prop · GG0380 · 1992-12-31 00:00:00 — Trots dessa samlade ingrepp i naturmiljön representerar nedreDalälven alltjämt stora värden för både naturvetenskap och rekreation som görden i hög gradskyddsvärd. Ett genomförande av effektutbyggnad i kraftverk somtidigare förts fram till utbyggnadsplaneringen kan alltjämt framstå som ett hotmot Båtforsen-området. Det finns enligt min mening väl grundade skäl att detskydd som enligt NRL 3 kap. 6 § gäller i för sträckan mellan brukoch får omfatta även älvens nedre del, dvs. från till älvensutlopp i . Område av riksintresse för naturvård i K-län, nr N9. Bräkneån med ett avrinningsområde om har sina överstatillflöden i mosserika områden mellan Rottnen och Asnen. De saralas till ettsjöområde i trakten av - Hyllen, , Ymsen och Tiken, na-turgeografisktbetecknat som sydöstra skogs- och sjörika slättområde. Vid utflödet ur sjön ca 120 m.ö.h., strax norr omlänsgränsen mellan och , ändrar Bräkneån karaktär ochfår ett stritt lopp i en markerad dalgång mot sitt utlopp i ca 5 kmsöder om . Det är den nedre delen av ån. Blekingedelen, som är av intressei denna redogörelse. Bräkneåns dalgång skär ett snitt genommellersta skogsbygd, mellanbygd och kustbygd. Ans övre del präglas av de och blockrika sluttningarna med naturskog av gran och björk. 1 dalbotten ringlar sig ån fram i oftast steniga forsar. Insprängda vidodlingsbar mark ligger spridda smägärdar. Längre ner i mellanbygden domineras miljön 54 av enutpräglad mellanblekingsk småbrukarbygd, med småodlingar i kupé- Prop.1992/93:80 rad terräng, rik på rosen, med fuktängar och skogsbestånd med stortinslag Bilaga 1 av ek och avenbok. Ån rinner fram ömsom i lugna djupvattensträckor,ömsom i örika och steniga forsar. I söder vidgar sig dalgången och landskapsbilden danas avlåglänta åkrar, sluttningar och åkerholmar med ekbestånd, spridda gärdar ochden lugnt flytande ån. Ner mot åmynningen präglas landskapet åter avsmåbrukarbygden med dess ängar, hagmarker och ädeUövskogar i kuperadkusttopografi med markerade sprickdalar. Den sydligaste delen av åns dalgång uppvisar ettpåfallande stort antal fomlämningar frän järnåldern. Bräkneån är endast i ringa grad utnyttjad för vattenkraft.I åns nedre del finns pä flera ställen dammar för kvarnar, såg och ett par små,äldre elkraftverk. Den brantaste delen av ån. Hjälmsafallen fränmynningen, torde innebära vandringshinder för fisk; möjligen utgör också Ekforsdam-men4 km längre ned ett sådant hinder. Bräkneåns dalgång kännetecknas av sitt rika innehåll avsåväl typiska som särpräglade och sällsynta landskapselement, särskilt iövergångszonen mellan den norra barrskogsregionen och den södralövskogsregionen. Åns dalgång har stora botaniska och zoologiska värden. I ånfinns bl.a. ett värdefullt bestånd av storvuxen och långvandrande havsöringsamt en genetiskt värdefull stam av stationär öring. Flodpärimusslan ärrikligt förekommande. I några korta notiser återges i det följande exempel pånatur- och kulturminnesvärden som ån representerar. I Gummagöbmåla finns en väl bevarade miljö med prägel aväldre odling, bl.a. hamlade lindar. Branta stränder med ädellövskog och riklundflora. Intressanta lämningar från flottningsepoken i form av strandrösen. Skärva-Huabräcken är en djupt nedskuren ravinsträcka medvildmarksprägel. Här finns i branterna vid Hultalycke dalgångens enda störreidegranbestånd. I avsnittet finns också ett stort klapperstensfält och ånsstörsta koloni av flodpärlmussla. Andra skyddsvärda inslag är bestånd med safsa. med dalgångens förnämsta slåtterängsmiljömed fuktängar som alltjämt slås. Örseryds by, ett i sin helhet väl bevarat kulturlandskapmed gårdar samlade vid en getryggsås. Här finns bl.a. rester av ett gammalt översilningssys-temsom använts i samband med madslåtter. Örtrika hagmarker med hamlade lindar,bok-, ek- och hasselbestånd. Björkeryds naturreservat (ca 12 ha). Björkeryd-Trånhem uppvisar ett flertal intressanta åsbildningaroch en särpräglad landskapsbild med långsträckta mader och hävdad sraåbruks-miljö. Hjälmsafallen-Lindeforsutgör ett rikt utvecklat avsnitt i övergångszonen mellan ädellövskogs- och barrskogsregionerna. Landskapet är starkt brutet och småkulligt med insprängda ängar och små odlingar i betad löv- och 55 blandskog.Strandsluttningarna längs forsarna hör till dalgångens artrikaste. Prop.1992/93:80 Här finns murgröna, stora bestånd av safsa, samt en koloni med flodpärl- Bilaga 1 mussla. Det betespräglade avsnittet ärdalgångens bäst bevarade ängshagmarksområde. Björstorp med bl.a. ett artrikt lundparti och Bruabergetmed ett mäktigt bronsåldersröse och attraktiv utsikt. Vid Väby finns många fomlämningar,artrika betesmarker med bl.a. och , och en lokal för den utrotningshotademnemosynefjärilen. Fisket i Bräkneån betecknas av som entillgång av riksintresse för fritidsfisket. Under en följd av år harfiskeförbättrande åtgärder utförts i flera av åar, bl.a. Bräkneån.Fiskevårdsområde har bildats och området är mycket välbesökt. Bräkneån som tillhör vattendrag har intebehandlats i Sehl-stedts resp utredningar. Vattenkraftberedningen harinte redovisat några utbyggnadsprojekt i ån och därför har ån heller intebedömts till någon klass. I motion (m) till har Bräkneån föreslagits fåskydd genom 3 kap. 6 § NRL. Bräkneån har stora skyddsvärden och representerarväsentligt opåverkade naturområden som är typiska för ett vattendrag i sydöstraSverige. Ån visar på ett intressant sätt också kulturlandskapets utveckling.Den granskning jag haft i uppdrag att utföra omfattar bl.a. en översiktiigstudie av alla vattendrag i som redovisats med riksintressantaskyddsvärden. Mot bakgrund av denna granskning vill jag föreslå att Bräkneåninom tillförs den förteckning över älvsträckor som åtnjuter skyddenligt 3 kap. 6 § NRL. Områden i av riksintresse för naturvård, nr N6,och friluftsliv, nr F3. Område i av riksintresse förkulturmiljövård, nr 4. Områdets huvuddrag och naturvärden är största å med ett avrinningsområde() som också upptar en stor del av , bl.a. med sjöarna och Åsnen. Ån är av stor betydelse för totala tillgång på lax och laxöring 56 och har en mycket hög produktionsförmåga. Som sportfiskevaltentorde Prop. 1992/93:80 vara ett av Europasförnämsta. Ån har också ett Bilaga 1 mycket betydande fiskeribiologisktvärde. Såväl laxen som havsöringen i har för resp. ras typiska ochför fisket värdefulla egenskaper. Mörrumslaxen växer snabbt och blir mycketstor. Båda fiskbestånden är av ett högt genetiskt värde. Även ålfisket i ån harstor betydelse. Kronolaxfiske omfattar av åns nedre lopp. Detägs av staten och förvaltas av domänverket, som i driver en laxodlingsanstalt.Sportfiske efter lax och öring bedrivs i hela ån upp till Hemsjö nedre kraftverk,en sträcka . Antalet fiskedagar i kronolaxfisket uppgår till 15 000/år. inom rinner i en starkt markeradsprickdal där dalsidorna på vissa sträckor i norr höjer sig 60 m över ån. Närden närmar sig havet flackar dalgången ut i ett öppet landskap. Norr om utbreder sig ett vidsträckt isälvsdelta påbåda sidor om ån, uppbyggt av deltaterrasser pä flera olika nivåer. Det uppvisaren geove-tenskapligt intressant formrikedom och är till större delen välbevarat. Området är geologiskt väl undersökt och innehåller flera värdefullageologiska typlokaler. Dessa är mycket viktiga för förståelsen av isavsmältningsförlop-petoch Baltiska issjöns utveckling i . Vidare norrut längs ädalen utgörs isälvsavlagringarna avflera typer såsom dalfyllnader, kameterrasser, getryggsåsar m.fl. Vegetationen längs domineras i norr av barrskog.Söderut omges ån i allt högre grad av lövskog med främst ek, bok och avenbok.Ett av fåtaliga urskogsartade barrskogsbestånd liggeri trakten avHovmanstorp. Vid Knaggalid, söder om , är den östra dalsidan mycketmarkerad med klippstup och blockbranter. Här växter tall och ädellövskog medek, ask, avenbok och lind och en rik ängsflora. Större fuktängspartier finnsvid Härnäs samt vid åmynningen. Kungsbräken förekommer rikligt längs å-stränderna,och vid mynningsområdet växer kungsängslilja. Från faunasynpunkt är partier vid Knaggalid och Käringahejanav särskilt intresse genom förekorast av sällsynta insektsarter. Mörrumsånsbottenfauna, särskilt i åns övre delar, hör till landets artrikaste och hysermånga sällsynta och därför skyddsvärda arter. Av landets mer sällsynta fågelarter förekommerkungsfiskare, forsäria och strömstare i . är tidigt tagen i anspråk för kraftproduktion dåkraftverken Hemsjö nedre och Hemsjö övre anlades. De utnyttjar fallhöjderna 11,5 resp. 15 ra och utgör vandringshinder för lax. Ombyggnadsplaner har länge funnits för dessa kraftverk, som skulle ersättas med en större anläggning. Då en sådan ombyggnad visat sig starkt kontroversiellt och mött avslag i vatten domstolen har planerna återtagits. med 18,5 m fallutnytt jande är den största av anläggningarna och ligger strax uppströms gränsen. Ett mindre kraftverk. nära , ägs liksom de öv riga ovan nämnda av . MellanHemsjö övre och kraftverk finns ytterligare en anläggning Prop.1992/93:80 i Fridafors som jämte massafabriken ägs av . Det har länge funnits planer som diskuterats mellanfiskets företrädare och fallägaren att få utföra en fiskväg i form avlaxtrappor förbi Hemsjö-kraftverken. Detta skulle avsevärt öka laxproducerandekapacitet, men planerna har ännu inte kunnat genomföras. som tillhör vattendrag har intebehandlats i resp. utredningar. Till vattenkraftberedningen har redovisat sinaplaner på ombyggnad av Hemsjöstationerna som skulle ge ett tillskott på 20 GWh/år.Dessutom finns ytterligare två projekt. Härnäs och Suskull som enligt beredningenskulle innebära nybyggnader i från miljösynpunkt känsliga älvsträckor ochdärför borde ingå i planen. redovisade till vattenkraftberedningenen planerad om- och tillbyggnad av Fridafors med tillskottet 17 GWh/år. Projekten ingick i beredningens planoch placerades i klass 0.1 den av godtagna planen förvattenkraftutbyggnad ingår de båda projekten som därmed torde få betraktas somriksintressen för energiproduktion. Här anges emellertid vid ombyggnad avHemsjö ett tillskott av 35 GWh/år. Planeringssituationen anges av för debåda projekten som oklar (rapport i ). betydelse som en av de viktigaste vattendragenför den naturliga lax- och havsöringsreproduktionen för hela Östersjöfiskettalar för ett varaktigt skydd av vattendraget. Härtill kommer övrigaintresseaspekter som gör ån särskilt skyddsvärd: allmänt höga naturvärden, dessbetydelse för friluftslivet med goda förutsättningar för sportfiske, vandring,cykelturer, natur- och kulturstudier, naturskönhet etc. Den huvudsakliga delen av ligger i ,där bl.a. sjön också tillmäts riksintresse för naturvärd och friluftsliv.1 likhet med kunde det finnas skäl att låta i sin helhetomfattas av skyddet enligt 3 kap. 6 § NRL. Då jag emellertid ser skyddet för den laxförande delen av Mörrumsånsom i särklass mest angeläget begränsar jag mitt förslag till att skyddetenligt NRL bör avse den älvsträcka som är belägen inom . Område av riksintresse för friluftslivet i N-län, nr F12. Fylleåningår i område av riksintresse för naturvård i N-län, nr N18. Fylleån rinner upp pä sydsvenska höglandets brantavästsida och mynnar i strax söder om . Åns längd är ca 5 mil och avrin ningsområdet, som har högsta nederbörd, är . sjön (181 m.ö.h.) rinner ån i en båge åtnorr-väster genom ett Prop. sjö- och myromräde på gränsen mot , för attdärefter i en sprickdal Bilaga 1 i sydvästlig riktning sänka sig ned mot . Härvidgar sig ån till fyra sjöar i rad pä ca 65 m.ö.h. Dalens sidor lutar brantupp mot en mer än 100 m högre belägen höjdplatå. På sträckan mot det flackakustlandet rinner ån i en bitvis kanjonartad fåra med många vackra forsaroch fall varav kan nämnas Tolarpsfallen, Norteforsen och i biflödet AssmanDanska fall. Berggrunden består av röda gnejser som ligger trappstegsformadi packar och utgör rötterna av en fjällkedja från jordens forntid. Spricksystemlöper i riktning SSV-NNO. De lösa jordarterna är främst grusigurbergsraorän samtisälvsavlagringar. Rullstensåsar förekommer, liksom fossila strandlinjer och isälvsterrasser. Ett tiotal smärre naturreservat finns, de flesta längs Simlångsdalenmen också strandområdet vid åns mynning i havet. Övergängen raellan det sraäländska peneplanet och Fylleånsdalstråk är av stort geomorfologiskt intresse. Den höga nederbörden i föreningmed den flacka topografin gör att mer än halva arealen i de högt liggandedalarna av åns tillrinningsområde utgörs av våtmarker. täcker barrskogvad som tidigare utgjorde vidsträckta ljunghedar. Närheten till havet medföratt lövträdsinslaget kan bli ganska stort. På sluttningarna ned mot Simlångs-sjöarnaoch utmed Assman växer på mänga ställen ek- och bokskogar. Mellan Marbäck ochFyllebro finns frodiga lövblandskogar och naturbetesmarker med rik flora längsFylleån. Faunan är rik och varierande. Fylleån har en ursprungliglaxstam - en av de få i denna del av landet - med lekbottnar i nedre delen avån upp till Marbäck, där laxen möter vandringshinder. Goda förutsättningar förlaxreproduktion skapas i ån bl.a. genom kalkning. Vid Fylleån förekommer bl.a. kungsfiskare, strömstare och forsäria,och i lövskogarna längs än finns arter som gulsångare, stenknäck, mindre hackspettoch sommargylling. I myrområdena häckar bl.a. trana, grönbena, ljungpipare ochorre. är av limnologiskt intresse. Landskapet är naturskönt, omväxlande och genom sinlättillgänglighet av stort värde för friluftslivet och turismen. Det harspeciellt goda förutsättningar för vandring, cykelturer, bad och kanoting, förfritidsfiske och jakt och även för vintersport. Goda friluftsanläggningar medvandringsleder finns i området. Dalgången ligger i en gammal kulturbygd medtalrika fornminnen, t.ex. gänggriften vid Tolarp. Valvbroar och vattenkvarnarär exempel på senare tiders kulturminnen. Utredning till skydd för vattendraget I Nordiska ministerrådets Miljörapport 1990:11, NordiskaVassdrag vern og inngrep, upptas på lista 17 vattenområden som landets mest skydds värda. Av dessa är 13 redan skyddade med stöd av 3:6 NRL. Ett av de fyra återstående är Fylleån. Tidigarejämförande undersökningar av skyddsvärden hos tsilaga 1 vattendragsaknas. För Fylleån, särskilt för dess nedre del fr.o.m. ,redovisas mångsidigt höga värden från naturvårds- och friluftssyn-punkt. Ån ärupptagen bland vårt lands mest skyddsvärda vattendrag i . Min bedömning är att Fylleån i sin helhet börtillhöra de vattendrag som åtnjuter skydd enligt 3:6 NRL. Kynnefjällmed Kynneälv som delområde och Bullaredalen utgör områden av riksintresse förnaturvård och friluftsliv i O-län; i är omräde avriksintresse för naturvård i P-län. Bullaredalen utgör område av riksintresseför kulturminnesvården. Kynneälv i norra är en del av den norsk-.svenska vattensystem(avrinningsområde ). Dess övre del ligger i . Kynne älv awattnarKornsjöarna, ett relativt stort sjöområde som sträcker sig in i ochNorge. Från söker sig älven ned till genom ettsystem av sprickdalar där den bildar smärre sjöar och i nedre delen mångaforsar och fall. På en sträcka av faller älven 90 m. Bullaresjöarnaär största sjöar. De uppfyller ca 30 kra av den 10 mil långasprickdal som sträcker sig från i söder till inorr. På östra sidan reser sig branta stränder upp mot 100 m högrebelägna bergsplatåer. Även västsidan är starkt kuperad men mer präglad av ettomväxlande kulturiandskap. Här finns också rika miljöer med fomlämningar avriksintresse för kulturminnesvården. Utflödetfrån heter , rinner genom i nordligriktning och mynnar i innersta del. Vattenkvalitén i helaälvsystemet är god, med obetydliga avloppsutsläpp och låg halt av närsalter.Försurningen har motverkets genom att sedan början av 1980-taletkalkats. Älvenär i sin helhet outnyttjad för produktion av vattenkraft, en av de få av dennastorlek i . Älvsystemetrepresenterar en rik och omväxlande miljö med höga biologiska värden och storslagen natur. och är enligt av riksintresse för fritidsfiske och skyddsvärda arter, bl.a. lax, öring och sik. Havsvandrande lax når upp till norra och har sitt naturliga reproduktionsområde i . Kynne älv hyser en intressant öringsstam som också ger material för utplantering i närliggande vattendrag. Ål har förekoramit talrikt. Undersökning av bottenfaunan i Kynne älv har visat att den tillhör länets rikaste. Ornitologiskt är vattendraget ocksä intressant. Gräsand,knipa, kricka, Prop. 1992/93:80 grågås, fickgjuse och storlom häckar här.Vid forsarna förekommer ström- Bilaga 1 stare och även gulärla. Fågelliveti Bullaredalen är rikt varierat genom de mångformiga miljöerna. Rovfågel ochkorp nyttjar de svårtillgängliga branterna, häger är en karaktärsfågel.Stränderna utgör goda sträckfågelmiljöer. Vid vattendraget finns också bäver. Av särskilt faunistiskt värde är uttern som förekommer inedre delen av . Här påträffas också flodpärlmussla. Många kvartärgeologiska bildningar är av stort intresseoch visar på betydelsefulla stadier i inlandsisens avsmältningsskede.Växtligheten visar stor variation från karga marker med barrblandskog tillyppig lövträdsvegetation och oraråden av lundtyp med rik flora, ofta knutna tillbäckraviner. Någon form av utbyggnadsplanering såsom i ochnorra -Sehlstedtska och Ekströmska utredningarna - har inte skett förden södra delen av landet. TUl vattenkraftberedningen har Vattenfallsverketredovisat projektet i med årsproduktionen 27 GWh. Beredningenhar, möjligen till följd av företagets otillräckliga lönsamhet, avstått fränatt ta upp det i sitt förslag till plan för vattenkraftutbyggnad. Företagetingår inte i den av medgivna vattenkraftplanen. Den utbyggnad som ,under samråd med , förbereds av , avses få en mer miljöanpassadinriktning. Två alternativ har undersökts, ett med tunnel-kanal som utnyttjar85 m fallhöjd och ger ca 18 GWh i årsproduktion, ett med ståltub från Busjöntill , fallhöjd 78 ra och ca 16 GWh/år. I bägge alternativen är utbyggnadsvattenföringen7 mVs. Hänsyn till miljön innebär att 0,5 m-'/s garanteras som lägsta vattenföringi älven. Dock får vattnet rinna fram fritt i älven då kraftverket inte hålls i drift. Beslut om att inge ansökan har ännu intetagits. Utredning till skydd för vattendraget inom , både dess översta del ochmellan och , har i Verneplan for vassdrag IV föreslagits bli undantaget frånvattenkraftutbyggnad (NOU 1991:12A). Förslaget kommer att läggas för Stortingetföre somraaren 1992. I Nordiska ministerrådets Miljörapport 1990:11, NordiskaVassdrag vern og inngrep, upptas på lista 17 vattenområden som landetsmest skyddsvärda. Av dessa är 13 redan skyddade enligt 3:6 NRL. Ett av de fyraövriga är Kynne älv. I två fp-motioner Bo 517 och Bo 523 (1991/92) hemställsatt beslutar ora en sådan ändring av NRL att Kynne älv skyddas. Skrivelser från ett flertal organisationer, däriblandNaturskyddsföreningen och dess lokala förening i har sänts till Miljö-och naturresursdepartementet, samtliga med begäran ora skydd av Kynne älv. 6 1992/93. jämförande undersökningar av skyddsvärden hossödra 1 vattendrag saknas. För Kynne älv och för älvsystemet isin helhet redovisas mångsidigt höga naturvärden som enligt min bedömningställer den mycket högt i skyddsklass. Kynne älv har tagits upp i förteckningenpå mest skyddsvärda vattenområdet i Nordiska Ministerrådetsmiljörapport. Den norska delen av älven föreslås i Verneplan for vassdrag bliundantaget från vattenkraftutbyggnad. Jag finner goda skäl som grund för förslag att Kynne älvoch hela den svenska delen av bör tillhöra de vattendrag somåtnjuter skydd enligt 3:6 NRL. 1992/93:80 Bilaga 1 undantagna älvar och älvsträckor Enligt 3 kap 6 §första och andra stycket inaturresurslagen får vattenkraftverk samtvattenreglering eller vattenöverledning för kraftändamål inte utförasi undantagna älvar och älvsträckor somanges där. I tredje stycket har dockundantag gjorts för vattenföretag som orsakar endast obetydlig miljöpåverkan. Idessa fall skall enligt ställningstagandeersättningsbyggnader samt ombyggnaderoch effektiviseringar i redan befintliga kraftverk kunna prövas utan hinder av att åtgärder berör ett undantaget område. Även för s.k. minikraftverk kan undantag komma ifräga i vissa fall. Med minikraftverk avses enligtpropositionen till naturresurslagen anläggningarmed en högsta effekt av 1,5 MW. Sädana åtgärder börenligt riksdagsbeslutet kunna tillåtasendast om de har obetydlig miljöpåverkan. I vattenlagen fanns tidigare bestämmelser om att tillåtligheten av vattenföretag somavsåg skyddade älvar och älvsträckor alltid skulle prövas av regeringen. I samband med att skyddet av älvar och älvsträckor fördesöver till naturresurslagen togsdenna bestämmelse bort. Motivet angavs varaatt endast åtgärder med obetydlig miljöpåverkan skulle vara tillåtiiga i skyddade älvaroch älvsträckor och att vattendomstolarna därför borde kunna prövatillstånd till utbyggnad i vanlig ordning. Jag anser att det finns skäl att återinföra en bestämmelseom att regeringen skall pröva åtgärder iskyddade älvar och älvsträckor. Frågan om att tillåtaätgärder i skyddade omräden innehåller ett betydande mått av skälighetsbedömning. Inverkan päbetydande skyddsintressen skall vägasmot nyttan av den planerade åtgärden. Jag anser det rimligt att sådana bedömningargörs av regeringen. Bedömningar av vad som är obetydlig miljöpåverkan kommer då att ske på ett förhela landet enhetiigt sätt. Erfarenheten visar f.ö. i mänga fall attregeringen och vattendomstolarna har gjort olika bedömningar av tillåtligheten. om ändring i lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m.; Härigenom föreskrivs att 3 kap. 6 S lagen (1987:12) om hushällning med naturresurser m.m.' skall ha följande lydelse. Prop.1992/93:80 Bilaga 1 3 kap. 6 I* Vattenkraftverksamt vattenreglering eller vattenöverledningför kraftändamäl tär inte utförasi följande vattenområden: Vattenkraftverksamt vatten-reglering eller vattenöverledningför kraftändamål lår inte utförasi följande vattenområden: Lagen omtryckt 1987:247. 'senaste lydelse 1991:650. 1992/93:80 Bilaga 1 uppströms samt Gimän uppströms Storån -Damman samt Härkan ifpg- Storån -Dammän samt Härkan Storån uppströms Klumpvattnet, Längselän - , Saxån, Ransarän uppströms Ransarn samt Vojmän uppströms 1 Storån uppströms Klumpvattnet, Långselän - , Saxån, Ransarän uppströms Ransarn samt Vojmän uppströms och Juktän uppströms Fjosoken och Juktån uppströms Fjosoken ströms Sädva-jaure respektive Riebnes uppströms Sädva-jaure respektive Riebnes samt Maläo älven uppströms Akkajaure, uppströms Skalkaoch Tjaktja-jaure samt Vattenkraftverk samt vattenreglering eller vattenöveriedning för kraftändamäl fär inte heller utföras i följande älvsträckor: I Lule- älven uppströms Akkajaure, uppströms Skalka och Tjaktja-jaure samt Emän Bräkneån Fvlleän I Enning- Kvnne älv med dals- Vattenkraftverk samt vattenreglering eller vattenöverledning för kraftändamäl får inte heller utföras i följande älvsträckor: 1992/93:80 Bilaga 1 IKlar- sträckan mellan älven och Edebäck Mörrums- sträckan nedströms än Fridafors bruk IDal- älven nedströms Skiffs-forsen. i sträckan mellan Äsens kraftverk och I Ljusnan sträckan mellan och samt sträckan mellan Laforsen och I sträckan mellan Havem och I Indals- Längan nedströms älven I Ume- Tärnaforsen mel-älven lan och Gäuta 1992/93:80 Bilaga 1 sträckan mellan och samt sträckan mellan Laforsen ocb sträckan mellan Havern och Förstaoch andra styckena gäller Inte vattenföretag som förorsakar Prop.1992/93:80 endast obetydlig miljöpåverkan. Denna lag träder i kraft . Beträffande mål och ärenden enligt vattentagen(1983:291) som anhängiggjorts före ikraftträdandet skall äldre bestämmelser tillämpas. om ändring Ivattenlagen (1983:291) Bilaga 1 Härigenomföreskrivs att 11 kap. 1 fvattenlagen (1983:291) skall ha följande lydelse. 1 f' Regeringen skall pröva tillåtligheten av följande slag av vattenföretag, nämligen 1. vattenkraftverk som är avsedda för en installerad generatoreffekt av ,