prop · GF03173 · 1992-01-01 00:00:00 — I propositionen redogörs för den lokala djurskyddstillsynen. Vidare föreslås att de krav som ställs på djurhållningen när det gäller djur inom husdjurskötseln skall omfatta också djur som föds upp eller hålls för att användas i tävlingar. Därmed kommer skötselföreskrifter att kunna meddelas också för sådana djur. Djurskyddslagen bestämmelse om förbud att ha hand om djur skärps. Från förbud undantas bara sådana fall då det kan antas att missförhållandena inte kommer att upprepas. Vidare görs en ändring i fråga om beslutsordningen vid omhändertagande av djur. Enligt de regler som gäller skall alltid redan i beslutet om omhändertagandet avgöra om djuret skall säljas eller avlivas. Ändringen gör det möjligt för att i ett särskilt beslut ta ställning till hur det skall förfaras med djuret. Det krav som ställs är att beslutet skall fattas . Försöksverksamheten med ökade kommunala befogenheter vid tillsyn enligt djurskyddslagen förlängs till utgången av . Lagändringarna föreslås träda i kraft . Lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534) Härigenom föreskrivs att 4, 29, 34 och 39 §§ djurskyddslagen (1988:534) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Djur som föds upp eller Djur som föds upp eller hålls för produktion av hålls för produktion av livsmedel, ull, skinn eller livsmedel, ull, skinn eller pälsar skall hållas och pälsar eller för att skötas i en god användas i tävling skall djurmiljö och på ett hållas och skötas i en sådant sätt att det god djurmiljö och på ett främjar deras hälsa och sådant sätt att det ger dem möjlighet att bete främjar deras hälsa och sig naturligt. ger dem möjlighet att bete sig naturligt. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, jordbruksverket får meddela ytterligare föreskrifter om hur sådana djur skall hållas och skötas. får skall meddela meddela förbud att ha hand förbud att ha hand om djur om djur eller ett visst slag eller ett visst slag av djur av djur för den som för den som 1. inte följer ett beslut som en tillsynsmyndighet har meddelat enligt 26 § och som är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt, 2. allvarligt har försummat tillsynen eller vården av ett djur, eller 3. har misshandlat ett djur. Förbud skall inte meddelas, om det kan antas att ett upprepande inte kommer att inträffa. Om den mot vilken förbudet riktas är ägare av djuret, får dessutom ålägga honom att göra sig av med det och förbjuda honom att skaffa djur över huvud taget eller ett visst slag av djur. Förbudet kan avse eller gälla tills vidare. När När beslutar om omhändertagande beslutar om omhändertagande av djur, skall det i beslutet av djur, skall fastställas om djuret skall säljas eller avlivas. fastställa om djuret skall säljas eller avlivas. Om har beslutat att djuret skall säljas och om det visar sig att beslutet inte kan verkställas, får i stället besluta att djuret skall avlivas. Djuret skall avlivas eller säljas genom polismyndighetens försorg. Beslut som avses i 29, 31 och Beslut som avses i 29, 31, 32 32 §§ gäller och 34 §§ gäller , om inte , om inte myndigheten bestämmer myndigheten bestämmer något annat. En myndighet får i annat fall bestämma att ett beslut skall gälla även om det överklagas. Denna lag träder i kraft . Lag om fortsatt giltighet av lagen (1986:99) om försöksverksamhet med ökade kommunala befogenheter vid tillsyn enligt djurskyddslagen (1988:534) Härigenom föreskrivs att lagen (1986:99) om försöksverksamhet med ökade kommunala befogenheter vid tillsyn enligt djurskyddslagen (1988:534)1, som gäller till utgången av år 19922, skall fortsätta att gälla till utgången av . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , , , , , P. , Proposition om tillsyn enligt djurskyddslagen, m.m. 1 Ärendet och dess beredning Genom beslut gav regeringen lantbruksstyrelsen (numera ) i uppdrag att bl.a. redovisa hur den lokala djurskyddstillsynen anordnats. Redovisningen skulle innefatta en utvärdering av tillsynen och styrelsen skulle även ge förslag till de eventuella ytterligare åtgärder som kunde anses erforderliga för att bedriva en effektiv tillsyn. har redovisat uppdraget i jordbruksverkets rapport (1992:3) Tillsyn enligt djurskyddslagen 1991. Till protokollet i detta ärende bör fogas de förslag i fråga om författningsändringar som läggs fram i rapporten som bilaga 1. Rapporten har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet som bilaga 2. Regeringen uppdrog åt lantbruksstyrelsen att utvärdera och utarbeta ett förslag till ett sammanhållet program för hästavel, hästuppfödning och hästsport samt utbildning och forskning inom området. lämnade lantbruksstyrelsen vissa förslag i sin rapport (lantbruksstyrelsens rapport 1991:4). Rapporten har inte remissbehandlats. I samband med de särskilda undersökningarna av tillsynen har det uppmärksammats att ändringar i vissa av djurskyddslagens bestämmelser behövs. Det gäller vilka djurskyddskrav som bör kunna ställas på hästhållningen, utformningen av bestämmelsen som reglerar förbud mot fortsatt djurhållning och beslutsordningen vid omhändertagande av djur. Regeringen beslutade att inhämta lagrådets yttrande över förslag till ändringar i de hänseenden jag nu nämnt. Det till lagrådet remitterade lagförslaget bör fogas till protokollet som bilaga 3. Lagrådet har yttrat sig över förslaget. Yttrandet bör fogas till protokollet som bilaga 4. Lagrådet har av redaktionella skäl förordat att en av bestämmelserna i förslaget ges en ändrad lydelse. Jag har biträtt vad lagrådet förordat. I det följande lämnar jag först en redogörelse för den utvärdering som gjorts av djurskyddstillsynen. Jag behandlar därefter dels de lagstiftningsfrågor som rör djurskyddslagen, dels frågan om en förlängning av försöksverksamheten med ökade kommunala befogenheter vid djurskyddstillsyn. antog ett förslag från regeringen om en ny djurskyddslag (prop. 1987/88:93, JoU 22, rskr. 327) som trädde i kraft . Lagen ersatte lag om djurskydd. Som framhölls i regeringens proposition riktades mycket kritik mot den dåvarande djurskyddstillsynen. Framför allt kritiserades miljö- och hälsoskyddsnämndernas lokala tillsyn. Det gjordes bl.a. gällande att nämnderna inte hade tillräckliga resurser och tillräcklig kompetens för tillsynen. Enligt 24 § djurskyddslagen (1988:534) utövar jordbruksverket den centrala tillsynen över efterlevnaden av lagen och, om inte annat är angivet, av de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. samordnar övriga tillsynsmyndigheters verksamhet och lämnar vid behov råd och hjälp i denna verksamhet. Den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet utövar tillsynen inom kommunen om inte regeringen föreskrivit att tillsynen skall utövas på något annat sätt. Tillsynen i övrigt skall utövas av den eller de myndigheter som regeringen bestämmer. skall på begäran lämna den hjälp som behövs vid tillsynen. Frågan om tillsynen över djurskyddet fick emellertid inte sin slutgiltiga lösning genom den nya lagen. Regeringen gav därför lantbruksstyrelsen i uppdrag att utreda hur tillsynen enligt lagen skulle ordnas och förstärkas. Styrelsen redovisade sitt arbete i lantbruksstyrelsens rapport (1988:9) Tillsyn enligt djurskyddslagen. Av lantbruksstyrelsens rapport framgick att ambitionsnivån och kvaliteten när det gällde tillsynen varierade avsevärt mellan kommuner. Miljö- och hälsoskyddsnämnderna har omfattande tillsynsuppgifter enligt flera olika lagar och djurskyddet är bara en del av det som faller inom nämndens ansvarsområde. Att djurskyddstillsynen var otillräcklig i många kommuner berodde enligt lantbruksstyrelsen på att nämnderna prioriterade den lågt. Detta medförde att otillräckliga resurser avsattes för tillsynen och att i vissa fall kompetensen hos den inspekterande personalen var bristfällig. har efter förslag från regeringen beslutat om åtgärder för att förstärka och förbättra tillsynen enligt djurskyddslagen (prop. 1989/90:118, JoU23, rskr. Åtgärderna innebär ökade krav på tillsynsresurser hos nämnderna, en bred satsning på information om lagstiftningen, förbättrad utbildning av den befintliga tillsynspersonalen och att centrala riktlinjer ges för tillsynsarbetet. I propositionen framhölls att det är ett grundläggande krav att tillsynen ges tillräckliga resurser genom att personal finns tillgänglig för uppgiften. Detta innebär att varje kommun måste ha tillgång till tillsynsmän för djurskyddet. Så många tillsynsmän måste finnas att tillsynen verkligen blir genomförd på ett bra sätt. I propositionen framhölls betydelsen av att personalen är tillräckligt kvalificerad och att basen för en god tillsyn är utbildning och information. För att genomföra detta beslöts att miljö- och hälsoskyddsnämnderna skall ha tillgång till djurskyddsutbildad personal i den omfattning som krävs för en tillfredsställande tillsyn, att kommunen skall få besluta om avgifter för tillsynen, och att krav skall kunna ställas på att skötselråd skall lämnas vid yrkesmässig försäljning av sällskapsdjur. Vidare beslöts att vissa insatser borde göras för att öka kunskaperna om djurskyddet dels hos befintlig tillsynspersonal, dels i utbildningen av tillsynspersonal. Vidare framhölls i propositionen att tillsynen över djurskyddet inom bl.a. animalieproduktionen borde ges en ny huvudinriktning. Därför borde ökade insatser göras i fråga om riktad tillsyn och projektverksamhet. En grundförutsättning för detta skall vara möjligt är att miljö- och hälsoskyddsnämnderna vet vilken djurhållning som finns inom kommunen. Det angavs därför vara av stor betydelse att miljö- och hälsoskyddsnämnderna har en förteckning över viktigare tillsynsobjekt. Utan en sådan förteckning saknas det underlag som behövs för en effektiv verksamhetsplanering. Nämnderna borde också i ökad omfattning anlita veterinär vid verksamhetsplanering och för tillsynen. Som exempel angavs ärenden som rör omhändertagande av djur, när det i övrigt finns anledning att befara missförhållanden eller när det annars finns särskilda skäl att anlita veterinär sakkunskap. I riksdagsbeslutet anfördes att det är mycket angeläget att en fungerande djurskyddstillsyn kommer till stånd och att fortsatta brister i detta hänseende blir avhjälpta. Enligt mening borde djurskyddstillsynens utformning och innehåll utvärderas. Regeringen borde därefter återkomma till med en redogörelse för hur den lokala djurskyddstillsynen anordnats och vid behov lämna förslag om de ytterligare åtgärder som kunde anses erforderliga. Genom beslut gav regeringen lantbruksstyrelsen i uppdrag att redovisa hur den lokala djurskyddstillsynen anordnats. Redovisningen skulle särskilt belysa djurskyddstillsynens utformning och innehåll samt tillämpningen av djurskyddslagens bestämmelser om förbud att ha hand om djur och omhändertagande av djur. Redovisningen skulle innefatta en utvärdering av tillsynen och verket skulle även ge förslag till de eventuella ytterligare åtgärder som kunde anses erforderliga för att bedriva en effektiv tillsyn. har redovisat uppdraget i jordbruksverkets rapport (1992:3) Tillsyn enligt djurskyddslagen 1991. genomförde jordbruksverket en enkätundersökning riktad till samtliga kommuners miljö- och hälsoskyddsnämnder. Av landets totalt 284 kommuner besvarade 277 enkäten. har i samarbete med centrala försöksdjursnämnden gjort en enkät bland de fjorton kommuner som har försöksdjurstillsyn. Samtliga kommuner besvarade enkäten. 2.2 Den nuvarande lokala djurskyddstillsynen l992 har kommunerna en ökad frihet att organisera sin nämndverksamhet. Detta har lett till att miljö- och hälsoskyddsnämnden i ett antal kommuner slagits ihop med en eller flera andra nämnder. Ansvaret för djurskyddstillsynen har därför i samband med omorganisation av nämndverksamheten i vissa kommuner flyttats över till andra nämnder. Drygt tre fjärdedelar av de 277 kommuner som besvarat jordbruksverkets enkät har dock angett att djurskyddstillsynen även i fortsättningen kommer att ligga kvar på miljö- och hälsoskyddsnämnden. I en fjärdedel av kommunerna har ansvaret flyttats över till någon annan nämnd, i flertalet av dessa till en sammanslagen bygg- och miljönämnd. Men även sammanslagna miljö- och räddningsnämnder eller bygg-, räddnings- och miljönämnder liksom miljö-, bygg-, räddnings- och trafiknämnder förekommer. I ett par kommuner har ansvaret för djurskyddstillsynen överförts till kommunstyrelsen resp. kommundelsnämnden. Drygt tre fjärdedelar av de kommuner som svarat på enkäten har angett att djurskyddstillsynen utövas av miljö- och hälsoskyddsinspektörer som, förutom djurskyddstillsynen, även har andra arbetsuppgifter. Nästan en tredjedel av kommunerna har anställt en särskild djurskyddsinspektör. Det innebär att jämfört med har ytterligare 25 kommuner anställt en särskild djurskyddsinspektör. Några kommuner har redovisat att de har både särskild djurskyddsinspektör och miljö- och hälsoskyddsinspektör som utövar djurskyddstillsynen. Av jordbruksverkets redovisning kan dock inte utläsas hur många det är. I 16 kommuner utövas djurskyddstillsynen av kommunala förtroendemän. Endast 20 kommuner har tillsynsman tillsammans med annan kommun. var det 24 kommuner som hade tillsynen organiserad på det sättet. har rekommenderat några kommuner att anställa gemensam djurskyddspersonal. Att detta inte har gett resultat kan enligt jordbruksverket bero på svårigheter att lösa anställningsformen när flera kommuner skall dela på en tjänsteman. Nästan en tredjedel () av de som ansvarar för tillsynen har genomgått någon form av utbildning i djurskydd. Det är dock mycket stor efterfrågan på fort- och vidareutbildning i djurskydd. De djurskyddskurser som genomförs i , anordnade av och , har inte kunnat bereda plats för alla som vill utbildas. Det är 111 miljö- och hälsoskyddsinspektörer som utövar djurskyddstillsyn, som saknar tillläggsutbildning i djurskydd. bedömer dock att kompetensen hos tillsynspersonalen kommer att förbättras allt eftersom befintliga djurskyddstillsynsmän bereds tillfälle till utbildning. Av enkätsvaren framgår att antalet timmar som ägnas åt djurskyddstillsynens praktiska del l988 har ökat i en fjärdedel av kommunerna och är oförändrad i hälften. I knappt en tiondel av kommunerna har tiden minskat. Av svaren framgår också att av kommunerna inte bedriver någon djurskyddstillsyn alls. Nästan hälften () av kommunerna anser att djurskyddstillsynen förstärkts sedan den l juli l988. Förstärkningen har bl.a. skett genom att mer personal har anställts. Personalen har också fått ytterligare utbildning och fortbildning och det har avsatts mer resurser till djurskyddstillsyn. I drygt en fjärdedel av kommunerna () har avgifter för djurskyddstillsynen införts. Avgifter har dels införts som fasta årsavgifter, dels som besöks- eller timavgifter. Kombinationer av olika avgifter förekommer. Register över anläggningar med yrkesmässig djurhållning finns i 201 av de 273 kommuner som besvarat frågan om de har register över samtliga sådana anläggningar. Utomstående expertis anlitas i stor utsträckning vid djurskyddstillsynen. Framför allt anlitas distriktsveterinärer och länsveterinärer. Dessutom sker samverkan med andra veterinärer och med bl.a. , länsstyrelsernas lantbruksenheter, andra kommuners djurskyddsinspektörer, och Ridfrämjandet. Samverkan och samråd med distriktsveterinär och med länsveterinär sker i stor utsträckning när det gäller ovanlig och komplicerad djurhållning samt vid vanvård. I viss mån deltar länsveterinären även i planeringen av djurskyddstillsynen. Samverkan med andra kommuners djurskyddsinspektörer sker framför allt i form av regelbundna samråd. har i ett cirkulär till kommunerna rekommenderat att rätten att fatta vissa beslut delegeras. De beslut som avses är beslut i fråga om tillstånd för viss yrkesmässig djurhållning, begäran om polishandräckning vid tillsynen, föreläggande och förbud, omhändertagande av djur, undantag från kravet på betesgång för vissa nötkreatur och godkännande av lokaler för yrkesmässig handel med sällskapsdjur. Delegering är dock inte genomförd i så stor omfattning som förbundet önskat. Det är enligt förbundet särskilt angeläget att beslut om omhändertagande enligt 32 § djurskyddslagen och beslut om polishandräckning enligt 24 § djurskyddslagen delegeras. Dessa beslut är i de allra flesta fall så brådskande att miljö- och hälsoskyddsnämndens sammanträde inte kan inväntas för att beslut skall fattas. anser också att det är angeläget att fortsätta att verka för att delegering av dessa beslut genomförs. Tillsyn av olika typer av djurhållning Endast 7 av de kommuner som har besvarat enkäten har uppgivit att de har bedrivit riktad tillsyn av tävlingshästar under träning, medan 36 kommuner har uppgivit att de har bedrivit tillsyn av uppstallade tävlingshästar. Tillsyn av vilthägn har bedrivits av 35 kommuner. Riktad tillsyn av djurparker har bedrivits av 21 kommuner. Djurparker finns enligt jordbruksverkets register i 39 kommuner. Riktad tillsyn av cirkusar har bedrivits av 55 kommuner. När det gäller försöksdjurstillsynen framgår av svaren på den enkät som riktats till de 14 kommuner som har försöksdjurstillsyn att det på många håll är problem med information till miljö- och hälsoskyddsnämnden om vilka försök som pågår. Dessutom anser sig personalen på miljöförvaltningarna ha för liten utbildning om försöksdjurshållning. har för avsikt att se över försöksdjurstillsynen ytterligare. Verket avser att i samråd med centrala försöksdjursnämnden undersöka möjligheten att anordna sammankomster med tillsynspersonalen dels för utbildning, dels för utbyte av erfarenheter. Befogenhet att fatta vissa beslut enligt djurskyddslagen Beslut enligt djurskyddslagen om förbud att ha hand om djur (29 §), omhändertagande av djur (31 och 32 §§) och tillstånd för ägaren att förfoga över omhändertagna djur (33 §) fattas av . Drygt hälften () av de tillfrågade kommunerna anser att dessa befogenheter i stället skall ankomma på kommunen, medan anser att nuvarande ordning bör behållas. I samband med försöksverksamheten med ökad självstyrelse, det s.k. frikommunförsöket, har försökskommunerna getts ökade befogenheter vid tillsyn enligt djurskyddslagen. Försöksverksamheten på detta område innebär bl.a. att den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet i försökskommunerna har samma befogenheter som att i vissa situationer meddela förbud att ha hand om djur och besluta att djur skall omhändertas (29, 31, 32 §§ djurskyddslagen). Av enkätsvaren framgår att endast 4 av de 28 frikommuner som besvarat enkäten har utnyttjat de ökade befogenheterna. Enligt jordbruksverkets bedömning kan det ha sin förklaring i att flera har blivit frikommuner. Det är enligt verket nödvändigt att förbättra informationen till frikommunerna om vilka befogenheter och skyldigheter de har. Av jordbruksverkets rapport framgår att ambitionsnivån och kvaliteten när det gäller tillsynen fortfarande varierar mellan kommuner. Tillsynen är mycket olika i skilda kommuner och flera kommuner saknar alltjämt djurskyddsutbildad personal i den utsträckning lagstiftningen kräver. Nästan hälften av kommunerna anser dock att djurskyddstillsynen förstärkts sedan den nya djurskyddslagen trädde i kraft . Det är också jordbruksverkets uppfattning att djurskyddsfrågorna fått en större genomslagskraft och att större förståelse och intresse för tillsynsfrågorna nu visas från kommunerna. anger i sitt yttrande att det finns anledning att betona den positiva utveckling som djurskyddstillsynen haft . Bl.a. har nästan hälften av kommunerna förstärkt djurskyddstillsynen och betydligt mer tid och resurser läggs numera på tillsynen. Förbundet delar således inte den kritik som i rapporten riktas mot miljö- och hälsoskyddsnämndernas sätt att sköta djurskyddstillsynen, men förbundet är dock medvetet om att det är önskvärt att djurskyddstillsynen förbättras ytterligare i en del kommuner. Av jordbruksverkets rapport framgår att nära hälften av kommunerna anser att djurskyddstillsynen förstärkts. Vidare framgår att intresset för djurskyddsfrågor i kommunerna har ökat. Det visar att utvecklingen går åt rätt håll. Det är dock enligt min mening angeläget att ytterligare förbättra djurskyddstillsynen. För att uppnå detta anser jag att det är av avgörande betydelse att kommunerna är informerade om lagstiftningen och om vilken roll nämnderna har som tillsynsmyndighet och om de krav som ställs på nämnderna i det hänseendet. har här en mycket viktig uppgift att fylla. Verkets planering av verksamheten på central nivå är således en nödvändig förutsättning för att tillsynen skall fungera i praktiken. Lantbruksstyrelsen gav ut en handbok i djurskydd, 1, för miljö- och hälsoskyddsnämndernas tillsynsverksamhet. I handboken finns bl.a. riktlinjer för tillämpningen av djurskyddslagen. Boken tar bl.a. också upp den formella hanteringen av tillsynsärenden och det bör leda till en enhetlig tillämpning av djurskyddslagen ute i de olika kommunala nämnderna. Enligt min mening är den typen av åtgärder ett viktigt led i arbetet med att förbättra djurskyddstillsynen. ger en bra information till kommunerna om lagstiftningen. är boken avsedd att vara ett stöd för och underlätta arbetet för den personal som skall se till att gällande djurskyddsbestämmelser efterlevs på ett tillfredsställande sätt. åtog sig i samband med regeringens proposition om tillsyn enligt djurskyddslagen att på olika sätt aktivt arbeta för att förbättra tillsynen. Förbundet organiserade därför en djurskyddsgrupp för att samordna frågor om djurskydd och djurskyddstillsyn på det lokala planet. har i sitt yttrande angett att förbundet har för avsikt att tills vidare behålla denna djurskyddsgrupp. Djurskyddsgruppen skall bidra med underlag som gör det möjligt att effektivisera tillsynen. Arbetet skall bedrivas i samarbete med jordbruksverket och kommer att koncentreras på praktiska frågor, såsom utveckling av samarbetsformer mellan veterinärorganisationen, djurhälsovården och kommunerna. Avsikten är bl.a. att koncentrera resurserna till de angelägnaste tillsynsobjekten. Utbildningsinsatser är ett annat samarbetsområde, liksom att utveckla bedömningsgrunder för vad som är bra respektive dåligt skötta eller vanvårdade djur. har påbörjat samarbetet med kommunförbundets djurskyddsgrupp. Bildandet av och arbetet i djurskyddsgruppen är enligt min mening mycket positivt. Genom arbetet understryks vikten av en bra djurskyddstillsyn som gruppen kan utgöra ett organ för de olika kommunerna att ta upp viktiga frågor av gemensamt intresse för att förbättra tillsynen. bedömer att gruppen blir ett bra samarbetsorgan där verket fortlöpande kan informera kommunerna om frågor som berör djurskyddstillsynen. kan särskilda problem i enskilda ärenden och gemensamma frågeställningar diskuteras. Resultaten av den genomförda enkäten kommer att bli föremål för en ytterligare fördjupad analys av jordbruksverket tillsammans med kommunförbundets djurskyddsgrupp. Enkätsvaren kommer att utgöra ett värdefullt underlag för riktade informations- och stödinsatser till kommunerna. Genom att så gott som samtliga kommuner besvarat enkäten finns nu ett mycket brett och detaljerat underlagsmaterial för att kunna förbättra bl.a. informationen till kommunerna. planerar att genom olika insatser öka förståelsen för djurskyddsfrågorna hos kommunerna. Särskilda informationsinsatser kommer att sättas in i fråga om de tillämpningsföreskrifter för befintliga stallar för lantbrukets djur som träder i kraft . Mot bakgrund av det pågående arbetet inom kommunförbundet och hos jordbruksverket bedömer jag att det kommer att finnas en god grund för att ytterligare förbättra djurskyddstillsynen. Jag ser det som angeläget att de möjligheter till effektivisering och förstärkning av tillsynen som ligger i samarbete och samordning mellan olika tillsynsmyndigheter och olika veterinärkategorier tillvaratas.