prop · GF0324 · 1992-01-01 00:00:00 — I propositionen läggs fram tre olika förslag. Det första förslaget gäller en ändring i utsökningsbalken. Här föreslås en höjning av de belopp som skall förbehållas en gäldenär som är föremål för införsel. Syftet är att anpassa förbehållsbeloppen till vägledande normer för socialbidrag. Det andra förslaget gäller en ändring i rättshjälpslagen. Det föreslås att allmän rättshjälp skall omfatta ansökningsavgiften i mål om betalningsföreläggande och handräckning hos kronofogdemyndigheten. Slutligen föreslås att några äldre författningar, som rör bl.a. verksamheten hos länsstyrelserna och som saknar betydelse, skall upphävas. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Lag om ändring i utsökningsbalken Härigenom föreskrivs att 15 kap. 6 a § utsökningsbalken skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 15 kap. 6 a §1 Lön får tas i anspråk för införsel endast i den mån lönen överstiger vad gäldenären behöver för eget underhåll och familjens behov (förbehållsbeloppet) samt till fullgörande av betalningsskyldighet till annan som vid införsel har lika rätt som sökanden eller bättre rätt än denne. Förbehållsbeloppet Förbehållsbeloppet bestäms med ledning av ett bestäms med ledning av ett normalbelopp, som utgör normalbelopp, som för för ensamstående kalenderår utgör för skattskyldig , ensamstående , för sammanlevande makar 39 för sammanlevande makar och och för varje därmed jämställda 62 barn och för varje multiplicerade med det tal barn (jämförelsetal) som multiplicerade med det tal anger förhållandet (jämförelsetal) som mellan det allmänna anger förhållandet prisläget mellan det allmänna månad föregående prisläget och prisläget i månad föregående . Normalbeloppen år och prisläget i skall avrundas uppåt till . Normalbeloppen helt hundratal kronor. skall anses innefatta alla Normalbeloppen skall anses vanliga levnadskostnader utom innefatta alla vanliga bostadskostnad, som levnadskostnader utom beräknas särskilt och bostadskostnad, som läggs till normalbeloppen. beräknas särskilt och läggs till normalbeloppen. Normalbelopp som avses i andra stycket fastställs av myndighet som regeringen bestämmer. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1990:669. Lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429) Härigenom föreskrivs att 9 § rättshjälpslagen (1972:429)1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Vid allmän rättshjälp betalar staten kostnaderna i den rättsliga angelägenhet som rättshjälpen avser. Såsom kostnad för rättshjälpen anses den rättssökandes kostnad för 1. biträde som varit behövligt för tillvaratagande av den rättssökandes rätt, 2. bevisning vid allmän domstol, bostadsdomstolen, eller arbetsdomstolen samt nödvändig utredning i angelägenhet, som kan komma under sådan domstols prövning eller som skall prövas av skiljemän, 3. utredning i angelägenhet som skall prövas av förvaltningsdomstol eller förvaltningsmyndighet om utredningen är skäligen påkallad för tillvaratagande av den rättssökandes rätt och ej kan erhållas genom myndigheten, 4. resa och uppehälle för den rättssökande eller hans ställföreträdare och för vårdare eller annan, som måste anlitas i samband med inställelse inför domstol eller annan myndighet, om personlig inställelse ålagts, eller i samband med inställelse för sådan blodundersökning eller annan undersökning rörande ärftliga egenskaper som avses i lagen (1958:642) om blodundersökning m.m. vid utredning av faderskap eller läkarundersökning enligt 21 kap. 11 § , 5. ansökningsavgift enligt 5. ansökningsavgift enligt förordningen (1987:452) om förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna avgifter vid de allmänna domstolarna samt särskild domstolarna, avgift som skall betalas ansökningsavgift i mål enligt förordningen enligt lagen (1990:746) om (1981:1185) om betalningsföreläggande utsökningsavgifter, och handräckning samt särskild avgift i utsökningsmål, 6. vad som av allmänna medel utgått i ersättning enligt 4 eller 5 § lagen (1958:642) om blodundersökning m.m. vid utredning av faderskap eller enligt föreskrift i eller 3 § första stycket nämnda lag för bevisning som rätten självmant föranstaltat om, 7. bodelningsförrättare som har förordnats av domstol att verkställa bodelning med anledning av äktenskapsskillnad eller att verkställa sådan bodelning mellan sambor som förrättas av annan anledning än att den ena sambon har avlidit, 8. medling enligt 42 kap. 17 § . Denna lag träder i kraft . 1 Lagen omtryckt 1983:487. 2 Senaste lydelse 1988:213. Lag om ändring i lagen (1991:516) om ändring i rättshjälpslagen (1972:429) Härigenom föreskrivs att 9 a § rättshjälpslagen (1972:429)1 i paragrafens lydelse enligt lagen (1991:516) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Den som har beviljats allmän rättshjälp är i målet eller ärendet befriad från expeditionsavgifter enligt förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna och för avgifter enligt expeditionskungörelsens (1964:618) avgiftslista, avdelning I samt avdelning II under rubriken m.m. Avgiftsfriheten gäller endast i den mån den begärda handlingen är erforderlig för den rättssökande. Avgiftsfriheten gäller inte i fråga om handling som utfärdas endast på särskild begäran, om inte handlingen begärs innan avgörandet i huvudsaken har vunnit laga kraft. Den som beviljats allmän Den som beviljats allmän rättshjälp i rättshjälp i angelägenhet som lett till angelägenhet som lett till verkställbart avgörande, verkställbart avgörande, ansvarar inte för ansvarar inte för grundavgift och grundavgift och försäljningsavgift försäljningsavgift i enligt förordningen utsökningsmål. Detsamma (1981:1185) om gäller den som har utsökningsavgifter. beviljats allmän Detsamma gäller den som har rättshjälp i ett mål beviljats allmän om verkställighet. rättshjälp i ett mål om verkställighet. Kostnader för kungörelse i mål eller ärende vid allmän domstol, bostadsdomstolen eller arbetsdomstolen skall, såvitt de belastar den som beviljats allmän rättshjälp, utgå av allmänna medel. 1 Lagen omtryckt 1988:487. Lag om upphävande av fyra författningar som rör bl.a. verksamheten hos länsstyrelserna Härigenom föreskrivs att följande författningar skall upphöra att gälla vid utgången av , nämligen 1. kungörelsen (1821:1205) angående vad genom konvention mellan Kungl. Maj:t samt Hans Maj:t kejsaren av blivit överenskommet angående brottmålens behandling å ömse sidor om , 2. förordningen (1828:79 s. 1553) angående upphörande av styrelseverkens domsrätt i vissa mål, 3. lagen (1964:651) om överflyttande på länsstyrelse av vissa magistrat, kommunalborgmästare m.fl. åvilande uppgifter, 4. lagen (1970:390) med vissa bestämmelser i anledning av statens övertagande av lokalhållningen för de allmänna underrätterna. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , , , , , , P. , Proposition om ändring i utsökningsbalken, m.m. 1 Inledning () gör på regeringens uppdrag en översyn av utsökningsbalken (UB). Ett av områdena för översynen är löneexekution. Här överväger RSV långtgående ändringsförslag. Utredningsarbetet kan emellertid inte vara avslutat förrän . RSV har emellertid föreslagit att de belopp som skall förbehållas gäldenärer som är föremål för införsel i lön skall höjas . RSVs förslag har remissbehandlats. Remissvar har avgivits till av justitiekanslern, , , , skattemyndigheterna i och , kronofogdemyndigheterna i , , län och , , , och . En sammanställning av remissvaren har gjorts inom och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 91--1871). Till protokollet i detta ärende bör fogas RSVs förslag som bilaga 1. träder en nyordning i kraft på den s.k. summariska processens område. Sålunda kommer mål om betalningsföreläggande och handräckning att handläggas vid kronofogdemyndigheterna - i stället för som vid tingsrätterna - i ett reformerat förfarande. Förutom den följdlagstiftning till denna nya processordning, som redan har beslutat om, har observerats ett behov av en ändring i rättshjälpslagen för att åstadkomma att ansökningsavgiften i den nya summariska processen skall ingå i kostnaderna för rättshjälpen i de fall sökanden har beviljats allmän rättshjälp. Under det arbete med regelförenkling som bedrivs inom uppmärksammas bl.a. författningar som inte längre har någon betydelse, s.k. obsoleta författningar. Så har skett med ett antal författningar som rör bl.a. verksamheten vid länsstyrelserna. I detta ärende avser jag att ta upp förslag till lagändringar inom de tre områden jag nu har nämnt. 2 De enskilda förslagen 2.1 Höjning av förbehållsbeloppen vid införsel Mitt förslag: De belopp som skall förbehållas en gäldenär vid införsel i lön höjs och anpassas till vägledande normer för socialbidrag. RSVs förslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna: Förslaget har tillstyrkts eller lämnats utan erinran. En remissinstans, , har påpekat att förslaget inte innehåller någon analys av de ekonomiska konsekvenserna för staten och de enskilda borgenärerna. Skälen för mitt förslag: UB trädde i kraft . I ett regeringsbeslut gavs RSV i uppdrag att göra en översyn av UB. Två delrapporter har avgetts (RSV Rapport 1990:5 och RSV Rapport 1991:1). Enligt uppdraget skall RSV bl.a. överväga förändringar i reglerna om löneexekution. Reglerna om bestämmande av förbehållsbelopp vid införsel är en viktig del av översynen. Arbetet med reglerna om löneexekution kommer inte att vara avslutat förrän . RSV har emellertid bedömt det angeläget att förbehållsbeloppen höjs och har därför redan nu lämnat ett förslag till ändring i det aktuella lagrummet, 15 kap. 6 a § UB. Bakgrunden till förslaget är att de nuvarande förbehållsbeloppen är lägre än de belopp som angivit som vägledande socialbidragsnorm. Effekten av detta är att en gäldenär som är föremål för införsel kan bli berättigad till socialbidrag. Införsel i lön eller liknande ersättning får äga rum främst för underhållsbidrag och skatter. Enligt 15 kap. 6 a § UB får lön tas i anspråk för införsel endast i den mån lönen överstiger vad gäldenären behöver för eget underhåll och familjens behov. Detta kallas gäldenärens förbehållsbelopp. Förbehållsbeloppet bestäms med ledning av vissa i kronor i lagregeln angivna normalbelopp för ensamstående, makar resp. barn. Detta normalbelopp skall multipliceras med ett jämförelsetal som anger förhållandet mellan det allmänna prisläget (konsumentprisindex) föregående år och prisläget . Normalbeloppen skall avrundas uppåt till helt hundratal kronor. Normalbeloppen skall anses omfatta alla vanliga levnadskostnader. Bostadskostnaden beräknas särskilt och läggs till normalbeloppen. RSV fastställer med dessa utgångspunkter månatliga normalbelopp. gäller följande normalbelopp: . för ensamstående, . för sammanlevande makar och . för varje barn. Statsmakternas avsikt har varit att nivån för beräkning av normalbelopp vid införsel skall vara anpassad till allmänt tillämpade normer för socialbidrag (se t.ex. prop. 1975/76:91, s. 34 f.). Socialbidragsnormen varierar mellan kommunerna och normalbeloppen vid införsel kommer i många fall inte upp till den tillämpade socialbidragsnormen. har gett allmänna råd om vägledande socialbidragsnorm. Följande månadsbelopp har rekommenderats för : . för ensamstående, . för sammanboende, . för barn 0--, . för barn 4--och . för barn 11--. I beloppen ingår inte bostadskostnad. har tagit normbelopp som utgångspunkt för bestämmande av pensionärers rätt till kommunalt bostadstillägg i syfte att därigenom garantera pensionärerna en skälig levnadsnivå (1990/91:SfU19, s. 7). En jämförelse mellan de av givna normbeloppen för socialbidrag och gällande förbehållsbelopp vid införsel för visar att de sistnämnda beloppen är så låga att gäldenären riskerar att hamna under den nivå som i socialbidragssammanhang definieras som skälig levnadsnivå. En sådan ordning är inte rimlig och måste därför ändras. Ett beslut om införsel bör inte kunna leda till att gäldenären hänvisas till att söka socialhjälp. En höjning av förbehållsbeloppen så att dessa överensstämmer med vägledande normer för socialbidrag är även i enlighet med de intentioner som förelåg när statsmakterna angav nivån för beräkning av normalbelopp vid införsel. RSV har föreslagit att de nya normalbeloppen vid införsel i görligaste mån skall knyta an till rekommenderade belopp. Jag ansluter mig till det förslaget. Lagtekniskt har RSV i sitt förslag utformat regeln i nära anslutning till den regel som gäller . Därvid har beloppen enligt socialbidragsnorm räknats om till årsbelopp och avrundats. Normalbeloppet för barn har därvid inte differentierats utan anpassats till norm för barn i åldern 4--. Skälet till detta är att kronofogdemyndigheterna på den korta tid som står till buds inte kan erhålla det datorstöd som fordras för ett differentierat normalbelopp. RSV har vidare föreslagit att avrundningsregeln till jämnt hundratal kronor tas bort. Regeln saknar praktisk betydelse eftersom årsbeloppet inte används som normalbelopp utan omräknas till månadsbelopp. Jag godtar RSVs förslag till utformning av regeln. Såsom RSV påpekat innebär den föreslagna ordningen inte nödvändigtvis en permanent lösning. I det fortsatta arbetet kommer man nämligen att överväga att slå ihop införsel i lön och löneutmätning till ett enhetligt löneexekutivt institut och det är givet att detta får återverkningar på hur normalbelopp m.m. bör fastställas. Jag bedömer dock de nu föreslagna åtgärderna som så angelägna att de bör genomföras och utan att man avvaktar resultatet av den fortsatta översynen. Någon beräkning av vilka kostnader förslaget kan leda till för staten och enskilda borgenärer har, som en av remissinstanserna påpekat, inte gjorts. En sådan beräkning kan enligt min bedömning inte göras med någon större exakthet. Höjda förbehållsbelopp innebär att indrivningen av fordringarna kan ta och kan leda till visst bortfall genom att fordringarna preskriberas. Denna kostnad kompenseras dock mer än väl av att det disponibla utrymmet för införsel har ökat väsentligt på grund av den genomförda sänkningen av inkomstskatten. 2.2 Allmän rättshjälp skall omfatta ansökningsavgifter i den nya summariska processen Mitt förslag: Om sökanden har beviljats allmän rättshjälp i ett mål om betalningsföreläggande eller handräckning hos kronofogdemyndigheten skall ansökningsavgiften i målet utgöra en kostnad för rättshjälpen. Skälen för mitt förslag: Som jag nämnde i inledningen kommer den summariska processen från och med årsskiftet att handläggas i ett reformerat förfarande vid kronofogdemyndigheterna, i stället för som vid tingsrätterna. Det är ovanligt att någon av parterna i mål inom den summariska processen har allmän rättshjälp. Det förekommer emellertid undantagsvis. Man kan i den nya ordningen för den summariska processen förvänta sig en snarlik situation. Även om rättshjälpsfrågor blir sällsynta måste dessa dock ha en tillfredsställande lösning även i det nya systemet. I 9 § rättshjälpslagen (1972:429) räknas de kostnader upp som kan vara rättshjälpskostnader, dvs. de kostnader som staten betalar vid allmän rättshjälp. En sådan rättshjälpskostnad är enligt andra stycket 5 ''''''''ansökningsavgift enligt förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna samt särskild avgift som skall betalas enligt förordningen (1981:1185) om utsökningsavgifter''''''''. Ansökningsavgifter som omfattas av förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna är bl.a. ansökningsavgifter i mål enligt lagsökningslagen (1946:808) och handräckningslagen (1981:847), dvs. den nuvarande summariska processen, och i vanliga tvistemål. Den summariska processen är avsedd att vara ett alternativ till den vanliga tvistemålsprocessen. Den nya summariska processen skiljer sig inte från den nuvarande på något sätt som motiverar att ansökningsavgiften behandlas annorlunda från rättshjälpssynpunkt. Alltså bör rättshjälpslagens 9 § kompletteras så att lagrummet omfattar även ansökningsavgifterna i den nya summariska processen. När det gäller den lagtekniska lösningen är följande att beakta. Det ankommer på regeringen att besluta om de nya ansökningsavgifterna. Det föreligger ännu ingen författningsreglering eller andra beslut i denna fråga. har i uppdrag att lämna förslag till regeringen bl.a. om storleken på ansökningsavgifterna. Tanken är att frågor om dessa ansökningsavgifter skall regleras inom ramen för förordningen om utsökningsavgifter. I så fall bör denna förordning byta namn, eftersom den får ett vidare innehåll. Av dessa skäl föreslår jag att den direkta hänvisningen i 9 § andra stycket 5 rättshjälpslagen till förordningen om utsökningsavgifter får utgå. I stället bör anges som rättshjälpskostnader ''''''''ansökningsavgift i mål enligt lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning samt särskild avgift i utsökningsmål''''''''. Även i 9 a § tredje stycket rättshjälpslagen bör hänvisningen till förordningen om utsökningsavgifter utmönstras på samma sätt. 2.3 Upphävande av vissa författningar Mitt förslag: Fyra äldre författningar, som rör bl.a. verksamheten hos länsstyrelserna och som inte längre behövs, skall upphävas. Skälen för mitt förslag: Under arbetet med länsstyrelsereformen (prop. 1988/89:154, BoU 1989/90:4 och 9, rskr. 89) har bl.a. en stor mängd föreskrifter för länsstyrelsernas verksamhet granskats. Vid denna genomgång har ett antal författningar bedömts sakna betydelse i den nya verksamheten. I lagen (1964:651) om överflyttande på länsstyrelse av vissa magistrat, kommunalborgmästare m.fl. åvilande uppgifter, som utfärdades i samband med att magistrats- och kommunalborgmästarinstitutionerna avvecklades (prop. 1964:163, LU36, rskr. 325), regleras överförandet av vissa arbetsuppgifter från magistrat, kommunalborgmästare m.fl. till bl.a. . skall sålunda enligt lagen ta ut en avgift för handräckning i beskattningsärenden som tidigare magistraten inkasserade. De uppgifter som länsstyrelserna skall utföra enligt lag utförs numera av kronofogdemyndigheten enligt lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden. Sedan en hänvisning till magistraten i 16 § kungörelsen (1935:568) angående handräckning åt tysk myndighet i vissa beskattningsärenden har upphävts genom en förordning (1991:63) om ändring i denna kungörelse, har det sista hindret för upphävande av lag undanröjts. Begreppen kommunalborgmästare och stadsstyrelse, vilka båda förekommer lag, är avskaffade. I lagen (1970:390) med vissa bestämmelser i anledning av statens övertagande av lokalhållningen för de allmänna underrätterna regleras vissa ekonomiska och andra relationer mellan staten och kommunerna i samband med övertagandet (prop. 1970:106, 1LU43, rskr. Bl.a. kan förelägga tingshusbyggnadsskyldige, stad eller kommun att vid vite förelägga den försumlige att fullgöra sin skyldighet enligt lagen. Också denna lag saknar betydelse, eftersom den ansvars- och kostnadsfördelning mellan staten och kommunerna som föreskrivs i lagen inte längre tillämpas. Slutligen föreslår jag även att en kungörelse och en förordning, båda , upphävs. Det gäller dels kungörelsen (1821:1205) angående vad genom konvention mellan Kungl. Maj:t samt Hans Maj:t kejsaren av blivit överenskommet angående brottmålens behandling å ömse sidor om , dels förordningen (1828:79 s. 1553) angående upphörande av styrelseverkens domsrätt i vissa mål. Dessa författningar har länge saknat betydelse. Innehållet i författningarna -- föreskrifter om brott och om domstolarnas rättskipningsuppgifter -- tillhör lagområdet enligt regeringsform. De måste därför upphävas genom lag. Den nya lagstiftningen avses träda i kraft och de obsoleta författningarna avses upphöra att gälla vid utgången av . För tillämpningen av 15 kap. 6 a § UB innebär detta att de nya förbehållsbeloppen skall gälla för införsel som verkställs efter ikraftträdandet. Beslutande myndigheter bör kunna beakta de nya beloppen före ikraftträdandedagen när verkställighet skall ske först . I enlighet med vad jag nu anfört har inom upprättats förslag till 1. lag om ändring i utsökningsbalken, 2. lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429), 3. lag om ändring i lagen (1991:516) om ändring i rättshjälpslagen (1972:429), 4. lag om upphävande av fyra författningar som rör bl.a. verksamheten hos länsstyrelserna. Förslaget under 4 har upprättats i samråd med chefen för . På grund av frågornas beskaffenhet skulle lagrådets hörande sakna betydelse. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår att anta förslagen till 1. lag om ändring i utsökningsbalken, 2. lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429), 3. lag om ändring i lagen (1991:516) om ändring i rättshjälpslagen (1972:429), 4. lag om upphävande av fyra författningar som rör bl.a. verksamheten hos länsstyrelserna. Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagt fram. Ändring föreslås i 15 kap 6 a § utsökningsbalken (UB) så att nivån för det normalbelopp som tillämpas vid bestämmande av förbehållsbeloppet i samband med införselbeslut anpassas till den nivå som gäller enligt vägledande socialbidragsnorm för . Dessutom skall även i fortsättningen normalbelopp ändras enligt konsumentprisindex vid årsskifte på samma sätt som . Gäldenärernas levnadsnivå kommer i stort sett att överensstämma med bl a den nivå, som gäller för pensionärer enligt 2 § första stycket lagen (1991:162) om särskilt kommunalt bostadstillägg till folkpension. Ändringen föreslås träda i kraft . 2.1 översyn av UB UB trädde i kraft . Regeringen gav () i uppdrag att utvärdera UB i syfte att följa upp den nya lagstiftningen. Verket fullgjorde uppdraget genom att till regeringen överlämna rapporten av utsökningsbalken (RSV Rapport 1987:9). I rapporten redovisades vissa förslag som regeringen lade till grund för fortsatta överväganden. I ett regeringsbeslut gavs RSV i uppdrag att göra en översyn av UB. Två delrapporter har avgetts (RSV Rapport 1990:5 och RSV Rapport 1991:1). Enligt uppdraget skulle bl a övervägas förändringar i reglerna om löneexekution. med denna framställning hemställer RSV hos regeringen om anstånd till med översynen bl a beträffande reglerna om löneexekution. Reglerna om bestämmande av förbehållsbeloppet kommer att vara en viktig del av den ovannämnda översynen. Det är emellertid angeläget att normalbeloppen höjs . Därför lämnas redan nu ett förslag till ändring av 15 kap 6 a § UB. I det fortsatta översynsarbetet kommer ytterligare överväganden att göras beträffande bestämmande av förbehållsbelopp. 2.2 Ändrad lagstiftning på grund av ändringar i skattelagstiftningen När de tidigare reglerna om extra avdrag vid taxering och jämkning vid den preliminära beskattningen på grund av existensminimum slopades flyttades bestämmelserna om normalbelopp till 15 kap 6 a § UB från punkt 1 i anvisningarna till 50 § kommunalskattelagen (SFS 1990:669). togs den tidigare gällande hänvisningen till kommunalskattelagen i 15 kap 9 § andra stycket UB bort. I sak påverkades inte systematiken för bestämmande av förbehållsbelopp av denna ändring. Ändringarna av skattelagstiftningen förutsattes medföra särskilt höga kostnader , varför det senare bestämdes att ett tillägg till normalbeloppet för skulle göras (SFS 1990:1441). Ändringen motiverades på följande sätt (prop 1990/91:54, s 197 f). I kronofogdemyndighetens beslut om införsel bestäms ett förbehållsbelopp, som anger vad gäldenären minst skall få behålla för egen del av sin lön. Förbehållsbelopp kan också fastställas genom beslut av skattemyndigheten för att begränsa avdraget för kvarstående skatt. I förbehållsbeloppet ingår ett normalbelopp, som skall anses innefatta alla vanliga levnadskostnader utom bostadskostnad. Normalbeloppet bestäms med ledning av bl a ett s k jämförelsetal som anger förhållandet mellan det allmänna prisläget föregående år och prisläget (15 kap 6 a § utsökningsbalken).