prop · GG0396 · 1992-12-31 00:00:00 — Enligt69 § 2 mom. andra sfycket UBL skall bestämmelserna om tillkommande skatt i UBLtillämpas också pä restitutionsränta. Det innebär bl.a. att omskattemyndigheten felaktigt har återbetalat ett skattebelopp och den därpåbelöpande restitutionsräntan kan myndigheten då den rättar felet genom attdebitera tillkommande skatt påföra respitränta enligt 32 § UBL även på den delsom avser restitutionsräntan. En motsvarande möjlighet finns inte dåskattemyndigheten har rätt att kräva återbetalning av sädan restitutionsräntasom har påförts enligt bestämmelserna i . Jag föreslär att 14 § USALkompletteras med en sådan bestämmelse. Enligtnuvarande bestämmelser i (68 § 2 mom. och 69 § 2 mom. UBL) utgår vidåterbetalning av skatt restitutionsränta också på betald dröjsmälsavgift. Vidåterbetalning av skattebelopp enligt 75 a § kan restitutionsränta dock intebetalas på eventuell dröjsmälsavgift. Detta bör kunna ske. Jag föreslär ensådan ordning. Enligt nuvarande reglertas kvarskatteavgift ut pä sädana fyll nadsinbetalningar som görs - . Vid beräk ningen av avgiften gäller bl.a. att avgift inte skall beräknas pä belopp som uppgår till högst den mervärdesskatt som skall redovisas i självdeklaration jämte och har betalats året efter inkomståret (27 § 3 mom. UBL). På fyllnadsinbetalningar som görs tas kvar- 35 skatteavgiftut med en procentsats motsvarande av den statslåneränta Prop. 1992/93:96 somgällde vid utgången av november inkomståret (27 § 3 mom. UBL i dess lydelseenligt SFS 1992:624). Genom SFS 1992:680 har 27 § 3 mom. ändrats så att kvarskatteavgiftenskall tas ut även på den del av fyllnadsinbetalningen som avser mervärdesskatt.Ändringen hänger samman med att sädan mervärdesskatt som uppbärs enligtbestämmelserna i har helt integrerats i preliminärskattesystemet. Denya bestämmelserna om på vilket underlag beräkning av kvarskatteavgiften skallske bör tillämpas på preliminär skatt som avser och senare år.Eftersom kvarskatteavgiften tas ut i samband med debiteringen av den slutligaskatten bör de nya bestämmelserna tillämpas första gången vid debitering avskatt på grund av 1994 ärs taxering. Jag föreslår att en bestämmelse om dettatas in i punkten 1 av ikraftträdandebestämmelserna till lagen (1992:680) omändring i uppbördslagen (1953:272). Ikraftträdandebestämmelsernabör justeras också i ett annat avseende. Inom det nya systemet som börjartillämpas skall, som sagts, vid beräkning av preliminär F-skattoch särskild A-skatt hänsyn tas också till mervärdesskatt i fall som avses i 21§ lagen (1968:430) om mervärdeskatt, , dvs. till sådan mervärdesskatt somden skattskyldige skall redovisa i sin allmänna självdeklaration. Vid detförsta uppbördstillfället för debiterad preliminär skatt under uppbördsåret,dvs. vid marsuppbörden, skall den preliminära skatten enligtövergångsbestämmelserna debiteras enligt äldre bestämmelser i form avpreliminär B-skatt. Hänsyn kan då inte tas till mervärdesskatten. Frånadministrativ synpunkt skulle det vara till fördel för både skattemyndighetemaoch de skattskyldiga om mervärdesskatten kunde beaktas redan vid det förstauppbördstillfället. Jag föreslår därför att en bestänunelse om detta också tasin i punkten 1 av ikraftträdandebestämmelserna till lagen (1992:680) omändring i uppbördslagen (1953:272). Enföreträdare för en juridisk person avses numera kunna åläggas betalningsansvarför arbetsgivaravgifter enligt 21 § USAL även om avgifterna beslutas förstsedan den juridiska personen har gått i konkurs (prop. 1990/91:46, bet. 1990/91:SkU7,rskr. 1990/91:81, SFS 1990:1318). Detta framgick genom en hänvisning till bl.a.9 § där det angavs när månadsavgiften normalt skulle betalas. I samband medlagstiftningen om ett nytt avgiftssystem vid försenade skattebetalningar m.m. (prop.1991/92:93, bet. 1991/92:SkU19, rskr. 1991/92:269, SFS 1992:642) flyttadesbestämmelserna i 9§ till 12 §. lades ett nytt andra sfycke till därdet angavs att arbetsgivaravgifter i vissa fall skulle betalas inom tid somskattemyndigheten bestämde. För att bestämmelserna i 21 § skall fylla sittsyfte bör hänvisningen till 12 § begränsas till bestämmelserna i första sfycket.Jag föreslär en sädan justering. Arbetsgivares,arbetstagares och myndighets uppgiftsskyldighet Prop. Enligt78 § 2 mom. UBL åligger det varje arbetsgivare att efter anmaning av skattemyndighetenlämna uppgift om anställda arbetstagare, utbetalda löner och beloppet avverkställda skatteavdrag. En motsvarande bestämmelse har tidigare funnits i 15§ USAL som i övrigt innehöll bestämmelser om årsupp-gift. Där föreskrevs intillden att arbetsgivare och arbetstagare efter anmaning varskyldiga att meddela de upplysningar som behövdes för kontroll avavgiftsskyldigheten samt att arbetsgivare och arbetstagare efter anmaningskulle förete alla handlingar som behövdes för kontroll av avgiftsskyldighetensåsom kontrakt, kontoutdrag, räkning eller kvitto. En kompletterande vitesbestänunelsefanns i 16 § USAL. När nya omprövningsregler vid uppbörd av skatter ochavgifter infördes (prop. 1990/91:46, bet. 1990/91:SkU7, rskr. 1990/91:81, SFS1990:1318) slopades bl.a. 15 och 16§§ USAL i samband med att årsuppgiften togsbort. Dethar emellertid visat sig finnas ett fortsatt behov av bestämmelser omskyldighet för arbetsgivare och arbetstagare att lämna de upplysningar ochförete de handlingar som behövs för kontroll av avgiftsskyldigheten. Behovetkan dessutom antas bli mer markerat när systemet med F-skattesedlar börjartillämpas. Jag föreslår därför att bestämmelserna åter skall föras in i USALlämpligen såsom ett nytt andra och tredje sfycke i 27 § USAL. Uppgiftersom en myndighet förfogar över och som behövs för taxering skall enligt 3 kap.16 § taxeringslagen (1990:324) pä skattemyndighetens begäran tillhandahållasdenna. Sådan uppgiftsskyldighet föreligger dock inte i fråga om uppgifter förvilka sekretess gäller till följd av 2 kap. 1 eller 2 § eller 3 kap. 1 §sekretesslagen (1980:100) eller en bestämmelse till vilken hänvisas i nägon avde nämnda paragraferna. Om sekretess gäller för uppgift enligt nägon annan bestänunelsei sekretesslagen och ett utlämnande skulle medföra synnerligt men för någotenskilt eller allmänt intresse föreligger uppgiftsskyldighet endast om regeringenpå ansökan av skattemyndigheten beslutar att uppgiften skall lämnas ut. Enmotsvarande bestänunelse finns i 27 § andra sfycket ML när det gäller kontrollav mervärdesskatt. Dethar visat sig finnas behov av motsvarande bestämmelser också för kontroll avatt bestämmelserna om skatteavdrag och skyldighet att betalaarbetsgivaravgifter har följts. Jag föreslär därför att sädana bestämmelser skalltas in i UBL och USAL. Det kan lämpligen ske i 78 § 2 mom. UBL och 27 § USAL. 3 Indrivningsfrågor 3.1 Inledning Riksdagenhar som redan nämnts fattat beslut om ett nytt avgiftssy stem vid försenade skattebetalningar m.m., som bl.a. innefattar att förrätt ningskostnader i form av en gmndavgift i fortsättningen skall tas ut, fömtom 37 4 1991/92. i enskildamäl om utmätning m.m., också i allmänna mäl och mäl om införsel förunderhällsbidrag (prop. 1991/92:93, bet. 1991/92:SkU19, rskr. 1991/92:269, SFS1992:624-653). Den beslutade ordningen innebär att vid införsel huvudfordringenskall ha företräde framför förrättningskostnaderna i målet. Vid utmätning ärföreträdesordningen den motsatta. Sedan deti genomförandearbetet uppmärksammats att det kan vara förenat med nackdelaratt ha en annan företrädesordning vid införsel i allmänt mål än den som gällervid utmätning, har i en promemoria föreslagit atthuvudfordringen skall ha företräde framför förrättningskostnaderna endast vidinförsel i enskilda mål. Regeringenuppdrog åt , , att lämna förslagbeträffande grundavgiftens storlek m.m. i allmänna mål samt i enskilda mål ominförsel hos kronofogdemyndigheterna. Uppdraget har redovisats i en rapportden . 1 rapporten föresläs bl.a. att gmndavgiften skall kunnaavräknas enligt lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter ochavgifter, avräkningslagen, om det restförda beloppet kan avräknas. På sammasätt skall avräkning kunna ske om uttagen gmndavgift av något skäl skallåterbetalas. 1 detföljande läggs förslag fram i de nu nämnda frågorna om företrädesordningen vidinförsel samt avräkning av grundavgift och avräkning vid återbetalning avsådan avgift. 3.2 Krediteringsordningen vid införsel i allmänna mål Mittförslag: Vid införsel i allmänna mål skall förrättningskostnaderna ha företrädeframför huvudfordringen på samma sätt som vid utmätning. Promemorieförslaget: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: Förslaget att förrättningskostnadernaskall tas ut först vid införsel i allmänt mål har tillsfyrkts eller lämnatsutan erinran av samtliga remissinstanser utom har avsfyrkt förslaget med hänvisning till att harbeslutat att förrättningskostnaderna vid införsel skall tas ut efterhuvudfordringen. Skälen för mitt förslag: Skälet till att det i 15 kap. 15§ utsökningsbalken, UB, i dess lydelse fr.o.m. , harföreskrivits att huvudfordringen vid införsel har företräde framförförrättningskostnaderna i målet är ett önskemål att införselfordringarna skallpåverkas så litet som möjligt av att en grundavgift fortsättningsvis skall tasut av gäldenären vid införsel. I arbetetmed att genomföra det nya avgiftssystemet har det emellertid framkommit att denbeslutade ordningen såvitt gäller allmänna mål skulle medföra avsevärdaadministrativa olägenheter. Det förhållandet att krediteringsordningen skullebli den motsatta mot vad som gäller vid utmätning komplicerar bokföringen ochhar bedömts kunna leda till ett stort antal felaktiga krediteringar. Intresset av att hålla införselfordringarna opåverkade avfordringar på er- sättning förförrättningskostnader gör sig främst gällande i fräga om underhällsbidrag, somvid verkställighet handläggs som enskilda mäl. Vid införsel i allmänna mälsaknar det i princip befydelse vilken fordran som ges företräde, eftersom sävälhuvudfordringen som fordringen på ersättning för förrättningskostnadtillkommer det allmänna. Med hänsyn till vad som har sagts om deadministrativa konsekvenserna anser jag därför att bestämmelsen i 15 kap. 15 §UB om den inbördes företrädesordningen vid införsel bör ändras så attföreträdesordningen vid införsel i allmänna mål blir densamma som vidutmätning. I enskilda mål bör däremot den tidigare beslutade företrädesordningengälla. 115 kap. 14 § UB finns en bestämmelse om företrädesordningen mellan införsel ochskatteavdrag. Ett förfydligande bör göras så att det av bestämmelsen klartframgår att samma företrädesordning i förhällande till skatteavdrag gäller förförrättningskostnaden som för huvudfordringen. 3.3 Avräkning för förrättningskostnader Mittförslag: Avräkning enligt avräkningslagen skall göras för förrättningskostnadernai målet, om avräkning skall ske för huvudfordringen. Vid återbetalningeller utbetalning i annat fall av belopp som har tagits ut somförrättningskostnad skall avräkning enligt avräkningslagen göras. RRV:sförslag: Överensstämmer med mitt. Skälen för mitt förslag:Avräkning är ett smidigt och effektivt sätt att ta i anspråk belopp som annarsskulle ha betalats ut, om det allmänna har en fordran av det slag som angesnärmare i 2 § avräkningslagen mot den betal-ningsberättigade. Endast vad somöverstiger det allmännas fordran får betalas ut. Den nya ordningen med gmndavgifti allmänna mål medför att det i mänga fall kommer att finnas enförrättningskostnad att ta ut av gäldenären i de mål där avräkning skall ske.Om bestämmelserna om avräkning inte ändras så att avräkning skall ske ocksäför förrättningskostnaden, tvingas kronofogdemyndigheten att jämsides med avräkningenutmäta eventuellt återstående belopp till den del det behövs för att täckaförrättningskostnaden. En sådan ordning med parallella beslut skulle varasvårbegriplig för gäldenären och kan, med hänsyn tagen också till det merarbetesom den skulle orsaka hos kronofogdemyndigheterna, enligt min mening integodtas. Även om detta av praktiskaskäl inte kan gälla fullt ut får det anses naturligt att eftersträva störstamöjliga överensstämmelse mellan å ena sidan återbetalningar där avräkning kanske och å andra sidan motfordringar för vilka avräkning får äga rum. Det bördärför föreskrivas att avräkning skall ske vid återbetalning av förrättningskostnadsom tagits ut vid indrivning av en motfordran som omfattas av avräkningslagensbestämmelser. Detta bör gälla oberoende av om kostnaden tagits ut genomavräkning eller pä något annat sätt. 4Utbetalning av skatt till kyrkokommunerna Mittförslag: Förskottsvis utbetalning av skatt till kyrkokommunerna och1994 skall ske utan att beloppet minskas med hänsyn till den skattelindring somgäller för den som inte tillhör . Skälenför mitt förslag: I årets budgetproposition föreslogs att skattskyldiga sominte tillhör års taxering skall påförasförsamlingsskatt av det för debiteringen bestämda beloppet i ställetför . Förslaget var föranlett av folkbokföringsreformen, som innebär attdet av de uppgifter av borgerlig natur som kyrkokommunerna svarar för, och förvilka skatt skall tas ut även av den som inte tillhör , endaståterstår begravningsväsendet. Minskningen av skatteuttaget skulle påverkautbetalningen av förskott . följde förslaget (prop.1991/92:100 bil. 8, bet. 1991/92:SkU18, rskr. 1991/92:187, SFS 1992:263). Dethar senare visat sig att en minskning av förskottsbetalningarna skulle kunnaorsaka problem för vissa kyrkokommuner, i vilka invånarna till särskilt stordel inte tillhör . Ikraftträdandebestämmelsen till den beslutadeändringen i lagen (1951:691) om viss lindring i skattskyldigheten för den somicke tillhör bör därför ändras så att förskottsbetalningarnainte påverkas. Detta innebär att ändringen inverkar pä kyrkokommunernasekonomi först , då slutavräkningslikvid betalas pä grundval av1994 års taxering. 5 Bevarande av uppgifter om beslut om beskattning m.m. Mittförslag: Skatteregisterlagen ändras för att möjliggöra bevarande av uppgiftermotsvarande dem som intill taxering antecknats i skattelängden. Undantagetfrån gallring utvidgas till att omfatta vissa uppgifter rörande mervärdesskatt. Reglerna om skattelängdslopas. Skälen för mitt förslag: 1det taxeringsförfarande som gällde vid 1990 och tidigare års taxeringar hadeskattelängden en central befydelse. Skattelängden innefattadetaxeringsnämndens beslut och var ocksä bestämmande för vilka beslut som var överklagbara.1 skattelängden antecknades inte bara taxeringsnämndens beslut utan även avdomstol beslutade ändringar i taxeringsbeslut. Skattelängderna bevaras förframtiden genom att överlämnas Enkopia av skattelängderna överlämnas till på Prop. 1992/93:96 ADB-medium. Fr.o.m.1991 års taxering infördes ett nytt taxeringsförfarande. Taxeringsbeslutenfattas i den nya ordningen av skattemyndigheten som också har möjlighet attinom en femårsperiod ompröva besluten. fastställer, efter detatt domstol bifallit ett överklagande, genom ett beslut om taxeringsåtgärderbeskattningsbar förvärvsinkomst m.m. Bestämmelsernaom skattelängd finns numera i 12 § taxeringsförordningen (1990:1236).Skattelängden innehåller nu endast de beslut av skattemyndigheten som beaktatspå skattsedeln på slutlig skatt. Resultatet av omprövningar och beslut omtaxeringsåtgärder efter domstols dom efter skattsedelsutskriften framgår intelängre av skattelängden. Sådana uppgifter framgår i stället av det s.k.taxeringsuppgiftsregistret (16 § taxeringsförordningen). Sedanskatteregisterlagens (1980:343) tillkomst har det tillkommit en arkivlag(1990:782) med grundläggande bestämmelser om arkiv hos såväl statliga somkommunala myndigheter. Enligt arkivlagen skall myndigheternas arkiv bevaras,hällas ordnade och värdas sä att de tillgodoser rätten att ta del av allmännahandlingar, behovet av information för rättskipningen och förvaltningen samtforskningens behov. Iarkivlagen är utgångspunkten att allmänna handlingar skall bevaras. I ett antalförfattningar pä skatteområdet, däribland 13 § skatteregisterlagen, finns detsärskilda bestämmelser om bevarande och gallring som har betingats avintegritetsskäl snarare än hanterlighetsskäl och ekonomiska skäl. Den gemensammaprincipen i dessa författningar är att materialet skall förstöras efter visstid, om det inte finns direkta föreskrifter om bevarande. Denökande användningen av ADB-teknik innebär att pappersdokumentationen i alltstörre utsträckning ersätts med material på ADB-medium. I förarbetena tillarkivlagen (prop. 1989/90:72 bilaga 1 s. 20) sttyks under att uppmärksamhetmåste fästas vid det förhållandet att uppgifter kan komma att förstöras utanatt någonsin kunna återställas med nuvarande regler om förstörelse av ADB-material. 113§ skatteregisterlagen föreskrivs att uppgifter i skatteregistret som hänförsig till viss beskattningsperiod och som inte skall tas upp i skattelängd fårbevaras under högst efter utgängen av det kalenderår under vilket periodengått ut. Kopplingen till bestämmelserna om skattelängd innebär efter de ändringarsom genomförts i samband med taxeringsreform att de uppgifter iskatteregistret som får bevaras än är de som beaktats päskattsedeln på slutlig skatt. Detta är en otillfredsställande ordning. Deuppgifter som bevaras bör, liksom tidigare, även omfatta besluten ombeskattning så som de ser ut efter eventuella omprövningar och ändringar efterdomstols dom. Jaganser mot bakgrund av det anförda att bestämmelsen i 13 § skatteregis terlagen inte längre bör knyta an till skattelängden. I stället bör reglerna om bevarande av uppgifter i skatteregistret utformas raed utgängspunkt i de uppgifter som finns i skatteregistret. Reglerna bör utformas sä att de motsva rar den nuvarande skattelängden med tillägg för de beslut som fattats efter utfärdandet av slutskattesedeln. Skattelängden innehåller iprincip taxerings- och debiteringsbeslut. 1992/93:96 teregisterlagenbör därför innehålla en bestämmelse om att beslut om beskattning får bevaras.Därigenom möjliggörs ett bevarande av även de beslut som fattats efterskattsedelsutskriften. Förutombeslut om beskattning bör även identifikationsuppgifter (5 och 6§§skatteregisterlagen), uppgifter som behövs för att räkna ut skatten (7§ 3skatteregisterlagen), huruvida taxering grundas pä förenklad självdeklarationeller enbart pä kontrolluppgift om inkomst av kapital och uppgift om antalperioder som den skattskyldige uppburit inkomst som beskattas enligt lagen omsjömansskatt fä bevaras. Dessa uppgifter framgår avskattelängden Uppgifterom mervärdesskatt registrerades inte i det centrala skatteregistret vid desstillkomst 1980, men används det centrala skatteregistret ocksåvid beskattning till mervärdesskatt. Uppgifter ur skatteregistret beträffandeskattskyldiga till mervärdesskatt har hos sparats pä den s.k. MACK-filen.Uppgifterna avseende är 1984 skulle ha behövt förstöras efter utgången av år1991 om inte regeringen i beslut medgett att 1984 årsuppgifter får bevaras intill utgången av är 1992. Enligt25 § andra sfycket lagen (1968:430) om mervärdeskatt skall deklarationerna förmervärdesskatt förstöras sju är efter utgången av det kalenderår under vilketbeskattningsåret gått ut. Somjag tidigare nämnt medger 13 § första sfycket skatteregisterlagen bevarandeenbart av uppgifter som tas upp i skattelängd. Beslut rörande mervärdesskatthar inte antecknats i skattelängd. Bestämmelsen i 13 § skatteregisterlagen fårtill följd att inga uppgifter rörande mervärdesskatten bevaras längre än sjuår. Riksarkivethar i en framställning till hemställt att skatteregisterlagenändras så att uppgifter rörande mervärdesskatt får bevaras förforskningsändamål. I annat fall konuner uppgifter om mervärdesskatt att gå heltförlorade för eftervärlden. Jagdelar bedömning att vissa uppgifter rörande mervärdesskatt börbevaras även efter utgången av sjuårsperioden. De uppgifter som bör bevaras böri likhet med vad som gällt för inkomst- och förmögenhetsskatt samtandra skatter som uppbärs enligt uppbördslagen (1953:272) i princip avse beslutrörande mervärdesskatt. Denutformning av 13 § skatteregisterlagen om bevarande av uppgifter som jag nyssföreslagit, innebär att beslut om beskattning får bevaras. I begreppet beslutom beskattning inbegrips beslut om mervärdesskatt, dvs. beslut ommervärdesskatt att återfå resp. att betala in. Ytterligare ett antal uppgifterrörande mervärdesskatt bör bevaras, nämligen ingående och utgåendemervärdesskatt, särskilt investeringsavdrag samt uppgift om redovisningsperiodenslängd. Datainspektionenhar i yttrande förklarat sig inte ha nägon erinran mot de föreslagnaändringarna i skatteregisterlagen. Enkopia av skattelängden skickas till kommunsfyrelsen i varje kommun. Kommunernaär emellertid i sin verksamhet inte betjänta av uppgifter som inte är aktuella.Kommunala organ för bostadsbidrag har genom en ändring av skatteregisterförordningen(SFS 1991:1511) getts möjlighet att efter begäran få uppgifter urtaxeringsuppgiftsregistret som behövs för prövning av frågor om bostadsbidragpå medium för automatisk databehandling. Konununema har också möjlighet att fäuppgifter om beskattningsbeslut som behövs förändra ändamål efter begäran hosskattemyndigheten. Skattelängden har spelat ut sin roll i den kommunalaverksamheten. Skattelängdenanvänds inte heller i arbetet vid skattemyndigheten eftersom den enbart är ettutdrag ur skatteregistret för skattsedelsutskriften.Omräkningar till följd av ändrade taxerings- eller debiteringsbeslut görs medhjälp av taxeringsuppgiftsregistret. Detkan således konstateras att skattelängden har förlorat sin befydelse. Jag avseratt återkomma till regeringen med förslag till de ändringar i bl.a.taxeringsförordningen som föranleds av att skattelängden slopas. Iett avseende fyller dock skattelängden fortfarande en funktion. Den ansesnämligen vara en sädan handling som har upprättats enligt särskild föreskriftoch som enligt 3 kap. 24 § UB utgör gmnd för kronofogdemyndighetensverkställighet av taxeringsbeslut. förs med hjälp av ADB. Dehandlingar som bevaras på ADB-medium får enligt min mening anses vara sådanahandlingar, upprättade enligt särskild föreskrift, som avses i 3 kap. 24 § UB(jfr 2 kap. 4 § ttyckfrihetsförordningen). Slopandet av skattelängden orsakardärför inte nägra problem vad gäller överlämnandet av skattefordringar till kronofogdemyndighetför verkställighet. Destatsfinansiella effekterna av de föreslagna förändringama kan inte antas bliannat än obefydliga. Ienlighet med vad jag nu anfört har inom upprättats förslagtill 1. lagom ändring i uppbördslagen (1953:272), 2. lagom ändring i lagen (1992:680) om ändring i uppbördslagen (1953:272), 3. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter, 4. lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter frän arbetsgivare, 5. lag om ändring i lagen (1992:642) om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifterfrån arbetsgivare, 43 6. lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt förutom- Prop. 1992/93:96 lands bosatta, 7. lag om ändring i utsökningsbalken, 8. lag om ändring i lagen (1992:636) om ändring i utsökningsbalken, 9. lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatteroch avgifter, 10. lag om ändring i lagen (1992:496) om ändring i lagen (1992:263) omändring i lagen (1951:691) om viss lindring i skattskyldigheten för den som icketillhör , 11. lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt, 12. lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343), 13. lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter, 14. lag om ändring i taxeringslagen (1990:324). Förslagenunder 3-5 har upprättats i samråd med statsrådet . Förslagenunder 7 och 8 har upprättats i samråd med chefen för . Datainspektionenhar i avgivet yttrande över förslaget under 12 inte haft nägot att erinra raotförslaget. Lagrådetarbetar pä fyra avdelningar, dvs. det högsta tillåtna antalet.Trots detta är Lagrådets program utomordenligt ansträngt.