prop · GG03159 · 1992-12-31 00:00:00 — Efterlagrådsgranskningen har frågan uppkommit om hur funktionshindrade föräldrartill små bam skall få behövlig hjälp med att sköta sitt bam. i ett bams liv är är barnet känslomässigt och praktiskt totalt beroendeav någon vuxen oftast en förälder. Först gradvis kan barnet utveckla enuppfattning om sig självt och relatera till andra personer. Det är därför viktigtför bamets utveckling att det kan få sina gmndläggande behovtillgodosedda av bara ett fåtal vuxna personer. Om någon av föräldrama harpersonlig assistent är det enligt min mening naturligt att assistenten, om haneller hon är lämpad därtill, under barnets första tid även hjälper föräldernmed den omvårdnad av bamet som han eller hon inte kan ge själv. Det skallgivetvis inte utesluta att barnet kan ha behov av andra eller ytterligareinsatser. Det är stödets karaktär av en nära personlig relation som bör varaavgörande för om insatsen skall ges av föräldems personliga assistent eller påannat sätt. Det går inte att närmare specificera när ett bam når en sådanmognad att det kan klara nära relationer utanför en begränsad krets. Bedömningenav hur länge viss omvårdnad av bamet bör anses ingå i föräldems personligaassistans måste göras i varje enskilt fall. Ävenfunktionshindrade föräldrar som inte har personlig assistent kan behövapraktisk hjälp med att ta hand om siU bam. I dessa fall bör det vara en uppgiftför kommunerna att inom ramen för sin socialtjänst stödja familjerna. Enligtsocialtjänstlagen skall socialnämnden verka för att barn och ungdomarväxer upp under trygga och goda förhållanden, i Prop. nära samarbete med hemmenfrämja en allsidig personlighetsutveckling Bilaga 1 och en gynnsam fysisk ochsocial utveckling hos barn och ungdom och sörja för att barn ochungdom som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som debehöver. Det är naturligtvis angeläget att personlig hjälp som gestill både bamet och föräldem samordnas på ett Jagvill i detta sammanhang mer allmänt beröra frågan om funktionshindradeföräldrar och deras situation. Det är självfallet viktigt att föräldrar medfunktionshinder ges stöd och hjälp i olika former så att de kan fungera iföräldrarollen. Enligt min uppfattning har frågan om situationen förfunktionshindrade föräldrar uppmärksammats i allt för litenutsträckning. Det är angeläget att kunskapen om funktionshindrade föräldrarssituation och behov av samhällsstöd utvecklas. Jag avser därför att senareåterkomma till regeringen med förslag om ett särskilt initiativ i frågan, medsyfte att öka kunskapen inom området. Jaghar redovisat att ett individuellt utformat stöd redan nu ges tillenskilda av olika huvudmän och i olika situationer. Genom att förbäuramöjligheterna att få assistans som knyts till personen och inte till en vissverksamhet, ökar möjligheterna att samordna det personliga stödet. Därigenomkan behov av andra slags stödinsatser minska. Däremot kommer andra former avassistans aU behövas även i fortsättningen för dem som inte har rätt tilleller inte önskar personlig assistans, eller i situationer där andra lösningarän personlig assistans av andra skäl bör väljas. Avsiktenär inte att den personlige assistenten skall ersäua personal som behövs för attbedriva en verksamhet, t.ex. bamomsorg, skola eller daglig verksamhet. Jag villi sammanhanget understryka att det är den enskildes personliga behov av stödoch hjälp som skall tillgodoses genom personlig assistans. Vårdartjänstför svårt rörelsehindrade personer som studerar vid folkhögskolor och ieftergymnasial utbildning kan organiseras på olika sätt beroende på den studerandesbehov och på de lokala fömtsättningama. I vissa fall kan personlig assistanskomma att ersätta det stöd som ges i form av vårdartjänst. äremellertid vårdartjänst en integrerad del av utbildningsanordnarens verksamhetoch på vissa studieorter finns en organisation för vårdartjänst uppbyggd. 1sådana situtioner är i allmänhet vårdartjänst den form av personligt stöd sombör väljas. Vårdartjänst kommer också att behövas för svårt rörelsehindradeelever som inte är berättigade till personlig assistans ellerassistansersättning men som ändå behöver ett personligt utformat stöd istudiesituationen. Densom har till uppgift att vara personlig assistent kommer att etablera enmycket nära personlig relation till den som får hjälp. Den person som fårhjälpen kan i sin tur komma i ett starkt beroendeförhållande till denpersonlige assistenten. Både enskildas och familjemedlemmars behov avintegritet måste enligt min mening uppmärksammas och respekteras. För attsäkerställa den enskildes inflytande över insatsen och för- stärka valfriheten anserjag att den enskilde skall kunna välja mellan att Prop. 1992/93:159 fåinsatsen genom kommunens försorg eller att få ett ekonomiskt bidrag Bilaga Iför att själv anställa assistenten eller för aU anlita någon annan - t.ex. ettkooperativ eller annat fristående organ - som arbetsgivare. Bidraget bör dåbeviljas i sådan omfattning att den enskildes hela behov av personligassistans kan tillgodoses. Handikapputredningenföreslår en administrativ konstmktion av personlig assistans som innebär ettdelat ekonomiskt ansvar mellan kommunerna och socialförsäkringen. Kommunemaföreslås av utredningen att vara kostnadsansvariga för stödbehov upp till 20veckotimmar och socialförsäkringen föreslås träda in för tid dämtöver. Ettviktigt syfte med fördelningen är att avlasta enskilda kommuner höga kostnaderoch att tilldelning av mer omfattande stöd i form av personlig assistans inteskall vara beroende av kommunalekonomiska prioriteringar. Mångaremissinstanser är emellertid kritiska till den lösning som utredningenföreslår. Förslaget framstår som krångligt och flera remissinstanser pekar påproblem med två beslutsmyndigheter och skilda besvärsregler för kommunensrespektive beslut. Ett flertal handikapporganisationerframhåller vikten av ett sammanhållet centralt kostnadsansvar. Ävenjag anser att utredningens förslag i denna del är alltför komplicerat. Likasåfiimer jag konstmktionen med olika besvärsordningar som otillfredsställande. Jagkommer senare att föreslå att kommunema skall vara huvudmän för merparten avinsatsema enligt den nya lagen. I kommuneraa finns i regel också kompetens ochpraktisk erfarenhet av vårdbehovsbedömningar och av att tillhandahålla olikaformer av kvalificerade stödinsatser. Det skulle därför kunna te sig naturligtatt kommunema gavs ett sammanhållet organisatoriskt och finansiellt ansvar föratt tillgodose enskildas behov av personlig assistans. Kostnadernaför personlig assistans kan emellertid i vissa fall uppgå till mycket storabelopp. 1 vissa kommuner kan det finnas bara några få personer med omfattandebehov av personlig assistans medan det i andra kommuner av motsvarande storlekkan finnas flera personer som behöver sådan hjälp. Kommunemas ekonomi kan i desenare fallen påverka benägenheten att ge insatsen. Särskilt för små kommunerkan stora problem uppstå om det finns flera personer som har omfattande behovav personlig assistans. Jag anser därför att det bör tillskapas ettfinansieringssystem som innebär att staten avlastar kommunema kostnader förmer omfattande insatser i form av personlig assistans. Jagbedömer att staten bör åta sig hela kostnadsansvaret för personlig assistans isituationer då behovet av assistans för den dagliga livsföringen för en personöverstiger i genomsniu . Det statliga stödet bör enligt minmening lämnas till den enskilde i form av bidrag, i det följande benänmtassistansersättning. Ersättningen skall omfatta kostnader från . Jagfinner det lämpligt au det är och de allmän- Prop.1992/93:159 na försäkringskassoma som handhar frågoma om den statligaassistans- Bilaga I ersättningen. Enligt min bedömning har försäkringskassomabåde kompetens och erfarenhet av frågor om individuella stöd- och hjälpbehov.Genom handläggning av bl.a. ärenden om handikappersättning, vårdbidrag,bilstöd och förtidspension har försäkringskassorna stor erfarenhet av attbedöma frågor om stöd av olika slag till personer med funktionshinder. Deallmänna försäkringskassoma är också de myndigheter som utbetalar dessaförmåner. Detbör vara den försäkringskassa hos vilken den enskilde är inskriven som skallhandha frågor om assistansersättning. Om han inte fyllt bör det vara denförsäkringskassa som han skulle varit inskriven hos som han skall vända sigtill. Försäkringskassansroll skall dock inte vara att faktiskt ge omsorg eller stöd och inte heller attfungera som arbetsgivare för personliga assistenter. Beslut om rätt tillassistansersättning bör fattas av socialförsäkringsnämnden vidförsäkringskassan. Beslutanderätten bör således inte läggas på en enskildtjänsteman. Överklaganden över socialförsäkringsnämndens beslut bör ske tilllänsrätten, kammarrätten och slutligen Försäkringsöverdomstolen i enlighet medden besvärsordning som gäller på socialförsäkringsområdet. Medassistansersäuningen skall den enskilde själv kunna anställa den personligeassistenten eller mot ersättning anlita kommunen eller annat organ somarbetsgivare för assistenten. Avsikten är att assistansersättningen skallanvändas till assistentens eller assistentemas lönekostnader eller till deavgifter som kommunen eller någon annan som svarar för insatsen debiterar. Enenskild person bör själv kunna vända sig till som sökande avassistansersättning. Om en person begär biträde av personlig assistent ellerekonomiskt stöd till personlig assistans av en kommun och kan antas ha rätttill assistansersättning, skall kommunen anmäla deUa till ,som skall ta upp frågan om assistansersättning. Det iimebär att en kommunskall kunna få sina kostnader för personlig assistans täckta, även om denenskilde inte själv begär assistansersättning. Iregel bör de personer som erhåller assistansersättning och som själva vill tahand om ersättningen kunna göra detta. Assistansersättning kan emellertid uppgåtill avsevärda belopp. Jag anser därför att bör ges enbefogenhet att utbetala assistansersättningen till någon annan än den berörde,t.ex. en nämnd eller en närstående person, för att användas tillpersonlig assistans åt den ersättningsberättigade. Exempel på sådanasituationer kan vara att den enskilde missbmkat beroendeframkallandemedel eller på gmnd av sjukdom inte bedöms att själv kunna ta hand omassistansersättningen. En sådan regel finns i 16 kap 12 § AFL. Jaganser också alt skall kunna besluta om återbetalning avassistansersättning om en person på gmnd av oriktiga uppgifter obehörigenerhållit ersättning eller erhållit ett för högt belopp. Vidareanser jag att rätten till assistansersättning bör omprövas vårtan- Prop.1992/93:159 nat år eller då förhållandena för den enskilde väsentligen ändratspå BUaga I sådant sätt att rätten till ersättning påverkas. Somjag framhöll skall rätten till assistansersättning gälla personer somomfattas av den nya lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade ochsom behöver omfattande personlig assistans för sin dagliga livsföring.Handikapputredningen föreslår emellertid att vissa ytterligare begränsningarskall gälla för rätten till assistansersättning. Utredningen föreslår attbehov av stöd under dygnsvila och i samband med sysselsättning inteskall täckas med assistansersättning och inte heller utges till personer sombor på institution och i gmppbostad. Utredningen föreslår vidare att bam under16 år inte skall ha rätt till assistansersättning och inte heller personer somär och som inte har assistansersättning. Jaganser emellertid att assistansersättning måste kunna lämnas även underdygnsvila, om den hjälp som behövs är av mycket privat karaktär och därför börges av en person som den enskilde valt och har förtroende för. Likasåanser jag att assistansersättning skall kunna lämnas även under lid då denenskilde deltar i kommunalt anordnad daglig verksamhet. Assistansersättningskall dock inte ersätta den personal som skall finnas för att den enskilde skallkunna tillgodogöra sig verksamheten. Däremot bör ersättning kunna lämnas om denenskilde av andra skäl bedöms behöva hjälp av en bestämd person, t.ex. för attkommunicera med andra eller för att den enskilde behöver omfattande ochtidskrävande hjälp i samband med t.ex. måltider och toalettbesök. Likaså börassistansersättning kunna lämnas om en person kan antas att på grand avfunktionshindret ofta behöva utebli från verksamheten och behöva personligassistans både i anslutning till verksamheten och i hemmet, vid sjukhusbesöketc. Somjag tidigare redovisat ser jag inte skäl att utesluta bam under frånrätten till personlig assistans. Till skillnad från utredningen anser jag attockså assistansersättning skall kunna lämnas till bam under som harsärskilt omfattande omvårdnadsbehov. bedömer jag emellertid att assistansersättning inte börlämnas för stödbehov på institution, i bostad med särskild service för bam ochungdom eller gmppbostad, där anställd personal fömtsätts tillgodose behov avstöd och omvårdnad. Jag har tidigare föreslagit att rätten till personligassistans bör förbehållas personer som inte uppnått pensionsålder. Avsiktenär vidare att assistansersättningen bara skall täcka stadigvarande behov. Ombehov tillfälligt uppstår av en utökning av assistans-insatsema, t.ex. för atten person behöver särskild hjälp under en semesterresa, bör behovet av utökadassistans prövas av kommunen inom ramen för den nya lagen om stöd och servicetill vissa funktionshindrade. Försäkringskassanskall beräkna hur många timmar som den funktionshindrade i genomsniubehöver personlig assistans. sättningutges därefter för för den assistans som erhållits Prop.1992/93:159 inom ramen för detta behov. Ersättningen bör i princip basera sigpå Bilaga 1 lönekostnader för assistenten eller på de avgifter - motsvarande iprincip assistentens lönekostnader - som kommunen eller någon annan som svararför insatsen debiterar. Med lönekostnader avser jag främst lön till assistentensamt sociala avgifter och semesterersättning. Därtill bör ävenadministrationskostnader i viss omfattning beaktas. Det är naturligtvisviktigt att det tillskapas mtiner för utbetalning av assistansersättning somär enkla och smidiga. I de fall den enskilde själv är arbetsgivare förassistenten måste ersättning givetvis betalas ut så att han eller hon kanavlöna assistenten och klara övriga omkostnader utan att själv ligga ute medpengar. Handikapputredningenuppskattar kostnaden per utförd assistenttimme till . Flerabrakarkooperativ för personlig assistans, bl.a. STIL och , samt DHR och FUBanser emellertid att utredningens kostnadsberäkningar är för låga. STIL m.fl.och DHR pekar bl.a. på att en rad uppgifter som följer med arbetsgivaransvaretkommer att påverka assistanskostnaden och föreslår att assistansersättningenskall vara . FUB framför att assistenterna måste ha en lönsom motsvarar de kvalifikationer som behövs för uppgiften samt påpekar att enganska stor del av assistentemas arbetstid kommer att vara förlagd till helgeroch kvällar. Assistansersättningenmåste självklart kunna täcka de verkliga kostnadema som den enskilde har försin assistans. Ersättningen bör därför utges med ett belopp som motsvarar helakostnaden för assistansen inom ramen för beviljade timmar, dock med ett högstabelopp . Dådet gäller beräkningen av assistentens lönekostnad, anser jag liksomHandikapputredningen att utgångspunkten bör vara vårdbiträdeslön. Mot bakgmndav de erfarenheter som gjorts av kostnader för administration m.m., anser jagau utredningens beräkning av assistanskostnad är för låg. Jag bedömeratt assistansersäuningen bör uppgå till ca kostnadsläge.Ett högsta belopp bör fastställas av regeringen efterförslag av . bör härvid samråda medSvenska kommunförbundet. Densom fått sin funktionsförmåga nedsatt i viss omfattning harrätt till handikappersättning från den allmänna försäkringen. Alltefterhjälpbehovets omfattning och meratgiftemas storlek utgör handikappersättningen36, 53 eller av basbeloppet. Det behov av hjälp av en assistent som enfunktionshindrad person har i den dagliga livsföringen beaktas vid bedömningenav hjälpbehovets omfattning. Den som är så funktionshindrad att han ärberättigad till assistansersättning har sannolikt även andra memtgifter på gmndav sitt funktionshinder. Även om man vid prövning av handikappersättningensstorlek skulle bortse från hjälpbehov som givit rätt till assistansersättning,torde det således i många fall ändå ge underlag för fortsatthandikappersättning på någon nivå. Den uppföljning av reformen som skall ske böräven avse effekterna i detta hänseende. Jag behandlar frågan omkostnadseffekter av personlig assistans i det Prop. 1992/93:159 följande(avsnitt 11). Med hänsyn till att assistansersättning är en stöd- Bilaga Iform som inte funnits tidigare och som innebär både merkostnader ochomfördelning av kostnader mellan olika huvudmän, är det angeläget attRiksförsäkringsverket genom sin tillsynsverksamhet noga följer utvecklingen. Assistansersättningenoch förordning (EEG) nr 1408/71 Detfinns skäl att anta att assistansersättningen faller in under de förmåner somkommer att omfaUas av lagen (1992:1776) om samordning av systemen för socialtrygghet när personer flyttar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet(prop. 1991/92:170 bil. 1992/93: Eul, rskr. 1992/93:18), genom vilkenEG:s regler om social trygghet inkorporeras i den svenska lagstiftningen. Lagenavses träda i kraft i samband med . Omersättningen således faller in under tillämpningsområdet för förordning (EEG)nr 1408/71, är den enligt min mening att anse som en "vårdförmån" ochinte som en kontantförmån vid invaliditet enligt artikel 10 i förordningen.Det innebär att det inte blir möjligt att med stöd av artikel 10 begärautbetalning till annat EES-land. Ersättningen är nämligen konstmerad som enkostnadsersättning för särskilda vårdkostnader. Om den enskilde på gmnd avsitt funktionshinder har kostnader för personlig assistans kan han efterbehovsprövning få ersättning för det. Behovsprövningen görs visserligen iförhand, men ersättningen lämnas först efter att kostnader uppvisats. Härvidär dock att märka aU ersättningen kan komma att utges till personer bosattautanför om de arbetar i och därför enligt bestämmelsema iförordningens Avdelning 11 Bestämmande av tillämplig lagstiftning skallomfattas av den svenska lagstifiningen om social trygghet i dess helhet oavsettbosättningsland. Underalla omständigheter är assistansersättningen en sådan särskild förmån somuteslutande är avsedd att skydda personer med funktionshinder. Om ersättningentrots allt inte betraktas som en vårdförmån, bör den kunna förtecknas i bilaga2 A till EG-förordningen enligt artikel 4.2 a i den lydelse som gällerinom EG och som kan väntas bli gällande även för EES under år 1993.Härigenom skulle export av ersättningen kurma undvikas även för det fall dennaär att betrakta som en kontantförmån vid invaliditet. Etlsyfte med reformen är att kommunema genom det statliga stödet skall gesavlastning för höga kostnader som kan uppstå när behovet av personlig assistansär omfattande och att bedömningar av omfattningen av enskildas behov avpersonlig assistans inte skall behöva ställas i relation till enskildakommuners ekonomi. Kommunen bör dock genom den nya lagen om stöd och servicetill vissa funktionshindrade ges ett basan- Med kommunens basansvar avser jag bl.a. att denna Prop.1992/93:159 alltid skall stå beredd att ombesörja tillhandahållande av personligassis- Bilaga I tans eller att ge ekonomiskt bidrag för att enskilda skallkunna ordna insatsen på annat sätt än genom kommunen om denna beräknas understigagenomsnittligt . Kommunenskall vidare vara skyldig att på den enskildes begäran anordna assistans, äveni de fall den enskilde erhållit assistansersättning av försäkringskassan.Kommunen får då ta ut en avgift, dock inte högre än vad den enskilde kanerhålla i assistansersättning av enligt den föreslagna lagenom assistansersättning. Som jag redan sagt, skall kommunen hosförsäkringskassan göra anmälan om en person kan antas ha rätt tillassistansersättning. Vidare skall kommunen ansvara för behov av assistans somtillfälligt uppstår utöver vad som beräknats som assistansersättning, t.ex.under en semesterresa. Dåden enskilde ordnar assistansen på annat sätt än genom kommunen är det denenskilde själv, eller annan som åtagit sig au anställa assistenten, som ärarbetsgivare. Jag vill framhålla att det med arbetsgivarrollen följer en heldel skyldigheter i olika avseenden. Skyldighet finns t.ex. att göra avdrag förpreliminärskatt och att betala in arbetsgivaravgifter. Andra områden som bliraktuella är arbetsmiljöfrågor, semester och ledigheter såsom ledighet för vårdav bam etc. Andra regler är de i samband med uppsägning m.m. enligt lagen(1982:80) om anställningsskydd. Enskilda personer som själva anställer sinassistent kan ha svårigheter att klara alla uppgifter som ingår iarbetsgivarrollen. Jag finner det angeläget att kommunen på den enskildesbegäran är behjälplig och ger råd och stöd i dessa frågor. Det måste emellertidunderstrykas att det är den enskilde som själv väljer om han eller hon skallvara arbetsgivare för assistenten och därmed också vara självständigt ansvarigför förhållandet. Omen fristående organisation åtagit sig arbetsgivaransvaret, bör denna ocksåfullgöra de åtaganden som i olika avseenden följer med arbetsgivaransvaret. Detkan vidare inträffa att assistenten tillfälligtvis inte kan utföra arbetet pågmnd av sjukdom eller av annan orsak. I en sådan situation är emellertidkommunen genom den nya lagen skyldig att på den enskildes begäran gripa in. Detkan vara svårare att lösa situationen om den enskilde av någon anledning intekan ta emot assistansen, t.ex. för att han själv blivit inlagd på sjukhus. Omavbrottet i assistansen är varaktigt och den enskilde själv har anställtassistenten kan det bli aktuellt att ompröva assistansersättningen eller detekonomiska stödet till assistansen. Har kommunen anställt assistenten fårgivetvis kommunen tills vidare anvisa andra arbetsuppgifter åt assistenten. Attvara personlig assistent är ett arbete som ställer stora krav på yrkeskunskapoch engagemang för uppgiften liksom på personlig mognad. Liksom andrayrkesgmpper behöver en personlig assistent ges möjlighet att utvecklas i sittarbete och att få träffa andra med motsvarande arbetsuppgifter. Jag räknar medatt bmkarkooperativen själva svararför fortbildning och handledning av de assistenter som engagerats. Jag finnerdet angeläget att kommunema i sin fortbildnings- eller handledningsverksamhetger personliga assistenter som inte får fortbildning eller handledning påannat sätt möjlighet aU eventuellt mot viss ersäuning delta, oavsett på vilketsätt de är rekryterade eller vem som är den formelle arbetsgivaren. 1992/93:159 Bilaga 1 Mittförslag: Personer som omfattas av den nya lagen skall ha rätt tillledsagarservice. Handikapputredningensförslag: föreslår att den nya lagens personkrets skall gestidsbunden hemtjänst enligt denna lag. Tidsbunden hemtjänst skall även omfattaledsagarservice. Remissinstanseina:Gotlands och kommuner ifrågasätter att hemtjänst skall kunna ges genomtvå lagar. anser att förslaget om särskiljande av hemtjänstoch personlig assistans försvårar möjligheten till individuella lösningar. Kommunförbundetslänsavdelning i Göteborgs- och län liksom FUB ifrågasätter begreppet"tidsbunden" hemtjänst. FUB anser att rätten till ledsagarserviceskall ingå i lagtexten. Också läns landsting anser att rätten tillledsagarservice skall preciseras i den nya lagen. Skälenför mitt förslag: Hjälp i hemmet är en verksamhet som regleras isocialtjänsflagen som en uppgift för . harinte heller utvecklat några motiv för att hemtjänst skall vara reglerad i dennya lagen. För egen del finner jag inte skäl att föreslå hemtjänst som ensärskild insats enligt den nya lagen. Ledsagarserviceär en stödform som urspmngligen utvecklades för synskadade personer, men somsenare kommit även andra gmpper av funktionshindrade till del. I regel är dethemtjänsten som svarar för ledsagarservicen.