prop · GG03140 · 1992-12-31 00:00:00 — Artikel 2 anger protokoUetsövergripande målsättning, vilken är det aUsidiga skyddet av mUjön i Antarktisoch därav beroende och därmed sammanhängande ekosystem. Genom artikeln utsesdessutom Antarlctis tiU ett naturskyddsområde, ägnat åt fred och vetenskap. Artikel 3 anger demUjömässiga principer som skaU styra aU verksam- Prop. 1992/93:140 het inomAntarktisfördragets tUlämpningsområde. Artikeln stodgar bl.a. att skyddet avmUjön samt Antorktis mneboende värden, inbegripet dess värde som ett område förbedrivande av vetenskapUg forskning, skaU vara utgångspunkt för planering ochbedrivande av aU verksamhet inom området, särskUt forskning som är nödvändigför att förstå den globafe mUjön. I det syftet skaU verksamhet i AntarktisfördragetstiUämpningsområde planeras och bedrivas: så att skadUga effekter på mUjön iAntarktis och därav beroende oich därmed sammanhängande ekosystem begränsas. VerksamhetskaU vidare planeras och bedrivas så att man undviker skadUga effekter påklimat eUer väderleksmönster, på luft- eUer vatten-kvaUtéten och betydandemUjöförändringar i ahnosfären, på jorden samt förändringar i den gfeciafe eUermarina mUjön. Även naturUgt förekommande organismer skyddas genoramUjöprincipema. EttytterUgare krav är att verksamheten planeras och bedrivs på gmndval avinfomiation som är tUlräckUg för att på förhand medge en välgmndad bedömning avdess tänkbara effekter på nuljön. Hänsyn skaU tos tiU verksamhetens omfettningoch dess kumufetiva effekter i förening med annan verksamhet samt tUlförefintUgheten av mUjösäker teknik. Regelbunden och effektiv övervakning medmöjUghet att effektivt mgripa vid olyckor skaU sfce. Verksamhetsom mte uppfyUer de principieUa mUjökraven i artikeln och som dessutom påverkareUer hotar att påverka mUjön i och därav beroende och dämiedsanunanhängande ekosystem skaU ändras, inhiberas eUer upphöra. Artikel4 anger att mUjöskyddsprotokoUet är tänkt att komplettera, men inte ändra eUerutgöra tillägg tUl Antarktisfördraget. ProtokoUet skaU heUer inte inkräkto pånågon av de rättigheter och skyldigheter som tillkommer partema enhgt aindragällande intemationeUa instmment inom Antarktisfördragets system. Artikel5 stodgar att parterna tiU protokoUet skaU konsultera och samarbeto med partematiU andra instmment inom Antarktisfördragets system för att säkerstäUa att deolika instmmenten tillämpas på ett sådant sätt att de inte motverkar varandra. Artikel6 festslår att samarbete mellan partema skaU ske avseende planeringen ochbedrivandet av verksamhet inom Antarktisfördragets område. Varje part skaUsttä>/a efter att främja samarbetsprogram rörande mUjöskyddet i Antarktisoch därav beroende och därmed sammanhängande ekosystem. Föratt undvUca kumulativa effekter av att verksamhet koncentteras tiiU en visspfets skaU partema samnicfe med varandra angående val av pfets för framtidastotioner. Om så är lämpUgt skaU partema även företo gemensamma expeditioner,samt gemensamt använcfe stotioner och andra anläggningar. SlutUgenstodgas att partema skaU samarbeto med de parter vars stoter gränsar till fördragsområdet, i syfte att verksamhet som bedrivs i Antarktisfördragets område inte får skadUga effekter på mUjön mom 14 Artikel7 mnehåUer ett förbud mot aU annan verksamhet avseende Prop. 1992/93:140mineralresurser än vetenskapUg forskning. Förbudet är absolut och intetidsbegränsat. Artikel8 reglerar gmndema för mUjökonsekvensbeskrivningar. Utför-Ugare regler om dettoförfarande återfinns i bifega I tiU protokoUet. Kravetpå mUjökonsekvensbeskrivningar gäUer planeringen av aktiviteter iAntarktisfördragets område avseende vetenskapUga forskningsprogram, turism ochaU annan stotUg och icke stotUg verksamhet, inklusive logistiskt stöd. Enförhandsbedömning av verksamhetens effekter skaU göras i enUghet med reglema ibifega I. MUjökonsekvens-beskrivningama skaU utformas olika beroende på dengrad av påverkan pä mUjön verksamheten bedöms fä. Kraven på mUjökonsekvensbeskrivninggäUer även aU förändrmg i en verksamhet, oavsett om den uppkommit tiU följd aven utökning eUer en minskning i befintUg verksamhet, ny verksamhet eUeraweckling av en anfeggning. Planeras verksamhet av flera parter gemensamt skaUen av parterna ansvara för mUjökonsekvensbeskrivningama. EnUgtartikel 9 skaU bUagoma tiU protokoUet utgöra en integrerad del av dette.Artikeln ger en möjUghet att ante ytterUgare bUagor. Detto sker i enUghet medartikel DC i Antarktisfördraget. De enskUda bUagoma kan revideras. EnUgtartikel 10 skaU de konsultotiva mötena feststälfe genereUa riktlinjer för detaUsidiga skyddet av mUjön i och därav beroende och därmedsammanhängande ekosystem. Mötena skaU vidare granska Kommitténs arbete samtbeakte dess räd och rekommendationer. Kommitténsstmktur och uppgifter anges i artikel 11 och 12. Varje part tiUmUjöskyddsprotokoUet har rätt att utse en representant i kommittén. Denne fåråtföljas av experter och rådgivare. Kommittén skaU ge råd och rekommendationertiU partema avseende genomförandet av protokoUets bestämmelser, vilka skabehandlas vid de konsultotiva mötena. Kommittén skaU vidare yttra sig omtillämpningen och genomförandet av mUjökonsekvensbeskrivningar, åtgärder attvidto vid mUjöferUga olyckor samt allmänt om metoder för att minimera ochbegränsa mUjöeffekter av verksamhet i Antarktisfördragets område. Efter sinasammanträden skaU Kommittén avge rapport tiU nästföljande konsultotiva möte. Artikel13 reglerar efterlevnaden av mUjöskyddsprotokoUet. Varje part skaU vidtolämpUga åtgärder för att införUva protokoUets bestämmelser med svensk rätt.Varje part skaU dessutom vidto lämpUga åtgärder i enhghet med FörentoNationemas stodga, för att säkerstälfe att ingen upptar verksamhet som stridermot mUjöskyddsprotokoUet. EnUgt artikeln föreUgger även en skyldighet förpartema att underrätto de andra partema om sina åtgärder för att transformeraprotokoUet tiU svensk rätt. Varjepart skaU dessutom uppmärksamma de övriga partema på verk samheter som påverkar genomförandet av mUjöskyddsprotokoUets ända mål och principer. Artikel 14 reglerarinspektionsförfarandet. De konsultotiva partema Prop. 1992/93:140 skaU,individueUt eUer koUektivt, se tiU att inspektioner utförda av observatörersker enhgt artikel VB i Antarktisfördraget. Syftet med inspektionerna är attfirämja miljöskyddet och att säkerstälfe efterlevnaden av protokoUet.Observatörer utses antingen av en konsultotiv part, och skaU cfe varamedborgare i den stoten, eUer av Antarktisfördragets konsultotiva möten.Partema åläggs att fiiUt ut samarbeto med observatörer som utför inspektioner.De skaU säkerstälfe att observatörer ges tiUträde tiU alfe delar av stotioner,anfeggningar, utmstning, fertyg och luftfartyg som är öppna för insjiektion,liksom tUl relevanto dokument. Inspektionsrapporten skaU delges partema ochgranskas vid det nästkommande konsultotiva mötet för att sedan göras allmänttiUgängUg. Föratt bemöto mUjöfarUga olyckor inom Antarktisfördragets område anges i artikel15 ett antal åtgärder. Partema enas om att vidto snabba och effektiva åtgärdervid sådana nödsituationer som kan uppkomma i samband med verksamhet somomfettas av protokoUet liksom att upprätto beredskapsplaner för att bemötotiUbud med potentieUt skadUga effekter på mUjön i och därav beroendeeUer därmed sammanhängande ekosystem. Fråganom ansvar för skada har mte kunnat regleras i protokoUet. Däremot innehåUerprotokoUet i artikel 16 en skyldighet för partema att utarbeto regler ochförferanden angående ansvar för skacfe tiU följd av verksamhet som bedrivs iAntarlktisfördragets område och som omfattos av protokoUet. Dessa regler skallföras in i en eUer flera bifegor. Genomartikel 17 åfeggs paitema en årUg rapporteringsskyldighet. Rapporten skaUinnehålfe undenättelse ora de åtgärder som parten vidtogit för att genomföraprotokoUet, de eventueUa åtgärder som vidtegits för att andra stoter inte skaUbedriva verksamhet i strid med protokoUet samt alfe andra underrättelser ochupplysningar som krävs enhgt protokoUet och för vilka det inte finns någonannan bestämmelse angående spridning och utbyte. Rapporten skaU spridas tiUalfe parter och till Kommittén. Den skaU diuefter behandfes vid påföljandekonsultetiva möte och göras offentUgt tiUgängUg. Artiklama18-20 gäUer tvistiösning. Artikel 18 anger den vanUga principen att om entvist uppstår angående tolkningen eUer tillämpningen av protokoUet skaU partemai tvisten, på begäran av en av dem, samräda med varandra för att nå en lösningav tvisten genom förhandlingar, undersökningar, medling, förlikning, skUjedom,domstol eUer andra fredUga medel. Tvister som rör lållämpningen eUer tolkningenav artikel 7, 8, 15 och bestämmelserna i bifegoma (i den mån bifegoma mte angerannat) och relevante delar av artikel 13, regleras i artikel 19. Som fomm föratt lösa sådana tvister kan en part genom en skriftUg förkfe-ring tiUdepositarien välja antuiigen IntemationeUa domstolen eUer en särskUt mrättodskUjedomstol. EnUgtartikel 20 skaU, om {)artema inte har kommit överens om någon metod att lösa tvisten efter begäran om samråd enhgt artikel 18, tvisten på begäran av en av partema hänskjutos tUl avgörande enUgt bestämmelser i artikel 19. Omden inrättode SkUjedomstolen har att avgöra tvisten får den inte Prop.1992/93:140 befetto sig med frågor inom ramen för Antarktisfördragets artikel IV. SkuUe tvisten lösas av Intemationelfe domstolen får det heUer inteuppfettos som att domstolen erhålUt kompetens eUer jurisdUction angåendeterritorieUa frågor i . Artikel21 upptar bestämmelser om undertecknande av protokoUet. Artikel22 innehåUer en bestämmelse som i princip omöjUggör för en part att erhåUakonsultotiv stotus tiU Antarktisfördraget utan att först ha ratificerat,godtogit, godkänt eUer anslutit sig tiU mUjöskyddsprotokol-fet. ProtokoUetttäder i kraft efter det att samtUga parter som hade konsultotivstotus vid dess antogande, deponerat sina instmment hos depositarien, Förentostotema (artikel 23). I förhållande tUl varje fördragsslutande part iAntarktisfördraget, som efter ikraftträdandet deponerar sina instmment, träderdet i kraft 30 cfegar efter en sådan deposition. Några reservationer tiUprotokoUet tiUåts ej enUgt artikel 24. Ändringaroch tiUägg tiU protokoUet kan ske när som helst fömtsatt att enhäUighet mellande konsultotiva partema erhåUs. Ändringar och tiUägg tiU bUagoma kan dock enUgtartikel 25 ske snabbare och enklare beroende på vad som gäUer enUgt bifegan ifråga. På begäran av konsultotiv part, efter protokoUets ikraftträdande,skaU en översynskonferens håUas för att utvärdera hur protokoUet har fungerat. Ändringarsom föreslås vid en sådan konferens kräver inte enhäUighet för att antos. Deträcker med att en majoritet av partema antar den, mklusive 3/4 av de parter somhade konsultotiv stotus vid protokoUets antegande. För att ändringar skaUträcfe i kraft krävs att 3/4 av samtUga parter ratificerar ändringama inklusivede parter som hade konsultetiv stetus då protokoUet antogs. Mineralutvinningsförbudetämjuter ett särskUt skydd enUgt artikel 25.5. Förbudet skaU fortsatte attgälfe, såvida mte en rättsUgt bindande reglering av mineralfrågan finnsutarbeted och träder i kraft i stäUet för förbudet. En sådan reglering skaUinnefette en överenskommen metod att bestämma humvicfe mineralrefeteradverksamhet ska fä förekomma och, i sådana feU, på vilka villkor. En sådanreglering skaU även skydda det rådande feget i fråga om territorieUa anspråk. Artikel26 innehåUer vissa notifieringsbestämmelser. ProtokoUetär upprättot på engelska, franska, ryska och spanska. Dessa språk äger sammagUtighet enUgt artikel 27. EtttiUägg tiU protokoUet berör skUjedomstolens uppbyggnad, funktion ochkompentens. Denpermanento skUjedomstolens sekreterare skaU sörja för att en Usto över skUjedomare håUs aktueU. Varje part har rätt att utse högst tte skUjedomare, dock skaU varje part aUtid ha namnet på en skUjedomare på Ustan. Vid lösningen av en tvist skaU SkUjedomstolen besfe av tte skUjedomare, där partema utser en domare var för sig och den fredje 17 2 1992/93. Den part som mlederförfarandet skaU underrätto den andra parten Prop. 1992/93:140 och sekreterareni IntemationeUa domstolen. Underrättelsen skaU innehåUa en framställning avanspråket och de skäl på vilka det gmndas. SkUjedomsföriarandet skaU normaltäga mra i . SkUjedomstolen antar sina egna procedurregler och fär dessutomavgöra genkäromål som kan uppkomma. Om SkUjedomstolen finner att den primafacie har jurisdUction får den fetto beslut om provisoriska åtgärder.Interventionsrätt tiUerkänns stoter som anser sig ha intresse i målet om ejskiljedomstolen beslutar aimorledes. SkUjedomstolensutsfeg - viU:et skaU åtföljas av en motivering - är slutgUtigt och bindande förpartema i tvisten. På begäran skaU SkUjedomstolen toUca utslaget. AUa beslut iSkUjedomstolen skaU fettes med majoritet, varvid mgen domare får avstå från attrösto. 2.3 Bilagoma till miljöskyddsprotokollet 2.3.1BUaga I - MUjökonsekvensbeskrivning Iartikel 1 anges att bedömningjir av mUjöeffektema av föresfegen verksamhetskaU göras enUgt partemas intemrättsUga förfaranden. Verksamhet som bedöms haniindre än en obetydUg eUer övergående påverkan på mUjön får utan vidareigångsättas. Artikel2 gäUer det förfarande som fömtsätts om det inte feststäUts att en verksamhetkommer att fä mindre än en obetydUg eUer övergående påverkan på mUjön. I sådanafeU skaU en initial mUjökonsekvensbeskrivning utföras, fömtsatt att enfuUständig sådan mte är under utförande. Syftetmed den mitiala mUjökonsekvensbeskrivningen är att feststäUa om den föresfegnaverksamheten kan komma att få mer än en obetydUg eUer övergående effekt påmUjön. Den skaU omfetto en beskrivning av verksamhetens ändamål, plats,varaktighet och mtensitet. Den skaU dessutom ange eventueUa kumufetiva effektersom kan uppstå tUlsammans med pågående verksamhet och sådan som planeras. Omen initial mUjökonsekvensbeskrivning visar att en föreslagen verksamhet ttoUgeninte kommer att ha mer än en obetydUg eUer övergående påverkan på mUjön fcm verksamheteningängsättas. ArtUceln kräver dock att lämpUga åtgärder vidtas, för att bedömaoch fortiöpande övervaka mUjöeffektema av vericsamheten. Omman däremot vid en mitial mUjökonsekvensbeskrivning eUer på annat sätt kommertUl slutsatsen att en föresfegen verksamhet kommer att ha mer än en obetydUgeUer övergående påverkan skaU en fiiUständig mUjökonsekvensbeskrivning enUgtartikel 3 göras. DennamUjökonsekvensbeskrivning skaU innehåUa en beskrivning av den föreslagnaverksamheten innefettande verksamhetens ändamål, plats, varaktighet ochmtensitet. MUjökonsekvensbeskrivningenskaU vidare innehåUa en beskrivning av mUjötiUståndet, med vilken fömtseddaförändringar skaU jämföras. MUjökonsekvensbeskrivningenskaU innefette en uppskattning av det Prop. 1992/93:140 framtidamUjötiUståndet för det feU verksamheten mte äger mm. Den skaU även ange möjUgaaltemativ tiU verksamheten, bl.a. möjUgheten att inte fortsätto, samtkonsekvenserna av dessa altemativ. ImUjökonsekvensbeskrivningen skaU även anges de metoder och date som används föratt fömtsäga effektema av verksamheten. MUjökonsekvensbeskrivningen skaUinnehåUa en bedömning av effektema av föreslagna verksamheter. OundvikUgaeffekter av den föresfegna verksamheten skaU anges och beskrivas. EnUgtartikeln skaU åtgärder, inklusive övervakningsprogram, som kan vidtas för attminimera eUer mildra effektema av verksamheten anges. Effektemapå den vetenskapUga forskningen skaU också bedömas och redovisas, liksombefintUgheten av kunskapsluckor och osäkerhet vid bedömningar av verksamhetenseffekter. I syfte att göra mUjökonsekvensbeskrivningen tiUgängUg skaU deninnehålfe ett fettfattUgt sammandrag samt ange vem som utarbetet den. Artikelnanger också fömtsättningama för att en verksamhet, vUken baserar sig på enfuUständig mUjökonsekvensbeskrivning, skaU få igångsattes. För det försto skaUett utkast tiU den fiiUständiga mUjökonsekvensbeskrivningen göras offentUgtsamt skickas ut för kommentarer tiU samtiiga konventionsparter. Dessa skaU görauöcastet offentUgt tiUgängUgt. Kommentarer skaU lämnas inom 90 cfegar. VidareskaU utitostet mges tiU Kommittén som det skickas ut tiU partema.Detto skaU dock ske minst 120 cfegar före nästföljande konsultotiva möte.Skälet tiU remissförfarandet är att det konsultotiva mötet skaU ges möjUghetatt behandfe mUjökonsekvensbeskrivningen. Enstot får inte fette slutUgt beslut att tiUåto en verksamhet innan detkonsultetiva mötet givits tillfäUe att behandfe frågan. Förferandet får dockmte fördröja föresfegen verksamhet mer än 15 månader från det att utkastet tiUmUjökonsekvensbeskrivningen sändes ut. Därefter är stoten oförhindrad att fettoett slutUgt beslut ora igångsättande av verksamheten. När remissvar inhämtotsskaU en slutgUtig fuUständig mUjökonsekvensbeskrivning färdigställas. Den skaUmnehåUa en redogörelse för de kommentarer som erhåUits med anledning avutkastet. Ävenden slutUga mUjökonsekvensbeskrivningen skaU sändas tiU samtUga parter. DettoskaU ske minst 60 cfegar mnan den föresfegna verksamheten påbörjas. EnUgtartikel 5 skaU en verksainhet sora varit föremål för en fuUständigmUjökonsekvensbeskrivning och som sedermera igångsatts, fortlöpande övervakasoch bedömas i firäga om effektema på mUjön. Övervakningen syftar tiU att gebeslutsunderfeg för eventueU ändring eUer avbrytande av verksamheten. Avartikel 6 framgår att en part har viss mformationsskyldighet i förhåUande tUlde andra partema och tiU Kommittén. Partema skaU cirkulera information omnationeUa procedurer som reglerar mUjökonsekvensbeskrivningar. Reglema i bUagan är enUgtartikel 7 inte tillämpUga på nödsituatio ner. Åtgärder som vidtos för att undanröja en nödsituation skaU dock 19 meddelas de andra partema och Kommittén. EnUgt artikel 8 kan bUaganbU föremål för tUfegg eUer ändringar Prop. 1992/93:140 genom ett förfarande somantagits enUgt artikel DC 1 i Antarktisfördraget. Ändringen träder i kraft närett år gått efter avslutandet av det konsultotiva möte på vilket den antogs, ominte någon eUer några av de konsultotiva partema förklarar att de önskar enförlängd period eUer förklarar att de inte kan ante åtgärden. Förannan part den i Itxaft när parten lämnat meddelande om godkännande tiUdepositarien. 2.3.2BUaga II - Bevarande av den antarktiska faunan och LUcsomi bifega I undantas nödsituationer från tillämpningen. Artikel1 innehåUer definitioner av i bifegan förekommande uttiyck och artikel 2 gäUernödsituationer. EnUgtartikel 3 är insamling eUer skadUg stöming förbjuden utom då tiUstånd därtiUgivits. menas att döcfe, skada, fånga eUer störa ett naturUgtförekommande däggdjur eUer en naturUgt förekommande fågel eUer att föra borteUer skada sådana mängder av naturUgt förekommande växter att deras lokafeutbredning eUer förekomst påverkas menUgt. Med skadUg stömuig menas aUverksamhet som resulterar i en påtegUgt negativ förändring av mUjön för någonart eUer popufetion av den naturUgt förekommande faunan och . BUaganexemplifierar skadUg stöming som användning av fordon, flygning eUer landningmed helikoptrar och andra luftfartyg samt användning av sprängämnen eUerskjutvapen på ett sätt som stör koncen-frationer av fåglar eUer salar. Ävenpersoner som förflyttar sig tiU fots kan orsaka skadUg stöming. EtttiUstånd enUgt artikel 3 skdl ange den tiUåbia verksamheten samt när, var ochav vem den skall bedrivas. TiUståndsgivningen skaU i princip begränsas tiU attavse vetenskapUg verksamhet. Artikeln innehåUer även specifika regler förspecieUt skydcfede arter. Sådana arter är rossal och alfe arterav släktet pälssäl. av mhemska däggdjur och fåglar sl:aU ske pådet sätt som innebär minste möjUga smärta och Udande. Artikel4 behandlar införsel i fördragsområdet av där icke naturUgt förekommande arter,parasiter och sjukdomar. Ingen djurart eUer växtart som inte hör hemma iAntarktisfördragets område fär mföras på land eUer på isshelfen eUer i vjitmetinom Antarktisfördragets område utan tiUstånd. Vidarefår inga hundar infönui på land eUer på isshelfen. De hundar som finns idessa områden skaU vara avfegsnade tiU . EtttiUstånd att medge mförsel fär endast avse febo-ratoriedjur ochväxter, inklusive vims, bakterier, jästsvampar, svampar samt naturUgt förekommandeväcter. Artikel5 och 6 behandlar firägor om information och informationsutbyte. FörhåUandettiU andra överenskommelser utanför fördrags- 20 systemberörs i artikel 7. Granskningav åtgärder för bevarande av feuna och flora Prop. 1992/93:140 medbeaktande av rekommendationer från kommittén berörs i artikel 8. Artikel 9 tarupp frågan om tiUägg tiU eUer ändringar i bifegan. 2.3.3BUaga m - Avfallshantering BUaganär tillämpUg på aU verksamhet i Antarktisfördragets område, mklusive turism,för vilken det krävs undenättelse på förhand enhgt artikel VB 5 iAntarktisfördraget. Artikel1 anger målsättningen för bifegan. Mängden avfeU som produceras eUeromhändertas i Antarktisfördragets område skaU minskas så mycket som det är praktisktmöjUgt för att minimera påverkan på mUjön i och stöming av Antarktisnaturvärden. Lagring,omhändertegande och bortförande av avfeU fiän Antarktisfördragets områdeliksom återvinning ckU minskningvid källan skaU noga beaktes vid planering och bedrivande av olika sortersverksamhet. Istörsto möjUga utsträckning skaU avfeU som förs bort från Antarktisfördragetsområde återföras tiU det land där den verksamhet som genererade avfeUetorganiserades eUer tiU nägot land där särskUda åtgärder vidtogits för att tohand om avfeUet. Föratt minska avfeUet skaU tidigare och använda soptippar på land och övergivnaverksamhetsplatser rensas upp av den som producerat eUer producerar avfaUet ochden som använder sådana platser. Skyldigheten att rensa gäUer inte byggnadersom betecknats som historisk plats eUer kulturminne samt i feU då avlägsnandeti sig skuUe medföra mer negativa konsekvenser för mUjön än att feto byggnadeneUer avfaUet vara kvar. VissaavfeUstyper skaU, enUgt artikel 2, oviUkorUgen föras bort firån området om deuppkommit efter det att bifegan trätt i kraft. Sådana avfaUstyper innefettarbl.a. radioaktivt material, elektriska batterier, flytande och fest bränsle,avfeU som innehåUer skadUga nivåer av tung-metaUer och andra akut toxiskapersistento kemiska föreningar samt flera plastföreningar. AUöppen förbränning i skaU, enUgt artikel 3.2, gradvis upphöra så snartmöjUgt, dock senast vid slutet av säsongen 1998/1999. 1 avvaktan på upphörandetfär öppen förbränning av avfeU ske om det är nödvändigt. Vid sådan förbränningskaU hänsyn tas tiU vindriktning, styrka och avfeUstyp för att begränsapartikelnedfaU. Artikel4 rör annat omhändertagande av avfeU på land. Artikeln anger tiU en början attavlåU som inte tes om hand eUer förs bort enhgt föreskriftema i artikel 2 och3 inte får dumpas i isfrfe områden eUer i söt-vattenssystem. Avloppsvattenoch annat flytande avfeU, som inte förs bort från Antarktisfördragets område,skaU, i möjUgaste mån, inte dumpas på havsis, på isshelfen eUer påiskontmenten. Artikel5 rör kvittbUvning av avfeU i havet. Avloppsvatten får släppas ut duekt i havet med hänsyn tUl den mottegande havsmUjöns uppteg- ningsförmåga och under fömtsättning att sådant utsfepp sker, då så är 21 praktisktmöjUgt, i områden däi' det finns betingelser för utspädning och Prop.1992/93:140 snabb spridning. Genomartikel 6 stäUs krav pä att aUt avfeU som skaU föras bort fränAntarktisfördragets omräde eUer omhändertas på annat sätt sorteras så attspridning av avfeUet i mUjön förhindras. Artikel7 innehåUer förbud mot vissa produkter, utom för vetenskapUga, hygieniska eUermedicmska ändamål. PCB, icke steril Jord, kulor och spån av styrenplast eUerUknande föipackningstyper samt insektsmedel får inte föras in på land, påisshelfen eUer i vatttiet inom Antarktisfördragets område. Partersom bedriver verksamhet i Antarktisfördragets område skaU enUgt artikel 8upprätto ett klassificeringssystem för avfaUshantering. AvfeUet skaUklassificeras i fem olika gmpper. Parterna skaU vidare upprätto så kaUadeplaner för avfeUshantering. Syftet med dessa är att ge underfeg för att minskaavfeUets påverkan på mUjön i .