prop · GG03245 · 1992-12-31 00:00:00 — Den bör bestå av tre ledamöter och dess avgöranden börinte kunna överklagas. Regeringen bör enligt min mening utse samtliga ledamöteroch ersättare utan att någon sammanslutning eller något organ ges rätt attnominera kandidater. Ledamötema skall besitta en hög kompetens med särskildsakkunskap på området. Omförfarandereglema för Prövningsnänmden utformas med utgångspunkt i förvaltningsprocesslagen(1971:291) kan kraven på snabbhet och flexibilitet tillgodoses. Det innebär attPrövningsnänmden kan anpassa handläggningen efter vad det enskilda måletkräver. Det är enligt min mening också en stor fördel om man i fråga omförfarandet kan knyta an till ett befintligt regelsystem. Ett fåtal särreglerkrävs dock. Eftersom Prövningsnänmden blir första och enda instans bör, inteminst med hänsyn till krav, muntlig förhandling ingå ihandläggningen. En uttrycklig regel om detta bör tas in i lagen. Lagrådet har isitt yttrande anfört att det är tveksamt om den valda formuleringen i tillräcklig grad sätter dens intressen i Prop.1992/93:245 förgranden som önskar ett muntligt förfarande. Jag återkommer tilldetta i specialmotiveringen. Äveni fråga om rättegångskostnader krävs särskilda regler. Jag kommenterar dessanärmare i specialmotiveringen. I övrigt kan i fråga om förfarandet i Prövningsnänmdenhänvisas till förvaltningsprocess-lagens regler om måls anhängiggörande,handläggning, bevisning och beslut. 2.2 Ändringar i bankrörelselagen och lagen omkreditmarknadsbolag 2.2.1Nuvarande regler om förvärv av egendom Bankernasverksamhet är i gällande lagstiftning förenad med restriktioner i fråga om hurbankrörelsen skall bedrivas. Den egendom som en bank får förvärva och drivahandel med räknas upp i lagen. En bank är i princip förbjuden att förvärva fastegendom som placeringstillgång och får endast i begränsad utsträckning förvärvaaktier och andelar i företag. Förvärvav fast egendom, tomträtt och bostadsrätt får i huvudsak endast ske för atterhålla lokaler för bankens verksamhet eller bostad åt någon som är anställd ibanken, 2 kap. 4 § bankrörelselagen (1987:617, BRL). Aktier och andelar iföretag får efter regeringens eller Finans-inpektionens tillstånd förvärvas iförsäkringsbolag eller i företag vars ändamål kan antas vara till nytta förbanken eller det allmänna, s.k. organisationsförvärv, 2 kap. 6 och 6 a §§ BRL. Däratöverfår en bank förvärva aktier till ett värde inte överstigande avkapitalbasen, 2 kap. 15 a § BRL. Somskäl för denna restriktiva inställning har beträffande fastigheter bl.a. angettsatt sådana förvärv till sin karaktär är mindre likvida placeringar och därförligger tämligen långt ifrån en banks i huvudsak kortfristiga verksamhet. Frånde nu redovisade reglema firms i 2 kap. 8 § BRL undantagsbestämmelser sommedger en bank att under vissa fömtsättningar överta egendom som banken enligt huvudreglemaannars är förbjuden att förvärva. Enligt denna paragraf får en baiUc för attskydda sin fordran dels köpa egendom som är utmätt eller utgör säkerhet förfordringen, dels, om det föreligger risk för avsevärd förlust, överta vissegendom som betalning för fordran. För att göra det möjligt att överlåtaförvaltningen av den egendom som banken övertagit eller att i ett bolagfortsätta driften med egendomen, får banken enligt tredje stycket förvärvaaktier i ett bolag som bildats för detta ändamål. En bank får vidare enligtbestämmelsen i utbyte mot aktie i ett sådant bolag som överlåter sinatillgångar till ett annat aktiebolag förvärva aktier i det bolag som övertagitegendomen. Egendomsom en bank förvärvat för att skydda fordran skall enligt paragrafens sjättestycke avyttras, så snart det lämpligen kan ske och senast när det kan äga ramutan förlust för banken. egendomen skall ske , om inte medger att Prop. 1992/93:245 egendomeninnehas . Dennuvarande huvudregeln om att egendomen skall avyttras "så snart detlämpligen kan ske och senast när det kan äga ram utan förlust för banken"infördes genom banklagstiftning. Denna reglering innebar en skärpningav tidigare bestämmelse som endast hade föreskrivit att egendomen skulleavyttras så snart det kunde ske till belopp som täckte bankens fordring. Denändrade lydelsen motiverades med att förvärvsbestämmelsen var en undantagsregelsom föratsatte att egendomen inte kunde försäljas till normaltpris, beroende på tillfällig frånvaro av köpare. Ett uppskov med realisationenav egendomen borde därför inte göras längre än att man kunde erhålla ettrimligt försäljningspris. Den tidigare formuleringen menade man kunde ge stödför ett alltför långt innehav för det fall att exempelvis säkerhetens värdeunder en högkonjuktur överskattats och egendomen aldrig eller endast i händelseav extremt gynsamma förhållande kunde stiga i värde till ett belopp motsvarandebankens fordring (prop. 1933:167 s.37 f). 1samband med att den nuvarande bankrörelselagen infördes kompletteradeshuvudregeln med att egendomen skulle avyttras . Denna bestämmelsemotiverades med att de överväganden som låg bakom banklagstiftningalltjämt var giltiga och att även den bestämmelsen kunde kritiseras för attden kunde åberopas för ett alltför långt uppskov med avyttrandet av egendomen.Bestämmelsen borde därför kompletteras med en maximal tidsgräns för innehavet.Om ett engagemang som föranlett banken att överta viss egendom fick dra ut på tidenfanns det risk för att engagemanget förstorades, bl.a. genom kreditgivningeller större kapitalinvesteringar, som kunde medföra att det blev svårare förbanken att avveckla sitt engagemang (se prop. 1986/87:12, Band I, s. 226 f). Ifinansbolagslagen (1988:606) och i kreditaktiebolagslagen (1963:76) finns intenågra regler som begränsar sådana bolags förvärv av fastigheter och s.k.placeringsaktier. I kreditaktiebolagen förekommer det emellertid regelmässigtatt det i bolagsordning intagits en bestämmelse som begränsar bolagets möjlighetatt förvärva aktier, dock med undantag för fall motsvarande vad som anges i 2kap. 8 § BRL. Vidare gäller för sådana finansbolag ochkreditaktiebolag som ingår i en bankkoncem (I kap. II § BRL). Ilagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolag (KMBL) ges enhetliga regler för sådanakreditinstitut som regleras i kreditaktiebolagslagen ochfinansbolagslagen. Lagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Avsiktenär att lagen skall träda i kraft som . Förkreditmarknadsbolag får organisationsförvärv av aktier och andelar i företagendast ske efter tillstånd av , 3 kap. 5 § KMBL. Däratöverfår ett kreditmarknadsbolag förvärva aktier till ett värde inte överstigande 60procent av kapitalbasen, 3 kap. 6 § KMBL. En undantagsbestämmelse beträffandeaktier och andelar, motsvarande den i 2 kap. 8 § BRL, finns i 3 kap. 7 § KMBL.Aktier och andelar som förvärvats för att skyddafordran skall således enligt sistnämnda paragrafs andra stycke avyttras, såsnart det är lämpligt och senast när det kan ske utan förlust för kreditmarknadsbolaget.Om egendomeir inte Iraravyttrats från förvärvet, krävsFinansinspektionens tillstånd för fortsatt innehav. Några restriktioner i frågaom förvärv av fast egendom finns inte i lagen. 2.2.2 Ändrade reglerför innehav av egendom som en bank eller ett kreditmarknadsbolag har övertagitför att skydda fordran Mittförslag: Reglema om bankers rätt att förvärva och inneha egendom somplaceringstillgång kvarstår oförändrade. Egendom som en bank övertagit för attskydda fordran skall avyttras när det med hänsyn till marknadsförhållandenalämpligen kan ske och senast när det kan äga ram utan förlust för banken.Detsamma skall gälla aktier och andelar som ett kreditmarknadsbolag förvärvatför att skydda fordran. De nuvarande regelema i bankrörelse-lagen och lagen omkreditmarknadsbolag om att sådan egendom skall avyttras , om inteFinansinspektionen ger tillstånd till fortsatt innehav, avskaffas. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt förslag, vad avser ändringama ibankrörelselagen. Promemorian innehåller inget förslag till ändring av kreditmarknadsbolagslagen. Remissinstanserna: Remissinstansematillstyrker förslaget eller länmar det utan erinran. haidock i första hand förordat att banker ges en generell rätt att förvärva och innehafast egendom som placeringstillgång. stadshypotekskassa haiansett att banker och hypoteksinstitut skall ha rätt att äga de fastigheter,som de övertagit för att skydda fordran, så länge kredttinstitutet fiimer det lönsamtsamt i vart fall förordat ett modifierat fordringstäckningsbegrepp. Finansinspektionenoch har efterlyst en precisering av förlustbegreppet.Inspektionen anser att en rimlig tolkning av begreppet utan förlust bör var attbanken kan avyttra egendomen till ett belopp som motsvarar vad banken haft attfordra av låntagaren avseende kapital och ej erlagd ränta enligt lånevillkorenvid övertagandetidpunkten. har förordat ett mer omfattandeförlustbegrepp vilket bl.a. omfattar även kostnader som banken haft för fastighetenoch som inte täcks av inkomna hyror etc. och Svenskarevisorsamfundet har föreslagit att rekvisitet om marknadsförhållandena ges ennågot annan avfattning. Skälenför mitt förslag: Det finansiella systemet har käimetecknats avökade ekonomiska problem och kraftigt stigande kreditförluster för bankkoncemema.Under mitten och slutet av kom kredit- och fastighetsmarknaden urbalans. Prisema på fastigheter steg kraftigt och belåningsgraden ökade.Bankemas utlånings- verksamhet var expansiv och innefattade ett stort risktagande! betydande del av bankemasutlåning hänförde sig till fastighetssektorn. När fastighetsprisernaomkring vände kraftigt nedåt tvingades bankema överta ett stort antal fastigheter för att skydda fordran. Bankema har i allmänhetbildat särskilda bolag för förvaltningen av dessa uppskattning har bankema under åren 1991 och 1992övertagit fastigheter till ett värde av ca 18 miljarder I detta belopp harändå inte värdet av de fastigheter som överförts från Nordbankentill Securam inräknats. Det kan förväntas att bankema även framöverunder i vart fall det närmaste året kommer att fortsätta att övertafastigheter i betydande omfattning. Somframgått är en bank i princip förbjuden att förvärva fast egendom somplaceringstillgång och får endast i begränsad utsträckning förvärva aktier ochandelar i företag. Jag är inte beredd att inta någon principiellt ny ståndpunktbeträffande bankemas rätt att förvärva och inneha egendom. Den nu beskrivnautvecklingen aktualiserar dock en ändring av reglema för innehav av egendom somen bank förvärvat för att skydda fordran. Enligtnuvarande bestämmelser har bankema att antingen i stor utsträckning avyttrasådan egendom - i första hand fastigheter - senast under åren 1994 och 1995eller hos begära tillstånd för fortsatt iimehav. Detär sannolikt att den nuvarande situationen på fastighetsmarknaden, mednedpressade priser och få potentiella köpare, i stor utsträckning blir rådandeäven . Det är därför angeläget att bankema inte tvingassälja de fastigheter de förvärvat alltför snabbt. En sådan försäljning skulleinnebära att bankema åsamkades onödigt stora förluster. Om en sådanutförsäljning undviks uppkommer en gynnsam effekt för fastighetsmarknaden idess helhet genom att marknaden undgår den destabiliserande faktor som enforcerad utförsäljning utgör. Dennuvarande regleringen i 2 kap. 8 § BRL innehåller moment som i den rådande instabilasituationen på fastighetsmarknaden kan skapa en ökad osäkerhet. Ändringar i reglemabör därför övervägas i syfte att inte tvinga bankema till en forceradförsäljning som medför onödiga förluster. Prisbildenpå fastigheter är oklar. Köpintresset är lågt och affärerna få.Det kan med fog hävdas att risken är stor för att snabba försäljningar skulleleda till att priser måste accepteras som är lägre än den långsiktigaprisnivån. Fastighetsmarknaden kommer emellertid framöver att stabiliseras. Näromsättningen av fastigheter återgår till vad som kan sägas vara normalaförhållanden, kommer prisbilden att klarna och en hållbar prisnivå attetableras. Nären ny hållbar prisnivå har etablerats bör det krävas att bankema agerar för attminska sina fastighetsinnehav. Det finns då inte skäl att anta att ett fortsattinnehav leder till ett bättre ekonomiskt utfall för banken än om fastighetensäljs. Ett sådant antagande skulle fömtsätta att fastigheter hade en (riskjusterad)avkastning som var systematiskt högre änavkastningen på andra tillgångar. Detta är inte ett realistiskt an- Prop.1992/93:245 tagande. Det följer då av huvudregeln, om att banker inte har rättatt äga placeringsfastigheter, att fastighetsinnehavet skall avvecklas. Dettabör dock få ske successivt och, om det är nödvändigt för att skydda bankernafrån onödiga förluster, tillåtas ta den tid som krävs för en fortsatt stabilutveckling av marknaden. Denuvarande reglema om avyttring av egendom som övertagits till skyddande avfordran bör av de skäl jag nu har anfört ändras, så att hänsyn kan tas tillmarknadsförhållandena när det bedöms om en avyttring måste ske. En sådan regelåstadkoms genom att den nuvarande treårsfristen avskaffas och regeln i övrigtjusteras så att egendomen skall avyttras när det lämpligen kan ske med hänsyntill marknadsförhållandena och senast när det kan äga ram utan förlust förbanken. Någraremissinstanser har föreslagit en annorlunda utformning av bestämmelsen än densom jag nu har föreslagit. Svenska revisorsamfundet har föreslagit att det ilagtexten tas in ett krav på avyttring av egendomen när en hållbar prisnivåetablerats. Stadshypotekskassan har föreslagit ett modifierat fordringstäckningsbegreppsom bl.a. skulle iimebära att det aidcommer på en banks ledning att avgöra närindividuella objekt nått en sådan prisnivå, att det i fastigheten låstakapitalet bättre kan förräntas genom utlåning. har föreslagitatt lämplighetsprövningen skall ske med hänsyn även till andra omständigheterän marknadsförhållandena. Enligt min mening skulle en utfornming i enlighetmed Stadshypotekskassans eller förslag innebära att bankema tillåtsiimeha fastighetema under en mycket . En sådan bestämmelse är av skälsom jag tidigare redovisat inte lämplig. Jag anser vidare att det inteuttryckligen behöver anges i bestämmelsen att avyttring skall ske när enhållbar prisnivå etablerats. Detta ligger i formuleringen att avyttringen skallske med hänsyn till marknadsförhållandena. har föreslagit att innebörden av begreppet förlust ibestämmelsen en gång för alla preciseras. Förlust är ett föränderligt begrepp.Det är redan av det skälet inte lämpligt att precisera begreppet. Avförarbetena till den nuvarande regeln framgår också att lagstiftaren valt attinte närmare ange iimebörden av begreppet. Det finns inte skäl att nu intanågon annan ståndpunkt. Det torde istället få ankomma på atti sin tillsynsverksamhet tolka begreppet. Bestämmelsernai 2 kap. 8 § BRL tar inte endast sikte på en banks förvärv av fastigheter tillskyddande av fordran. Bestämmelsema är även tillämpliga i fråga om förvärv avannan egendom, såsom exempelvis aktier. Det saknas skäl att inte låta de nuföreslagna ändringama vara tillämpliga även i fråga om skyldigheten att avyttrasådan egendom. Somjag tidigare redovisat (avsnitt 2.2.1) innehåller lagen om kredit-marknadsbolagbestämmelser som begränsar rätten för ett kreditmarknadsbolag att förvärvaaktier och andelar som placeringstillgång. I 3 kap. 7 § KMBL finns enundantagsbestämmelse motsvarande 2 kap. 8 § BRL. Denna bestämmelse medgerförvärv för skyddande av fordran avegendom som ett bolag enligt huvudbestämmelsen inte får förvärva. Prop.1992/93:245 Bestämmelsen om när sådan egendom skall avyttras bör ändras påmotsvarande sätt som 2 kap. 8 § BRL. Begränsningari möjligheten att äga och iimeha fast egendom och aktier gäller som en följd avbestämmelsema i I kap. 11 § BRL även bankägda kreditaktiebolag och finansbolag.De nu föreslagna ändringama i 2 kap. 8 § BRL kommer således även att varatillämpliga för dessa bolag. Som tidigare angetts torde vidare bestämmelser avmotsvarande iimebörd finnas åtminstone i flertalet kreditaktiebolags bolagsordningar.Det kan enligt min mening inte finnas skäl att vid en ansökan om tillstånd tilländring av en bolagsordning i enlighet med den nu föreslagna lydelsen av 2 kap.8 § BRL, inta en aiman ståndpunkt i fråga om sådana bolag än den beträffandebolag som omfattas av 2 kap. 8 § BRL. Jagvill i detta sammanhang även ta upp frågan om redovisningen av bankemasfastighetsinnehav. Fastigheter som är att anse som omsättningstillgångar skallenligt 14 § bokföringslagen (1976:125, BFL) värderas till det lägsta avanskaffningsvärdet och verkliga värdet. Enligt , FFFS 1992:25, skall fastighet som övertagits för att skyddafordran som huvudregel upptas till högst nettoförsäljningsvärdet påbalansdagen. Enligt 15 § BFL skall anläggningstillgång tas upp till högstanskaffningsvärdet, med avdrag för årliga avskrivningar. Om värdet avanläggningstillgång varaktigt gått ned, skall dock nedskrivning ske med detengångsbelopp som kan anses erforderligt enligt god redovisningssed. FöreningenAuktoriserade revisorer () har i redovisningsrekommendation nr 3 uttalatatt tillfälliga svängningar av en anläggningstillgångs marknadsvärde ellerlönsamhet inte behöver leda till nedskrivning och att en konjunkturförsämringav övergående natur således inte behöver föranleda en sådan engångsnedskrivning.I rekommendationen uttalas vidare att en nedgångs varaktighet måste bedömas motbakgrand av den aktuella anläggningens återstående livslängd och att nedgångenär att betrakta som varaktig om lönsamhetsförsämringen avser en väsentlig del avden återstående livslängden. Detär sannolikt att de sjunkande fastighetsprisema delvis är en följd av en konjunktumedgång.Det är dock mycket som tyder på att den lägre prisnivån för fastigheter kan blimer långvarig än den allmänna konjunkturnedgången. Eftersom fastigheter inormalfallet har en betydande återstående livslängd kan den prisnedgång som ärföranledd av kon-junktumedgången ändå knappast anses vara varaktig. Däremot kandet ifrågasättas om fastighetsprisema i reala termer åter kommer att nå de toppvärdensom gällde . Föratt en fastighet skall anses som anläggningstillgång krävs enligt 13 § BFL attden är avsedd att stadigvarande bmkas eller innehas i rörelsen. Annan fastighetskall redovisas som omsättningstillgång. Det är syftet med innehavet som avgörhur fastigheten skall klassificeras och därmed värderas. Med hänsyn till attbanker inte tillåts att inneha placeringsfastigheter och till nuvarande lydelseav undantagsbestämmelsen i 2 kap. 8 § BRL, tordegod redovisningssed innebära att alla fastigheter som tagits in till skyddandeav fordran skall redovisas som omsättningstillgångar. De ändringar jag nuföreslår i BRL medför inte någon ändring i detta hänseende. Som framgått ovanskulle för övrigt en redovisning som anläggningstillgång av en fastighet som övertastill skyddande av fordran i nuvarande marknadsläge och på kort sikt intemedföra någon ändrad värdering av fastigheten. Mittförslag: Banker och kreditmarknadsbolag skall avge en särskildredovisning till av sitt innehav av sådan egendom som har övertagitstill skyddande av fordran. Promemoriansförslag: Enligt promemorieförslaget skall en anmälnings- ochredovisningsskyldighet inträda först när egendomen har innehafts i mer än treår. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser utom har tillstyrkt förslaget ellerlämnat det utan erinran. föreslår att bankema tillinspektionen skall avge en särskild redovisning av all sådan egendom - oavsett iimehavstid- som övertagits för att skydda fordran. Skälenför mitt förslag: Det skall även fortsättningsvis ankomma på Finansinspektionenatt verka för att banker och kreditmarknadsbolag förvaltar övertagen egendom påett tillfredsställande sätt och att egendomen realiseras i enlighet med vad somföreskrivs. När en hållbar prisnivå har etablerats, bör inspektionen se tillatt bankemas fastighetsinnehav avvecklas. Avvecklingen bör dock tillåtas skesuccessivt så att inte fastighetsmarknaden destabiliseras. Föratt skall ha fömtsättningar att utöva sin tillsyn på avsettsätt måste inspektionen tillförsäkras löpande information om den egendom som enbank har övertagit till skyddande av fordran. Som inspektionen framhållit ärsådan information viktig för tillsynen av innehavet. Detger inspektionen möjlighet att följa utvecklingen av innehavet från ett tidigtskede och att ingripa tidigare än om rapporteringen bara avser egendom som iimehaftsmer än . Jag delar alltså åsikt att bankema bör varaskyldiga att till inspektionen avge en särskild redovisning av sittinnehav av egendom som har övertagits till skyddande av fordran. Enmotsvarande redovisningsskyldighet bör införas i lagen om kreditmarknadsbolag. 3Ekonomiska effekter av mina förslag Prop. Mitthär framlagda förslag innebär att Prövningsnänmden för bankstödsfrågorinrättas. Detta konmier att medföra utgifter för arvoden till ledamöter m.m.Staten skall som regel stå för sina egna kostnader vid förfarandet inför Prövningsnänmdenoch kan också åläggas skyldighet att ersätta motparts kostnader. Som jagtidigare anfört blir det förmodligen endast i undantagsfall aktuellt att föraett ärende till den föreslagna . Lagen föreslås dessutom idessa delar tidsbegränsad till utgången av . Det är således på dettastadium svårt att uppskatta behovet av medel för verksainhet.Regeringen bör återkomma till angående resursfrågorna påtilläggsbudget /94. I avvaktan på detta bör eventuella utgifter för Prövningsnämndensverksamhet kunna belasta anslaget 19 Åtgärder för att stärka det finansiellasystemet under sjunde huvudtiteln. Minaförslag vad avser ändring i bankrörelselagen och lagen om kreditmarknadsbolag konmierinte att medföra någon ökad kostnad för det allmänna. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till 1. lagom statligt stöd till banker och andra kreditinstitut, 2. lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617), och 3. lag om ändring i lagen (1992:1610) omkreditmarknadsbolag. Lagrådet har granskat lagförslaget 1. är av så enkelbeskaffenhet att Lagrådets yttrande skulle sakna betydelse. 5.1 Förslaget till lag om statligt stöd till banker ochandra kreditinstitut Paragrafemahar - med anledning av ett förslag i Lagrådets yttrande - ihuvudsakligen oförändrad form förts över från förordningen (1993:215) omstatligt stöd till banker och andra kreditinstitut, som i sin tur helt byggerpå beslut (prop. 1992/93:135, bet. 1992/93:NU16,rskr. 1992/93:155). Någon ändring av principema för det statliga stödet är inteavsedd. Lagrådethar efterlyst ett klarläggande av i vilken mån förvaltningslagen (1986:223) ärtillämplig på verksamhet. Vad som är avtal resp. beslut konmieratt framgå av de handlingar varigenom avtalet resp. beslutet dokumenteras. Rentallmänt kan sägas att förvaltningslagen är tillämplig på nämndens handläggningav ärenden och att förvaltningslagen är tillämplig i den mån dess handläggning iimebär Bestämmelsemai 4 - 6 §§ förvaltningslagen gäller Prop. också annan verksainhethos Bankstödsnänmden än sådan som avser handläggning av ärenden.Förvaltningslagens bestämmelser gäller dock inte om det i annan lageller i förordning har meddelats avvikande Paragrafenhar utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 1paragrafen anges fömtsättningen för att Prövningsnänmden för bankstödsfrågorskall vara behörig att pröva villkoren för statligt stöd åt ett kreditinstitut. Gemensamtför de altemativ som anges är att kreditinstitutet utan statligt stöd skullevara i trångmål. Så är givetvis fallet om kreditinstitutet är på obestånd. Vadsom avses härmed framgår av konkursrätten. De båda andra altemativ som anges ärnär institutet inte uppfyller gällande kapitaltäckningskrav och när institutetär skyldigt enligt lag att upprätta särskild balansräkning s.k.kontrollbalansräkning. Detta skall ske i fråga om ett vanligt aktiebolag närdet finns skäl att anta att aktiebolagets egna kapital understiger hälften avdet registrerade aktiekapitalet eller om bolaget vid verkställighet enligt 4kap.