prop · GG0389 · 1992-12-31 00:00:00 — Enligt7 kap. 1 § andra stycket aktiebolagslagen är det tillåtet att förvärva egnaaktier vid övertogande av affårsrörelse. Ett fall när övertogande avaffärsrörelse sker är vid fusion. Om det övertagande bolaget är dotterbolagtill det överlåtande bolaget kan det korama att bli ägare till egna aktier.Förvärvad aktie skall avyttras så snart det kan ske uton förlust eller efter förvärvet. Tillstånd att behålla aktieraa kanges. Motsvarande bestämmelse i6 kap. 9 § medger inte irmehav av egna aktier efter övertagande avaffårsrörelse. Eftersom avtol i strid raot förbudet att äga egna aktier ärogiltiga enligt huvudregeln bör besfemmelsen kompletteras för att inteoraöjliggöra en fusion där ett dotterbolag, som är bankaktiebolag, överfer sittmoderbolag. Förvärvad aktie bör avyttras . 1 praktiken torde de egnaaktiema kurma utgöra fusionsvederlag vilket skall utges till det överlåtandeföretogeto aktieägare. Därmed blir irmehavet av egna aktier kortvarigt. Detbör, enligt min mening, i 6 kap. 9 § tos in en bestämmelse som tillåter ettvid en fusion övertogande bankaktiebolag att inneha egna aktier till dessfusionsvederlaget skiftoto. 1fallet med fusion genom kombination skall de fusionerande bolagen upplösas utonlikvidation. Därefter skulle oktroj för den nybilcfede banken beviljas. Det tersig främmande att kunna begagna den möjligheten när ett av de i fusioneningående bolagen inte är bank. Skäl saknas därför att införa motsvarandemöjlighet till fusion mellan bankaktiebolag och allmänt aktiebolag i fallet medfusion genom kombination. Genomen följdändring i aktiebolagslagen bör besfemmelsema i 11 kap. görastillämpliga på en fusion i vilken ett allmänt aktiebolag går upp i ettbankaktiebolag. 1 derma fråga har jag samrått med chefen förJustitiedepartementet. pågår en översyn av bestäraraelsema om bl.a. förvärv avegna aktier och fusioner av aktiebolag. Härvid tos hänsyn till EG:sbestämmelser i de s.k. andra och tredje bolagsdirektiven (77/91/EEG och78/855/EEG). Som en följd av detto kan även de aktuella resilema ibankaktiebolagslagen komma att ändras. Mittförslag: Ett bankaktiebolag som har övertagit ett armat bankaktiebolags rörelsefår, om det överlåtande bolaget uppkommit vid ombildning enligt 8 kap.sparbankslagen (1987:619), efter tillstånd av använda ordetsparbank i sin firma. Promemoriansförslag överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstansernaläranar förslaget utan erinran. Skälenför mitt förslag: Enligt 6 kap. 2 § BRL får ett bankaktiebolag sora harövertogit en sparbanks rörelse vid ombildning enligt 8 kap. sparbankslagen,efter tillstånd av , använcfe ordet sparbank i sin firma.Besfemmelsen infördes sora ett led i den lagstiftning som gjorde det raöjligtför sparbank att byto asscxiationsform till bankaktiebolag. Motivet tillbesfemmelsen var att de till bankaktiebolag ombilcfede sparbankeraa bedömdes haett berättigat intresse av att, tillsammans med de kvarvarande sparbankeraa,ufet kunna framsfe som ett samlat altemativ på raarknaden, oberoende av denasscxiationsforra i vilken verksamheten bedrivs (prop. 1990/91:136 s. 24). Inomsparbankssektom pågår en forteatt omstrakturering av verksaraheten. Nuplaneras att de dotterbanker som ingår i Sparbanksgrappen skall fiisionerastill en enda bank med arbetenainnet . Eftersom avsiktenför närvarande inte är att den nya banken vid fusionen skall överto någonsparbanks rörelse vid ombildning enligt 8 kap. sparbankslagen, så hindrarlagstiftningen att den nya banken använder ordet sparbank i sin firma. Av samma skäl sora de tillbankaktiebolag orabilcfede sparbankeraa fick möjlighet att använda ordetsparbank i sin firma, bör denna möjlighet uteträckas till att gälla ettbankaktiebolag som övertogit ett sådant bankaktiebolags rörelse vare sigövertogandet sker genom fiision eller direkt förvärv. På sarama sätt somtidigare måste emellertid en koppling till ägandet göras för att tillsfendskall ges. Det bör förateättos att bankaktiebolaget ingår i sparbankssektora.Skulle bankaktiebolaget till av röstetolet komma att ägas av andraän sparbanker eller sådana stiftelser som anges i 8 kap. sparbankslagen och avandra organisatoriska eller marknadsmässiga skäl ej längre ha stork anknytningtill sparbankssektora bör rätten för bankaktiebolaget att använcfe ordetsparbank i sin firma omprövas. Deteamma gäller om bankaktiebolaget ingår i enkoncera och moderbolaget till av röstetolet kommer att ägas avandra än sådana stiftelser eller sparbanker eller på annat sätt förlorar sinstorka anknytning till sparbankssektora. Jag har i denna fråga samrått medchefen för . 6.4 Bankaktiebolagsförvärv av aktier i moderbolag Mittförslag: Bankaktiebolag ges rätt att som säkerhet för kredit som pant ta emotinte bara en mindre del egna aktier utan även, i motsvarande mån, aktier ibankens moderbolag. Promemoriansförslag överensstämmer med mitt. Remissinstansernalämnar förslaget uton erinran. Skälen för mitt förslag:Goto Bank har i skrivelser och hemställt omändring av 6 kap. 9 § . Enligt ändringsförslagen i skrivelserna börbankaktiebolag ges rätt att, i samma omfattningsom gäller för egna aktier, förvärva och to eraot sora-pant aktier imoderbolaget. 6 kap. 9 § reglerarett bankaktiebolags förvärv av egna aktier. 1 försto stycket stodgas att ettbankaktiebolag inte får förvärva eller som pant to emot egna aktier och att ettdotterföretog inte heller får förvärva eller som pant to eraot aktier imcxlerbolaget. I andra stycket sägs att om aktier lämnas som säkerhet förkredit och ingår som en mindre del bland dessa aktier även aktier i bankaktiebolaget,så utgör förbudet i försfe stycket inte hinder för bolaget att te emot även deegna aktieraa. Enligt föreskrifter angående tillärapningenav 6 kap. 9 § andra (tidigare tredje) stycket får det nominella värdet avde egna aktieraa inte överstiga av pantens nominella värde. De egnaaktieraa får inte heller inräknas i pantens värde, utan krediten skall, raedbeaktende av belåningskurser, anpassas till pantensbelåningsvärde i övrigt. Avparagrafens lydelse följer således att det inte finns någon raöjlighet för ettbankaktiebolag att som pant fe eraot aktier i dess moderbolag. Föreden fanns i 6 kap. 9 § ett andra stycke med en bestäramelsesom gjorde det möjligt för ett bankaktiebolag sora hade tillstånd att drivafondkommissionsrörelse att i viss begränsad omfettning förvärva egna aktier föratt underlätte sådan rörelse. 1och med införandet den av lagen (1991:981) omvärdepappersrörelse, upphävdes det då gällande andra stycket i 6 kap. 9 § BAL.1 stället infördes i 4 kap. 5 § lagen ora värdepappersrörelse en bestämmelsesom innebär att ett svenskt bankinstitut sora har tillstånd att drivavärdepappersrörelse får, trote förbudet i 6 kap. 9 § , förvärva egna aktieroch aktier i moderbolaget för att underlätfe rörelsen. Med denna lagändring harsåledes skapate en möjlighet för bankaktiebolag att, på motsvarande sätt somgäller beträffande egna aktier, förvärva aktier i moderbolaget. Enligt min mening börmotsvarande regler gälfe beträffande ett bankaktiebolags möjlighet att sorapant te emot aktier i bankens moderbolag. Jag föreslår att 6 kap. 9 § andrastycket ändras i enlighet härmed. Mittförslag: Värderingsregeln i 4 kap. 4 § 1 BRL, som innebär att en banksräntebärande obligationer vid redovisningen får tas upp till ettmedeltalsvärde, upphävs. Finansinspektionenhar i en skrivelse till den 12 febraari 1992 hemställt att4 kap. 4 § i BRL upphävs. Genora remiss har Fullmäktige i riksbank.Svenska Bankföreningen, och Föreningsbank berettetillfålle att yttra sig över innehållet i skrivelsen. 12Riksdagen 1992/93. Finansinspektionensförslag överenssfemmer med raitt. Remissinstanserna:Riksbanken tillstyrker förslaget. anför att föreningeninte har någon erinran raot förslaget. Skälenför mitt förslag: Huvudregeln för värdering av omsättningstillgångar i bokslutfinns i 14 § bokföringslagen (1976:125). Enligt denna paragraf fåromsättningstillgångar tes upp till högst det lägste av anskaffningsvärdet ochdet verkliga värdet (lägste värdete princip). Om särskilda omständigheterföreligger och det kan anses tillåtet enligt god redovisningssed fåromsättningstillgång dock tes upp över anskaffningsvärdet. Somett kompleraent till bokföringslagens värderingsregler har bankeraa möjlighetatt för vissa obligationer som utgör omsättningstillgångar utnyttja enalteraativ värderingsprincip. Besferaraelsen, som återfinns i 4 kap. 4 § I BRL,har följande lydelse. Räntebärandeobligationer som omfattes av 2 kap. 10 § förste stycket A2 och Bl får tes upptill ett värde (medeltelsvärde) som grandas på ett medeltel avemissionsräntoraa på obligationer som utfärdate avKonungariket Stedshypotekskassa, Svensk BostedsfinansieringAktiebolag och Sparbankernas Inteckningsaktiebolag och som avserkreditgivning för nyproduktion av bostäder eller, i den mån bostedslån enligtstetliga bestämmelser lämnas, för annat byggande. Medeltelet fastefells avFinansinspektionen. Obligationer får dock inte tas upp över anskaffningsvärdet. Enligtpunkt 2 i lagrammet får omsättningstillgång i övrigt tes upp överanskaffningsvärdet om förateättningama enligt 14 § fjärde stycketbokföringslagen är uppfyllda och ger tillstånd till det. Huvudsyftetmed den altemativa värderingsregeln i förste punkten är att bankema vid enhöjning av ränteläget skall kunna redovisa en mindre nedgång iobligationsportföljens bokförda värde än vad som skulle redovisats ombokföringslagens värderingsregler tillämpate. Ett motiv för att ge bankemadenna möjlighet synes ha varit att bankeraa tidigare genom bestämmelser omlikviditetekvoter tvingades ha större obligationsportföljer än man önskade.Likviditetekvotema avskaffades och har bankeraa valfrihetatt anpassa sina obligationsportföljer till önskvärd storlek. Det firms därförinte längre några motiv att upprätthålla den särskilda värderingsregeln förbankeraas obligationsirmehav. Desvenska bankeraa har, enligt uppgift från , relativt storaobligationsinnehav. Deras resultat skulle vid en kraftig höjning av de långaräntoma därför kuima påverkas avsevärt. Målsättningen bör ändå vara attresultatredovisningen för banker liksom för andra företag grandas på atttillgångama inte tes upp till värden som överskrider de marknadsmässiga. Enbartstorleken på bankemas obligationsinnehav bör inte godtes som skäl att accepteraen redovisning som avviker från vad som gäller för andra företeg. angeläget attresultetredovisningen för banker liksora för Prop. andra företeg gruncfes påenhetliga principer och på verkliga bakora- Konstraktionen raed ett schablonmässigt medeltel grancfet på flera årseraissionsräntor iimebär att bankemas resultotredovis- ningar inte rättvisandeåterspeglar de kursförändringar sora uppkommer om räntoma påobligationsmarkaderaa stiger. värderasför högt kan vidare omplaceringar inte ske med mindre förluster realiserasoch öppet redovisas. Detto iimebär risk för inlåsningseffekter ibankemas obligationsportföljer, något som skulle kunna motverka en Bankeraasobligationsportföljer omsatte efter avregleringen snabbare än tidigare vilket,allt annat lika, minskar skillnadema mellan anskaffningsvärden ochmarknadsvärden. Detto minskar effekten av en raedeltols-värdering. Behovet aven värderingsregel baserad på en raedeltolsränto bör bl.a. därför successivt haminskat över tiden. utnyttjade elva banker medelvärdesraetoden. Dessabanker undvek därraed, enligt , en nedskrivning av sinaobligationsinnehav på sammanlagt 24,8 milj. kr. Medhänsyn till det anförda föreslår jag att besfemmelsen i 4 kap. 4 § förstopunkten BRL upphävs. Detto raedför att vissa redaktionella ändringar fårföretos i bestämmelsen i övrigt. Redovisningsregleraaför såväl bankeraa sora allmänna aktiebolag kommer att ses över till följd avEES-avtolet. Av detto skäl avstod regeringen från att lägga fram förslag omavskaffande av medeltelsvärde-ringsregeln i prop. 1990/91:40 om ändradekapitelfeckningsregler med anledning av skattereformen, m.m. (prop. s. 29).Medelfelsvärderingen överensstämmer emellertid inte med allmänredovisningspraxis inom EG. Det finns därför inte någon anledning att anfe attden nu aktuella besfemmelsen skulle kvarstå efter en EG-anpassning avredovisningsregleraa. Bestämmelsen bör därför upphävas . 6.6 Aktiekapital i utländsk valuta har i en skrivelse till den 26 juni 1992hemställt att medverkar till att lagstiftningen ändras såatt det blir möjligt för bankaktiebolag cxh andra finansiella institut, somomfatfes av kapitelkrav, att emittera aktier i en annan valute än svenskakronor. Bankföreningenanför bl.a. följande. Till kommittén för översyn av aktiebolagslagen(aktiebolagskommittén, Ju 1990:08) har tilläggsdirektiv (Dir. 1991:85)utfårdate avseende möjligheten för ett svenskt aktiebolag att emittera aktier iutländsk valute. Det är emellertid inte troligt att en generell lösning föraktiebolag kan ästedkommas inom i vart fall det närmaste året. En emission iutländsk valute skulle underlätte för instituten att tillgodose sinriskkapitelförsörjning. Möjligheten att ställa ut aktier i utländsk valute ärnära förbunden med kapitelfeckningsregleraa för den finansiella sektom. Andelenvalutedenominerade belopp i de .s-ven.ska bankemas balansräkningar har ökatkraftigt sedan slutet av 1980- kankapitelfeckningsgraden variera bara som en Prop. Problemet kan lösas encfest genom en Bankaktiebolagslagenföljer i stort de regler sora gäller för allmärma aktiebolag. En särregleringfmns även för försäkringsbolag. Övriga finansiella institut följeraktiebolagslagens regler. Med hänsyn till att frågan om aktiekapitel i utländskvalute får anses vara en grandläggande aktiebolagsrättelig fråga och till attden är föreinål för utredning inom aktiebolagskommittén är det enligt minmening inte lämpligt att nu föreslå ändringar bara för bankaktiebolagen. Jagvidter därför inte någon åtgärd med anledning av skrivelse. 6.7 Ändringar med anledning av ombildningen avStadshypotek samt ändring i två lagar på försäkringsområdet 1dette ärendet ter jag slutligen upp ytterligare två ämnen. Riksdagenhar beslutet att Stedshyptek skall ombildas till ett kreditaktiebolag (prop.1991/92:119, bet. 1991/92:NU32, rskr. 1991/92:323). I samband med ombildningenskall utestående lånefordringar mot medlemmar överlåtes tillkreditaktiebolaget. I lånevillkoren hänvisas - såvitt gäller fastetällande avförvaltnings- och fondbidrag - till lagen (1968:576) om Sverigesstedshypotekskassa och. om stedshypoteksföreningar, som skall upphöra att gällai samband med ombildningen. Övergångsbestämmelseraa till lagen (1992:701) omKonungariket stedshypotekskassa bör kompletteras raed en bestämmelsesom tryggar kreditaktiebolagete rätt till sådana bidrag. 1samband med ombildningen skall vidare nu gällande reglemente förstadshypotekskassan och hypoteksföreningama upphävas. Reglementet innehållervissa besfemmelser som är av civilrättelig karaktär. Ett upphävande kräverdärför medverkan. 119 kap. 15 § försäkringsrörelselagen (1982:713) och 73 § lagen (1972:262) omunderstödsföreningar finns bestämmelser om hur försäkringsbolag ochunderstödsföreningar skall bidra till kostnadema för Finansinspektionensverksamhet. Sedan försäkringsinspektionen och bankinspektionen sammanslagitetill en myndighet eftersträvas enhetliga bestämmelser för avgifteutteg.Reglema för bidragete storlek kommer genom de föreslagna ändringaraa iforteättningen att bestämmas av re"erin<!en. Deflesta av lagförslagen är föranledda av , som är avsett att träda ikraft . De föreslagna bestämmelsema om etebleringsfrihet ochtjänstefrihet på grandval av hemlandsauktorisation och hemlandskontroll ärdirekt beroende av att avtelet blir gällande. Eftersom det inte kan uteslutasatt träder i kraft än den 1 januari 1993föreslår jag att lagförslagen skall träda i kraft den dag regeringenbesfemmer. Med sådan befogenhet kan rege- Prop. 1992/93:89 ringen vid behovförordna om särskilt ikraftträdande för såcfena lagändringar sora inte hardirekt saraband raed EES-avtelet. Behovetav övergångsbesfemmelser i vissa fall kommenteras i den allmänna motiveringenoch i specialmotiveringama. Minahär framlagcfe förslag iimebär att beslut enligt denföreslagna lagen om kreditmarknadsbolag skall kunna överklagas hos kammanätt isfellet sora enligt raotsvarande gällande rätt till regeringen. Dessalagändringar torde medföra endast ringa ökning i förvaltningsdomstolamasarbetebelastning varför inga ytterligare resurser nu bedöms erforderliga.Avskaffandet av straffsanktioner i bankrörelselagen bör i viss mån ocksåavlasfe de allmärma domstolama. Finansinspektionenåläggs enligt förslaget nya uppgifter. Frågan i vad mån dette skall föranlecfeatt inspektionen skall tillföras ytterligare resurser får prövas ibudgetprocessen. 1enlighet med vad jag nu har anfört har inom upprätteteförslag till 1. lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617), 2. lag om kreditmarknadsbolag, 3. lag om ändring i bankaktiebolagslagen (1987:618), 4. lag om ändring i sparbankslagen (1987:619), 5. lag om ändring i föreningsbankslagen (1987:620), 6. lag om ändring i ackordslagen (1970:847), 7. lag om ändring i kreditupplysningslagen(1973:1173), 8. lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385), 9. lag om ändring i lagen (1988:1385) om Sverigesriksbank, 10. lag om ändring i lagen (1992:557) om ändring iinsiderlagen (1990:1342), 11. lag om ändring i lagen (1992:559) om ändring ilagen (1991:981) om värdepappersrörelse, 12. lag om ändring i lagen (1992:560) om ändring ilagen (1992:160) om utländska filialer m.ra., 13. lag om ändring i , 14. lag om ändring i reglementet (1961:265) angåendeförvaltningen av Riksförsäkringsverkete fonder, 15. lag om upphävande av reglementet (1968:654) förKonungariket stedshypotekskassa och för stedshypoteksföreningar, 16. lag om ändring i lagen (1972:262) omunderstödsföreningar, 17. lag om ändring i lagen (1978:403) om beslutenderättför svenskt kreditaktiebolag i fråga om exportkredit i vissa fall, 18. lag om ändring i försäkringsrörelselagen(1982:713), 19. lag om ändring i lagen (1983:1092) med reglementeför Allmänna pensionsfonden, 20. lag om ändring i insiderlagen (1990:1342), 21. lag om ändring i lagen (1992:551) om ändring ilagen (1983:890) Prop. 1992/93:89 ora alleraanssparande särat 22. lag ora ändring i lagen (1992:701) ora KonungariketSveriges s tedshy potekskassa. Samrådhar skett med chefen för beträffande lagförslag 6. Samrådhar skett med steterådet beträffande lagförslagen 7, 8 och 13. Samrådhar skett med chefen för beträffande lagförslagen 12 och17. Samrådhar skett med steterådet beträffande lagförslag 14. Lagrådethar granskat lagförslagen 1-13. Övriga lagförslag är av så enkel beskaffenhetatt Lagrådete hörande skulle sakna betydelse. 9.1 Förslaget till lag om ändring i bankrörelselagen(1987:617) Isamband med att andra banksamordningsdirektivete regler om efeble-ringsfrihetoch hemlandstillsyn introducerate i bankrörelselagen har en genomgripandeomdisposition förefegite av lagens 1 och 7 kap. Strävan har varit attåstodkomma en lagteknisk modemisering och att tydliggöra innebörden av de nyabestämmelser som föranlette av EES-avtelet. Tillett nytt frärde stycke har flyttote den bestämmelse sora i cfeg firms i 4 §fjärde stycket. Den nya 4 § har i praktiken relevans endast för etoblering avfilialer till bankföretog från länder utanför EES. Syftet raed att redan iböijan av kapitlet to in hänvisningen till lagen (1992:160) ora utländskafilialer ra.m. är att klargöra att dess besfemmelser är i princip tillämpligaför alla i etoblerade filialer till utländska banker, vare sig de hörhemma inora eller utora EES. nu gällande bestämmelsen i 2 § andra stycket anges att bankrörelse fårdrivas av bl.a. riksbank. Besferaraelsen framsfer som missvisande motden bakgranden att verksamhet regleras i särskild lag, nämligenlagen (1988:1385) om riksbank. 1 ett nytt femte stycke i 1 § angesuttryckligen att bankrörelselagen inte gäller för verksamhet som bedrivs avRiksbanken. Någonmöjlighet till bankfilialetoblering från utlandet fanns inte enligtbankrörelselagen i urspranglig lydelse. Den uppräkning i 2 § andra stycket avvilka företog som fick bedriva bankrörelse var således uttörmnande. När det år1990 öppnades möjlighet för utländska banker att inrätto filialer iSverige bibehölls besferaraelsen oförändrad. Den kora Prop. 1992/93:89därraed formellt att bli oförenlig med den nya filialetobleringsregeln i 4 §.Andra stycket korapletteras nu raed en raening sora klargör attbankverksamhet får drivas av filialer till utländska banker underförateättningar sora anges i 4 och 5 §§. Paragrafenhar fått ett helt nytt innehåll. Den nu gällande besfemmelsen i försto stycketom att en bank skall sfe under tillsyn har flyttote till 7kap. Nuvarande hänvisning i andra stycket har utmönstrate sora obehövlig.Den åsyftode bestämmelsen har flyttote från 7 kap. 17 § till 7 kap. 28 §. 1punkteraa 1 och 2 har av praktiska skäl togito in två av de definitioner somallmänt förekommer i andra banksamordningsdirektivet och på annat håll iEES-regelverket. Enligtpunkt 2 avses med ett kvalificerat innehav ett direkt eller indirekt ägande iett företog, där innehavet representerar eller raer av kapitolet eller avsaratliga röster eller sora raöjliggör ett väsentligt inflytande över ledningenav företoget. Besfemmelseraa om ågarprövning i 7 kap. 10-14 §§ hänför sig tillsituationer då kvalificerade innehav föreligger. Uttrycket"kvalificerat innehav" raotsvaras i direktivtext av engelskans"qualifying holding" resp. danskans "kvalificeret andel".Den svenska legaldefinitionen har hämtote från den svenska översättningen avandra banksamordningsdirektivet. Definitionenav filialbegreppet /' punkt 3 har sin grand i nuvarande 1 kap. 4 § 1. Dettillägg som gjorte föranleds av ett motsvarande förtydligande i artikel I iförsto banksamordningsdirektivet. Av besferaraelsen följer att en utländskbank som en gång fått rätt att etoblera filial i inte skall behöva sökanytt tillstånd enligt I kap. 4 § eller, om det är fråga om en bank från ettEES-land, iaktto en procedur motsvarande den som föreskrivs i 1 kap. 7 §, dåbanken önskar öppna ett nytt kontor. 1 sådant fall är det tillräckligt att göraanmälan till enligt den allmänt gällande ordningsregeln i 2kap. 22 § försto stycket. Detkan föratses behov av ytterligare definitioner i samband med att ytterligareEES-rätteakter senare införlivas i svensk rätt. Sådana definitioner kanlämpligen tos in i denna paragraf nu gällande paragrafen finns samlade de bestämmelser som gäller etobleringav bankfilialer. Det gäller då såväl rätten till utländsk etoblering i Sverigesom rätten för svenska banker att öppna filial utomlands. Vid införande avregler om särskilda etobleringsförateätt-ningar inom EES (jämför avsnitt 2.4.1i den allmänna motiveringen) är det lämpligt att dela upp bestäraraelsema påskilcfe lagrara. I 4 § behålls således de bestämmelser som innehåller krav på auktorisation av ingåendebankfilialetobleringar, medan det i 5 § anges vad som särskilt Prop.1992/93:89 gäller i fråga om rätten för banker från EES-länder att verka iSverige. På motsvarande sätt görs i 6, 7 och 8 §§ åtekillnad i fråga om svenskabankaktiebolags rätt att verka utom resp. inora EES. 4§ innebär raed sin nya lydelse en huvudregel, enligt vilken utländska bankermåste söka tillstånd av regeringen eller , innan en filialfår efebleras i . Formellt träffas även avdenna besferaraelse, även om dessa institut i praktiskt toget samtliga fallkommer att kunna utnyttja undantogsregeln i 5 § om förenkladetobleringsprocedur. Huvudregeln innebär också ett krav på filialetoblering förrätten att bedriva verksainhet i . Liksora gäller att enanraälan till är tillräcklig för rätten att öppnarepresentotionskontor i . Paragrafensnuvarande sisto stycke har förte till 1 §. Firmabesfemmelseraahar flyttete från 5 § till 9 §. Iparagrafen har fegite in besferaraelser irmebärande att banker från andraEES-länder har rätt att raed stöd av auktorisation i heralandet drivabankrörelse från filial i och även bedriva verksamhet genom att direktfrån hemlandet tillhandahålla banktjänster i .