prop · GF0383 · 1992-01-01 00:00:00 — 17 § Om en näringsidkare för sin egen eller någon annans räkning säljer en vara utan att iaktta vad som sägs i 16 §, skall det anses utgöra en sådan handling som avses i 2 § marknadsföringslagen (1975:1418). Konsumentens befogenheter vid överlåtelse av fordringen, m. m. 18 § Om kreditgivaren har överlåtit sina rättigheter enligt ett kreditavtal, får konsumenten mot den nye kreditgivaren göra samma invändningar som han vid överlåtelsen kunde göra mot överlåtaren. Detsamma gäller när kreditgivaren har pantsatt sina rättigheter enligt kreditavtalet. Vid kreditköp får köparen mot kreditgivares krav på betalning framställa samma invändningar på grund av köpet som han kan göra mot säljaren. Köparen får även invända att han har erlagt betalning till säljaren eller att han har träffat en överenskommelse med denne. Detta gäller dock inte om köparen visste att säljaren saknade rätt att ta emot betalningen eller ingå överenskommelsen och inte heller om köparen uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underlät att skaffa sig kunskap om detta. Om köparen på grund av ett kreditköp har anspråk mot säljaren på återbetalning av köpeskilling, skadestånd eller annan penningprestation, svarar kreditgivaren lika med säljaren för att anspråket fullgörs. Kreditgivaren är dock inte skyldig att betala mer än vad han har mottagit av köparen med anledning av krediten. 19 § Vid kreditköp får kreditgivaren inte ta emot en av köparen ingången växelförbindelse som avser en fordran på grund av kreditköpet. Han får inte heller till bevis för sin fordran ta emot ett av köparen utfärdat löpande skuldebrev eller någon annan av denne ingången skuldförbindelse som är av ett sådant slag att köparens rätt att framställa invändningar på grund av köpet inskränks om skuldförbindelsen överlåts eller pantsätts till en borgenär som är i god tro. Första stycket första meningen gäller inte egna växlar som är utställda av banker. Den som uppsåtligen bryter mot förbud enligt denna paragraf döms till böter. 20 § Bestämmelserna i 18 § andra och tredje styckena samt 19 § gäller även när en konsument vid avtal om en tjänst som avses i konsumenttjänstlagen (1985:716) fått kredit enligt vad som sägs i 3 § angående köp. Förbud mot viss avräkning 21 § Belopp som kredittagaren erlägger för avräkning på viss kreditfordran får kreditgivaren inte först avräkna på annan fordran. 22 § Konsumenten har rätt att betala sin skuld till kreditgivaren före den avtalade förfallotiden. 23 § Kreditgivaren har rätt att få betalning endast om han har gjort förbehåll om detta i avtalet samt någon av följande omständigheter föreligger. Konsumenten är i dröjsmål med betalning av ett belopp som överstiger av kreditfordringen. Konsumenten är i dröjsmål med betalning av ett belopp som överstiger av kreditfordringen och dröjsmålet avser två eller flera poster som förfallit . Konsumenten är på annat sätt i väsentligt dröjsmål med betalning. Konsumenten har uppsåtligen eller av vårdslöshet orsakat att säkerhet som ställts för krediten har avsevärt försämrats. Det står klart att konsumenten genom att avvika, skaffa undan egendom eller förfara på annat sätt undandrar sig att betala sin skuld. Vill kreditgivaren få betalt enligt första stycket 1-3 gäller en uppsägningstid av minst räknat från den tidpunkt då kreditgivaren sänder ett meddelande om uppsägningen i rekommenderat brev till konsumenten under dennes vanliga adress eller uppsägningen utan en sådan åtgärd kommer konsumenten till handa. Om kreditgivaren har krävt betalning enligt första stycket 1-3, är konsumenten ändå inte skyldig att betala , om han före utgången av uppsägningstiden betalar vad som förfallit jämte dröjsmålsränta. Detsamma gäller om konsumenten vid uppsägning enligt första stycket 4 eller 5 genast efter uppsägningen eller inom medgiven uppsägningstid ställer godtagbar säkerhet för fordringen. Har konsumenten tidigare med stöd av bestämmelsen i tredje stycket befriats från skyldigheten att betala skulden , gäller inte bestämmelsen i det stycket. 24 § Utan hinder av vad som sägs i 23 § första stycket 4 får kreditgivaren åberopa andra lagbestämmelser om rätt till betalning på grund av att en säkerhet som ställts för krediten har försämrats. Bestämmelserna i 23 § första stycket hindrar vidare inte att banker eller andra kreditgivare gör gällande strängare förbehåll om betalning , om de har en skyldighet att göra sådana förbehåll enligt någon annan författning. 25 § Vid förtidsbetalning enligt 22, 23 eller 24 § skall följande iakttas när kreditgivarens fordran beräknas. Konsumenten skall betala ränta och andra kostnader för krediten för tiden fram till förtidsbetalningen men inte för tiden därefter. Vid beräkningen skall tillämpas grunder som står i överensstämmelse med god sed på marknaden. Kreditgivaren får inte tillgodoräkna sig någon ersättning för att skulden betalas . Är räntan för en kredit bunden för hela eller en del av avtalstiden har dock kreditgivaren, om han gjort förbehåll om det, rätt att för återstående del av av konsumenten ta ut ersättning för skillnaden mellan räntan på krediten och räntan på nya krediter av motsvarande slag. Om vid kreditköp förtidsbetalning sker än en förfallodag som har bestämts i avtalet, skall den anses ha skett den första förfallodagen efter betalningen. Detsamma gäller när en konsument vid avtal om en tjänst som avses i konsumenttjänstlagen (1985:716) har fått kredit enligt vad som sägs i 3 § angående köp. Om kreditgivaren utnyttjar en rätt att återta en vara enligt 26 §, tillämpas 28 och 29 §§ vid den uppgörelse som då skall ske mellan parterna. 26 § Med förbehåll om återtaganderätt avses ett avtalsvillkor som ger kreditgivaren möjlighet att återta varan, om köparen inte fullgör sin del av kreditköpsavtalet. Ett förbehåll om återtaganderätt får göras gällande endast under förutsättning 1. att säljaren har gjort förbehållet i samband med köpet för att trygga sin rätt till betalning samt 2. att kreditgivaren har rätt att säga upp skulden till betalning enligt 23 § första stycket. Om vid betalningsdröjsmål köparen, innan varan återtas, betalar vad som förfallit till betalning jämte dröjsmålsränta och kostnader enligt de grunder som anges i 28 § tredje - femte styckena, får kreditgivaren inte återta varan på grund av dröjsmålet. Grundas återtaganderätten på 23 § första stycket 4 eller 5, får kreditgivaren inte återta varan om köparen innan varan återtas undanröjer grunden för återtaganderätten. 27 § Använder näringsidkare förbehåll om återtaganderätt vid försäljning av en vara som med hänsyn till sin beskaffenhet eller sitt värde eller på grund av förhållandena på marknaden inte är lämpad som kreditsäkerhet, kan näringsidkaren förbjudas att i liknande fall använda sådana förbehåll. I fråga om förbud gäller i övrigt bestämmelserna i lagen (1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. Uppgörelse när en vara återtas 28 § Om kreditgivaren vill utnyttja en rätt att återta varan, skall avräkning göras mellan honom och köparen. Vid avräkningen skall köparen tillgodoräknas varans värde vid åter- tagandet. Värdet beräknas efter vad kreditgivaren kan antas få ut genom att på lämpligt sätt sälja varan. Kreditgivaren får tillgodoräkna sig den obetalda delen av kredit- fordringen efter avräkning enligt 25 § samt i förekommande fall dröjsmåls- ränta, dock inte enligt högre räntesats än som anges i 6 § räntelagen (1975:635). Kreditgivaren får dessutom tillgodoräkna sig ersättning för följande kostnader för återtagande av varan, nämligen utsökningsavgift, skälig kostnad för transport av varan samt utgift för inställelse vid förrättning för återtagande, om kreditgivaren har behövt inställa sig för att tillvarata sin rätt. När ersättning bestäms för utgift för inställelse tillämpas bestämmelserna om beräknande av ersättning av allmänna medel till vittne. I mål om handräckning för återtagande får kreditgivaren, enligt vad regeringen närmare föreskriver, tillgodoräkna sig även skälig ersättning för eget arbete med anledning av målet samt arvode till ombud eller biträde. 29 § Om köparen vid avräkningen tillgodoräknas ett större belopp än kreditgivaren, får varan återtas endast om kreditgivaren betalar mel- lanskillnaden till köparen eller, när varan värderats av kronofogde- myndigheten, nedsätter mellanskillnaden hos myndigheten. Har kreditgivaren för att kunna återta varan varit tvungen att betala en skuld som köparen har, får kreditgivaren när första stycket tillämpas avräkna sådan betalning mot mellanskillnad till köparens förmån. Detsamma gäller om kreditgivaren för att varan efter återtagande skall kunna användas på avsett sätt har varit tvungen att betala en sådan skuld. Tillgodoräknas kreditgivaren ett större belopp än köparen, får kreditgivaren inte kräva ut mellanskillnaden (restskulden) i annat fall än då varan har minskat väsentligt i värde genom att köparen vanvårdat varan. Återlösande av en vara som återtagits 30 § Köparen får återlösa en vara som har återtagits. Vill köparen återlösa varan, skall han betala kreditgivaren varans värde vid återtagandet samt den restskuld som kan finnas enligt avräkningen. Handräckning för återtagande av vara, m.m. 31 § Kreditgivaren får hos kronofogdemyndigheten söka handräckning för att återta varan under förutsättning att parterna har upprättat och skrivit under en handling om kreditköpet. Handlingen skall innehålla ett förbehåll om återtaganderätt samt uppgifter om kontantpriset, kreditbeloppet, kreditkostnaden, kredittiden, kreditfordringen och de tidpunkter när betalning skall erläggas. En ansökan om handräckning skall göras skriftligen. I ansökningen skall anges hur stor del av kreditfordringen som är obetald. Om kreditgivaren gör anspråk på dröjsmålsränta, skall i ansökningen också uppges vad kreditgivaren fordrar i den delen. Vid ansökningen skall fogas en styrkt kopia av den handling som anges i första stycket. 32 § Handräckning får beviljas endast om det är uppenbart att de förutsättningar för återtagande som anges i 26 § andra och tredje styckena föreligger. Om ett förbehåll om återtaganderätt har använts i strid mot förbud enligt 27 §, får handräckning inte beviljas. Handräckning eller verkställighet av dom, varigenom köparen har förpliktats att lämna tillbaka en vara som har sålts med förbehåll om återtaganderätt, får inte beviljas beträffande sådana varor som enligt 5 kap. 1-3 §§ utsökningsbalken skall undantas från utmätning. 33 § I fråga om handräckning och verkställighet av dom, som anges i 32 § tredje stycket, tillämpas i övrigt 12 § andra och tredje styckena samt 14- 18 §§ lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. Hänvisningen i 16 § tredje stycket till 10 § första stycket skall då avse 29 § första stycket i denna lag. 34 § En vara som har sålts med förbehåll om återtaganderätt får inte utmätas för en fordran som grundar sig på kreditköpet. Betalningsansvar vid förlust av kontokort, m.m. 35 § Ett avtalsvillkor som innebär att en kontohavare skall vara betalningsskyldig för ett belopp som har påförts kontot genom att ett kontokort har använts av någon obehörig person får göras gällande endast om kontohavaren eller någon annan som enligt kontoavtalet är behörig att använda kontokortet har 1. lämnat ifrån sig kortet till någon annan, 2. genom grov oaktsamhet förlorat kortet, eller 3. på något annat sätt förlorat besittningen av kortet och inte efter upptäckten anmält förlusten hos kreditgivaren. Om ett belopp har påförts kontot på det sätt som sägs i första stycket efter det att kreditgivaren har mottagit en anmälan om att kontohavaren eller någon annan som enligt kontoavtalet är behörig att använda kontokortet inte längre har detta i sin besittning, är kontohavaren betalningsskyldig för beloppet endast om han har förfarit svikligt. 36 § ser till att denna lag följs. Verkets tillsyn omfattar dock inte riksbank, verksamhet som står under tillsyn av finansinspektionen eller verksamhet hos exekutiv myndighet. Tillsynen skall utövas så att den inte vållar större kostnad eller olägenhet än som är nödvändigt. 37 § För tillsynen har eller den som verket förordnar rätt att företa inspektion hos näringsidkare som bedriver varuförsäljning eller som i sin yrkesmässiga verksamhet lämnar, förmedlar eller övertar kredit som avses i denna lag och att ta del av samtliga handlingar som behövs för tillsynen. Näringsidkaren skall lämna de upplysningar om verksamheten som begärs för tillsynen. Om en näringsidkare inte tillhandahåller handlingar eller lämnar upplysningar i ett sådant fall som avses i första stycket, får konsument- verket förelägga näringsidkaren vid vite att fullgöra sin skyldighet. 38 § Om enligt 37 § andra stycket har förelagt en näringsidkare att tillhandahålla en handling, får beslutet överklagas hos kammarrätten. Andra beslut av enligt 37 § får inte överklagas. Denna lag träder i kraft , då konsumentkreditlagen (1977:981) skall upphöra att gälla. Äldre föreskrifter gäller dock, med de undantag som anges i det följande, i fråga om kreditavtal som har ingåtts före den nya lagens ikraftträdande. När kreditgivaren har förvärvat sin fordran mot konsumenten genom överlåtelse eller pantsättning efter ikraftträdandet, gäller 18 § i den nya lagen även om kreditavtalet ingicks före ikraftträdandet. Konsumenten har rätt att betala sin skuld till kreditgivaren före den avtalade förfallotiden i enlighet med föreskrifterna i den nya lagen även om kreditavtalet har ingåtts före den nya lagens ikraftträdande. Föreskriften i 25 § första stycket 2 om kreditgivarens rätt i vissa fall till ersättning för att krediten sägs upp skall dock tillämpas även om kreditgivaren inte har gjort något förbehåll om rätt till ersättning. När handräckning begärs för återtagande av en vara som har förvärvats innan den nya lagen trätt i kraft, gäller den äldre lagens föreskrifter om förutsättningarna för handräckning. Lag om ändring i lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. skall ha följande lydelse. Föreslagen lydelse 1 § Denna lag gäller avbetalningsköp som sluts mellan näringsidkare i deras yrkesmässiga verksamhet eller som annars faller utanför konsumentkreditlagen (1977:981). Denna lag gäller avbetalningsköp som sluts mellan näringsidkare i deras yrkesmässiga verksamhet eller som annars faller utanför konsumentkreditlagen (1992:000).Med avbetalningsköp avses avtal om köp av vara, om 1. betalningen skall erläggas i särskilda poster, varav minst en sedan varan har lämnats ut till köparen, och 2. avtalet innehåller villkor som ger säljaren möjlighet att återtaga varan om köparen ej fullgör sin del av avtalet (förbehåll om återtaganderätt). Har avtalet betecknats som uthyrning eller betalningen som vederlag för varans nyttjande föreligger ändå avbetalningsköp, om det är avsett att den till vilken varan utlämnas skall bli ägare av denna. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i utsökningsbalken Härigenom föreskrivs att 9 kap. 10 § utsökningsbalken skall ha följande lydelse. Föreslagen lydelse 9 kap. 10 § Har utmätning skett av egendom som gäldenären har förvärvat på kredit under förbehåll om återtaganderätt för kreditgivaren, får egendomen säljas endast om köpeskillingen förslår till betalning av kreditgivarens fordran eller försäljningen med kreditgivarens samtycke i målet sker med förbehåll för hans rätt enligt avtalet. Kreditgivarens fordran bestäms enligt 13 § konsumentkreditlagen (1977:981) eller enligt 5 § lagen om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. Är ej någon av dessa lagar tillämplig på avtalet, bestäms fordringen likväl enligt sistnämnda paragraf, varvid jämkning får ske efter vad som är skäligt. Kreditgivarens fordran bestäms enligt 25 § konsumentkreditlagen (1992:000) eller enligt 5 § lagen om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. Är ej någon av dessa lagar tillämplig på avtalet, bestäms fordringen likväl enligt sistnämnda paragraf, varvid jämkning får ske efter vad som är skäligt. Sker försäljningen med förbehåll för kreditgivarens rätt, svarar därefter den som förvärvar egendomen i stället för gäldenären för dennes skyldigheter enligt avtalet. Denna lag träder i kraft . I fall då gäldenären har förvärvat varan före ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter. Lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt Härigenom föreskrivs att 15 § lagen (1968:430) om mervärdeskatt skall ha följande lydelse. Föreslagen lydelse 15 §1 Redovisning av skatt för viss redovisningsperiod skall omfatta affärs- händelser genom vilka redovisningsskyldighet har inträtt enligt 5 a §. Uppkommer förlust på fordran, för vilken utgående skatt har redovisats, får ett mot denna skatt svarande belopp avdragas i redovisningen för den period då förlusten uppkommer. Inflyter därefter betalning för sådan fordran skall beloppet åter upptagas i redovisningen. Återtages vara med stöd av förbehåll om återtaganderätt enligt konsumentkreditlagen (1977:981) eller lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m. fl. får avdrag göras för vad säljaren vid avräkning gottskriver köparen för värdet av den återtagna varan, endast om det kan visas att köparen helt saknat rätt till avdrag för ingående skatt som hänför sig till dennes förvärv av varan. Uppkommer förlust på fordran, för vilken utgående skatt har redovisats, får ett mot denna skatt svarande belopp avdragas i redovisningen för den period då förlusten uppkommer. Inflyter därefter betalning för sådan fordran skall beloppet åter upptagas i redovisningen. Återtages vara med stöd av förbehåll om återtaganderätt enligt konsumentkreditlagen (1992:000) eller lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m. fl. får avdrag göras för vad säljaren vid avräkning gottskriver köparen för värdet av den återtagna varan, endast om det kan visas att köparen helt saknat rätt till avdrag för ingående skatt som hänför sig till dennes förvärv av varan. 1 Senaste lydelse 1990:576 Lämnas återbäring, bonus eller annan rabatt, som icke utgör s. k. villkorlig rabatt, i efterhand och avser förmånen skattepliktig omsättning, för vilken utgående skatt redovisats, får belopp motsvarande den del av den tidigare redovisade skatten som belöpt på den utgivna förmånen avdragas i den ordning som gäller för den skattskyldiges redovisning av utgående skatt. Utges förmånen till skattskyldig skall avdraget grundas på kreditnota eller motsvarande handling. Av handlingen skall framgå minskningen av både vederlag och skatt. Handling som avses i tredje stycket skall ligga till grund även för avdrag för annan kundkreditering som avser skattepliktig omsättning. Uthyr eller upplåter den som är skattskyldig enligt 2 § tredje stycket, från utgången av det kalenderår under vilket skattskyldighet inträtt enligt meddelat beslut, fastigheten eller del därav till annan än som anges i 2 § tredje stycket, skall beloppet av åtnjutna avdrag för ingående skatt för ifrågavarande fastighet eller del därav återföras. Sker sådan uthyrning eller upplåtelse sedan tre men inte har förflutit från utgången av det kalenderår under vilket skattskyldighet har inträtt enligt meddelat beslut skall återföring göras med hälften av det belopp som sagts. Vad som sägs i femte stycket tillämpas även när fastighetsägaren tar uthyrd eller upplåten fastighet eller del därav i anspråk för användning i verksamhet som ej medför skattskyldighet samt när uthyrd eller upplåten fastighet säljs. Återföring skall ske i deklarationen för den redovisningsperiod under vilken den skattepliktiga uthyrningen eller upplåtelsen har upphört eller fastigheten har sålts. Exporteras en vara av det slag som anges nedan, skall den ingående mervärdeskatt som hänför sig till förvärvet av varan återföras, om den skattskyldige inte visar att varan har innehafts endast av skattskyldiga. De varor som avses är 1) andra varor än sådana som avses i 18 § fjärde stycket och som helt eller till väsentlig del består av guld, silver eller platina, 2) naturpärlor, naturliga och syntetiska ädelstenar, 3) varor, som helt eller till väsentlig del består av koppar, mässing, tenn, brons eller nysilver, 4) vapen med undantag av sådana skjutvapen som omfattas av vapenlagen (1973:1176), 5) alster av bildkonst, 6) konstalster av glas, porslin eller annan keramik, 7) möbler, 8) fartyg eller luftfartyg. Återföring enligt åttonde stycket skall ske i deklarationen för den redovisningsperiod under vilken varan har exporterats. Redovisningen av skatt, som hänför sig till omsättning enligt punkt 2 första stycket g) av anvisningarna till 2 § och som avser nyttjande av personbil, får anstå till den sista redovisningsperioden under det kalenderår nyttjandet har skett. Lag (1990:576). Denna lag träder i kraft . I fall då förbehåll om återtaganderätt har gjorts före ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: justitierådet , regeringsrådet , justitierådet . Enligt protokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. konsumentkreditlag, 2. lag om ändring i lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl., 3. lag om ändring i utsökningsbalken, 4. lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt. Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: Den nuvarande konsumentkreditlagen, som har gällt , innehåller bestämmelser till skydd för konsumenter vid kreditköp och avtal om tjänster. Sådana konsumentkrediter som inte har samband med köp eller tjänster faller i huvudsak utanför lagens tillämpningsområde. Den betydelsefulla kategori av krediter som utgörs av banklån och motsvarande (fristående krediter) är alltså i stort sett oreglerad från konsumentskyddssynpunkt. Det remitterade förslaget till en ny konsumentkreditlag är uppbyggd på grundval av och i nära anslutning till den nuvarande lagen. I sak finns det emellertid betydande olikheter. En grundläggande sådan skillnad är att lagen i princip skall gälla alla slag av konsumentkrediter, sålunda även de fristående krediterna. Utvidgningen av tillämpningsområdet till att omfatta dessa krediter är föranledd bland annat av EG-direktivet om konsumentkrediter. En annan framträdande nyhet är kravet att kreditgivaren skall pröva, om kredittagaren har ekonomiska förutsättningar att fullgöra vad han åtar sig enligt kreditavtalet. Om kreditgivaren brister i denna kreditprövning, skall hans fordran kunna jämkas. Bland andra nya inslag märks regler om hur ränta får beräknas, om vilka avgifter som får tas ut för krediten och om kredittagarens rätt att betala sin skuld . Vad först angår den formella sidan av lagförslaget är att märka att, i likhet med den gällande lagen, en del av reglerna är av marknadsrättslig art medan andra har civilrättslig karaktär. Vid den nuvarande lagens tillkomst anmärkte lagrådet att det hade varit en fördel, om det i lagen hade gjorts en klarare markering av reglernas olika natur, men påyrkade inte någon ändring i detta hänseende (prop. 1976/77:123 s. 345 f). Dessa invändningar kan sägas få ökad betydelse när nu även de fristående konsumentkrediterna kommer in i bilden. Inarbetandet av de fristående krediterna, vilka faller inom finans- inspektionens tillsynsområde, i regelverket erbjuder också ett annat problem. Dessa krediter skiljer sig till typen avsevärt från krediter i samband med köp. I princip är det något annat att ta ett banklån än att köpa en vara på kredit. Målsättningen vid utformningen av den nya lagen har emellertid varit att alla slags konsumentkrediter i möjligaste mån skall behandlas lika över hela fältet. Bestämmelser om betalning av skuld (22-25 §§ i förslaget) skall t.ex. gälla inte bara, som , kreditköp utan också fristående krediter. Utvidgningen av lagens tillämpningsområde synes kunna ge upphov till vissa gränsdragningsproblem som vid tillämpningen av den nuvarande lagen saknar praktisk betydelse.