prop · GG0354 · 1992-12-31 00:00:00 — Detlicensierade fisket bedrivs med kort varsel och huvudsakligen inom områden somkan föratses. De monitoringexpeditioner som planeras inom det för Helsingforskommissionenssignatärsstater gemensamma "Baltic Mo-notoring Programme" (BMP) förÖstersjön och bedrivs däremot alltid på bestämda positioner,programmets innehåll är alltid känt och en samordnad preliminär tidsplaneringfinns att tillgå hos , liksom hos SNVoch . Detta talar för att alla monitoring-expeditioner skulle kunna gessamma smidiga behandling som det utiändska licensierade fiskeutövandet. Marinaforskningsprojekt med deltagande av institutioner från flera län der genomförs enligt planer som utarbetas med mycket god framförhållning och där de deltagande länderna är informerade . Ansökningstiden utgör här inget större problem, men undersökningarnas art kräver ofta en stor flexibilitet i tillständsutformningen. Löpande resultatutvärdering ger 94 anledning till successivaförändringar av planeringen för att uppnä bästa ut- Prop. 1992/93:54 nyttjandeav undersökningsresurser. Även i detta sammanhang borde ruti- Bilaga 3 nerliknandet det för fiske kunna tillämpas. Detär angeläget att ta fram rutiner för hantering av tillstånd för undersökningarinom svensk EEZ i samband med akuta händelser i havsmiljön. 4.3 Fiskeristyrelsen:Den möjlighet som finns att upprätta mellanstatliga av tal mäste utnyttjas. Därvid bör generella tillstånd till forskningsverksamhet kunna ges , förslagsvis . De flesta forsknings- och undersökningsaktiviteter både på nationell nivå och t.ex. inom ICES är pla nerade på kalenderärsbasis. Den politiska avspänning som råder i Öster sjöområdet borde underlätta ett sådant förfarande. Tillståndbör som knytas till fartyg och ej till person. tillärapasreglerna så att särskilt tillstånd ej krävs för utländsk forskare ombord påsvenskt fartyg i svensk zon. Fiskeristyrelsenanser att tillståndsgivningen för forskning och undersökningar inom främmandestats ekonomiska zon måste underlättas. Antingen genom att lagtexten ändraseller att tillämpningen t.ex. genom mellanstatliga avtal bidrar till ettsmidigare förfaringssätt än . Dettaställer krav på forsknings-, undersöknings- och övervakningsresurser. Sverigehar endast ett havsgående undersökningsfartyg med uthållighet för störreexpeditioner. stora arealer inom en ekonomisk zon kräver ökaderesurser i detta avseende om vi skall kunna nä upp till det ansvar somkonventionen fordrar. Vi är under nuvarande förhållande i hög grad beroende avsamarbete med andra stater. Allt bör därför göras för att underlätta detinternationella samarbetet när det gäller undersökningar och forskning. När detgäller fiskbestånden, som är gemensamma, måste värd och nyttjande av dessaalltid bygga pä undersökningar som är samordnande och kan drivas utan hänsyntill zongränser. 4.4 Institutionenför geologi och geokemi vid : Para grafen om marin forskning bör ange dels hur långt i förväg som tillstånd skall inlämnas, t.ex. 6 månader före avsedd expedition, dels att svar skall lämnas senast 3 månader efter ansökans inlämnande; svävande uttryck som "ej kommer att fördröjas eller förvägras på ett orimligt sätt" bör undvikas.Para grafen bör anges klarare att alla fredlig grandforskning relativt automatiskt kan påräkna tillstånd även när det gäller projekt på enskild forskarnivå. Yt terligare skäl för denna liberala tolkning är att fri forskning knappast kan rubriceras som ett hot mot ett lands intressen i dess ekonomiska zon. Situa tionen är däremot helt annorlunda vad gäller t.ex. omfattande exploate ringar - dylika ansökningar bör givetvis kräva noggrann prövning. Generellt kan framförasatt om inte 7 § i förslaget ges en mer generös tolk ning och tillämpning än vad som ofta varit fallet internationellt sett, kom mer detta att innebära fortsatta avsevärda frustrationer för mänga forskare inom oceanografin. Egen erfarenhet anges att den nämnda tidsregeln är av vikt - mänga fall (inte minst avseende arbeten på Shelf) kan anges där det överhuvudtaget inte givits något svar, trots förfrågningar i mycket god tid. I andra fall när det besökta landets forskare inbjudits att deltaga i en viss expedition, har vederbörande forskare funnits till hands 95 först när expeditionen äröver. Vid andra tillfällen har tillstånd ej givits i god Prop. 1992/93:54 tid,trots ansökan och trots att projektet varit i värdlandets eget Bilaga3 explicita intresse och delvis på dess initiativ. Vidare bör man inte gealltför stor vikt vid att det främst är internationellt eller bilateraltbeslutade projekt som bör fä tillstånd - vilket givetvis skall ske - utan ocksäatt projekt pä enskild forskarnivå relativt lätt ska tillåtas. Om så inte blirfallet kommer mänga småprojekt att kvävas i sin linda p.g.a. överdrivnabyråkratikrav och alltför stor tidsutdräkt - och ett otal storprojekt harstartat på småprojektbasis. 4.5Göteborgs universitets : Det bör, om en svenskekonomisk zon införs, klart framgå av den föreslagna lagtexten, tillhörande föreskriftereller eventuella mellanstatliga avtal, vem som skall ansöka om tillstånd förforskning i den ekonoiska zonen och för vem tillståndet gäller - fartyg ellerden enskilde forskaren. Paragraf7 medger vidare att utländsk forskare genom mellanstatliga avtal ges rätt attforska i ekonomiska zon. Hur dessa avtal påverkar forskningsfartygenstillträde till den ekonomiska zonen bör närmare klargöras. Behövs över huvudtaget notifikation/tillständ för fartyget om kravet pä mel-lanstatiigt avtal äruppfyllt? Om tillstånd skall sökas, skall det ske för vaije inpassage i denekonomiska zonen eller kan det mellanstatliga avtalet ge en mer generell rätttill inpassage och forskning - utan notifikation? Det är också angeläget, inteminst för samarbetet inom marin miljöforskning och övervakning, att utländskaforskningsfartyg kan ges generella tillstånd att operera i svenska vatten underlängre perioder när de är knutna till samarbete med pågående svenska projekt (t.ex.SNV:s projektområde 1990-1995 om storskaliga processer i Skagerak resp.Östersjön, där samarbetet med kringliggande nationer är av största värde).Vidare är det oklart vad som gäller för utländsk forskare som medföljer sve/wA:/forskningsfartyg inom den svenska ekonomiska zonen. Anses forskaren automatiskterhållit tillstånd när hans vistelse i godkändes, t.ex. via en inbjudanatt delta i forskningsprojektet? tycks inga hinder föreligga förutländska forskare att från svenska fartyg utforska vare sig territorialhaveteller fiskezonen. 5.1Riksåklagaren: 16 § får vid en överträdelse som avses i 14 § och sommedfört mycket omfattande skador pä miljön eller risk för sådana skador"ett fartyg kvarhållas". Av texten framgår emellertid inte på vem detankommer att fatta ett sådant beslut eller hur ett sådant beslut skall verkställasoch inte heller vilka rättsverkningar som kan följa av beslutet. Det framgårvidare inte om ett sädant beslut kan överklagas. Itexten anges vidare att fartyget "skall frisläppas" omgodtagbar säkerhet ställs. Det bör enligt min mening klart framgå vilketförhållande en nu angiven åtgärd intar i förhållande till institutet kvarstad.Med tanke pä att den säkerhet som skall ställas för att möjliggöra ett"frisläppande" även skall omfatta ett beräknat bötesbelopp bör detenligt min mening vara heltklart hur denna fräga skall handläggas. Något direkt stöd i lagtexten syn- Prop.1992/93:54 tes inte en sådan åtgärd ha. Inte heller framgår om kvarstadsinstitutetkan Bilaga 3 användas vid sidan om det nu omnämnda förfarandet. 5.2 Överbefälhavaren:Den 1 april 1991 infördes en ny lag om skydd för sam hällsviktiga anläggningar m.m. Enligt 4§ i lagen fär som skyddsobjekt bl.a. förklaras anläggningar eller områden som används eller är avsedda för ener giförsörjning, vattenförsörjning etc. Enligt 5 § i samma lag får också andra anläggningar och områden förklaras vara skyddsobjekt om de är av bety delse för totalförsvaret och då bl.a. är i krig eller krigsfaraföreligger. Överbefälhavarenutesluter inte att vissa anläggningar, områden m.m. kan förklaras somskyddsobjekt och att försvarsmakten därmed kan ställas inför uppgifter attmedverka i bevakningen av skyddsobjektet. Frågan får särskild betydelseeftersom den nya lagen om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. ärtillämplig vid skydd mot sabotage och terrorism. Det kan särskilt komma attgälla vid konstgjorda öar och andra anläggningar med tillhörande säkerhetszoner.Detta innebär också att polisens uppgifter påverkas. Somantytts i promemorian finns särskilda föreskrifter om försvarsmaktensingripande vid kränkningar av svenskt territorium, den s.k. IKFN-förordningen(1982:756). Enligt den skall försvarsmakten medverka vid kontroll av sjöfartenoch luftfarten inom svenskt territorium och svensk fiskezon. Även 29-31 §§ isamma förordning bör ändras. Deuppgifter som åligger försvarsmakten att medverka vid tillsyn avutländskt fiske och i övrigt vid behov biträda civila myndigheter vidingripanden mot fartyg och luftfartg bör också avse den ekonomiska zonen. Därigenommåste IKFN-förordningen ändras. Det bör påpekas att Överbefälhavaren inte harnågon erinran mot promemorians förslag att skall utöva tillsynöver efterlevnaden av bestämmelser som gäller för den ekonomiska zonen enligtförslaget till ändring i lagen (1982:395) om medverkan vid polisiärövervakning. 5.3 Kustbevakningen:Kustbevakningen förutsätts i promemorian få ansva ret för övervakning och tillsyn inom den ekonomiska zonen. Detta finner vara en naturlig vidareutveckling av de arbetsuppgifter som redan åvilar myndigheten inom territorialhavet och fiskezonen. Behovetav övervakningsresurser kommer emellertid att öka då den ekonomiska zoneninrättas. Kustbevctkningenanser dock att behoven i princip kan tillgodoses genom tidigareläggning avvissa redan planerade projekt. Inrättandetav en svensk ekonomisk zon innebär enligt föreliggande förslag ökade arbetuppgifterför rörande tillsyn och lagövervakning. Merpartenav ökningen faller inom vattenföroreningstillsynen och kommer att erfordra en övervakningskapacitetsom överstiger nuvarande nivå. Vid anläggningar för utvinning av energi istarkt trafikerade vatten som , och Skagerak bedöms behovetav övervakning komma att öka främst inom sektorerna miljöskydd, fiskerikontrolloch sjötrafikövervakning. Behovetav att säkerställa möjligheterna till övervakning och ingripanden 97 7 1992/93. i flera och större omrädensamtidigt ökar i takt med den vidgade jurisdiktio- Prop. 1992/93:54 nen.Nuvarande materiella och personella resurser bedöms Bilaga 3inte svara mot behovet. Kustbevakningenbedömer att behovet kan tillgodoses genom att anskaffningen av ytterligare ettplanerat utsjöbevakningsfartyg av typ KBV181 tidigareläggs. Vidare bör det iräddningstjänstutredningen nämnda fjärde flygplanet tillföras kustbevakningen.För behov föresläs ett nytt kombinerat miljöskydds- ochövervakningsfartyg komma till stånd. Personalbehovför redovisade tillkommande enheter bedöms uppgå till tjugo personår. 5.4 : Styrelsen ansluter sig tilluppfattningen att en ekonomisk zon bör inrättas och att det i första hand börankomma pä att bevaka denna zon. Om detta bevakningsområde, ienlighet med promemorieförslaget, uttryckligen anges i lagen (1982:395) omKustbevakningens medverkan vid polisiär övervakning, torde de befogenheter somtillkommer kustbevakningstjänstemännen vara tillräckliga för att bevakningen frånrättsliga utgångspunkter skall kunna bedrivas på ett effektivt sätt. En annansak är att , som ocksä antyds i promemorian, torde komma attbehöva resursförstärkningar för att också i den praktiska tillämpningen kunnagenomföra en effektiv bevakning. 5.5 militärkommando: I promemorian behandlasinte närmare i vad mån eller hur en kuststat skall hävda sin ekonomiska zongentemot andra stater. Kränkningar av olika slag är tänkbara och kan i varjefall inte uteslutas under krig och neutralitet. Frågan bör ställas om det ärtillätet enligt folkrätten att använda vapenmakt för att skydda sina intresseni zonen. Det torde vara angeläget att den frågan belyses under det fortsattalagstiftningsarbetet. Deredan gällande författningarna om fisket i den svenska fiskezonen och omkontinentalsockeln medför vissa rättigheter och skyldigheter för . Övervakningenav området är en av skyldigheterna. Såsom anförs i promemorian kräver ettinrättande av en svensk ekonomisk zon att kapaciteten för övervakningförbättras. Ansvaret för övervakningen av zonen åvilar i första handKustbevakningen. Även andra myndigheter, exempelvis polisen, tul- . len ochförsvarsmakten, kan emellertid också fä utvidgade uppgifter till följd av ettinrättande av en ekonomisk zon. Kustbevakningenkan säledes komma att behöva biträde av militära myndigheter vidövervakningen. Under fredstid torde för CMKG:s del en sådan uppgift normaltinte orsaka nägra praktiska problem som inte kan bemästras. Emellertidförefaller det givet att det i samband med ett inrättande av en svensk ekonomisk zon görs tillägg till eller ändringar i IKFN-förordningen. Även om förordningen reglerar försvarsmaktens ingripanden vid kränkningar av territorium under fred och neutralitet och en ekonomisk zon utgör ett område utanför territorialhavet synes erforderliga bestämmelser kunna inarbetas i detta regelverk. Härutöver bör ett inrät tande av en zon medföra att ändringar görs även i ÖB:s kungörelse rörande IKFN och i . Genom dessa åtgärder torde ett tillfredsställande 98 regelverkföreligga för försvarsmaktens agerande under fred och neutralitet. 5.6 Juridiska fakultetsnämndenvid : Lagförslaget Prop. 1992/93:54 föreskriver att om en överträdelse av denna lag kan medföra betydande olä- Bilaga 3 genheter ur miljötynpunkt, fär tillsynsmyndigheten preja och inspektera far tyget. Det är visserligen i överensstämmelse med konventionen att endast omfattandeföroreningar medför ansvar, men en sådan formulering torde lägga bevisbördan päkuststaten. Å andra sidan, sttyker man ordet "betydande" i 15 § såkommer bevisbördan rimligen att ligga på flaggstaten att bevisa attolägenheten ur miljösynpunkt inte är betydande. 5.7 : I fräga om fisket bör det nuvarande regel systemet kunna bibehållas, dvs. vad som redan tillämpas för fiskezonen. Vi vill i sammanhanget framhålla behovet av en god och kontinuerlig övervak ning av det fiske av utländska fartyg som är tillåtet i zonen. Ettinrättande av en ekonomisk zon innebär också, såvitt vi kan bedöma ökademöjligheter att tillse att reglerna för förhindrande av föroreningar och skyddför den miljön följs. Även här kommer att ställas större krav påövervakning, men förbundet anser detta vara en fråga av mycket stor vikt föryrkesfisket. Vi vill också i detta sammanhang erinra om den mycket stora orosom yrkesfisket känner inför en eventuell framtida oljeutvinning i Östersjönoch de stora negativa konsekvenserna detta kommer att få både för fisket ochden miljön som helhet. 6 Tillämpning lag m.m. 6.1 Överbefälhavaren: är att får enexklusiv jurisdiktion över sådana öar och anläggningar på sätt som föreslås i17 § i lagförslaget. 6.2 : biträder denprincipiella uppfattningen att svensk lagstiftning ska tillämpas inom denekonomiska zonen. Som framgår av promemorian är detta förhållande redan rådandeenligt lagen om kontinentalsockeln. Atträddningstjänstlagen tillämpas bör innebära att en godtagbar kommunalräddningstjänst genom 43 § kan arangeras utan orimlig ekonomisk belastning förenskilda kommuner. Omanläggningaraa ska anses belägna inom den närmaste delen av Sverigessjöterritorium, enligt 17 § i förslaget till Lag om ekonomiska zon,ser det nödvändigt att gränsdragning mellan kommunerna i territorialhavettill alla delar är utklarad. Vidare är det nödvändigt vid t.ex. tillståndsgivningtill etablering i zonen att kommuntillhörighet fastställs. 6.3 : Eftersom svensklagstiftning kommer att gälla på anlagda konstgjorda öar är det viktigt attläns och kommuners ansvarsområden inom den ekonomiska zonen avgränsas för attklargöra respektive myndigheters ansvar främst inom räddningstjänstområdet. 6.4 Arbetarsskyddsstyrelsen: Styrelsen anser det varabetydelsefullt att svensk lag skall tillämpas på konstgjorda öar, anläggningaroch konstruktioner samt i förekommande fall inom säkerhetszonen. Det ärviktigt att arbets- 99 miljölagen kan bli tillämplig liksomarbetarskyddsstyrelsens föreskrifter. 6.5 : Enligt promemorians förslag kommer Prop. 1992/93:54 kommunerna att få ansvaret för räddningstjänsten på konstgjorda öar och Bilaga 3 andraanläggningar samt i säkerhetszonen om högst 500 meters radie utanför anläggninginom den ekonomiska zonen. Ett sådant ansvar är enligt styrelsens mening interimligt eller praktiskt och ekonomiskt genomförfart. Detkan inte ligga i räddningstjänstlagstiftningens intentioner att en enskildkommun skall göra räddningsinsatser till havs vare sig innanför eller utanförSveriges territorialgräns. Däremot kan - och bör - staten utnyttja enskildakommuners räddningstjänst för här avsett ändamäl men dä på ren entreprenadbasis.Vid tillståndsgivningen bör krävas att ägaren eller innehavare av här berördaanläggningar själv skall svara för beredskap och insatser för räddningstjänstpå berörd anläggning. 6.6 Gotlandskommun: I 17 § av förslaget sägs att svensk lag skall tillämpas på konstgjorda öar, anläggningar, konstraktioner och inom säkerhetszoner. Efter en redogörelse om hur diskussionen var vid införandet av kontinental sockellagen kommer utredarna fram till att en sådan uppräkning görs i konti nentalsockellagen av de lagar som ej skall vara tillämpliga på anläggningar enligt den lagen inte låta sig göras i lagen om den ekonomiska zonen. Detta med hänsyn till de svärigheter som finns för att förutse vilka verksamheter som blir aktuella. Till följd av detta synsätt har man inte heller lagt ner nägon möda på att utreda vilka effekter och vilken myndighet som berörs av svensk lags tillämpning på dessa platser. Detta har överlämnats åt framtiden att ut visa. Det enda som angetts berör räddningstjänstlagens bestämmelser. Här anges på s. 90 följande "Kommunerna kommer att ha ansvaret för den kom munala räddningstjänsten även på anläggningar och i säkerhetszoner inom den ekonomiska zonen". Denna anmärkningsvärda slutsats går inte att hitta stöd för i räddningstjänstiagen där det endast anges att kommunen svarar för räddningstjänsten inom konununen och att den kommunala räddningstjänst planen skall innehålla uppgifter om hamnar och deras gränser i vattnet. I den räddningstjänstplan som upprättats av har i vart fall inte ansvarsområdet utsträckts till att omfatta den del av havet som den ekono miska zonen avses omfatta. Ingetsägs heller om den hälso- och sjukvård som styrs av svensk lag med enansvarsfördelning som anknyter till den kommunala självstyrelsen och kommunensterritorium (Gotiands kommun ingår inte i något landsting.) Likadant ärförhållandet för den kommunala verksamhet. Skall dessakommunala angelägenheter även utsträckas på samma sätt som räddningstjänstenspåstådda tillämpning eller skall den princip råda som angetts förmiljöskyddslagen och naturresurslagen. Detta behöver belysas ytterligare. Detframlagda lagförslaget innehåller flera oklarheter som kräver ytterligareutredning innan förslaget kan upphöjas till lag. Ytterligare belysning behövsav kostnadsaspekterna och deras fördelning för övervakning och tillsyn,kompetens- och ansvarsfördelningen mellan statliga och kommunala myndigheter ifrågor som kan påverka den kommunala verksamheten. vill härvidframhålla att en kostnadsövervältring pä kommunerna inte kan accepteras. 6.7 kommun:Enligt förslagets 17 § skall kommunerna ha ansva- Prop. 1992/93:54 ret förden kommunala räddningstjänsten även på anläggningar och i säker- Bilaga 3hetszoner inom den ekonomiska zonen. framhåller på detbestämdaste att kostnaden för denna räddningstjänst ej skall drabba en kommunutan skall bekostas av antingen anläggningens ägare eller staten. 7.1 Kammarrätteni : Lagrummet innebär att, förutom böter, även fangel.sekan ådömas den som med uppsåt eller avoaktsamhet utan till stånd bedriver sädan verksamhet som är tillståndspliktig enligt lagen eller bryter mot föreskrifter eller villkor som meddelats med stöd i lagen. Enligt havsrättskonventionen får inte fängelse ådömas för dessa överträdelser. Den föreslagna 18 § står således inte i överenskommelse med konventionen och kan därför inte gälla när blir bundet av konventionen. För att till lämpningen av straffbestämmelsen i praktiken inte skall komma att strida mot konventionen har i promemorian uttalats att de inte annat än i undan tagsfall bör komma i fräga att döma till fängelse när en överträdelse har för övats av en utlänning. En sådan lagstiftningsteknik kan inte godtas. Det bör inte heller förekomma att samma lagbestämmelser tillämpas olika med av seende på svenskar och utlänningar. Kammarrätten föreslär att lagrammet redan från början bringas i överensstämmelse med konventionen. Vadgäller straffbestämmelsen i 18 § 2 för den som bryter mot föreskrifter ellervillkor som meddelats med stöd av 2,4,6 eller 7 § vill dorastolen ytterligareframhålla. Enligt svensk rätt gäller som huvudprincip att vite inte får sättasut när straff kan ådömas för förfarande som förelägggandet skulle avse. Denaktuella bestämmelsen skulle därför kunna medföra att ett angelägetvitesföreläggande enligt 12 § inte skulle kunna meddelas. Jfr t.ex. Lavin,Viteslagstiftningen s. 81 - 89, särskilt s. 86 f. Detta är otillfredsställande.Bestämmelsen bör därför förses med ett tillägg av innebörd att ansvar dock inteskall utkrävas, om gärningen omfattas av ett vitesföreläggande enligt 12 §samma lag. 7.2 Riksåklagaren:Konventionen upptar ett (kroppsstraff) när det gäller utländska medborgare. Enligt utredningens me ning har , vid enbart ett inrättande av en ekonomisk zon, inte skyldig het att "...i varje enskild detalj ..." i lagstiftningen följakonventionens regler (s. 69). Det anges vidare att det "är givet att utlänningar i praktikeninte skall få ådömas ett frihetsstraff i ett läge då tillträder havsrättskonventio nen och denna trätt i kraft" (s. 69). I promemorian anges vidare att"med hänsyn till vad som föreskrivs i artikel 230 i havsrättskonventionen"...bör det dock inte komma ifråga att annat än i undnatagsfall döma till fängelse när en överträdelse har förövats av en utlänning" (s. 91). Den nuföreslagna ordningen är alltför oklar för att kunna accepteras. Nägotundantag har inte gjorts för ringa brott. Det bör övervägas om rent bagatellartadeöverträdelser av föreskrifter bör föranleda straffansvar. Genom att ha engemensam straffskala med fängelse som påföljd ges intemöjlighet att utfärda straffföreläggande vid erkända överträdelser av Prop.1992/93:54 mindre allvariig art. Ipromemorian anges inte vilka kostnader som kan uppstå vid en lagstiftning avnu föreslagna ordning. För åklagarväsendet kan allmänt sägas att arbetsläget ärsä ansträngt att det framstår som betänkligt att tillföra ytterligareuppgifter utan motsvarande resursförstärkning. Det kan enligt min meningfinnas skäl att överväga om straffbestämmelser överhuvudtaget är nödvändigaeller om det skulle räcka med ett administrativt sanktionssystem. 7.3 Regionåklagarmyndigheteni : Att fängelse ingår i straffskalan är enligt min mening välmotiverat. Det ger inte bara fördelar ur utredningstek nisk synpunkt utan jag tror dessutom att risken av ett fängelsestraff är det enda som kan verka avhållande när det gäller brott mot bestämmelserna. Enbartböter som påföljd leder lätt till att straffet kalkyleras in som en eventuellkostnad i den ekonomiska verksamheten. Som arbetsgrappen framhåller kan det,mot bakgrund av artikel 230 havsrättskonvention, bara i undantagsfallbli aktuellt att döma till fängelse när en överträdelse har förövats av enutlänning. Eftersom jag har svårt att tänka mig att våra domstolar skulleutmäta olika straff bara på grand av nationalitet tror jag att det finnsanledning att räkna med att normalpåföljden stannar vid böter. P.g.a. vad jagnyss anfört tror jag därför att kriminaliseringen bara kommer att ha enbegränsad betydelse för efterlevnaden av lagen.