prop · GG0323 · 1992-12-31 00:00:00 — Det bör understrykas att en presumtiv köpare eller inteckningshavareredan i dag mäste räkna med möjligheten av att föremål, som är anbragta påfastigheten, har tillförts av en nyttjanderättshavare och därför inte hör tillfastigheten. 3.5 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser Mitt förslag: Denya bestänunelsema bör träda i kraft . Bestämmelserna börförenas med övergångsregler som gör det möjligt att tillämpa dem även på äldreöverlåtelser under förutsättning att detta inte gär ut över tredje mans rätt. Promemoriansförslag överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna har integjort nägra erinringar mot förslaget. har dock förordat ett ännutidigare ikraftträdande. Skälen för mitt förslag:Det är angeläget att de nya bestämmelserna träder i kraft ,så att bolagiseringsprocessen inte fördröjs. Jag bedömer dock att att etttidigare ikraftträdande än inte är möjligt. Vid dentidpunkten kommer bolagiseringen av och till storadelar att vara genomförd och den tidigare beslutade utförsäljningen avfastigheter till enskilda kommer i huvudsak att vara avslutad. Alla de berördafastigheterna kommer visserligen inte att ha överlåtits. I propositionen omriktlinjer för överföringen av verksamheten vid tillaktiebolagsform (prop. 1991/92:134) uttalas nämligen att de fastigheter därförsvaret eller har ledningar bör stanna i statens ägo tills den nudiskuterade lagstiftningen har trätt i kraft. Likafullt torde ett stort antalfastigheter, till vilka hör ledningar och andra anläggningar som skall kvarblii statens ägo, redan ha övergått i enskild ägo när de nya bestämmelsernaträder i kraft. Det är väsentligt att dennya lagstiftningen från och med ikraftträdandet kan tillämpas även päöverlåtelser som då redan är genomförda. Något principiellt hinder mot dettatorde inte föreligga, sä länge bestämmelsema inte inkräktar på de rättighetersom tredje man har förvärvat före ikraftträdandet. I propositionen medriktlinjer för bolagisering uttalas att domänbolaget iöverlåtelseavtalen bör åta sig att inte överlåta eller inteckna fastigheternaförrän statens äganderätt till ledningarna genom den planerade Prop. 1992/93:23lagstiftningen har blivit gällande mot tredje man. Sådana avtalsföreskrifter tordeväsentligen undanröja olägenheterna av att lagen träder i kraft först efter detatt överlåtelserna har genomförts. Ett inteckningsförbud kommer sålunda, sedandet antecknats i fastighetsboken, att förhindra nyinteckning. Det är meraosäkert om ett överlåtelseförbud, som är intaget i ett oneröst avtal omöverlåtelse av fast egendom, är giltigt och om det kan förhindra vidareförsäljningoch utmätning (jfr SOU 1988:66 s. 79 ff, prop. 1991/92:110 s. 6 ff och mfl, Utsökningsbalken, 2 u. s. 199 f). Härtill kommer att en delfastighetsöverlåtelser redan har skett utan nägra dylika avtalsföreskrifter.Det går därför inte att helt bortse från möjligheten av att en tredje man föreden har förvärvat äganderätt eller panträtt till fastigheteninklusive de föremål som vid förvärvet hörde till denna. Tredje mans rättighetermåste givetvis respekteras. Jagföreslär därför att det till den nya lagstiftningen knyts övergångsbestämmelserav följande innebörd. De nya bestämmelserna skall gälla även i fråga omöverlåtelseavtal som har ingåtts före lagens ikraftträdande. De skall dock intetillämpas gentemot tredje man som har förvärvat rätt till den berördafastigheten före ikraftträdandet. Detta innebär att om fastighetens nye ägareföre utgång har överlåtit fastigheten, pantsatt den eller upplåtitsärskild rätt som avser även det aktuella tillbehöret, gäller denna rättgentemot staten även efter det att lagen trätt i kraft. Jagavser att i specialmotiveringen ta upp ett spörsmål som har aktualiseratangående övergångsbestämmelsernas omfattning. 4 Upprättade lagförslag m.m. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till 1.lag om ändring i jordabalken, 2.lag om verkan av vissaförbehåll vid överlåtelse av fastighet som tillhör staten, m.m. Förslagenhar granskats av Lagrådet. Deförslagna bestämmelserna bör träda i kraft . Lagarnatorde inte medföra några kostnader för det allmänna. 5.1 Förslaget till lag om ändring i jordabalken Densakliga lösning, som har diskuterats i den allmänna motiveringen, före slås komma till uttryck i en särskild lag om verkan av vissa förbehåll vid över låtelse av fastighet som tillhör staten, m.m. Denna lag kommer att innebära avvikelser frän jordabalkens tillbehörsregler. I förevarande kapitel av jorda balken har därför tagits in hänvisningar till den särskilda lagen. Föremålsom nyttjanderättshavare eller eljest annan än fastighetsägaren tillförtfastigheten hör ej till denna, om icke föremålet och fastigheten kommit i sanuneägares hand. Detsamma gäller i fräga om föremål som enligt 3 § kan höra tillfastigheten och tillförts denna av fastighetsägaren utan att han ägde föremålet.Har fastighetsägaren tillfört fastigheten föremål som enligt 3 § kan höra tillfastigheten och som han förvärvat under villkor att överlåtaren har rätt attåtertaga föremålet om förvärvaren åsidosätter vad som åligger honom enligtöverlåtelseavtalet, hör föremålet icke till fastigheten så länge villkoretgäller. Omfattasföremål, som tillförts fastighet av annan än fastighetsägaren, av företagshypotekoch har föremålet och fastigheten kommit i samme ägares hand genom attfastighetsägaren förvärvat verksamheten eller näringsidkaren förvärvatfastigheten, hör föremålet likväl icke till fastigheten, om det icke upphörtatt omfattas av hypoteket eller, i det fall näringsidkaren förvärvatfastigheten, om icke förflutit från det han sökt lagfart på sitt fäng.Har inteckningsborgenären före utgången av angivna tid väckt talan om betalningoch anmält detta till inskrivningsmyndigheten för det omräde där fastighetenligger, hör föremålet ej till fastigheten, om icke förflutit fråndet talan avgjorts genom dom eller beslut som vunnit laga kraft. I lagen (1992:000) om verkan av vissa förbehåll vid överlåtelse avfastighet som tillhör staten, m. m. finns särskilda bestämmelser om att föremålsom tillhör staten upphör att höra till fastigheten. 1- 3 §§ anger kriterierna för att ett föremål skall anses höra till fastigheten.Även om dessa kriterier är uppfyllda, kan föremålet vara att anse som lös egendomom förhållandena är sädana som anges i förevarande paragraf. Den mest befydelsefullabestämmelsen i paragrafen är att föremål som tillförts fastigheten av någonannan än fastighetsägaren inte hör till fastigheten. Däremot har det hittillsinte funnits något undantag för föremål som har sålts separat eller som harförbehållits säljaren i samband med försäljning av fastigheten. I sådana fallhar föremålen därför förblivit tillbehör till fastigheten till dessatt det i 1 - 3 §§ angivna sambandet upphävts. Den föreslagna lagen om verkanav vissa förbehåll vid överlåtelse av fastighet som tillhör staten, m.m.innefattar ytterligare undantag från huvudreglerna i 1 -3 §§. I förevarandeparagraf har därför tagits in en erinran om den särskilda lagen. Överlåtelseav föremål som hör till fastighet gäller ej mot tredje man, förrän föremåletskiljes frän fastigheten på sädant sätt att det ej längre kan anses höra tilldenna. Omverkan av vissa överlåtelser från staten, av exekutiv försäljning av föremålsom hör till fastighet och av ianspräktagande av sädant föremål genom expropriationfinns särskilda bestämmelser. Avförevarande paragraf följer att en separat överlåtelse av ett föremål som hörtill en fastighet fär verkan mot tredje man först sedan det i 1 -3 §§ angivna sambandetmed fastigheten har bmtits. Från denna huvudregel finns ett parundantag avseende expropriation resp. exekutiv försäljning. Den föreslagnalagen om verkan av vissa förbehåll vid överlåtelse av fastighet som tillhör staten, m.m.kommer att innebära ett ytterligare undantag från Prop. 1992/93:23 huvudregeln.Paragrafen har därför kompletterats med en erinran om att det finns särskildabestämmelser om verkan av vissa överlåtelser från staten. 5.2 Förslaget till lag om verkan av vissa förbehåll vid överlåtelseav fastighet som tillhör staten, m.m. Harstaten vid överlåtelse av en fastighet eller del av en fastighet förbehållits äganderättentUl föremål som hör till fastigheten, gäller förbehållet mot tredje man även omföremålet efter överlåtelsen blir kvar pä fastigheten. Detta gäller dock endastom föremålet är 1.allmän teleledning och därtillhörande anläggningar, 2.sådan anläggning förradiosändning som ingär i det allmänna telenätet, 4.sådan anläggning förradiosändning och telekonununikation som ingär i järnvägaraas och luftfartensdrifts- och säkerhetssystem, 5.elektrisk starkströmsledningoch därtill hörande anläggningar, 6.fyr eller annansäkerhetsanordning för sjöfarten, eller 7.byggnad, ledning elleranläggning som uteslutande är avsedd för totalförsvaret. Harstaten överlåtit ett sådant föremål som avses i första sfycket 1-6 utan attsamtidigt överlåta den fastighet som föremålet hör till, gäller överlåtelsen mottredje man även om egendomen blir kvar på fastigheten. Harstaten förbehållits äganderätt till föremål enligt första sfycket eller överlåtitföremål enligt andra sfycket, upphör föremålet genom överlåtelsen att höra tillfastigheten. Lagförslagetinnehåller den särreglering som de föreslagna tilläggen i 2 kap. 4 och 7 §§jordabalken hänvisar till. Det har fått sin slutliga utformning i enlighet medLagrådets förslag. Bestänmielseni lagens/örsto stycke berör den situationen att staten i samband medöverlåtelse av en fastighet förbehåller sig äganderätten till föremål som hörtill fastigheten. Hittillsvarande ordning har inneburit att statens rätt tillde förbehållna föremålen har fått sakrättsligt skydd först i och med attföremålen skiljs från fastigheten (jfr 2 kap. 7 § jordabalken, som behandlarsituationen dä ett tillbehör har överlåtits separat). Genom den nu föreslagna bestämmelsentillförsäkras staten beträffande vissa slag av egendom ett sakrättsligt skyddredan genom överlåtelsen även om föremålet då inte fysiskt skiljs frånfastigheten. Varken en senare förvärvare av fastigheten eller en borgenär medsäkerhet i fastigheten kan efter överlåtelsen ställa nägra anspråk pä detförbehållna föremålet. Inte heller den som påstår sig ha förvärvat föremåletfrån fastighetens nye ägare kan ställa sädana anspråk. Bestämmelsen skalltillämpas också då staten överlåter enbart ett visst markområde och därvid förbehåller sig äganderätten till föremål som är an bragta pä området. I enlighet med Lagrådets förslag har ett uttryckligt stad gande om detta intagits i lagtexten. För att det rättsliga sambandet mellan föremålen och fastigheten i ett sådant fall skall bli slutligt upphävt krävsdock givetvis att köpet fullbordas genom att fastighetsbildning sker pä det sätt som 21 anges i 4 kap. 7 §jordabalken. Markbyter ofta ägare genom fastighetsreglering utan att nägot formligt Prop.1992/93:23 överlåtelseavtal upprättas. Om en sådan reglering innebär att enfastighet minskar väsentligt i värde, måste dock sakägarna upprätta enskriftlig överenskommelse (se 5 kap. 18 § första sfycket 3 p.fastighetsbildningslagen, 1970:988). En överenskommelse av detta slag utgörinte en överlåtelse. Ett i en sädan överenskommelse intaget förbehåll kommerdärför inte att omfattas av förevarande bestämmelse. Om staten vill förbehållasig äganderätten till något tillbehör mäste partema därför upprätta enöverlåtelsehandling som uppfyller jordabalkens krav. Denna handling kan sedanläggas till grund för fastighetsbildning. Ilagtexten preciseras den typ av föremål som omfattas av bestämmelsen. Begreppet"föremål" omfattar givetvis inte olika rättigheter som kan varaknutna till fastigheten, exempelvis servitut, ledningsrätter eller andelar i samfälligheter.Ibland måste begreppet fattas i mycket vid mening. Det kan således avsebyggnader - t.ex. bergrum - och mycket omfattande ledningar. Vanligen torde detvara fräga om föremål av det slag som anges i 2 kap. 1 § jordabalken (allmännafastighetstillbehör) men bestänmielsen är tillämplig även pä föremål som angesi 2 kap. 2 och 3 §§ (byggnadstillbehör resp. industritillbehör). Blandde uppräknade föremålen nämns först (punkten 1) "allmän teleledning ochdärtill hörande anläggningar". Begreppet "allmän teleledning" förekommerredan i 2§ första sfycket p.l ledningsrättslagen (1973:1144) och avser därTeleverkets jordkablar och luftledningar för telefon, telegraf, radio ochtelex (SOU 1972:57 s.55). I rättsfallet NJA 1989 s. 650 har Högsta domstolenuttalat att begreppet får antas omfatta alla ledningar som Televerketförvaltar för statens räkning, däribland även ledningar för kabel-TV. Begreppethar samma innebörd i den nu aktuella bestämmelsen. Bestänmielsenkommer därför att omfatta alla ledningar för telekommunikation, radio och TVsom förvaltar. Det kan vara fräga om bäde luftledningar ochjordkablar. Även abonnentledningarna omfattas av bestämmelsen. Tillledningarna får räknas även oundgängliga tillbehör såsom stolpar, stag, socklaroch fästen. Med ledningarna får jämställas teknisk utrustning som är nödvändigför ledningamas funktion, exempelvis terminerings-, kopplings- ochelkraftsutrustning samt byggnader som rymmer sädan utmstning (jfr 3§ ledningsrättslagenoch SOU 1972:57 s.55). Vidarenänmer lagtexten (punkten 2) "anläggning för radiosändning som ingår i det allmänna telenätet". Till det allmänna telenätet räknas -enligt 1 § teleförordningen (1985:765; ändrad 1992:896) - det telenät och de övriga anläggningar, inbegripet mobiltelenät, som förvaltar för statens räkning och som allmänt upplåts för telemeddelanden. Med telemeddelande avses här vaqe överföring av ljud, text, bild, data eller andra signaler vilken sker via det allmänna telenätet. De i föregående punkt behandlade teleled ningarna hör vänligen till det allmänna telenätet. Till det allmänna telenätet hör emellertid också vissa anordningar för radiosändning som inte utgör el ler direkt ansluter till någon teleledning, främst anläggningar ingäende i mo biltelefonnätet. Också sådana anordningar kan staten alltså enligt föreva rande bestämmelse förbehålla sig utan att det är nödvändigt att avskilja an läggningarna från den fastighet där de är belägna. Även anläggningar som 22 ansluterrill sådan utmstning, t.ex. torn och mindre byggnader som rymmer Prop.1992/93:23 dylik utrustning, omfattas av bestämmelsen. Inästa punkt (punkten 3) behandlas "anläggning för rundradiosändning".De anläggningar för rundradiosändning, som har förvaltatför statens räkning, har numera överlåtits till ett statligt ägt bolag. Svensk RundradioAB (se prop. 1991/92:140 s. 82,1991/92:KrU28). De ingår därför inte längre idet allmänna telenätet och faller därigenom utanför de första två punkterna iförevarande sfycke. Eftersom anläggningarna i flera fall är belägna päfastigheter, som kommer att överlåtas till , och inte lämpar sig för avsfyckning,har det ansetts lämpligt att låta undantagsregeln omfatta även dem. Regelnkommer därigenom att omfatta hela det av Svensk Rundradio förvaltaderundradionätet med ca 1 900 sändare för FM-radio och TV samt mellanvågssändare,kortvågssändare, reservsändare och radiolänkar. Utöver den egentliga sändamtrustningenär bestämmelsen avsedd att omfatta även den infrastraktur som finns ianslutning till utrustningen, såsom och torn, byggnader, elkraftsutmstningoch ledningar. särskild punkt (punkten 4) upptas "anläggning för radiosändning och telekommunikationsom ingår i järnvägarnas och luftfartens drifts- och säkerhetssystem".Under denna punkt faller ett antal anläggningar för radio-ochtelekommunikation, som förvaltas av , samt drLftra-dioanläggningar,främst , för järnvägens behov. Ifråga om starkströmsledningar (punkten 5) har det bedömts lämpligt att göra en avgränsningsom i huvudsak ansluter till den motsvarande avgränsningen i ledningsrättslagen.Enligt den lagen kan ledningsrätt upplåtas för elektrisk starkströmsledning förvilken koncession fordras. Detta innefattar - enligt den utredning som lägtill grund för lagen - såväl landsomfattande stamlinjer som enkla lägspänningsledningarmellan nätstation och den enskilde förbrakarens installation (se SOU 1972:57 s.55). Dethar ansetts att begreppet starkströmsledning i förevarande sammanhang bör hasamma innebörd som i ledningsrättslagen. Bestämmelsen är dock - till skillnadfrån vad som gäller enligt ledningsrättslagen - inte begränsad till att gällakoncessionspliktiga ledningar. Det innebär att även sådana starkströmsledningarför vilka koncession inte erfordras - såsom vissa ledningar belägna inombyggnad, gärdstomt, jordbruksfastighet och industrianläggning (se lagen,1902:71 s. 1, innefattande vissa bestänunelser om elektriska anläggningar) -omfattas av bestämmelsen. Det är inte nödvändigt att ledningarna harförvaltats av . Även kraftledningar som förvaltas av exempelvisBanverket faller in under bestämmelsen. Till ledningar räknas bäde luftledningaroch jordkablar. Bestämmelsenomfattar inte enbart själva kraftledningarna utan ocksä sådana anläggningarsom hör rill ledningarna. Hit hör exempelvis ställverk med fack, skenor ochannan tillhörande utrustning, transformatorstationer samt annan utrustning somär knuten till ledningarna och som syftar till att befordra överföring avelektrisk ström. Även byggnader som rymmer sådan utrustning faller in underbestämmelsen. Vidare upptarundantagsregeln (i punkten 6) säkerhetsanordningar för sjöfarten. Till dessa hör främst fyrar men också andra säkerhetsanordningar såsom kummel och sjömärken m.m. 23 sista punkten i förevarande sfycke (punkten 7) har upptagits "bygg- Prop.1992/93:23 nad, ledning eller anläggning som uteslutande är avsedd förtotalförsvaret". I denna del har det inte bedömts vara möjligt att göranågon närmare avgränsning av de olika anläggningar som berörs av bestämmelsen.Det gemensamma för anläggningarna är att de är avsedda för totalförsvarsändamål.I första hand är det fråga om föremål som är avsedda för det militära försvaret,för civilförsvaret eller för landets ledning under krig. Hit hör emellertidäven andra anläggningar av befydelse för landets försvarsberedskap, t.ex.anläggningar för beredskapslagring av förnödenheter;'Med hänsyn till behovet avatt åstadkomma en sä klar avgränsning som möjligt har bestämmelsen begränsatstill att gälla sådana anläggningar som är avsedda enbart för något avtotalförsvarets ändamål. Avgörande för bestämmelsens tillämpning äranläggningens avsedda användning vid tiden för överlåtelsen. Om anläggningensenare byter användningssätt förändrar det inte dess rättsliga status. - Det ärinte nödvändigt att anläggningens ändamål kommer till synligt uttryck. Föratt en överenskommelse om att ett visst föremål skall undantas från enfastighetsöverlåtelse skall få sådan verkan som sägs i denna lag fordras inteatt överenskommelsen sker i viss form eller konmier till explicit uttryck iöverlåtelsehandlingarna. Överlåtelsehandlingarna mäste emellertid tillsammansmed omständighetema i övrigt ge underlag för att tolka parternas avtal på detsättet. Om staten senare mot förvärvaren eller nägon senare ägare avfastigheten gör gällande att ett föremål som är anbragt påfastigheten inte omfattades av statens överlåtelse, är det givetvis staten somhar bevisbördan för detta. Ilagens andra stycke behandlas separata överlåtelser av tillbehör till fast egendom.Utgångspunkten är även i dessa fall att sädana överlåtelser inte blir gällandemot tredje man förrän föremålen har skilts frän fastigheten (2 kap, 7 § första sfycketjordabalken). Bestämmelsen i förevarande sfycke innebär att förvärvaren vidvissa överlåtelser från staten får sakrättsligt skydd redan i och medöverlåtelseavtalet vare sig något fysiskt avskiljande då kommer till ståndeller ej. Bestämmelsenhar ett mera begränsat tillämpningsområde än bestämmelsen i första sfycket.Den omfattar inte sädana byggnader, ledningar och anläggningar som är avseddaför totalförsvaret. Nägotkrav på att överlåtelser av det slag som det här är fråga om skall komma tilluttryck i skriftliga avtal finns inte. Att överlåtelsen sker skriftligen ärlikafullt naturligt. Uppkommer det senare tvist om äganderätten till ett visstföremål som har utgjort tillbehör till fastigheten och som finns kvarpå denna, mäste det ankomma pä den som påstår att han har förvärvat äganderättatt sfyrka sitt påstående. 1förevarande sfycke klargörs att egendom, som vid överlåtelse av en fastig- 04 hethar förbehållits i enlighet med bestämmelserna i första sfycket eller som haröverlåtits enligt bestämmelserna i andra sfycket, redan i och med överlå- Prop.1992/93:23 telsen förlorar sin karaktär av tillbehör till fast egendom och blirlös egendom. Bestämmelsen i förevarande sfycke utgör därigenom ett undantagfrån den princip som kommer till uttryck i 2 kap. 1 - 3 §§. I sådana fall somavses i första sfycket får förevarande bestämmelse bl.a. till följd att någothinder mot att bevilja lagfart kan anses föreligga på den gmndenatt överlåtelsen inte har omfattat hela fastigheten. Bestämmelsenhindrar inte att föremålet, om det längre fram kommer i fastighetsägarens ägo,pä nytt blir tillbehör till fastigheten. För att detta skall framgå fydligt harpå Lagrådets förslag vidtagits en viss jämkning av lydelsen i lagrådsremissensförslag. 1.Denna lag träder i kraft den 1januari 1993. 2.Lagen tillämpas även i fräga omavtal som har ingåtts före ikraftträdandet. I sådana fall skall bestämmelsernadock inte tillämpas i förhällande rill tredje man som före ikraftträdandet harförvärvat rätt avseende fastigheten. Ikraftträdande-och övergångsbestämmelserna har behandlats i den allmänna motiveringen. Bestämmelsenunder punkten 2 får till följd att den nya lagstiftningen kan tillämpas ocksånär den fastighetsöverlåtelse, vid vilken staten förbehållit sig äganderättentill viss egendom, har skett före . Förbehållet får dåsakrättslig verkan från och med ikraftträdandet. Andra meningen innehålleremellertid ett viktigt undantag från denna huvudregel. Undantaget sammanhängermed att förbehållet kan komma i konflikt med tredje mans rätt. Sä blir falletom fastighetens förvärvare före ikraftträdandet har vida-reöverlåtit ellerpantsatt fastigheten eller har upplåtit den med nyttjanderätt eller servitut.Det har ansetts att tredje mans rätt härvid måste ges företräde framför statensanspråk pä den förbehållna egendomen. Bestämmelseni punkten 2 kan givetvis tillämpas också på avtal om separat överlåtelse avtillbehör. Televerkethar i detta sammanhang förordat att förbehåll om nyttjanderätt ellerförekomsten av en ledningsrätt skall jämställas med förbehåll om äganderätt.Det har emellertid inte ansetts kunna komma i fråga att genom lagstiftninggenerellt jämställa de båda angivna situationerna med förbehåll om äganderätt.Avgörande för övergångsbestämmelsernas tillämpning i de båda fallen blir därförom staten i de enskilda fallen kan anses ha blivit förbehållen äganderätten.Det förtjänar dock att påpekas att det förhållandet att staten har förbehållitsig nyttjanderätten till den mark, där en teleledning är framdragen,uppenbarligen ofta är en omständighet som talar för att staten ocksä harförbehållits äganderätten till ledningen. Också förekomsten av en ledningsrättkan bidra till att ge avtalet denna innebörd. Medhänvisning till vad jag nu anfört hemställer jag att regeringen föreslår 25 riksdagenatt anta förslagen till 1.lag om ändring i jordabalkenoch Prop. 2.lag om verkan av vissaförbehåll vid överlåtelse av fastighet som tillhör staten, m.m. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Lagförslagen i Ds 1992:42, Ledningar m.m. på Prop. statens mark Bilaga i Lag om ändring i jordabalken' Härigenomföreskrivs att 2 kap. 4 och 7§§ jordabalken skall ha följande lydelse. 4§ Föremål som nyttjanderättshavare eller eljest annan än fastighetsägarentillfört fastigheten hör ej till denna, om icke föremålet och fastigheten kommiti samma ägares hand.