prop · GF03113 · 1992-01-01 00:00:00 — Med hänsyn till att de verksamheter som står under tillsyn kan vara av skiftande karaktär och omfattning kan det inte förutsättas att förhållandena i varje företag är sådana att de kräver en av inspektionen särskilt förordnad revisor. Något krav på att revisor som utses av inspektionen skall vara auktoriserad ställs inte upp. Det ankommer därmed på inspektionen att avgöra om den revisor som utses skall vara auktoriserad. I aktiebolagslagen (10 kap. 3 §) ställs krav på att minst en utsedd revisor skall vara auktoriserad. Något motsvarande krav finns inte för revisor i ekonomisk förening. Andra stycket I andra stycket anges - i överensstämmelse med vad som gäller för bl.a. värdepappersinstitut och banker - att de företag som står under tillsyn skall betala arvodet till sådan revisor som utses med stöd av första stycket och att finansinspektionen bestämmer arvodets storlek. 11 kap. 5 § (Jfr 62 § i kommitténs förslag) Bestämmelsen svarar mot 32 § i lagen om . Lydelsen har dock ändrats något så att den harmonierar med motsvarande bestämmelse i lagen om värdepappersrörelse (6 kap. 6 §) och bankrörelselagen (7 kap. 4 §). Ingripanden mot företag som står under tillsyn 11 kap. 6 § (Jfr 61 § i kommitténs förslag) Bestämmelsen motsvarar 31 § första stycket lagen om . Lydelsen har dock ändrats något så att den harmonierar med motsvarande bestämmelse i lagen om värdepappersrörelse (6 kap. 7 §) och bankrörelselagen (7 kap. 8 §). Bestämmelsen ger finansinspektionen möjlighet att på ett tidigt stadium ingripa mot felaktiga beslut. Sådant ingripande kan t.ex. ske mot beslut att tillåta notering och handel med ett visst finansiellt instrument i strid med bestämmelserna i 4 kap. 1 § andra och tredje styckena. Föreläggande om rättelse av beslutet får enligt 10 § förenas med vite. Återkallelse av auktorisation m.m. 11 kap. 7 § (Jfr 68 § i kommitténs förslag) Paragrafen reglerar återkallelse av auktorisation eller tillstånd som har meddelats enligt denna lag. Den har utformats efter förebild i 6 kap. 9 § lagen om värdepappersrörelse. Första stycket I första stycket anges de fall då återkallelse av auktorisation eller tillstånd skall ske. För återkallelse enligt punkten 1 fordras att företaget visat sig olämpligt att bedriva den typ av verksamhet som auktorisationen eller tillståndet avser. Detta kan, som särskilt anges, ha skett genom överträdelse av bestämmelse i den förevarande lagen eller av föreskrift som har med delats med stöd av sådan bestämmelse. Naturligtvis kan olämpligheten också ha uppenbarat sig genom överträdelse av andra lagar och föreskrifter. Underlåter en börs eller en auktoriserad marknadsplats att besluta om handelsstopp trots att förutsättningarna härför är för handen eller underlåter en clearingorganisation att kontrollera att betryggande säkerhet ställs enligt bestämmelserna i 9 kap. 2 §, eller uppfyller de ifrågavarande företagen inte sundhetskravet, kan det bli aktuellt att återkalla auktorisationen resp. tillståndet. Bestämmelsen i punkten 2 syftar till att förhindra att det uppstår oklarheter gentemot marknaden och tillsynsmyndigheten beträffande ett auktoriserat företags verksamhet. Enligt punkten 3 skall auktorisation eller tillstånd som meddelats ett svenskt aktiebolag återkallas om bolagets egna kapital reducerats till en nivå som understiger 2/3 av det registrerade aktiekapitalet och bristen inte täcks . När löpt ut skall auktorisationen eller tillståndet återkallas. Gränsen för tvångslikvidation enligt aktiebolagslagen är . Andra stycket Även om grund för återkallelse föreligger enligt första stycket 1, dvs. företaget har visat sig olämpligt att driva sådan verksamhet som auktorisationen eller tillståndet avser, har finansinspektionen möjlighet att i stället för att genast återkalla auktorisationen eller tillståndet meddela företaget en varning. Genom denna bestämmelse överlämnas åt finansinspektionen att i sitt beslut om återkallelse av tillstånd att bedriva clearingverksamhet ge anvisningar om hur rörelsen bör avvecklas. Därigenom ges utrymme att ta hänsyn till individuella förhållanden hos den clearingorganisation som beslutet avser. Någon motsvarande regel avseende börser och auktoriserade marknadsplatser erfordras inte, eftersom någon auktorisationsplikt för dessa inte föreligger enligt den förevarande lagen. Företag som får sin auktorisation som börs eller marknadsplats indragen kan dock, om det skall kunna fort- sätta verksamheten, bli tvunget att söka tillstånd för förmedlingsverksamhet enligt lagen om värdepappersrörelse. Fjärde stycket När finansinspektionen återkallar ett tillstånd att driva clearingverksamhet får ges ett förbud att fortsätta verksamheten. Att ett sådant förbud får förenas med vite framgår av 10 §. Ingripanden mot den som saknar tillstånd m.m. 11 kap. 8 § (Jfr 11, 70 och 81 §§ i kommitténs förslag) Paragrafen har behandlats i allmänmotiveringen (avsnitt 3.8). Första stycket För clearingverksamhet krävs tillstånd. Saknas tillstånd får finansinspektionen förelägga ett företag att upphöra med verksamheten. kan komma att driva börsliknande verksamhet med stöd av tillstånd enligt 1 kap. 3 § 2 lagen om värdepappersrörelse. Om ett sådant institut skulle använda sig av ordet börs eller auktoriserad marknadsplats i sin firma eller som beteckning på verksamheten kan finansinspektionen ingripa mot detta även med stöd av lagen om värdepappersrörelse (se prop. 1990/91:142 s. 160). Av 10 § framgår att föreläggande enligt första stycket kan förenas med vite. Enligt andra stycket har finansinspektionen rätt att begära in upplysningar från ett företag om det är osäkert huruvida den verksamhet som företaget bedriver omfattas av lagens bestämmelser om tillståndsplikt för clearingverksamhet. Inspektionen skall kunna rikta en formell förfrågan till före- tag som kan misstänkas ägna sig åt tillståndspliktig clearingverksamhet. Föreläggande att lämna upplysningar får enligt 10 § förenas med vite. Tredje stycket Ett föreläggande med stöd av första eller andra stycket som avser ett utländskt företag får riktas både mot företaget och den som här i landet är verksam för företagets räkning. Avgifter m.m. 11 kap. 9 § (Första stycket: Motsvarande bestämmelse saknas i kommitténs förslag; Andra stycket: Jfr 64 § i kommitténs förslag) Bestämmelserna i paragrafen har behandlats i allmänmotiveringen (avsnitt 3.7). För finansinspektionens prövning av auktorisations- och tillståndsärenden skall sökanden betala avgift. Avgifterna är utformade som ansökningsavgifter. Detta innebär att erläggande av avgift är en förutsättning för att en ansökan skall prövas. Sökanden kan inte undandra sig avgiften genom att återkalla sin ansökan om prövningen befaras leda till avslag. Avgifterna, som skall motsvara den verkliga kostnaden för inspektionens prövning, skall beräknas enligt de närmare bestämmelser regeringen meddelar. Om bedömningen i vissa avseenden fordrar särskild fackkunskap kan inspektionen uppdra åt någon utanför myndigheten, t.ex. en konsult, att utreda frågan. En sådan person skall för att garantera en objektiv bedömning anlitas och betalas av inspektionen. Kostnaden skall ersättas av sökanden. Innan en konsult anlitas bör inspektionen genom inhämtande av offert eller liknande skaffa sig en uppfattning om den förväntade kostnaden. Sökanden bör ges tillfälle att yttra sig och i förekommande fall komplettera ansökan eller vidta andra åtgärder för att minska kostnaden. Andra stycket Stycket motsvarar 34 § lagen om . Bestämmelser med samma innehåll i detta avseende finns i bl.a. bankrörelselagen, försäkringsrörelselagen och lagen om värdepappersrörelse. Avgifter skall erläggas enligt de närmare bestämmelser regeringen meddelar. 11 kap. 10 § (Jfr 70 § i kommitténs förslag) Paragrafen har sin förebild i bl.a. 6 kap. 12 § lagen om värdepappersrörelse. De situationer i vilka finansinspektionen kan tillgripa föreläggande eller förbud regleras i 6-8 §§. skall inte få döma ut förelagt vite. Därmed kommer lagen (1985:206) om vite att bli tillämplig. Detta innebär att inspektionen får ansöka hos länsrätten om utdömande av vite. 12 kap. 1 § (Jfr 77 § i kommitténs förslag) Paragrafen har utformats efter förebild i 7 kap. 1 § lagen om värdepappersrörelse. beslut enligt denna lag bör med två undantag kunna överklagas. Undantagen gäller beslut enligt 11 kap. 5 § och 11 kap. 8 § andra stycket. Om möjlighet till överklagande fanns i där angivna situationer skulle den som vill tredskas kunna fördröja inspektionens utredning i onödan. Andra stycket I de lagar för värdepappersmarknaden som tillkommit har införts bestämmelser om att finansinspektionens beslut enligt resp. lag skall överklagas till kammarrätten. har gällt att tillsynsmyndighetens beslut skall överklagas till regeringen. Ett huvudmotiv för denna ändring av instansordningen har varit att regeringen inte bör belastas med ärenden som inte av någon speciell orsak bör prövas av regeringen. Inte heller ärendena enligt den förevarande lagen är av sådan speciell karaktär. Därför har den numera antagna instansordningen med överklagande till kammarrätten valts. Av allmänna principer om överklagande följer att även ett beslut om varning kan överklagas. Enligt bestämmelsen har finansinspektionen rätt att i vissa angivna fall bestämma att dess beslut skall gälla med omedelbar verkan. 12 kap. 2 § (Jfr 78 § i kommitténs förslag) Enligt EG:s första börsdirektiv skall beslut om avslag på ansökan om officiell notering av värdepapper vid en fondbörs och beslut om avförande av värdepapper från sådan notering gå att få prövade av domstol. Paragrafen innebär en anpassning till dessa regler i det första börsdirektivet. Av 5 kap. 2 § andra stycket framgår att en ansökan om inregistrering skall anses ha lämnats utan bifall om något beslut om inregistrering inte fattats från det att ansökan eller komplettering av denna gavs in till börsen. Även denna bestämmelse utgör en anpassning till . Det får förutsättas att börsens beslut innehåller utförlig motivering. Börsen skall underrätta sökanden eller - vid avregistrering - den utgivare vars fondpapper avregistreras om beslutet. I andra fall då någon vill angripa beslut som fattats av en börs, auktoriserad marknadsplats eller clearingorganisation gäller allmänna civil- och processrättsliga regler. Ikraftträdandebestämmelsen i punkten 1 och upphävandet av lagen om i punkten 2 har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 12). Efter lagrådsgranskningen har punkten 2 tillförts en andra mening. Även sedan lagen om upphävts finns uppgifter som skall fullgöras av fondbörsstyrelsen. Främst är det fråga om att för upprätta och avge årsredovisning samt självdeklaration. Det kan också finnas kvarstående avvecklingsfrågor att besluta om. Genom tillägget ges möjlighet att låta fondbörsstyrelsen ta hand om dessa uppgifter. Bestämmelsen i punkten 3 behövs för att företag som fortfarande driver verksamhet med stöd av fondkommissionstillstånd enligt fondkommissionslagen skall kunna bli börsmedlemmar. Av praktiska skäl medges i punkten 4 att auktorisations- och tillståndsfrågor får prövas redan före ikraftträdandet. Efter lagrådsgranskningen har punkten 5 försetts med ett andra stycke. Bestämmelsen har tillkommit för att skydda dem som innehar fondpapper som är inregistrerade vid i de fall emittenten av fondpapperen inte begär inregistrering av dessa vid den nya börs som avses överta fondbörsens rörelse. Sådana fall träffas ej av den nya lagens bestämmelser om avregistrering (5 kap. 4 §), som innebär att avregistrering inte får ske om det är olämpligt från allmän synpunkt. Som framgår av specialmotiveringen till den nämnda paragrafen är möjligheten att hålla kvar en inregistrering mot emittentens vilja avsedd att kunna användas enbart temporärt. I övergångsregeln har den tid under vilken den nya börsen - i anslutning till övertagandet av fondbörsens rörelse - tvångsvis kan hålla fondpapperen inregistrerade begränsats . I överensstämmelse med vad som anförts i anslutning till bestämmelsen i 5 kap. 4 § skall den nya börsen inte kunna utnyttja möjligheten att hålla fondpapperen inregistrerade mot emittentens vilja, om han ämnar notera papperen vid en annan börs eller vid en auktoriserad marknadsplats. 14.2 Förslaget till ändring i lagen (1936:81) om skuldebrev 22 § I paragrafens första stycke stadgas att en överlåtelse av ett löpande skuldebrev inte är gällande mot överlåtarens borgenärer om inte förvärvaren fått skuldebrevet i sin besittning. Från denna regel görs i andra stycket undantag i fråga om överlåtelse från en bank. Bestämmelsen gäller enligt 10 § samma lag även i fråga om pantsättning och enligt 3 kap. 6 § aktiebolagslagen (1975:1385) även för aktiebrev, emissionsbevis och optionsbevis. Ändringen innebär att undantagsregeln utvidgas till att gälla även överlåtelser från företag som enligt 1 kap. 2 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse är värdepappersinstitut. En bank kan också vara värdepappersinstitut, men behöver enligt 1 kap. 4 § lagen om värdepappersrörelse inte tillstånd enligt den lagen när banken handlar med vissa räntebärande fordringsbevis för egen räkning. 14.3 Förslagen till ändring i lagen (1949:722) om pantlåne- rörelse, aktiebolagslagen (1975:1385) och lagen (1976:240) om förvärv av eldistributionsanläggning m.m. Ändringarna föranleds av att ensamrätten för att bedriva börsverksamhet upphör och att möjlighet öppnas att bedriva handel med finansiella instrument, förutom vid börs, även vid auktoriserad marknadsplats. Lagrådet har beträffande de föreslagna följdändringarna i gällande lagar anmärkt att det föreligger viss oklarhet om - och i vilka fall - ändringarna inbegriper även utländska börser eller marknader. Med anledning härav har förtydliganden gjorts i lagförslagen. I de fall bestämmelserna enbart tar sikte på företag med auktorisation enligt lagen om börs- och clearingverksamhet används skrivningen "en börs eller auktoriserad marknadsplats". Om även utländska företeelser utan sådan auktorisation omfattas så uttrycks detta med "en svensk eller utländsk börs, en auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad marknad". 14.4 Förslaget till ändring i sekretesslagen (1980:100) 8 kap. 5 § Ändringarna har behandlats i allmänmotiveringen (avsnitt 3.5) Ändringen innebär att uppräkningen av tillsynsobjekt på värdepappersområdet ersätts med det sammanfattande begreppet "värdepappersmarknaden". Beträffande begreppet värdepappersmarknaden se bl.a. prop. 1984/85:157 s. 20 och 21, prop. 1990/91:42 s. 39, 43, 49 och 50 samt prop. 1991/92:142 s. 86. utövar tillsyn över värdepappersmarknaden samt över institut och andra aktörer på marknaden enligt bl.a. följande bestämmelser: 1 kap. 4 § aktiekontolagen (1989:827), 39 § lagen (1990:1114) om värdepappersfonder, 17 § insiderlagen (1990:1342), 5 kap. 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument, 6 kap. 1 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse samt 11 kap. lagen om börs- och clearingverksamhet. Tredje stycket I stycket läggs till en ny bestämmelse som innebär att samma sekretess som gäller för uppgifter som erhållits enligt ett av godkänt avtal, skall gälla även för uppgift som finansinspektionen erhållit från motsvarande utländsk myndighet enligt ett annat avtal. Det är då i första hand fråga om sådana avtal som finansinspektionen ingått med stöd av 10 kap. 3 § regeringsformen. Sådan sekretess gäller endast i den mån regeringen föreskriver det. Regeringen får med stöd av 2 kap. 2 § andra stycket tryckfrihetsförordningen genom förordning meddela närmare föreskrifter om bestämmelsens tillämplighet. Sådana föreskrifter om att sekretessbestämmelsen skall tillämpas i fråga om visst avtal bör tas in i sekretessförordningen. Det lämnas i lagen inga anvisningar om hur uppgifter skall inhämtas. Detta bör i stället regleras i de avtal som träffas. Ett allmänt krav bör därvid vara att förutsättningarna och formerna för utlämnandet dokumenteras på lämpligt sätt, eftersom detta är av betydelse för en senare prövning av om uppgiften är offentlig eller inte. 14.5 Förslagen till ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713), konkurrenslagen (1982:729), lagen (1983:890) om allemanssparande, lagen (1983:1092) med reglemente för allmänna pensionsfonden, bankaktiebolagslagen (1987:618) och konkurslagen (1987:672) Ändringarna föranleds av att ensamrätten för att bedriva börsverksamhet upphör och att möjlighet öppnas att bedriva handel med finansiella instrument - förutom vid en börs - även vid auktoriserad marknadsplats. I lagen om allemanssparande utmönstras begreppet OTC-bolag eftersom legaldefinitionen av detta tas bort. Hänvisningen i konkurslagen till lagen om utgår eftersom den senare upphävs. Efter anmärkning från lagrådet har förtydliganden av följdändringarna gjorts på det sätt som angetts i avsnitt 14.3. Dessutom har bestämmelsen i 37 § lagen med reglemente för allmänna pensionsfonden om begränsning av fjärde och femte fondstyrelsernas förvärv av aktier i ett aktiebolag ändrats så att begränsningen gäller enbart med avseende på svenska bolag. Regeln i fråga tillkom under tid då placeringar fick göras enbart i svenska värdepapper och har inte ändrats i samband med att placeringsmöjligheterna utvidgats till att avse även aktier m.m. i utländska företag. Skäl saknas emellertid att låta begränsningen avse annat än förvärv i svenska företag. 14.6 Förslaget till lag om ändring lagen (1990:1114) om värdepappersfonder 13 § Punkt 2 Ändringen har behandlats i allmänmotiveringen (avsnitt 8). I och med den nya börslagstiftningen kommer det mot bakgrund av vad som sagts i allmänmotiveringen (avsnitt 3.2.4) att i finnas två former av reglerade marknader för värdepappershandel, nämligen börs och auktoriserad marknadsplats. Uttrycket "någon annan reglerad marknad som är öppen för allmänheten" syftar därför i första hand på i utlandet förekommande marknader. Lagtexten håller emellertid öppet att det kan uppstå andra marknader än börser och auktoriserade marknadsplatser vilka uppfyller EG-direktivets krav på reglerad marknad som är öppen för allmänheten. Bestämmelsen i första stycket lämnar utrymme för att finansiella instrument som handlas på en sådan marknad skall kunna ingå i en värdepappersfonds portfölj i vidare mån än vad 10 %-regeln i andra stycket tillåter. I punkt 1 i första stycket har gjorts en följdändring till den nya börslagstiftningen genom att begreppet fondbörs ersatts med börs. Efter påpekande från lagrådet har ett förtydligande av lagtexten skett så att häri uttryckligen anges att såväl svensk som utländsk börs avses. Detta är dock ingen ändring av materiell innebörd. Även är placering i värdepapper som är börsnoterade utomlands tillåten (jfr prop. 1989/90:153 s. 34 och 63). Vidare har i samma punkt ordet inregistrering bytts ut mot notering. Detta har gjorts för att även finansiella instrument som är noterade vid en börs utan att vara inregistrerade där skall rymmas under den punkten, i stället för att som hänföras till annan punkt, dvs. nuvarande punkten 2 (se nämnda proposition s. 62). Placeringar i finansiella instrument noterade vid en auktoriserad marknadsplats har förts in som en särskild punkt för att tydliggöra att det är fråga om en reglerad marknad enligt de kriterier som finns i EG-direktivet om värdepappersfonder. Detta har i sin tur medfört att den nuvarande punkten 2 i stället blivit punkten 3. Ett nytt andra stycke har tagits in i paragrafen. Motsvarande bestämmelse återfinns i första stycket. 14.7 Förslaget till lag om ändring i insiderlagen (1990:1342) Ändringarna föranleds av att ensamrätten för att bedriva börsverksamhet upphör och att möjlighet öppnas att bedriva handel med finansiella instrument, förutom vid en börs, även vid auktoriserad marknadsplats. Ändringen av definitionen av aktiemarknadsbolag medför att den anmälningsskyldighet m.m. som gäller för personer med insynsställning i vissa bolag utsträcks så att den omfattar personer med insynsställning i samtliga bolag som har aktier noterade på en börs eller auktoriserad marknadsplats. Den nya definitionen innebär också att vissa andra författningar där begreppet aktiemarknadsbolag förekommer får ett utökat tillämpningsområde. De aktuella författningarna har redovisats i allmänmotiveringen. Anmälningsskyldigheten enligt 13 § 1 inträder efter det att aktie noterats. Med "noterats" avses för notering och inte den dag då börsen resp. marknadsplatsen beslutar om att godkänna upptagande till notering. 14.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument 1 kap. 1 § Definitionerna av option, termin, clearingverksamhet och clearingorganisation har, som framgår av allmänmotiveringen (se avsnitt 3.3.1), förts över till lagen om börs- och clearingverksamhet. 2 kap. Prospekt 2 kap. 1 § (Motsvarande bestämmelse saknas i kommitténs lagförslag) Första stycket Första stycket anger att skyldighet enligt denna lag att upprätta prospekt föreligger vid emission av fondpapper och erbjudande om köp eller försäljning av finansiella instrument till en öppen krets. Begreppet öppen krets finns i lagen om värdepappersrörelse och med det avses ett obestämt antal personer (prop. 1990/91:142 s. 113). Om ett erbjudande riktas till samtliga eller i vart fall flertalet av aktieägarna i ett aktiebolag är erbjudandet riktat till en öppen krets eftersom antalet aktieägare kan skifta när som helst. Enligt den lagen krävs tillstånd för sådan verksamhet som består i medverkan vid emissioner av fondpapper eller erbjudande om köp eller försäljningar av finansiella instrument till en öppen krets, s.k. marknadserbjudande. Prospektdirektivet är tillämpligt på erbjudande till allmänheten men innehåller inte någon definition av detta begrepp. Däremot anges i direktivet vilka erbjudanden som inte omfattas, bl.a. erbjudanden till personer inom en begränsad krets. Genom begreppet öppen krets omfattas inte sådana erbjudanden av förevarande lag. Begreppet öppen krets är förenligt med prospektdirektivet men skiljer sig från det i bl.a. aktiebolagslagen (4 kap. 18 §) utnyttjade begreppet "en vidare krets" som tar sikte på antalet mottagare av erbjudandet (se t.ex. SOU 1989:72 s. 464). Skyldighet att upprätta prospekt föreligger om summan av de belopp som till följd av emissionen eller erbjudandet kan komma att erläggas uppgår till . Skyldighet föreligger även om emissionen eller erbjudandet sker i utländsk valuta. I första stycket anges vidare det grundläggande kravet på ett prospekt. Syftet med ett prospekt är att ge marknaden och presumtiva köpare och säljare ett underlag för bedömning av erbjudandet och den risk som är förknippad med en investering i de finansiella instrument som prospektet avser. Ett prospekt skall därför innehålla sådana uppgifter som kan antas vara av betydelse för en bedömning av erbjudandet. Vilka uppgifter som skall ingå i ett prospekt är givetvis beroende av emissionens eller erbjudandets art och omfattning. Som exempel på nödvändig information i ett prospekt kan nämnas fullständiga och klara uppgifter om villkoren för erbjudandet samt bakgrunden till erbjudandet. För en bedömning av erbjudandet krävs också relevant information om utgivaren och utgivarens verksamhet. De senaste årens årsredovisningar utgör väsentlig information för en presumtiv investerare. Dessa bör kompletteras med upplysningar om sådana för bedömningen av bolagets resultat och ställning viktiga förhållanden och händelser i övrigt av betydelse för bolaget, avseende tiden efter avlämnandet av de redovisningshandlingar som återges i prospektet. Det skall vidare framgå vem som medverkat vid framtagandet av prospektet. De närmare detaljerna om vilka uppgifter som skall ingå i ett prospekt och hur dessa skall offentliggöras skall meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, finansinspektionen. Om skyldighet även föreligger att upprätta prospekt enligt aktiebolagslagen (se härom i avsnitt 5) kan det vara lämpligt att ett enda prospekt upprättas som uppfyller kraven i både denna lag och aktiebolagslagen.