 § 3 mom. och 69 § 1 mom. UBL, granskats av lagrådet. 10 Författningskommentarer I förhållande till de av lagrådet granskade förslagen har justeringar av främst redaktionell art gjorts i vissa av förslagen. 10.1 Taxeringslagen 1 kap. 3 § Genom den nya kommunallagen (1991: 900) mönstras begreppet landstingskommun ut och ersätts av ordet landsting. I TL talas enbart om kommun. Avsikten har dock inte varit att göra någon ändring i t. ex. landstings rätt att överklaga beslut. Genom det nya andra stycket framgår att med kommun avses i TL även landsting och annan menighet som har beskattningsrätt. 4 kap. 16 § Motiven till ändringen i första stycket 1 har utvecklats i avsnitt 2.6. En oriktig uppgift som medfört att ett taxeringsbeslut blivit felaktigt skall kunna föranleda eftertaxering även om uppgiften lämnats till t. ex. en taxeringsrevisor och inte i direkt anslutning till ett taxeringsbeslut. Första stycket 3 har justerats med hänsyn till att regler om uppgiftsplikt inte enbart finns i LSK utan även i andra lagar, t. ex. lagen (1990: 654) om skatteutjämningsreserv och lagen (1990: 663) om ersättningsfonder. 17 och 18 §§ I 18 § andra stycket har införts som ett generellt villkor för eftertaxering att beslutet med hänsyn till omständigheterna inte framstår som uppenbart oskäligt. Bestämmelsen i 17 § andra stycket, som enbart tog sikte på följdändring i taxeringsbeslut avseende annan skattskyldig genom eftertaxering, har därför slopats. Motiven till förslaget framgår av avsnitt 2.10. 5 kap. 1 § I första stycket har en ändring motsvarande den i 4 kap. 16 § första stycket 1 gjorts. Skattetillägg kan således komma i fråga även när en oriktig uppgift lämnats till t. ex. en taxeringsrevisor i samband med taxeringsrevision. En förutsättning är att den oriktiga uppgiften lämnats skriftligen och att den, om den följts, medfört att skatt påförts med för lågt belopp eller att underskott i förvärvskällan bestäms för högt. Vidare har det sista ledet i andra meningen tagits bort. För att en oriktig uppgift i mål om taxering skall medföra skattetillägg krävs att uppgiften prövats i sak (se avsnitt 2.7). Skattetillägg skall kunna tas ut vid brister i uppgiftslämnadet, inte bara vid inkomst- och förmögenhetstaxeringen, utan vid taxering avseende de skatter som räknas upp i 1 kap. 1 § med undantag för skogsvårdsavgift. Andra stycket har ändrats i enlighet härmed. Skattetillägg vad gäller mervärdeskatt enligt ML kan komma ifråga om den oriktiga uppgiften, om den hade godtagits, skulle ha medfört att skatt inte skulle ha påförts den skattskyldige eller om uppgiften hade medfört att skatt felaktigt tillgodoräknats honom (jfr 64 a § ML). Den senare situationen har inte kommit till uttryck i TL, trots att samma förutsättningar för skattetillägg bör gälla oavsett på vilket sätt den skattskyldige redovisar sin mervärdeskatt. Stycket har därför justerats så att skattetillägg kan komma i fråga när mervärdeskatt felaktigt tillgodoräknats den skattskyldige. I andra stycket har också ett tillägg gjorts som reglerar på vilket underlag skattetillägg skall utgå när oriktig uppgift lämnats till ledning för beslut om underskott i förvärvskälla i inkomstslaget näringsverksamhet eller i inkomstslaget tjänst (se avsnitt 2.5). Vad gäller hobbyverksamhet, som i och för sig beskattas i inkomstslaget tjänst, skall aldrig något underskott fastställas eftersom avdrag för kostnader inte får göras med högre belopp än intäkterna. Avdrag medges i sådan verksamhet endast för kostnader under beskattningsåret och kostnader före beskattningsåret i den mån de överstiger det årets intäkter (33 § 1 mom. KL). Underlaget för skattetilllägg beräknas i sådana fall enligt första meningen på den undandragna skatten. Utnyttjas ett underskott det uppstått enligt reglerna i 33 § 3 mom. KL, 25 § 11 mom. eller 26 § 9 mom. SIL beräknas också underlaget för skattetillägg i anledning av oriktig uppgift som lämnats angående underskottet enligt första meningen. Skulle den oriktiga uppgiften, om den hade godtagits, ha medfört sådant underskott i förvärvskälla i inkomstslaget näringsverksamhet eller tjänst som inte utnyttjas taxeringsåret, skall skattetillägget beräknas på ett underlag som utgör en fjärdedel av den minskning av underskottet som rättelsen av den oriktiga uppgiften medfört. Till den del rättelsen av den oriktiga uppgiften medfört att skatt påförts skall skattetillägg beräknas på ett underlag som utgörs av undandragen skatt. Antag exempelvis att den skattskyldige i sin självdeklaration redovisat ett underskott i förvärvskällan på . Den skattskyldige har underlåtit att redovisa betydande intäkter. fastställer, efter rättelse av de oriktiga uppgifterna, inkomsten av förvärvskällan till . Skattetillägg skall då utgå på två underlag; dels på grund av rättelsen av underskottet på ett underlag om av 100 000, dvs. 25 000, dels på ett underlag som utgörs av den skatt som påförs på . efter avdrag för grundavdrag. Bestämmelsen reglerar således endast hur underlaget för skattetillägg skall beräknas i underskottsfallen. I övrigt gäller de vanliga reglerna. Så skall t. ex. avgiftsberäkning ske efter om de förutsättningar som anges i tredje stycket föreligger. Självfallet är eftergiftsreglerna tillämpliga också när en oriktig uppgift lämnats i en förvärvskälla som visar underskott. Tredje stycket reglerar de fall när skattetillägg utgår med 20 eller, vad gäller mervärdeskatt, . En viss utvidgning av vad som skall anses utgöra normalt tillgängligt kontrollmaterial har skett. Meddelanden från annan skattemyndighet undantas inte längre från vad som kan anses vara normalt tillgängligt kontrollmaterial. Ändringen innebär inte att ett meddelande från annan skattemyndighet avseende t. ex. en kontrollaktion skall innefattas i vad som anses vara normalt tillgängligt kontrollmaterial (se avsnitt 2.3.1). Den lägre uttagsnivån skall också tillämpas när den oriktiga uppgiften avser periodisering eller därmed jämställd fråga (se avsnitt 2.3.2). Genom uttryckssättet "periodisering eller därmed jämställd fråga" understryks att bestämmelsen är tillämplig inte enbart när det är fråga om fel som i redovisningsteknisk mening anses vara periodiseringsfel utan också i andra fall som i avgiftshänseende bör jämställas med periodiseringsfel. Till periodiseringsfel hänförs först och främst fel som i redovisningsteknisk mening är periodiseringsfel, t. ex. oriktiga uppgifter avseende utgående balansposter. Till periodiseringsfel i bestämmelsens mening hänförs också de fall där ett enstaka intäkts- eller kostnadsbelopp hänförts till fel beskattningsår men där rättelse skett ett senare beskattningsår. Den lägre uttagsnivån bör i princip tillämpas i alla de fall felaktigheten upptäcks på så sent stadium att man kan kontrollera att en utelämnad intäkt har deklarerats följande beskattningsår eller att dubbelavdrag inte skett. En oriktig uppgift bör kunna anses vara ett periodiseringsfel också i vissa fall när felaktigheten upptäcks så tidigt att man inte vet hur den skulle ha behandlats av den skattskyldige . En förutsättning måste då vara att en felbedömning av rätt beskattningsår kan ha gjorts därför att det är fråga om en utgifts- eller inkomstpost som ligger i anslutning till beskattningsårets utgång e. d. Vidare måste det med hänsyn till omständigheterna i ärendet vara sannolikt att rättelse skulle ha skett följande beskattningsår. En sådan bedömning kan grunda sig på objektivt konstaterbara fakta, t. ex. tillförlitligheten av den skattskyldiges bokföring. Särskild vikt bör därvid fästas vid om de rutiner som tillämpas vid bokföringen utgör en rimlig garanti för en korrekt redovisning. En omständighet som i sig bör vara tillräcklig för antagandet att en utelämnad intäktspost kommer att redovisas ett följande beskattningsår är att beloppet redan innan skattemyndigheten aktualiserade frågan är bokfört i räkenskaperna. I fråga om en skattskyldig som har att redovisa enligt kontantprincipen bör bedömningen av om den lägre uttagsprocenten är tillämplig delvis kunna göras på motsvarande sätt. Kan man inte konstatera att en utelämnad intäkt har tagits upp till beskattning nästkommande år eller att en utgift inte blivit föremål för dubbelavdrag måste en grundläggande förutsättning vara att det är fråga om utgifter eller inkomster i anslutning till årssskiftet eller att omständigheterna av annan anledning är sådana att den skattskyldige kan ha misstagit sig angående rätt beskattningsår. En sådan bedömning får främst baseras på vad som kommer fram vid skriftväxling med den skattskyldige. Den skattskyldige måste kunna ge någon rimlig förklaring till sin försummelse, t. ex. att det beträffande en utelämnad inkomst rör sig om förskottsbetalning för arbete som skall utföras följande år och att han därför trodde att beloppet skulle redovisas vid taxeringen för det senare året. Det bör betonas att vad som sagts nu gäller endast den som redovisar enligt kontantprincipen. Avsikten är inte att de nya bestämmelserna skall medföra någon ändring av praxis i fråga om eftergift i ursäktliga fall av periodiseringsfel. Huruvida det är fråga om ett periodiseringsfel eller inte framgår inte alltid av handlingarna i ärendet. bör inte vara skyldig att undersöka om förutsättningar föreligger för att tillämpa den lägre procentsatsen om inte något i ärendet antyder att så kan vara fallet. 2 § Avviker skattemyndigheten från en självdeklaration genom att skönstaxera en förvärvskälla med ett deklarerat underskott skall skattetilllägg enligt första stycket beräknas på ett underlag som utgör en fjärdedel av den skönsmässiga minskningen av underskottet. Innebär skönstaxeringen att den skattskyldige påförs en positiv inkomst av förvärvskällan beräknas skattetillägg på den delen på ett annat underlag, nämligen på den undandragna skatten. I andra stycket regleras när den skattskyldige sköntaxeras i avsaknad av självdeklaration. Underskott i förvärvskälla i näringsverksamhet eller tjänst som inte utnyttjas taxeringsåret "rullas" framåt. Har för föregående taxeringsår ett underskott fastställts för den skattskyldige har skattemyndigheten att utgå från detta vid sköntaxeringen när inkomsten av förvärvskällan skall beräknas om den skattskyldige inte lämnat något ytterligare skriftligt material till ledning för taxeringen. Sköntaxeringen kommer då att innebära att det vid det tidigare taxeringsåret fastställda underskottet "konsumeras" helt eller delvis. Skattetillägget skall då utgå på en fjärdedel av minskningen av underskottet som sköntaxeringen medfört. Har den skattskyldige lämnat skriftliga uppgifter till ledning för taxeringen av förvärvskällan -- t. ex. i form av en ej undertecknad självdeklaration -- och medför sköntaxeringen att det redovisade underskottet minskar, skall skattetillägget beräknas på en fjärdedel av den minskning av det redovisade underskottet som sköntaxeringen medfört. 2 a § Paragrafen reglerar hur underlaget för skattetillägg skall bestämmas i Den s. k. nettokvittningen föreslås slopad (avsnitt 2.4). Vid bestämmandet av underlaget för skattetillägg skall enbart s. k. oäkta kvittningar, dvs. invändningar som har ett direkt samband med den fråga som föranlett skattetilllägget, beaktas. Bedömningen av vad som är en oäkta kvittning i skattetilläggshänseende följer de allmänna principerna inom skatteprocessen. 4 § Första och andra styckena har redigerats om och bildar ett nytt första Enligt första stycket 2 skall skattetillägg inte tas ut vid rättelse av en oriktig uppgift i fråga om inkomst av tjänst eller kapital som rättats eller hade kunnat rättas med ledning av kontrolluppgift som skall lämnas utan föreläggande och som varit tillgänglig för skattemyndigheten före november månads utgång taxeringsåret. Bestämmelsen infördes i samband med den förenklade självdeklarationen. Motivet var att en taxering grundad på en förenklad självdeklaration kunde bli felaktig utan att den skattskyldige eller den som lämnat kontrolluppgift varit försumlig till den del den skattskyldige enbart intygar att de kontrolluppgifter han fått är riktiga. Bestämmelsen har genom den ändrade indelning i inkomstslag som skett genom skattereformen fått ett vidare och ej avsett innehåll. Avsikten med bestämmelsen är inte att från sanktion undanta uppgifter som i och för sig framgår av kontrolluppgifter som lämnas utan föreläggande men där också den skattskyldige själv har att redovisa uppgifterna. Oriktig uppgift som kan rättas med ledning av kontrolluppgift enligt 3 kap. 44 eller 45 § LSK bör inte helt undgå skattetillägg. Genom det nya andra stycket gäller inte undantaget från påförande av skattetillägg när rättelse gjorts eller kunnat göras med ledning av sådan kontrolluppgift. Skattetillägg skall då enligt 1 § tredje stycket tas ut när kontrolluppgiften varit tillgänglig för skattemyndigheten före november månads utgång. 5 § Enligt första stycket skall förseningsavgift påföras inte bara i det fall den deklarationsskyldige inte har kommit in med självdeklaration inom föreskriven tid, utan också när han visserligen har lämnat en självdeklaration men den har så bristfälligt innehåll att den uppenbarligen inte är ägnad att ligga till grund för taxering. Bristfälligheterna skall vara grava och uppenbara för att förseningsavgift skall komma i fråga. Så kan t. ex. vara fallet när en deklaration avseende näringsverksamhet saknar utdrag ur räkenskaperna eller när deklarationen bara innehåller någon enstaka beloppsmässig uppgift och en upplysning om att deklarationen skall kompletteras . Däremot kan inte den omständigheten att revisionsberättelse saknas eller att den skattskyldige inte lämnat tillräckliga uppgifter för att skattemyndigheten skall kunna bedöma det berättigade i ett yrkat avdrag anses vara sådana brister som medför att förseningsavgift skall utgå. Motiven till förslaget har utvecklats i avsnitt 2.8. Andra stycket har justerats så att förhöjd förseningsavgift kan tas ut om bristerna består taxeringsåret. Ändringen i femte stycket motiveras av förslaget att förseningsavgift skall kunna utgå när särskild uppgift enligt 2 kap. 26 § LSK inte kommit in inom föreskriven tid (se avsnitt 2.8). Stycket har också justerats i redaktionellt avseende. 6 § En ny eftergiftsgrund har införts. Särskild avgift skall efterges om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut avgiften (se avsnitt 2.9).