prop · GF03150 · 1992-01-01 00:00:00 — Tillväxten påverkas i sin tur av den ekonomiska politiken. För en liten öppen ekonomi som är BNP-utvecklingen på kort sikt i hög grad beroende av utvecklingen på våra exportmarknader och den svenska industrins relativa kostnadsläge. På lång sikt är emellertid produktivitetsutvecklingen och arbetskraftsutbudet de avgörande faktorerna bakom tillväxten. Produktivitetens utveckling bestäms av ett komplext samspel mellan storleken på kapitalstocken, utbildningsnivån och den tekniska utvecklingen. Även institutionella faktorer av typen marknadsstrukturer, ägandeformer m.m. spelar en stor roll. Den ekonomiska politiken påverkar dessa faktorer. Offentliga utgifter inom utbildning och infrastruktur är viktiga, eftersom de kan bidra till ökad tillväxt. Skattepolitiken kan påverka investeringsbenägenheten, arbetsut- budet och forsknings- och utvecklingsarbete. I detta avsnitt ges en kortfattad beskrivning av den bedömning av den samhällsekonomiska utvecklingen som ligger till grund för beräkningarna i årets LK. Bedömningen överensstämmer med den som görs i den reviderade nationalbudgeten . I känslighetsanalysen i kapitel 10 undersöks effekterna av en sämre ekonomisk utveckling . Detta scenario baseras på antagandet om en förlängd internationell konjunktursvacka. Det bör särskilt framhållas att inget av scenarierna tar särskild hänsyn till positiva effekter av den internationella integrationen på svensk ekonomi. Produktiviteten i näringslivet ökar på ett sätt som är representativt . Det finns dock goda argument för att produktivitets- utvecklingen kan bli gynsammare. och den fortsatta internationella integrationen kan redan i det aktuella tidsperspektivet innebära möjligheter till effektivisering av ekonomin och därmed en högre produktivitetstillväxt. På grund av den stora osäkerheten om när och i vilken omfattning dessa effekter kan tänkas uppträda har de emellertid inte beaktats i denna kalkyl. 2.1 De internationella förutsättningarna Den ekonomiska utvecklingen i omvärlden bedöms bli gynnsam . Konjunkturen i OECD-området nådde sin botten i mitten av 1991. I flertalet industriländer väntas tillväxten tillta under loppet av 1992 och 1993. Den internationella återhämtningen blir dock sammantaget betydligt svagare än under tidigare uppgångsfaser. För hela OECD-området bedöms tillväxttakten stiga från 1991 till 1992 och 1993. En viktig osäkerhetsfaktor i bedömningen är styrkan i den amerikanska konjunkturuppgången. Ytterligare osäkerhet är förknippad med den tyska och den japanska utvecklingen. Den goda utvecklingen i omvärlden förutses fortsätta under resten av kalkylperioden. BNP-tillväxten i OECD-området beräknas ligga . För svensk del innebär detta att utvecklingen på våra exportmarknader förväntas bli tämligen god med tillväxttal på för bearbetade exportvaror efter 1992. Detta kan jämföras med högkonjunkturen 1984-86 då exportmarknaderna i genomsnitt växte och med då exportmarknadstillväxten var endast drygt 0,. 2.2 Utgångsläget och utvecklingen Den svenska ekonomin utvecklas mycket svagt. Efterfrågan viker inom de flesta sektorer och produktionen faller. Trots omfattande arbetsmarknadspolitiska insatser ökar arbetslösheten och ligger på (). Den ekonomiska tillbakagången orsakas av en kombination av konjunkturella och strukturella faktorer. Avmattningen i omvärlden har stor betydelse. Till övervägande del förklaras dock tillbakagången av inhemska faktorer. Överhettningen i svensk ekonomi sista år drev upp lönekostnaderna på ett sätt som var oförenligt med produktivitetsutvecklingen. Följden blev att konkurrenskraften urholkades och svenska företag började tappa marknadsandelar på världsmarknaden som vinstmarginalerna krympte. Efter att BNP enligt nationalräkenskaperna sjönk med 1,1991 beräknas nedgången stanna på 0,. förutses förbättrad internationell draghjälp och en viss återhämtning av den inhemska efterfrågan leda till en uppgång i BNP på drygt 0,. Ökningen av arbetslösheten väntas dock fortsätta till en för svenska förhållanden mycket hög nivå. Avmattningen i den svenska ekonomin medför en markant nedväxling av lönestegringstakten. Så gott som samtliga lönepåverkande faktorer verkar i samma riktning. Arbetslösheten stiger, inflationstakten avtar, vinsterna pressas ned och kapacitetsutnyttjandet faller. Lönedämpningen i kombination med en svag efterfrågan och ledig produktionskapacitet medför att konsumentpriserna stiger mycket långsamt. Inflationen väntas nå en botten på 2,. De svenska räntorna föll förhållandevis kraftigt under större delen av 1991. tvingades emellertid strama åt penningpolitiken sedan stora valutaflöden uppkommit. förväntas räntenivån fortsätta att sjunka något. Hushållens reala disponibla inkomster väntas öka med 1,1992 för att sedan minska med ca 0,1993. Förbättringen beror till en del på den kraftiga nedväxlingen av inflationen jämfört med . Eftersom många transfereringar räknas upp med föregående års inflation innebär minskningen av inflationen att realvärdet av transfereringarna ökar. Den privata konsumtionen ökar realt med 0,1992 för att sedan falla tillbaka med 0,1993. De positiva dragen i utvecklingen förstärks . En årlig exporttillväxt kring ger näring åt den inhemska återhämtningen. BNP-tillväxten stiger från 0,1993 till drygt ca 2,. Investeringarna växer med som en följd av förbättrad lönsamhet i industrin och bidrar därmed till återhämtningen. Tabell 2.1 Nyckeltal för den ekonomiska utvecklingen Procentuell förändring från föregående år 1991199219931994 1995 1996 1997 BNP, volym -1,1-0,4 0,8 2,6 2,6 2,32,3 Export, volym -2,71,0 4,57,06,05,75,7 Timlön5,3 3,53,5 4,0 4,5 5,0 5,0 Utbetald lönesumma 3,32,1 1,05,15,66,46,4 KPI (årsgenomsnitt) 9,42,5 2,2 3,5 3,6 3,83,8Arbetslöshet, nivå2,74,4 5,0 4,8 4,4 4,03,5 Arbetslösheten sjunker långsamt från en topp på 5,1993 ner till 3,1997. En ökad efterfrågan på arbetskraft gör att lönerna stiger något snabbare efter 1993, men p.g.a. det fortsatt kärva arbetsmarknadsläget ligger ökningstakten fortfarande på en historiskt låg nivå. Tack vare de låga nominella löneökningarna och en god produktivitetsutveckling begränsas inflationen till och reallönerna kan öka något. De låga nominella löneökningarna i kombination med den goda produktivitetstillväxten innebär också att konkurrenskraften för svensk exportindustri förbättras och förlorade marknadsandelar börjar återtas. Räntenivån fortsätter att sjunka något . Detta innebär en viss nedgång i realräntorna eftersom inflationen förväntas bli i stort sett oförändrad . Den privata konsumtionen ökar realt med 1994-97. Tillsammans med en real ökning av lönesumman på innebär detta att de viktigaste skattebaserna ökar realt . 3 Beräkningsmetod I det följande redovisas de beräkningsmässiga förutsättningarna för LK-beräkningarna. Inkomstberäkningarna baseras på () beräkningar med utgångspunkt i den ekonomiska utveckling som redovisats i tabellerna 2.1 och 10.1. Den inkomstnivå vid vilken skyldighet föreligger för fysiska personer att betala statlig inkomstskatt skrivs upp med utvecklingen av konsumentprisindex plus . Beräkningarna av inkomstskatter för juridiska personer baseras på antaganden om bruttodriftsöverskott i näringslivet exkl. egna hem. Den kommunala utdebiteringen, dvs. kommunalskatten, antas vara oförändrad . 3.2 Utgifter Utgångspunkten är att beräkna utgifter till följd av redan fattade beslut och gjorda åtaganden. En konsekvens av beräkningsmetoden är att många anslag antas ha realt oförändrad nivå . Transfereringarna antas komma att utvecklas i enlighet med beräkningar av volymförändringar. För dessa anslag har den demografiska utvecklingen stor betydelse, t.ex. antalet födda barn och antalet pensionärer. De anslag som styrs av den s.k. forskningsramen ligger kvar på oförändrad nivå trots att inga beslut ännu fattats för tiden /93. Utgifter för investeringar har behandlats på likartat sätt. Vissa inkomst- och utgiftsförändringar redovisas som tillkommande utgiftsbehov, netto. Bland dessa kan nämnas i princip beslutande infrastrukturinvesteringar om totalt . Vidare har beräkningsmäs- sigt antagits en uppjustering av barnbidraget. Detta syftar till att ge en så rättvisande bild av statsbudgetens utveckling som möjligt. Antalet sjukdagar (inom sjukförsäkringssystemet) antas ligga kvar nivå. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder antas ligga kvar på 1992/nivå . Minskningen av anslagsbehållningarna antas schablonmässigt uppgå till . För LK-perioden är beräkningar i fasta priser gjorda i 1992/prisnivå. För den historiska perioden avser fasta priser priser. Beräkningen av statsskuldräntor för /93 grundas på gällande räntenivåer vid beräkningstillfället. För perioden därefter baseras ränteberäkningarna på antagen räntenivå. I beräkningarna antas nettoupplåningen i utlandet vara oförändrad. Uppräkningen av utgifterna från fasta till löpande priser har gjorts enligt de antaganden om pris- och löneutvecklingen som redovisas i tabellerna 2.1 och 10.1. 3.3 Den samhällsekonomiska bakgrunden I den prognos för den samhällsekonomiska utvecklingen som ligger till grund för LK-beräkningarna ingår också en bedömning av den offentliga sektorns utveckling. Detta är nödvändigt för att kunna ta fram prognoser för BNP, inflation, löneutveckling etc. När detta underlag sedan används i LK:n kan en annan bild av den offentliga sektorns utgifts-, inkomst- och sparandeutveckling än den ursprungliga framkomma. Detta innebär att de förutsättningar som låg till grund för den ursprungliga prognosen förändras. Följaktligen skulle LK:ns resultat behöva användas för att ta fram en ny samhällsekonomisk prognos, vilken i sin tur ligger till grund för en ny LK osv. En sådan iterativ process har inte kunnat genomföras till sitt slut men en preliminär LK-beräkning ligger dock till grund för den samhällsekonomiska bild som används som utgångspunkt för denna LK. 4 Utgiftsstrategi och ny budgetberedning Den ekonomiska tillväxten blir enligt tillgängliga prognoser betydligt lägre framöver än den var t ex , då den offentliga sektorns system för social trygghet och omsorg huvudsakligen började byggas upp. Generellt kan sägas att ju lägre tillväxttakten är, desto större del av de samlade resurserna kommer de offentliga utgifterna att ta i anspråk givet ambitionsnivåer och systemens konstruktion. Den offentliga sektorn kan således inte tillåtas växa i samma takt framöver som den gjort under tidigare decennier, särskilt inte om dess andel i ekonomin inte skall öka. Bland de offentliga utgiftssystemen finns ett stort antal som är behäftade med strukturella problem. Konstruktionen medför att de uppsatta målen inte nås. Parallellt uppstår icke önskvärda konsekvenser i ekonomin vad gäller utveckling av t.ex. arbetskraftsutbud och sparande. Som exempel kan systemen för pensioner, stöd till bostadsfinansiering och arbetsskade- försäkring nämnas. Skattereformens syfte var framför allt att eliminera sådana, icke önskvärda effekter. Att bringa kontroll över de offentliga utgifternas utveckling och sänka utgiftstrycket i ekonomin kräver såväl långsiktighet som helhetssyn. Skall dessutom skattetrycket sänkas eller nya satsningar och reformer genomföras krävs motsvarande neddrag- ningar av nuvarande utgifter. Generella besparingar på marginalen räcker inte för att tillräckligt begränsa utgifterna. Strukturella ingrepp i utgiftssystemen måste genomföras. 4.1 En långsiktig utgiftsstrategi Mot bakgrund av ovanstående har regering och riksdag beslutat om en långsiktig strategi för de offentliga utgifterna. Enligt den reviderade finansplanen måste politiken inriktas på att, utöver en låg inflationstakt, undvika underskott i de offentliga finanserna över en konjukturcykel, möta behovet av vissa strategiska skattesänkningar genom en mycket stram utgiftspolitik samt uppfylla de s.k. konvergenskraven inom EG:s ekonomiska och monetära union. Utifrån dessa långsiktiga mål har en strategi för de offentliga utgifterna lagts fast. Strategin omfattar följande tre steg: 1 Att bedöma den långsiktiga utgiftsutvecklingen. 2 Att fastställa det totala utgiftsutrymmet och fördela det dels över tiden, dels enligt politiska prioriteringar. 3 Att göra avstämningar för att bestämma utgifts- utrymmet för en ny treårsperiod. Det totala utgiftsutrymmet måste fastställas mot bakgrund av vad som krävs för att uppnå eftersträvad ekonomisk utveckling på . Syftet med en långsiktig utgiftsstrategi är att det , när de offentliga utgifterna kan tillåtas öka som vid upp- byggnad och expansion, är angeläget att tydliggöra de samhällsekonomiska restriktionerna och att ange vilket det långsiktiga, politiskt definierade, målet är. En utgångspunkt för besluten enligt strategin är bl.a. beräk- ningarna i den långsiktiga konsekvenskalkylen. Dessa visar hur stor del av samhällets resurser som kommer att tas i anspråk av den offentliga sektorn om inga nya beslut fattas. Denna utveckling ställs sedan mot vad som kan tillåtas om det långsiktiga målet för de offentliga utgifternas utveckling skall kunna nås. Mot bakgrund härav beslutas om ett utrymme för offentliga utgifter. Det innebär att budgeteringen av de offentliga utgifterna i första hand tar sin utgångspunkt i prognoser av den ekonomiska utvecklingen och bedömningar av vilken storlek den offentliga sektorn bör få ha. Den additiva process där myndigheternas behov av ytterligare resurser summeras som utgångspunkt för budgeteringen överges därmed. I samband med att det totala utgiftsutrymmet fastställs bör det också klargöras vilka områden som skall ges hög respektive lägre prioritet inom det utrymme som bedöms finnas tillgängligt i ekonomin för den offentliga sektorn. Likaså måste en bedömning göras av vilka år nödvändiga strukturella förändringar får effekt, vilket avgör fördelningen av utgiftsutrymmet över tiden. Även för prioriteringarna mellan olika områden utgör beräkningarna i den långsiktiga konsekvenskalkylen en utgångspunkt. Utgiftsutvecklingen i enlighet med redan fattade beslut redovisas i såväl realekonomiska termer som i ändamåls- områden. 4.2 En ny budgetberedning För att främja långsiktighet i beslutsfattandet och ge bättre förutsättningar att uppfylla de budgetpolitiska målsättningarna genomförs i enlighet härmed vissa förändringar i regeringens interna budgetberedning. Den långsiktiga utgiftsstrategin utgör basen för en ny budgetberedning. I enlighet med denna fastställs det totala utgiftsutrymmet för den offentliga sektorn som prioriteringar görs inom detta utrymme. Avsikten är vidare att analyser av verksamheter och granskning av måluppfyllelse och resultat skall få allt större utrymme i budgetberedningen inom regeringen och dess kansli. Den nya budgetberedningen kan ses som tre faser vilka alla avslutas med att specifika beslut fattas av regeringen. Faserna speglar en successivt ökad grad av detaljeringsnivå i budgeteringen. Den första fasen motsvarar i stort sett de tre steg som innefattas i den långsiktiga utgiftsstrategin. Utifrån en bedömning av den ekonomiska utvecklingen och den långsiktiga konsekvenskalkylen tar regeringen ställning till utgiftsnivån . Regeringen tar ställning till hur olika ändamål skall prioriteras samt till en fördelning av ut- giftsutrymmet mellan staten, AP-fonden och kommunerna. Den andra fasen i budgetberedningen innebär ytterligare konkretisering och operationalisering av beslutet om det totala utgiftsutrymmet. I denna fas arbetas en departementsvis fördelning fram för statsbudgeten i konsekvens med regeringens tidigare prioriteringar. Utgångspunkten är de långsiktiga konsekvenskalkyler som görs för varje departement. I den sista fasen arbetas de enskilda anslagen fram för att presenteras i budgetpropositionens tabellverk. För att operationalisera de krav den långsiktiga utgiftsstrategin och en ny budgetberedning ställer krävs en fast administrativ process. Rambudgetering är ett lämpligt arbetsinstrument i detta syfte. En ram anger vilket utrymme som finns att budgetera inom. Applicerad på den nya budgetberedningen innebär fastställandet av det totala utgiftsutrymmet för den offentliga sektorn och de prioriteringar som görs i samband med detta, att även utrymmet för stats- budgetens sammanlagda utgifter anges. Utifrån regeringens beslut om hur olika ändamålsområden skall prioriteras görs en departementsvis fördelning av utgiftsutrymmet. Denna fördelning innebär att departementsramar slås fast. Inom sin departements- ram har sedan respektive minister att fördela utgifterna på anslag i enlighet med de riktlinjer som tidigare beslutats. Kopplingen mellan verksamhetsansvar och finansiellt ansvar blir på detta sätt tydligare. Rambudgetering innebär inte att de faktiska utgifterna inte får översiga budgeterat belopp. Med andra ord gäller inte en "cash limit" beträffande utfallet. Rambudgetering är en metod att budgetera utifrån helhetssyn och långsiktighet. 5 Statsbudgetens inkomster Statsbudgetens inkomster indelas i skatter, inkomster av statens verksamhet, inkomster av försåld egendom, återbetalning av lån samt kalkylmässiga inkomster. Skatteinkomsterna utgörs av fysiska och juridiska personers inkomstskatter, lagstadgade socialavgifter, skatt på egendom samt skatt på varor och tjänster. /93 beräknas skatterna utgöra av statsbudgetens inkomster. På kort sikt leder hög nominell pris- och löneökningstakt till snabbt stigande inkomster, även om den reala tillväxten är låg. Om löneökningstakten, utan motsvarande ökning av produktiviteten, varaktigt ligger på en högre nivå än i våra konkurrentländer, leder detta till försämrad konkurrenskraft. leder en sådan utveckling till försämrad tillväxt och påverkar därmed inkomstutvecklingen negativt. På lång sikt är det utvecklingen av produktivitet och sysselsättning som avgör den ekonomiska tillväxten och därmed utvecklingen av inkomsterna. Diagram 5.1 Statsbudgetens inkomster /93 Tabell 5.1 Statsbudgetens inkomster Miljarder kronor, löpande priser Genomsnittlig procentuell förändring 1992/93 1992/93-1996/97 1986/87-1990/91 Fysiska personers skatt -8,3 9,1 Juridiska personers skatt 28,4-1,6 -4,3Socialavgifter, brutto Skatt på egendom 26,0-2,0 16,4 Mervärdeskatt 114,43,3 14,3Övriga indirekta skatt Avräkningsskatt 7,8 - - Övriga inkomster 61,1-11,0 0,6 Summa inkomster 445,73,6 7,2 som andel av BNP1 30,4 Nyckeltal:Lönesumma 621,85,2 9,7 Privat konsumtion 815,35,4 9,2 BNP1 466,05,6 9,1 1Andelen var 37,1986/87 och beräknas /97 till 28,. 5.1 Utveckling 1986/87 - 1990/91 har statsbudgetens bruttoinkomster ökat med . Detta motsvarar en genomsnittlig ökningstakt på 7,i löpande priser. Inkomsterna som andel av BNP minskade med , från till . Statsbudgetens skatteinkomster mätt som andel av BNP ökade från 32,till 32,/87 till 1989/90, för att falla till 30,/91. Att skatteinkomsterna, mätt som andel av BNP, föll /91 förklaras främst av att inkomsterna av fysiska personers inkomstskatt minskade till följd av skattereformen. Denna sänkning finansierades huvudsakligen av breddad skattebas för mervärdeskatten Ytterligare en viktig förklaring till minskande skatteinkomster /91 är det försämrade konjunkturläget. Den inkomstgrupp som ökat snabbast är egendomsskatterna. Ökningen uppgick i genomsnitt till . Den kraftiga ökningen förklaras främst av att inkomsterna av fastighetsskatt överförts från kommunerna till staten fr. o. m. samt av att såväl stämpelskatten som omsättningsskatten på värdepapper höjts . Inkomsterna från mervärdeskatten ökade i genomsnitt. Detta förklaras, förutom av en snabb nominell ökning av den privata konsumtionen, av den breddning av mervärdeskattebasen som var en del av skattereformen och den tillfälliga höjningen av mervärdeskatten. Mer än hälften av statsbudgetens totala inkomstökning utgjordes av mervärdeskatt. Utveckling 1992/93-1996/97 Statsbudgetens bruttoinkomster beräknas öka med ca eller i genomsnitt 3,. /94 minskar inkomsterna med ca , främst till följd av att skatteutjämningsavgift och avräkningsskatt slopas samt att engångsinkomster om ca för /93 bortfaller. /94 - 1996/97 ökar inkomsterna med i genomsnitt 6,. Fysiska personers inkomstskatt beräknas öka med ca , vilket motsvarar tre fjärdedelar av den totala ökningen. Inkomster av lagstadgade socialavgifter svarar för eller nära två femtedelar av inkomstökningen. Inkomsterna av mervärdeskatt beräknas öka med ca , vilket motsvarar nästan en fjärdedel av den totala inkomstökningen. Inkomsterna av övriga indirekta skatter beräknas öka med ca 11 miljarder. Inkomster av statens verksamhet samt återbetalning av lån beräknas minska med ca . Juridiska personers inkomstskatt och övriga inkomster beräknas minska med tillsammans ca . Statsbudgetens skatteinkomster, brutto, beräknas öka med ca eller i genomsnitt 6,under LK- perioden. BNP ökar med i genomsnitt 5,. Därmed beräknas statsbudgetens skattekvot öka . 5.2.1 Fysiska personers inkomstskatt Inkomsterna av fysiska personers inkomstskatt är främst bero- ende av nominell löneutveckling. Inkomstgränsen över vilken statlig skatt utgår är reallöne- skyddad . En lägre reallönetillväxt än bidrar till en sänkning av skattekvoten genom att färre personer träffas av den högre skattesatsen ovanför inkomstgränsen. Vid högre reallöneökning ökar det reala skatteuttaget. överstiger den årliga reallöneökningen inte . Fysiska personers inkomstskatt består av två delar, statlig och skatt. Dessa uppbärs tillsammans, nettot av uppbörd och kommunalskatteutbetalningar redovisas över statsbudgeten. Utbetalning av kommunalskatt till kommunerna sker i två steg. Ett givet år utbetalas ett förskott till kommunerna, som baseras på den beskattningsbara inkomsten . efter förskottutbetalningen slutregleras kommunalskatten. Detta innebär att statsbudgetens redovisning av fysiska personers inkomstskatt avser ett nettobelopp av bl.a. uppbörd av statlig och skatt samt förskottsutbetalning och slutreglering Nettobeloppet på statsbudgeten blir därmed också beroende av nominell löneutveckling två till . /93 beräknas nettoinkomsten av fysiska personers inkomstskatt bli negativ och uppgå till -8,. Att nettobeloppet beräknas bli negativt beror på att bruttouppbörden ökar relativt långsamt till följd av den måttliga löneökningstakten, som utbetalningarna av kommunalskatt ökar kraftigt till följd av den högre löneökningstakten . /97 beräknas nettobeloppet till . Ökningen är en effekt av en genomsnittlig årlig ökning på ca 4,för bruttouppbörden och ca 1,för kommunalskatteutbetalningarna. Nettoinkomsterna ökar snabbare i början av perioden och stagnerar senare, framförallt pga att kommunalskatteutbetalningarna ökar slutåret som en följd av utbetalningssystemet för dessa. I det förslag om kommunernas ekonomi som läggs fram i bilaga II till kompletteringspropositionen, föreslås ett nytt system för utbetalning av kommunalskatt. Med givna beräkningsförutsättningar medför det nya systemet att ut- betalningarna av kommunalskattemedel blir högre /97. 5.2.2 Juridiska personers inkomstskatt Inkomsterna av juridiska personers inkomstskatt beror främst på vinsten efter bokslutsdispositioner i näringslivet. I LK- beräkningarna baseras utvecklingen av inkomsterna från juridiska personers inkomstskatt på antaganden om utvecklingen av bruttodriftsöverskottet i näringslivet (exkl. egna hem). Därmed är dessa inkomster i hög grad beroende av den ekonomiska utvecklingen. Under inkomstgruppen juridiska personers inkomstskatt redovisas även effekter av upplösning av företagens reserver, s.k. avskattning, och beskattning av tjänstegrupplivförsäkringar. Avskattningen beräknas till och till . /93 beräknas juridiska personers inkomstskatt uppgå till ca och utgöra av statsbudgetens inkomster. Inkomsterna av juridiska personers inkomstskatt beräknas minska med ca eller i genomsnitt 1,. Minskningen förklaras främst av att avskattningen av företagens reserver upphör 1995. Tabell 5.2 Inkomster av lagstadgade socialavgifterMiljarder kronor, löpande priser