prop · GG03100 · 1992-12-31 00:00:00 — En del av förbättringen förklaras av det utrymme förmarginalförstärkningar som deprecieringen av kronan ger. Omkring hälften avutrymmet (sedan de ökade kostnaderaa för importerade insatsvaror räknats bort)antas utnyttjas för marginalförstärkning och resten till en relativprissänkningav exportpriseraa. En viss marginalförbättring antas också ske påhemmamarknaden. Vinstandelen beräknas 1994 ligga på nästan samma nivå som 1989.Den höga vinstandelen bör dock ses mot bakgrand av den kraftiga utslagningen avolönsamma företag, vilket automatiskt drar upp genomsnittet. Basindustrins priser har fallit kraftigt under desenasie två åren, i samband med vikande råvarapriser, ökad konkurrens ochöverkapacitet på världsmarknaden. Trots en minskning av såvälinsatsvarakostnader som lönekostnader per producerad enhet pressadesvinstmarginalen kraftigt , för tredje året i följd. väntas en snabbförbättring i basindustrins vinstutveckling och en omfattandemarginalförstärkning. Inom skogsindustrin väntas insatsvarapriseraa fortsättaminska, bl.a. till följd av sjunkande vedpriser och slopandet av den allmännaenergiskatten. Branschen gynnas också av att importandelen är låg och attdeprecieringen av kronan därmed får elt begränsat genomslag på kostnadema. Derörliga kostnaderaa blir så gott som oförändrade för basindustrin som helhetmedan produktpriseraa stiger, vilket ger en marginal förbättring med hela 4,7procentenheter . ökar insatsvarakostnadema, men sammanlagetberäknas likväl vinstmarginalen stiga med ytterligare . Tabell 4:2 Industrins rörliga kostnader, produktpriser,marginaler per producerad enhet samt bruttoöverskottsandel 1992/93:100 Bilaga1.1 Per producerad enhet (procentuell förändring): Förbrukningskostnad Lönekostnad' 2,8 8,8 9,4 0,5 2,2 6,0 7,6 1,5 -0,6 -0,1 -2,7 0,3 3,1 4,3 0,6 4,5 3.9 -0,4 3,6 -0,9 2,0 -1,8 -0,8 -0,3 ' Lönekostnad avser löner inkl. kollektivaavgifter och icke varuanknutna indirekta skatter per arbetad timme.Produktivitet avser bruttoproduktion i fasta priser per arbetad timme. Somandel av förädlingsvärdet till faktorpris. Anm: Uppgifterna avser industri exkl.petroleumraffinaderier och varv. Källor: och . Delårsresultaten 1992 för de störstaindustriföretagen (minst 200 anställda) visar att resultatet efteravskrivningar försämrades jämfört med . Med delar avsesårets sex eller åtta första månader beroende på förelagensrapporteringsprinciper. Netiomarginalen, resultat efter avskrivningar i procentav omsättningen, minskade , lill 2,. prognos över industrinslönsamhet baseras på nationalräkenskapema (NR) och inte företagsstatistiken.Beräkningen av vinstmarginalen görs med olika metoder beroende på vilken avdessa källor som används, och marginalutvecklingen kan därför skilja sig åt.Bruttomarginalen visar en nedgång 1992 enligt NR, men ennedgång enligt delårsresultaien 1992 för de störstaindustriföretagen. I prognos beräknasvinstmarginalen ("brattomarginalen") som brattoöverskott i procentav brattoproduklionsvärdet. Bruttoöverskottet uttrycker hur mycket som återstårav förädlingsvärdet då lönekostnaderaa räknats bort. I företagsekonomiskatermer motsvaras bratloöverskoliet närmast av rörelseresultat exkl.lagerprisvinster, före kalkylmässiga avskrivningar. Bruttomarginalen iföretagsstalistiken motsvarar rörelseresultat före avskrivningar i procent avomsättningen. Brattomarginalema är emellertid inle helt jämförbara vilketförklarar skillnaden mellan kurvorna i diagram 4:3. 1992/93:100 Bilaga1.1 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 Brattoöverskottet enligt NR beräknas utifrånförsäljningsvärdet för de varor som tillverkats, d.v.s. inklusivefärdigvaralager. Rörelseresultatet i företagsstalistiken beräknas utifrån delfaktiska försäljningsvärdet vid försäljningstillfället, alltså exklusive värdetpå varor i lager. Ytterligare en skillnad ligger i att i den förelagsekonomiskavinstberäkningen ingår de kostnader som företaget historiskt sell haft för atttillverka varoraa. Föratsatt att insatsvarapriseraa stigit över tiden kommerdärmed de redovisade kostnadema för tillverkningen att vara lägre än om varantillverkats precis vid försäljningstillfället. Om insatsvarapriseraa iställetfallit över tiden kommer de redovisade tillverkningskostnadema vara större änom varan tillverkats precis vid försäljningstillfället. I nationalräkenskapemadäremot motsvarar vinsten det överskott som återstår dååteranskaffningskostnaden för produktema dragits ifrån produktionsvärdet.Della överskoll syftar på vad själva produktionsprocessen klarat av attgenerera och exkluderar således effekter av prisutvecklingen. Skillnaderi förändringstakt mellan de båda brattomarginalbegreppen kan förklaras avförändringen i prisutvecklingstakt. De fallande prisema på insatsvaror underinnevarande lågkonjunktur inverkar negativt på företagsstalistikensrörelseresultat. I NR registreras en gynnsammare vinstutveckling p.g.a. defallande åleranskaffningskostnadema. Efteren avtagande överhettning under loppet av 1990 försämrades arbetsmarknadslägeti snabb takt 1991. förmörkades bilden betydligt av de myckethöga räntenivåeraa som bromsade upp aktiviteten i ekonomin. Detta medverkadetill det stora antalet varsel om uppsägningar som registrerades mot sluiet avåret. Deprecieringen av kronan, sänkningen av räntan samt de sänktaarbetsgivaravgifteraa gör att det hårda omvandlingstrycket i ekonomin lättatnågot. Denmycket svaga efterfrågan på arbetskraft återspeglas i den låga nivån på antaletlediga platser hos arbetsförmedlingaraa samt genom att det enligt företagennästan inte förekonuner någon brist på arbetskraft. Den dämpade efterfrågan,tiUsanunans med de höga varseltalen, indikerar ett fortsatt svagtarbetsmarknadsläge . Denöppna arbetslösheten har begränsats av ett kraftigt fall iarbetskraftsulbudel. Delta orsakas till en del av en stark ökning av volymen avarbetsmarknadspolitiska insatser i form av främst arbetsmarknadsutbUdning.Utbudet minskar också till följd av att fler väljer att studera även i reguljärutbildning, eller inte söker arbete alls, eftersom möjligheten att få ettarbete bedöms vara liten. Diagram 5:1 Antal varsel samt antal nyanmälda ledigaplatser 65000 60000 55000 50000 45000 40000 35000 30000 2500020000 15000 10000 5000 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 Även föratses utbudet minska, vilket främstberor på att volymen av arbetsmarknadspolitiska åtgärder stiger. Fallet iproduktionen medför att sysselsättningen minskar än mer, varför arbetslöshetenföratses stiga till . Arbetslösheten föratses kulminera /94 för att sedan säsongrensat plana ut, vilket innebär etlårsgenomsnitt på 1994. Denna uppgång sker trots alt BNP då åter börjarstiga. gjorda rationaliseringar och effektiviseringar förväntas ledatill en så pass stark produktivitetsökning all behovet av arbetskraft avtarytterligare, trots all ekonomin då konunit in i en återhämtningsfas. Prop.1992/93:100Bilaga l.l 1takt med den avtagande ekonomiska aktiviteten började sysselsättningen falla ibörjan av 1991. Nedgången har därefter fortsatt i snabb takt. Sysselsättningensjönk med över 250 000 personer, motsvarande , ,mätt som helårsgenomsnitt. Sysselsättningen i timmar minskade något mindreunder perioden till följd av stigande medelarbetstid. Ökningen avmedelarbetstiden förklaras främst av minskad sjukfrånvaro medan ökningen avantalet semesterdagar för vissa grapper verkade i motsatt riktning. Sysselsättningsneddragningamahar varit tydligast inom industrin, som också svarat för huvuddelen av dettotala sysselsällningsfallel i ekonomin. Nedgången inleddes redan i början av1990 och har fortsatt kontinuerligt. Under loppet av perioden har nedgångenblivit allt starkare också inom den privata tjänstesektom, byggsektom och molsluiet också inom kommunema. Prop.1992/93:100Bilaga 1.1 Tusental personer (i åldrarna ) Källor: () ochFinansdepartementet. Sysselsättningen inom jord- och skogsbruk harminskat . De strakturella förändringama inom jordbmket föratsesfortsätta , ined minskad sysselsättning som följd. Vändningenuppåt av produktionen inom skogsindustrin iimebär en ljusning också inomskogsbraket. Sysselsättningsnedgången inom jord- och skogsbrak föratses såledesbromsas upp . Inom industrin har antalet sysselsatta sjunkit med170 000 personer, eller med , . Den uppgång iproduktionen som föratses (se kapitel 4) bedöms vara för svag för att sysselsättningenska vända uppå. Däremot minskar nedgångstakten. , då produktionenberäknas växa , föratses en sysselsättningsuppgång. Trots denna starkaproduktionsuppgång beräknas produktivitetsökningen vara ungefär lika stor nästaår som . Det förklaras av att de stora sysselsättningsneddragningar somtidigare gjorts medföralt potentialen för snabba produktivitetsökningar minskar då Prop.1992/93:100 produktionen vänder uppåt. Ett tecken som tyder på attarbetsstyrkan Bilaga 1.1 redan nu utnyttjas i relativt hög grad är altövertidsuttaget har ökat och ligger på en betydligt högre nivå än i föregående lågkonjunktur. Arbetskraftsreserven, som i motsvarandekonjunkturfaser genererat en snabb produktivitetstillväxt, är således mindre. Byggnadsverksamheten ligger sent i konjunkturcykelnvilket medförde att sysselsättningen började minska först mol sluiet av 1991.Därefter har fallet varit dramatiskt. Sysselsättningen har dragits ned med ca13% 1992 och nedgången föratses bli ungefär lika stor p.g.araset i bostadsbyggandet och fortsatt låga byggnadsinvesteringar inom näringslivet. Inom den privata tjänstesektorn harsysselsättningen avtagit kontinuerligt . Sammanlagt harantalet sysselsatta minskat med ca 45 000 personer, motsvarande närmare 3%.Även 1993 föratses nedgången fortsätta med 40 000 personer beroende på densvaga utvecklingen inom byggsektora och fallet i privat konsumtion. År 1994föratses åter en svag uppgång i sysselsättningen, i takt med återhämtningen iekonomin. Inom den kommunala sektorn stagneradesysselsättningen . föll antalet sysselsatta med i genomsnittdrygt 20 000 personer. beräknas antalel minska med ca 13 000personer. Satsningen på beredskapsarbeten håller då uppe sysselsättningeneftersom en stor del av dessa hamnar inom kommunema. föratses nedgångenbli större då inte åtgärdsinsatser bromsar utvecklingen. Antalet sysselsatta inom staten minskade någotunder 1992. Nedgången föratses fortsätta , till följd avneddragningar inom administrationen, med sammanlagt 10 000 personer. Sammanfattningsvis föratses antalet sysselsattafortsätta att minska, om än i avtagande takt, 1993 och 1994. Nedgången inombyggnadsverksamheten drar ned utvecklingen . En vändninguppåt inom främst industrin, men också inom den privata tjänstesektom motslutet av perioden, föratses till följd av den stigande produktionen. Sedan1990, då det totala antalet sysselsatta var som störst, beräknas anlalel haminskat med ca 400 000 personer . Det motsvarar en minskning . Produktiviteten antas öka med 1,1993 och drygt2% 1994. Potentialen bedöms som ännu större men den svaga efterfrågan innebärall den inte kan realiseras. Dessutom minskar trycket på effektiviseringar,liksom utslagningen av mindre effektiva enheter, som en följd av det väsentligtförbättrade kostnadsläget. Tabell 5:2 Produktion och sysselsättning i timmar 2,7 3,2 -0,4 -2,8 -3,6 -1,5 -4,2 2,8 -1,3 -3,7 2,4 2,7 -0,1 2,8 1,7 -0,6 -2,0 -2,4 0,5 -5,1 -6,1 -3,5 -7,0 3,8 1,0 -2,0 3,1 0,7 0,9 -0,2 0,2 2,0 -1,8 -3,4 -2,3 -1,2 -5,5 -10,5 -10,5 -14,0 -6,0 -9,0 Privata tjänster Produktion Sysselsättning Produktivitet 2,6 3,0 -0,4 -0,5 -2,1 -1,4 -1,5 -2,8 -0,1 -0,1 -0,4 -0,7 2,3 2,4 -0,1 -2,1 -2,3 0,2 -1,2 -3,0 -1,1 -2,7 1,7 1,8 -0,4 Prop.1992/93:100 Bilaga1.1 Källor: , och . Medelarbetstidens utveckling är ytterligare enfaktor som påverkar sysselsättningen. Lågkonjunkturen gör att arbetstidemaförkortas inom vissa branscher. Det bekräftas av att den nedgång som skett isysselsättningen främst har berört de heltidssysselsatta medan andelendeltidssysselsatta har ökat. Antalet personer som skulle vilja arbeta mer, omde inte hindrades av arbetsmarknadsskäl, har stigit från 170 000 personer 1989till ca 300 000 personer 1992. I motsatt riktning verkar den minskadefrånvaron. Efter den starka uppgången i medelarbetstiden , som satmolikttUl stor del var en följd av införandet av de nya sjukförsäkringsreglema,beräknas en relativt oförändrad nivå . föratses en vissuppgång i medelarbetstiden orsakad av främst minskningen av antaletsemesterdagar. Även anknytningen till arbetsmarknaden har minskatunder innevarande lågkonjunktur. De fast anställda svarar för hela nedgångenav antalet sysselsatta, medan antalet tidsbegränsat anställda ökal någol. Detkan ses som en riktning mot en mer försiktigt hållning vid rekrytering blandarbetsgivare i det osäkra arbetsmarknadsläget. 5.2 Utbud av arbetskraft 1samband med all efterfrågan på arbetskraft avtog inleddes också ennedgång i utbudet av arbetskraft. har antalet personer iarbetskraften minskat med 110 000 personer, eller med ca 2,. Eftersombefolkningen steg med ca 50 000 personer beroddehela nedgången på ett minskat arbetskraftsdeltagande. Prop.1992/93:100 deltog 84,av befolkningen i arbetskraften, 1992 var andelen82%. BUaga 1.1 Bakom denna minskning ligger ett starkt fall i de yngreåldersgrappemas arbetskraftsdeltagande. Nedgången blir emellertid också allttydligare även bland de äldre. Antalel studerande har ökat betydligt. Antaletdeltagande i arbetsmarknadsutbildning har enligt AMS stigit med 50 000personer . Även antalet reguljärt studerande torde hastigit i omfattning. En ytterligare orsak till all arbetskraftsutbudetminskar är att motivationen bland de arbetslösa att aktivt söka arbete avtar itakt med att arbetsmarknadsläget försämras. Utvecklingen av antalet s.k. latentarbetssökande speglar detta. Latent arbetssökande är personer som skulle viljaarbeta, men som inle aktivt sökt arbete av arbetsmarknadsskäl. harantalet stigit med 55 000 personer till 95 000 personer 1992. Av dessa var detdrygt 20 000 som studerade men egentligen hellre ville ha ett arbete. En stordel av de latent arbetssökande utgörs av ungdomar. Det svaga arbetsmarknadsläget 1993 innebär attutbudet av arbetskraft beräknas fortsätta att falla. minskadeantalet personer i arbetskraften med . Omkring hälften orsakades avökningen av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. All arbetskraftdeltagandetfaller, vilket det inte gjort i tidigare konjunkturnedgångar, beror sannoliktpå de höga nivåer som uppnåddes under överhetlningsåren. Dessutom har bidragetfrån det trendmässigt stigande kvinnliga arbetskraftsdeltagandet minskat. Tabell 5:3 Relativa arbetskraftstal för olikaåldersgrupper Årsmedeltal 1991 och förändring i procentenheter -0,4 -5,4 -7,4 -0,8 -3,4 -7,9 -0,2 -2,0 -5,9 -1,4 -3,1 -4,2 -0,5 -1,1 -0,8 -1,1 -0,2 -0,9 -0,6 -2,0 -0,9 -1,9 -1,4 -0,2 Källor: () ochFinansdepartementet. beräknas utbudet sjunka med ca 1,,motsvarande drygt 60 000 personer. Därav föratses de arbetsmarknadspolitiskaåtgärderaa svara för i stort sett hela nedgången. Mest beräknasarbetskraftsdeltagandet sjunka bland ungdomarna, främst beroende på att alltfler studerar, genom arbetsmarknadspolitiska insatser men också i det reguljärautbildningsväsendet. , då åtgärdsvolymen föratses vara oförändrad ochinga ytterligare ökningar inom det reguljära utbildningsväsendet föratses, blir också utbudet relativt opåverkat. Höjningen av pen- Prop. 1992/93:100sionsåldera bedöms endast öka utbudet i storleksordningen en tiondels 1994. 5.3 Arbetslöshet och arbetsmarknadspolitiska åtgärder Arbetslöshetenbörjade stiga , från en rekordlåg nivå på , och har därefterstigit kontinuerligt. En viss utplåning kan noteras under andra halvåret 1992.Som årsgenomsnitt har arbetslösheten stigit från 1,1990 till 4,1992. Delinnebär i antal en ökning med i det närmaste 150 000 personer till ca 215 000öppet arbetslösa. Antalel dellagande i arbetsmarknadspolitiska åtgärder stegsamtidigt med ca 100 000 personer. Andelen personer i åtgärder av den totalaarbetskraften uppgick därmed lill ca 3,1992. Sammanlagt stod således ca 8,5%av arbetskraften utanför den ordinarie arbetsmarknaden . Till skillnad från föregående lågkonjunktur ärarbetslösheten nu betydligt högre bland män än bland kvinnor. Mot slutet av1992 var skillnaden . Det hänger samman med att sysselsättningenminskat mest inom mansdominerade näringar som industri- och byggbranschen medande kvinnodominerade tjänstenäringaraa berörts i mindre omfattning. Tabell 5:4 Relativ arbetslöshet i olika åldrar Procentandel av arbetskraften i respektive åldersgrupp 25-54 är 55-64 år 4,3 5,5 2,0 2,8 4,1 5,3 1,8 2,5 3,6 4,4 1,4 1,9 3,1 3,4 1,2 1,6 3,1 2,9 1,0 1,2 4,5 3,0 1,1 1,4 6,7 5,8 2,1 2,0 Anm.: Siffrorna har reviderats medhänsyn till omläggningen av Studerar man de olika åldersgrappema är det blandungdomaraa som arbetslöshetstalen är högst. Under tredje kvartalet 1992noterades så höga nivåer som bland 16 - 19-åringaraa och i åldersgrappen20 - . Mot slutet av årel kunde dock en viss nedgång noteras bl.a. tillföljd av den snabba expansionen av ungdomspraklik-plalsema. En stor del av de arbetslösa är nytiUträdande påarbetsmarknaden. Under loppet av konjunktumedgången uppger emellertid en alltstörre del att orsaken till arbetslösheten är personal- ellerdriftsinskränkningar. Denna orsak till arbetslösheten kan förväntas stigaytterligare med tanke på den fortsatt höga nivån på antalet varsel under 1992.Antalet varsel om uppsägningar kan uppskattas till 185 000, vilketär betydligt mer än under förra lågkonjunkturen då antalet som mest uppgicktill drygt 60 000 varsel . svararför , byggbranschen och den offentliga tjänstesektora för vardera. Dengenomsnittliga tiden i arbetslöshet har stigit från i snitt drygt 16 veckor1991 1992. Trots en stark expansion avarbetsmarknadspolitiska åtgärder har antalet långtidsarbetslösa, dvs.arbetslösa än , ökat markant. Jämfört med 1990 harantalet femdubblats lill ca 55 000 personer i genomsnitt 1992. En vissstabilisering, på ca 65 000 personer, kan noteras under andra hälften av årel.Som mest uppgick antalet långtidsarbetslösa under föregående lågkonjunktur tillca 40 000 personer Det motsvarade av det totala antalet arbetslösa.Andelen uppgick lill . En motsvarande andellångtidsarbetslösa som under lågkonjunkturen i början av 1980-lalet innebär ennivå på ca 90 000 långtidsarbetslösa 1994. En hög andel långtidsarbetslösariskerar att försämra arbetsmarknadens funktionsförmåga och försvåralönebildningen. 1 många länder har långtidsarbetslösheten angivits som en avorsakema till "hysteresis", dvs. en permanent hög arbetslöshet. Diagram 5:2 Öppet arbetslösa samt personer ikonjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder Prop.1992/93:100 BUaga 1.1 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 Källor: ,och Den fortsatta, om än avtagande, nedgången isysselsättningen innebär att arbetslösheten bedöms fortsätta stiga under prognosperioden.Den föratses kulminera /94 för att sedan säsongrensatplana ut. Årsgenomsnittet för arbetslösheten föratses stiga från 4,1992 till6,1993 och därefter till 7,1994. Det motsvarar en ökning med närmare 60000 personer 1993 och med ytterligare 34 000 personer 1994. Andelen personer ikonjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder beräknas stigamed till av arbetskraften. Dennivån antas ligga kvar Andelen som inleingår i den ordinarie arbetsmarknaden uppgår därmed till 1994. Del kanjämföras med de 5,som var den högsta nivån som uppnåddes underlågkonjunkturen i början av 1980-lalet. Osäkerhetemai prognosen är naturligtvis många. Empirisk erfarenhet saknas om hurarbetsmarknadens funktionsförmåga påverkas av de för , i ett historisktperspektiv, mycket höga nivåeraa på arbetslöshet och arbetmarknadspolitiskaåtgärder. Svårighetema att bedöma arbetsgivaraas beteende och därmedproduktivitetsutvecklingen är dessutom stora. Det tidigare extremt starkaomvandlingstrycket i ekonomin som blev följden av en låg inflation, de högaräntoma och den fasta växelkursen kan antas ha lättat något. Trycket påproduktivitetsförbättringar har minskat något genom det väsentligt förbättradekostnadsläget. Den effektivisering som redan skett innebär dock sannolikt attdet finns stora produktivitetspotentialer när efterfrågan lar fart. Omfattningenav de arbetsmarknadspolitiska åtgärderaa har ökat successivt 1991 och 1992.Andelen personer i åtgärder (exkl. arbetshandikappade) av arbetskraften harstigit med . Till skillnad mot tidigarelågkonjunkturer, då beredskapsarbeten utgjorde större delen av åtgärdema, hartyngdpunkten förskjutits till utbildningsinsatser. Den1 infördes en ny åtgärd, den s.k. ungdomsprakliken. Denna åtgärd kanses som en praktiskt inriktad arbetsmarknadsutbildning för ungdomar ute påföretagen. De särskilda inskolningsplatseraa upphörde i och med införandet avungdomspraktik. Prop.1992/93:100 Bilaga1.1 Tabell 5:5 Antal personer i arbetsmarknadspolitiskaåtgärder utbildning (AMU) ' T.o.m. ungdomslag. ningsplatser, därefter ungdomspraktik. Utbildning vid permitteringshot, flaskhalsutbildning m.m.Omräknat till heltidsutbil- ■' , lönebidrag,och offentligt skyddat arbete. '* Samtliga åtgärder exkl. arbetshandikappade. 1 samband med regeringens och socialdemokraternasekonomisk- Prop. 1992/93:100 politiska krispaket utökades dearbetsmarknadspolitiska insatsema Bilaga 1.1 kraftigt. Ännu en ny form avåtgärd, kallad arbetslivsutveckling, introducerades som införs 1 januari 1993.Den innebär att arbetslösa ska kunna gå tillbaka till arbetslivet och erhållaett utbildningsbidrag som ger samma ersättning som arbetslöshetsförsäkringen.Det ska förstärka skyddet mot utförsäkring. Föratom införandet av arbetslivsutvecklingenutökades också antalet ungdomspraktikplatser och beredskapsarbeten med 36 000respektive 30 000 platser. Dessutom tillkom 25 000 platser i det reguljärautbildningsväsendet i form av komvux, folkhögskola, gymnasieskola och högskola. 13 1992/93. Nedväxlingenav pris- och löneökningstakten inleddes och förstärks av den allt lägreaktivitetsnivån i ekonomin och den därmed följande mycket svaga efterfrågan på arbetskraft.Även om det råder osäkerhet om hur lönebildningen kommer att organiseras tordeden höga och växande arbetslösheten leda till myckel måttliga nominellalöneökningar. Lönerna bedöms öka 1993 och 3 1/1994 i genomsnitt. Förindustrin ligger löneökningstakten i nivå med den i våra viktigaste konkurrentländer. Denunderliggande prisökningstakten i konsumentledet avtar till följd av den svagaefterfrågan och beräknas uppgå till . Deprecieringen av den svenska kronanmedför dock att importpriserna stiger, vilket åtminstone delvis övervältras påde inhemska prisema. stiger dessutom konsumentprisindex (KPI) medytterligare 1 1/till följd av höjda indirekta skatter ochminskade subventioner. KPI beräknas därför öka 1993 och 1994. Prop.1992/93:100 Bilaga l.l Svensklönebildningen kännetecknas av låg löneflexibilitet och små lönedifferenser.Utjämningen av lönerelationerna hänger samman med den centrala samordningen avlönebildningen, som har varit del mest utmärkande draget i det svenskalöneförhandlingssystemet . Diagram 6:1 Lönespridningen i 60 1965 1970 1975 1980 1985 1990 Anm.: Lönespridningen visar hur mycket lönerna inom engrupp arbetstagare skiljer sig från medellönerna i gruppen. saknasindividuppgifter för "arbetare" varför lönespridningen 1960-1972visar skillnaden mellan olika avtalsområdens medellöner och hela SAF-områdets.Källa: . Lönepolitikens innebörd började att förändrasfr.o.m. 1992/93:100 Lönedifferentiering utifrånarbetets art och svårighetsgrad förbyttes i Bilaga 1.1 låglönepolitiskasatsningar som medförde en kraftig utjämning av lönema. Av diagram 6.1 framgårall lönespridningen för arbetare halverades . Motståndethos arbetsgivama ökade successivt mot relativlönemas utveckling och motcentrala löneförhandlingar började lönespridningen åter attstiga genom att de centrala låglönesatsningarna kompenserades alltmer viabranschvisa och lokala avtal. Löneförhandlingar på flera olika nivåer bidrogtill att driva upp de totala nominella löneökningama i det överhettade arbetsmarknadslägesom rådde .