prop · GF03124 · 1992-01-01 00:00:00 — I propositionen föreslås ett nytt åtgärdssystem i form av arbetsmarknadsutbildning med arbetsplatsförlagd praktik -- benämnd ungdomspraktik -- för att bekämpa arbetslösheten bland ungdomar . Systemet skall vara enkelt och enhetligt och omfatta hela arbetsmarknaden. Syftet är att ungdomarna skall få viktig yrkespraktik och arbetslivserfarenhet som ökar deras möjligheter att konkurrera om arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Arbetsförmedling med jobbsökaraktiviteter skall erbjudas alla arbetssökande ungdomar innan de kan anvisas ungdomspraktik. Utbildningsbidrag enligt förordningen (1987:406) om arbetsmarknadsutbildning lämnas efter viss tids arbetslöshet vid deltagande i sådana aktiviteter. Jobbsökaraktiviteterna skall syfta till att i första hand finna ett arbete för den unga på den reguljära arbetsmarknaden eller en lämplig utbildning. När något annat alternativ inte finns skall arbetsförmedlingen erbjuda ungdomarna att delta i ungdomspraktik på heltid. Ungdomarna skall själva aktivt delta i arbetet med att ta fram sådana praktikplatser. Ungdomspraktiken skall kunna fullgöras av . Tiden kan förlängas med ytterligare högst om det finns särskilda skäl. Anvisningstiden för handikappade ungdomar skall kunna förlängas åt gången till dess de fyller . Under deltagande i ungdomspraktik och inom ramen för denna skall ungdomarna fortlöpande delta i jobbsökar-, väglednings- och yrkesvalsaktiviteter mellan fyra och . Arbetsgivaren förser i övrigt den unga med handledning m.m. och lämpliga praktiska uppgifter. Utbildningsbidrag skall utgå till dem som deltar i ungdomspraktik. För ungdomar som inte fyllt bör bidraget vara . per dag och för 20--24-åringarna . Särskilda regler föreslås gälla för ungdomar som har rätt till ersättning från arbetslöshetskassa liksom för vissa handikappade ungdomar som genomgår ungdomspraktik. Systemet med särskilda inskolningsplatser föreslås upphävas. Vidare föreslås att personer inte skall kunna anvisas beredskapsarbete. Det föreslagna systemet med ungdomspraktik avses bedrivas som en försöksverksamhet -- . Lagen (1989:425) om särskilda inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare föreslås upphöra att gälla vid utgången av . Upphävandet av den lagen föranleder konsekvensändringar i annan lagstiftning, bl.a. i lagen (1982:80) om anställningsskydd. Lag om upphävande av lagen (1989:425) om särskilda inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare Härigenom föreskrivs att lagen (1989:425) om särskilda inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare skall upphöra att gälla vid utgången av . Anställningar på särskilda inskolningsplatser upphör utan uppsägningstid . Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om överklagande av beslut om återkallelse av anvisad plats som har meddelats före . Lag om ändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1982:80) om anställningsskydd skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Denna lag gäller arbetstagare i allmän eller enskild tjänst. Från lagens tillämpning undantas dock 1. arbetstagare som med hänsyn till arbetsuppgifter och anställningsvillkor får anses ha företagsledande eller därmed jämförlig ställning, 2. arbetstagare som tillhör arbetsgivarens familj, 3. arbetstagare som är anställda för arbete i arbetsgivarens hushåll, 4. arbetstagare som har 4. arbetstagare som har anvisats beredskapsarbete, anvisats beredskapsarbete skyddat arbete eller arbete eller skyddat arbete. på en särskild inskolningsplats. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning Härigenom föreskrivs att 1 kap. 6 § lagen (1976:600) om offentlig anställning1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Lagen gäller inte Lagen gäller inte arbetstagare som har anvisats arbetstagare som har anvisats beredskapsarbete, arbete på beredskapsarbete eller skyddat en särskild arbete. inskolningsplats eller skyddat arbete. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring Härigenom föreskrivs att 48 § lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse får från medlemskap i kassan utesluta den som 1. inte uppfyller och inte heller uppfyllt bestämmelse i kassans stadgar om arbete inom visst verksamhetsområde, eller 2. medvetet eller av grov vårdslöshet har lämnat oriktig eller vilseledande uppgift angående förhållande av betydelse för hans rätt till medlemskap eller ersättning. Vad som sägs i första stycket 1 får inte tillämpas i fråga om försäkrad som innehar anställning enligt lagen (1989:425) om särskilda inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1962:381) om allmän försäkring1, dels att i 17 kap. 1 § och 20 kap. 9 a §2 orden ''''''''erkänd arbetslöshetskassa'''''''' skall bytas ut mot ''''''''arbetslöshetskassa'''''''', dels att 20 kap. 2 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Vid tillämpningen av bestämmelserna i 11 kap. 6 a § om försäkrad, som vårdar barn, skall med barn som där sägs likställas fosterbarn. Med förälder skall vid tillämpningen av bestämmelserna i 9 kap. 4 § och 11 kap. 6 a § likställas den, med vilken förälder är eller varit gift eller har eller har haft barn, om de stadigvarande sammanbor. Med förälder skall vid tillämpningen av bestämmelserna i 9 kap. 4 § likställas den som med socialnämndens tillstånd har tagit emot ett utländskt barn för vård och fostran i syfte att adoptera det. Har någon med socialnämndens medgivande tagit emot ett utländskt barn i sitt hem här i landet för vård och fostran i adoptionssyfte, skall vid tillämpning av bestämmelserna i 8 och 14 kap. om rätt till barnpension barnet anses som barn till denne. I sådana fall anses barnet bosatt i , om den blivande adoptivföräldern var bosatt här i landet då han avled. Enligt 2 § andra stycket lagen (1983:850) om undantag från vissa bestämmelser i uppbördslagen (1953:272) m.m. skall ersättning som avses i nämnda lag i vissa fall anses som inkomst av annat förvärvsarbete vid tillämpning av denna lags bestämmelser om sjukpenninggrundande inkomst och pensionsgrundande inkomst. Vid tillämpning av sistnämnda bestämmelser gäller vidare vad som i 22 c § lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare sägs om iakttagande av förhandsbesked. Att ersättning enligt 16 § lagen (1989:425) om särskilda inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare är att betrakta som inkomst av anställning vid tillämpning av bestämmelserna om sjukpenninggrundande inkomst och pensionsgrundande inkomst framgår av 22 § nämnda lag. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1991:1153) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom föreskrivs att punkt 12 av anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen (1928:370) i punktens lydelse enligt lagen (1991:1153) om ändring i nämnda lag samt ikraftträdande -- och övergångsbestämmelserna till lagen (1991:1153) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring och sjukpenning enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring, lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:267) om krigsskadeersättning till sjömän utgör skattepliktig intäkt av tjänst om förmånen grundas på förvärvsinkomst, som hänför sig till tjänst. Till intäkt av tjänst hänföres under nämnda förutsättning också ersättning enligt lagen (1989:225) om ersättning till smittbärare samt annan lag eller författning, som utgått annorledes än på grund av försäkring, som sagts, till någon vid sjukdom eller olycksfall i arbete eller på grund av militärtjänstgöring. Föräldrapenningförmåner och vårdbidrag enligt lagen om allmän försäkring, ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård samt ersättning som en allmän försäkringskassa utger enligt 20 § lagen (1991:1047) om sjuklön utgör skattepliktig intäkt av tjänst, dock ej sådan del av vårdbidrag som utgör ersättning för merkostnader. Korttidsstudiestöd, vuxenstudiebidrag och utbildningsarvode enligt studiestödslagen (1973:349), utbildningsbidrag för doktorander, timersättning vid vuxenutbildning (komvux), vid vuxenutbildning för psykiskt utvecklingsstörda (särvux) och vid svenskundervisning för invandrare (sfi) räknas som skattepliktig intäkt av tjänst. Dagpenning från erkänd Dagpenning från arbetslöshetskassa, kontant arbetslöshetskassa, kontant arbetsmarknadsstöd, arbetsmarknadsstöd, statsbidrag motsvarande statsbidrag motsvarande dagpenning från erkänd dagpenning från arbetslöshetskassa eller arbetslöshetskassa eller kontant arbetsmarknadsstöd kontant arbetsmarknadsstöd som lämnas till som lämnas till arbetslös som startar egen arbetslös som startar egen rörelse samt ersättning rörelse räknas som enligt 16 § lagen skattepliktig intäkt av (1989:425) om särskilda tjänst. inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare räknas som skattepliktig intäkt av tjänst. Dagpenning vid utbildning och tjänstgöring inom totalförsvaret räknas som skattepliktig intäkt av tjänst. Detsamma gäller dagpenning och stimulansbidrag, vilka enligt av regeringen eller av statlig myndighet meddelade bestämmelser utgå till deltagare i arbetsmarknadsutbildning samt med dem i fråga om sådana bidrag likställda. Denna lag träder i kraft 1. Denna lag träder i kraft och och tillämpas första tillämpas första gången vid gången vid taxering. Äldre föreskrifter i fjärde stycket gäller fortfarande i fråga om ersättning som betalas ut efter ikraftträdandet. Lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 § lagen (1981:691) om socialavgifter1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Avgifterna skall betalas av arbetsgivare samt av den som är försäkrad enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring och har inkomst av annat förvärvsarbete som avses i 3 kap. 2 eller 2 a § eller 11 kap. 3 § nämnda lag. Vid tillämpning av denna lag skall, även om ett anställningsförhållande inte föreligger, den som har utgett sådan ersättning som enligt bestämmelserna i 3 kap. 2 § andra stycket eller 11 kap. 2 § första stycket m), andra stycket och femte stycket lagen om allmän försäkring är att hänföra till inkomst av anställning anses som arbetsgivare. Vid tillämpning av denna lag gäller vidare vad som i 22 c § lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare sägs om iakttagande av förhandsbesked. Bestämmelser om betalning av avgifter vid vissa uppdrag finns i lagen (1983:850) om undantag från vissa bestämmelser i uppbördslagen (1953:272) m.m. Bestämmelser om betalning av arbetsgivaravgifter finns också i 23 § lagen (1989:425) om särskilda inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter Härigenom föreskrivs att 3 kap. 13 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Kontrolluppgifter om sjukpenning, föräldrapenning, vårdbidrag, kontant arbetsmarknadsstöd samt andra förmåner i form av bidrag, stöd eller ersättning som är skattepliktiga intäkter för mottagaren skall lämnas av 2. allmän försäkringskassa, 3. arbetslöshetskassa, 4. universitet och högskola, 5. centrala , 6. länsarbetsnämnd, 6. länsarbetsnämnd. 7. den som utgett ersättning enligt 16 § lagen (1989:425) om Kontrolluppgift skall särskilda lämnas för den som inskolningsplatser hos fått förmånen om det offentliga arbetsgivare. utbetalda beloppet uppgår till sammanlagt . Kontrolluppgiften skall ta upp utbetalt belopp och avdragen preliminär A-skatt. skall, i fråga om sjukpenning, i kontrolluppgiften ange om utbetalt belopp avser anställning eller annat förvärvsarbete. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om den som utgett ersättning efter ikraftträdandet. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde . Närvarande: statsrådet . , ordförande, statsråden , , , , , , , , , , , , . Proposition om arbetsmarknadspolitiska åtgärder för ungdomar I årets budgetproposition (prop. 1991/92:100 bil. 11) anmälde jag min avsikt att återkomma till regeringen med förslag rörande åtgärder mot ungdomsarbetslösheten. Jag skall nu behandla denna fråga. Den internationella ekonomin befinner sig i djup lågkonjunktur. ekonomi lider dessutom av inhemskt skapade 80-talsproblem. Påfrestningarna på arbetsmarknaden och på arbetsmarknadspolitiken är därför stora. Arbetskraftsundersökningen för visade att antalet sysselsatta minskat med nästan 170 000 personer. Mer än hälften av minskningen drabbade industrianställda. Omkring 180 000 människor var arbetslösa. Av dessa var 15 000 i åldern 18--och ca 40 000 i åldern . Antalet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder har ökat snabbt. Arbetsmarknadsutbildningen har fördubblats och har en uppnådd omfattning. Kapacitetstaket börjar nås. Det är mycket svårt att fylla behoven av inskolningsplatser. Problemen på arbetsmarknaden kommer att fortsätta. Det vet vi såväl av erfarenhet som av de varsel om uppsägning som lämnats . De stora extra anslagen till infrastrukturinvesteringar, utbildning och arbetsmarknadspolitiska åtgärder, som och regeringen beslutat om, har börjat få effekt. De kommer successivt att få allt större genomslag. De kan emellertid inte kompensera bortfallet av arbetstillfällen inom industrin och andra sektorer med avsättnings- eller ekonomiska problem. Även om konjunkturen skulle vända under innevarande år så är det min bedömning att någon förbättring av arbetsmarknadsutvecklingen inte kan förutses . I budgetpropositionen redovisades den ekonomiska politik regeringen anvisar för att komma till rätta med djupgående ekonomiska problem. Jag lämnade där en detaljerad redogörelse för de arbetsmarknadspolitiska åtgärder som bör sättas in på arbetsmarknaden i dess helhet. Endast genom konsekventa och långsiktiga insatser med ett tydligt regionalt och långsiktigt perspektiv kan grunden läggas till återhämtning och välfärdsutveckling. För arbetsmarknadspolitiken innebär det en fortsatt satsning på arbetslinjen. Arbete, utbildning och praktik skall prioriteras framför passiviserande kontantstöd. Arbetslöshet -- framför allt långvarig arbetslöshet -- måste bekämpas med all kraft. Regeringen följer därför situationen på arbetsmarknaden kontinuerligt och avser återkomma med förslag till när så är påkallat. Arbetsmarknadssituationen för ungdomar är särskilt allvarlig. Det är viktigt att snabbt införa nya och mer effektiva åtgärder för de ungdomar som inte befinner sig i utbildning. 1.1.1 Allas vårt ansvar En allmän försämring av arbetsmarknadsläget drabbar i första hand nytillträdande och personer med svag ställning på arbetsmarknaden. Det är exempelvis många ungdomar, flyktingar och invandrare samt handikappade. Arbetsförmedlingens insatser för dessa måste därför förstärkas. Målet är att förhindra att försämringen på arbetsmarknaden leder till ökad långtidsarbetslöshet. I budgetpropositionen underströk jag särskilt vikten av att motverka en ökad arbetslöshet bland ungdomar. Alla som är etablerade på arbetsmarknaden -- arbetsgivare och arbetstagare, enskilt och via intresseorganisationerna -- har i det avseendet ett stort ansvar. Ur ''''''''vuxensamhällets'''''''' ekonomiska perspektiv talar även den rena egennyttan för att ungdomarna skall ges en så bra start i livet som möjligt. Det gäller inte minst mot bakgrund av att kommer ett sjunkande antal ungdomar ut på arbetsmarknaden. När lågkonjunkturen och de inhemskt skapade problemen släpper sitt grepp blir ungdomarna för resten av 1990-talet en eftertraktad resurs och en betydelsefull grupp på arbetsmarknaden. Med upprepade misslyckanden i skolan och/eller i de första kontakterna med arbetsmarknaden läggs inte den rätta grunden för ett rikt och produktivt liv där alla ges möjligheter att påverka sin situation och att utvecklas efter sina förutsättningar. 1.1.2 Från skola till arbetsliv De ungdomar som går ut i arbetslivet direkt efter fortsätter att vara en angelägenhet för skolans aktiva uppföljningsansvar. För dessa skall vid behov lämplig utbildning eller s.k. ungdomsplats erbjudas. För arbetssökande ungdomar som fyllt vilar ansvaret på arbetsmarknadsmyndigheterna. Många av dessa ungdomar får arbete direkt eller söker andra vägar i livet. De anmäler sig inte på förmedlingen och blir inte föremål för någon åtgärd. De flesta klarar inträdet på arbetsmarknaden utan större problem. Att det kan dröja innan de är helt etablerade behöver inte vara något märkligt eller inge oro. Ungdomar vill gärna pröva sig fram innan de bestämmer sig för inriktningen av sitt yrkesliv. Flera arbeten av mer kortvarig karaktär kan krävas för att ge nödvändig erfarenhet och information inför det långsiktiga valet. Det är emellertid allvarligt om ungdomar fastnar i en allt tröstlösare cirkel där de växlar mellan tillfälliga arbeten och arbetslöshet -- kanske . Det kan leda till passivitet, håglöshet och ett destruktivt livsmönster. Om kretsgången börjar te sig ändlös kan den få bestående effekter för den unga människans hela framtid. infördes lagen (1983:1070) om arbete i ungdomslag hos offentliga arbetsgivare, vilken garanterade alla 18--19-åringar arbete i ungdomslag i genomsnitt per dag. ersattes ungdomslagen med lagen (1989:425) om särskilda inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare. Enligt båda systemen har kommunerna det yttersta ansvaret för att bereda ungdomarna arbete. Avsikten var dock att huvuddelen av ungdomarna via avtalade inskolningsplatser skulle ges praktik och inskolning i arbetslivet. 1.2 Kritiken mot åtgärderna ''''''''Ungdomsgarantin'''''''' i sina olika skepnader har haft stor betydelse för att hålla nere den öppna arbetslösheten bland ungdomar. Systemen har lett till att många yrkesobestämda och konkurrenssvaga, men också många ungdomar som bor på orter med en svag arbetsmarknad, fått möjlighet till arbete och praktik. Enligt min mening är motiven för att bryta arbetslöshetsökningen bland ungdomar lika aktuella som . Utformningen av åtgärdssystemen har emellertid varit föremål för diskussion och det finns befogad kritik mot formerna. Det nuvarande systemets svagheter blir också mer uppenbara i en lågkonjunktur. Här skall endast beröras några tydliga problem. Utvärderingsstudier och forskning har visat på andra. Ungdomslagen var motsägelsefull och förvirrande för såväl ungdomar och deras föräldrar som för arbetsgivarna. För ungdomarna var sambandet mellan den egna arbetsinsatsen och ersättningen svårförståelig. Den åldersbestämda övergången från ungdomsplats till ungdomslag innebar en halvering av arbetstiden, men en ökning av dagsinkomsten. Arbetsmarknadssituationen uppfattades som mer styrd av myndigheternas regelsystem än av den egna arbetsinsatsen. För arbetsgivarna verkade systemet komplicerat. Det förknippades med olika anställningsformer, avtalsförhållanden och grader av bidrag. Kontakterna skulle spridas mellan arbetsförmedling, skola och kommuner. Resultatet blev att ungdomarna först och främst hamnade i den offentliga sektorn. Inskolningsplatserna var ett försök att avtalsvägen skapa fler möjligheter inom den enskilda sektorn innan den offentliga sektorn togs i anspråk. De unga skulle erbjudas praktisk inskolning i arbetslivet på heltid. Detta skulle främst ske i näringslivet, där framför allt industrin hade brist på arbetskraft. Som jag redovisade i årets budgetproposition har utformningen även av inskolningsplatserna fått negativa konsekvenser. Det är svårt att få fram platser och inriktningen mot den offentliga sektorn blir därför för stor. I en djup och långvarig lågkonjunktur kan dessa och andra svårigheter äventyra samhällets ansvar för att ungdomarna får en bra start i arbetslivet. Ett försök att i första hand genom näringslivets medverkan komma till rätta med ungdomsarbetslösheten inrymmer vissa osäkerhetsfaktorer. Jag har därför haft omfattande kontakter med representanter för berörda parter och ansvariga myndigheter. Jag bedömer efter dessa diskussioner att det finns en positiv uppslutning bakom mina ansträngningar att finna nya effektivare åtgärder för att under det nu rådande svaga arbetsmarknadsläget ge ungdomarna en bättre start i arbetslivet. En aktiv arbetsmarknadspolitik minskar eventuella farhågor för att prioriteringen av grupperna måste ''''''''betalas'''''''' av någon annan grupp. Beredskapsarbeten skall erbjudas framför allt äldre arbetskraft, för vilka det inte är meningsfullt med utbildning, samt de som riskerar utförsäkring. För att undvika missförstånd vill jag betona att de förslag som jag avser att strax presentera inte på något sätt avser att reglera lönerna för ungdomar på den reguljära arbetsmarknaden. Det ankommer på arbetsmarknadens parter att avtala om detta. Jag vill redan nu slå fast att ett nytt system bör införas som en försöksverksamhet för att ge ungdomarna en verklig chans att få yrkes- och arbetslivserfarenhet. Ett sådant system är framför allt tänkt att verka under det besvärliga arbetsmarknadsläge som kommer att råda . En utvärdering bör ske fortlöpande. Stat och kommun måste även i fortsättningen, i första hand via skola och arbetsförmedling, på alla sätt försöka hjälpa ungdomarna in på den utbildning eller yrkesväg som de önskar. När det inte räcker krävs andra grepp. Ökningen av ungdomsarbetslösheten talar sitt tydliga språk. Det nuvarande systemet räcker inte till. Det ställer krav på helt nya insatser, i första hand i avvaktan på nästa konjunkturuppgång. En sådan övergångslösning bör bygga på det bästa ur de tidigare systemen. Ungdomslagen fick redan efter någon månad stor effekt. Orsaken till det snabba resultatet bottnade enligt min mening på uppslutningen från alla inblandade. De avtalade inskolningsplatserna avsåg att öppna vägar till näringslivet. En återhämtning av den svenska ekonomins utvecklingskraft kräver att näringslivets behov av arbetskraft kan tillgodoses när trycket i ekonomin återigen ökar. I ett längre och i ett strukturellt perspektiv är arbetskraftsförsörjningen helt avgörande. Jag förordar därför att det, som en försöksverksamhet under i första hand nästa budgetår, införs ett nytt system av praktiskt inriktad arbetsplatsförlagd arbetsmarknadsutbildning -- benämnd ungdomspraktik -- på hela arbetsmarknaden. Jag återkommer strax till den närmare utformningen av systemet. Det bör dock nu poängteras att detta bör -- förutom 18--19-åringar och vissa 17--åringar -- omfatta även 20--24-åringar. Det är främst för dessa lite äldre ungdomar som försämringen av arbetsmarknadsläget är mest bekymmersamt. Ungdomspraktiken skall vara på heltid och utbildningsbidrag skall utgå. Platserna skall inte användas för att ersätta annan arbetskraft. Arbetsförmedlingen skall kunna utnyttja i medeltal fyra till av de ungas praktiktid för obligatorisk jobbsökning samt utbildning m.m. Den företagsförlagda praktiska utbildningen innebär att de unga fortlöpande på arbetsplatserna skall ges den inskolning, handledning och den praktiska yrkesutbildning som krävs för att de skall erhålla meningsfull och erforderlig yrkeserfarenhet. Arbetsförmedlingen skall anmäla ungdomspraktikplatserna till berörd lokal facklig organisation, som bereds möjlighet att yttra sig. Jag utgår från att parterna är beredda att genom ungdomspraktiken, , hjälpa ungdomarna in på arbetsmarknaden. Jag ser därför gärna att de centrala parterna i samförstånd aktivt verkar för att ungdomarna tas emot på arbetsmarknaden och får erforderlig utbildning och praktik. Syftet är bl.a. att skapa goda relationer på arbetsplatsen så att ungdomarna känner sig välkomna till en meningsfull praktik. Ungdomspraktiken skall vara en tillfällig insats.