prop · GF03139 · 1992-01-01 00:00:00 — granskning av lönegarantihanteringen effektiviseras.Tveksamma lönegarantifall i en mindre konkurs prövas vid konkursdomstolen.Lönegarantianspråk bör i princip kunna prövas i arbetsdomstolen men frågan härom kräver ytterligare överväganden. Lönegarantisystemet i är utpräglat decentraliserat så till vida att prövningen fullgörs av organ som är spridda över hela landet. Systemet utmärks vidare -- i motsats till systemen i övriga nordiska länder utom -- av ett ovillkorligt krav på att arbetsgivaren försatts i konkurs. Förfarandet bestäms härigenom av de två former för handläggning av konkurs som finns enligt lag. Handläggningsformerna betecknas i det följande stor konkurs och mindre konkurs. I en stor konkurs ankommer prövningen i första hand på förvaltaren. Om förvaltaren inte godkänner arbetstagarens krav kan detta prövas vid konkursdomstolen och, efter besvär, av en hovrätt och, i sista hand, av högsta domstolen. I en mindre konkurs ankommer prövningen på en kronofogdemyndighet vars avgörande kan överklagas till en hovrätt. Dess beslut kan inte överklagas. Utredningens direktiv utgår från att lönegarantisystemet som ett ovillkorligt krav även i fortsättningen skall förutsätta att arbetsgivaren har försatts i konkurs. Prövningsförfarandet bör därför även fullgöras av organ med nära anknytning till konkursförfarandet. Med den utgångspunkten och i syfte att tillskapa en enhetligare ordning föreslår utredningen att prövningen i mindre konkurs flyttas till konkursförvaltarna. Överflyttningen har möjliggjorts genom konkursreform. Den innebar bl.a. att förvaltare alltid skall förordnas även i mindre konkurser och att tillsynen över konkursförvaltningen utövas av 25 kronofogdemyndigheter i egenskap av tillsynsmyndigheter. Enligt konkursreformen har vidare förvaltaruppdragen koncentrerats till personer som specialiserat sig på konkursförvaltning. Förvaltarna har därför bättre kunskaper än tidigare om den lagstiftning som anknyter till förhållandena i en konkurs. Till stöd för sitt förslag åberopar utredningen även att förvaltaren har tillgång till konkursgäldenärens bokföring och annat material som är av värde vid en bedömning av arbetstagarens anspråk. Förvaltaren befinner sig också i de flesta fall -- bildligt talat -- närmare arbetstagarna än vad en tjänsteman hos kronofogdemyndigheten gör. Redan genom sina uppgifter i konkursen har förvaltaren som regel kontakter med såväl gäldenären som de anställda och deras fackliga organisationer. Sammantaget bör det anförda leda till att förvaltaren har bättre utredningsmöjligheter än en kronofogdemyndighet. En överflyttning av prövningen till förvaltaren innebär slutligen att man eliminerar det dubbelarbete som gäller beträffande prövningen av arbetstagarnas fordringar i mindre konkurs. Enligt nuvarande ordning åligger det sålunda förvaltaren att inom ramen för uppdraget i konkursen utreda tillgångar och skulder i boet som det ankommer på kronofogdemyndigheten att utreda sådana skulder som omfattas av lönegarantilagen. Vid utformningen av förfarandet hos förvaltaren har utredningen sökt efterlikna den ordning som tillämpas vid en prövning av lönegarantianspråk i en stor konkurs. Beträffande avgränsningen av de fordringar som förvaltaren skall pröva i en mindre konkurs knyter utredningen emellertid an till nuvarande ordning i mindre konkurs. Det åligger således förvaltaren att pröva de fordringar som blir kända för honom. I övrigt utgår utredningen från att förvaltarens allmänna åligganden är desamma i stor och mindre konkurs. Det har framstått som ändamålsenligt att knyta an till den nuvarande ordningen beträffande ''''''''klara'''''''' lönegarantifordringar i stor konkurs. Prövningen av lönegarantifordringar kommer således även i mindre konkurs att bygga på förvaltarens utredning i själva konkursen och innebära att han skall underrätta utbetalningsmyndigheten i den mån fordringen enligt hans bedömande är klar för betalning enligt garantin. Eftersom prövningen av lönegarantianspråk är en del av förvaltaruppdraget skall det ersättas på samma sätt som förvaltarens övriga uppgifter i konkursen. Redan enligt gällande lag omfattas förvaltarens handläggning av lönegarantifrågor i stor konkurs av tillsynsmyndighetens granskning. Vid en överflyttning av prövningen i mindre konkurs till förvaltaren kommer även denna prövning under tillsynsmyndighetens granskning. Enligt utredningen bör granskningen i huvudsak ha en generell inriktning. Myndigheten skall alltså inte ägna sig åt att granska lönegarantiärendena löpande. Tillsynsmyndigheterna bör fortsättningsvis ägna tillämpningen av lönegarantilagen större uppmärksamhet än vad som sker. Sammantaget bör förslagen leda till att granskningen av lönegarantihanteringen effektiviseras. I den mån förvaltaren finner att en fordran inte är klar för betalning enligt garantin skall enligt utredningens förslag fordringen på arbetstagarens begäran prövas vid konkursdomstolen. Prövningen skall ske enligt ett förfarande som motsvarar det som gäller för tvistiga fordringar i stor konkurs. Prövningen inleds alltså med ett förlikningssammanträde inför konkursdomaren. Därefter sker eventuellt en fortsatt prövning i en rättegång vid konkursdomstolen. Rättens avgörande kan enligt motsvarande regler för stor konkurs efter besvär överprövas i en hovrätt och högsta domstolen. Utredningen har övervägt om inte överprövningen borde ske i arbetsdomstolen i stället. Övervägandena har lett fram till att överprövningen i princip bör ankomma på arbetsdomstolen. Eftersom saken kräver ytterligare överväganden har utredningen emellertid inte lagt fram något förslag i den riktningen. Utbetalningen av garantibeloppGarantibelopp som avser nära förestående löneutbetalningar skall kunna tillställas konkursförvaltaren för att av denne betalas till arbetstagaren.Uppgiften att betala ut garantibeloppen renodlas och ansvaret för den löpande prövningen skall ligga på konkursförvaltaren ensam.Utbetalningen skall ligga kvar hos men knytas närmare till tillsynen.Statens fordran på grund av utbetalat garantibelopp faller bort beträffande belopp som inte blir ersatt i konkursen utom när fordringen är förenad med sjöpanträtt. Utbetalningarna enligt garantin görs av efter underrättelse från förvaltaren i stor konkurs och kronofogdemyndigheten i mindre konkurs. rekvirerar medel till utbetalningarna från kammarkollegiet som förvaltar lönegarantifonden. Garantibelopp skall som regel betalas till arbetstagaren själv. Den som förvärvar en lönefordran har i allmänhet inte någon rätt till betalning enligt garantin. Inte heller förvaltaren har enligt lagen någon rätt att få garantibeloppen utbetalade till sig. har från olika håll framställts önskemål om att utbetalning skall kunna göras till just förvaltaren. Framför allt gäller det i sådana fall då företag med rörelsen i drift går i konkurs. Vanligen förhåller det sig så, att konkursboet saknar erforderliga medel till lönerna. Det är då praktiskt taget omöjligt att fortsätta rörelsen. Antalet fall av detta slag har ökat . Utredningen föreslår nu att utbetalningen av garantibelopp skall kunna göras till förvaltaren. Förslaget innebär närmare bestämt att förvaltaren alltid kan begära att garantibeloppen utbetalas till honom. skall inte pröva huruvida utbetalning skall ske till förvaltaren. Förvaltaren bestämmer själv i frågan men får rätt att begära utbetalning till sig själv endast beträffande löneutbetalningar som är nära förestående. Utredningen slår fast att ansvaret för den löpande prövningen av ärendena skall ligga på förvaltaren ensam. Utbetalningsfunktionen renodlas med andra ord. På den här punkten skapas klarhet dels genom att utbetalningsmyndigheten befrias från prövningen av vissa särskilda frågor som enligt nuvarande ordning i stor konkurs utförs av , dels genom att utbetalningsmyndigheten inte heller i övrigt skall företa någon självständig granskning i materiellt hänseende. Förslagen i dessa delar får vidare till följd att regeringen befrias från besvärsärenden angående lönegarantin. I stället tillskapas ''''''''ett förlängt prövningsförfarande'''''''' hos förvaltaren och eventuellt vid konkursdomstolen beträffande en del frågor som aktualiseras vid utbetalningen. Utredningen har vidare undersökt om det är en lämplig ordning med som utbetalningsmyndighet. Härvid har utredningen funnit att starka skäl talar för att tillsynsmyndigheten tar över uppgiften att betala ut garantibeloppen. Med hänsyn till gällande ekonomiadministrativa ordning beträffande kronofogdemyndigheterna är det emellertid inte möjligt att flytta utbetalningen av lönegarantimedel till tillsynsmyndigheterna. Uppgiften att betala ut garantibelopp bör alltså, i vart fall tills vidare, ligga kvar hos . Samarbetet mellan och tillsynsmyndigheten bör dock fördjupas. I och med att ett garantibelopp har utbetalats inträder staten i arbetstagarens rätt mot konkursgäldenären. Utredningen föreslår nu att statens fordran skall falla bort beträffande sådana fordringar som inte gett utdelning i konkursen. I så gott som alla fall kan nämligen de fordringar som kvarstår efter en konkurs bedömas som värdelösa. Undantag görs dock för fordringar som är förenade med sjöpanträtt. Vissa materiella frågorGarantins tillämplighet i internationella fall skall gälla varje anställning med dominerande anknytning till eller svenska förhållanden under förutsättning att arbetsgivaren försatts i konkurs i eller i ett annat nordiskt land.I fråga om internordiska fall skall sysselsättningslandet vara avgörande för vilket nordiskt lands lönegarantilagstiftning som skall vara tillämplig.Reglerna i förmånsrättslagen och anställningsskyddslagen om vissa avräkningar på en arbetstagares uppsägningslön bör inte -- trots önskemålet härom i direktiven för utredningen -- samordnas med bestämmelserna om lämpligt arbete och om avstängning från rätt till ersättning i arbetslöshetsförsäkringen. Möjligheten till uppbörd av fackliga medlemsavgifter i samband med utbetalning av garantibelopp vidgas. I den praktiska tillämpningen har det förekommit lönegarantianspråk med internationell anknytning. I allmänhet har det gällt fall där arbetsgivaren försatts i konkurs i , medan arbetstagarna varit utlänningar och/eller verksamma i utlandet. Den nuvarande lönegarantilagen innehåller inte någon bestämmelse som visar om, och i så fall i vilken utsträckning, lagen är tillämplig på internationella fall. Vid behandlingen av de internationella fallen har man i tillämpningen utgått från att det svenska lönegarantisystemet tar sikte på den svenska arbetsmarknaden. Ett villkor för betalning enligt garantin har därför ansetts vara att anknytningen till eller svenska förhållanden varit tillräckligt stark. Utredningens förslag innebär att garantin omfattar varje anställning med dominerande anknytning till eller svenska förhållanden och att det krävs att arbetsgivaren försatts i konkurs i eller i ett annat nordiskt land. Beträffande de internordiska fallen föreslås en särreglering som bygger på ett förslag som har lagts fram inför . Den särskilda regleringen innebär att lönegarantianspråken fördelas mellan de nordiska länderna med ledning av den nordiska socialkonventionen av , vilket innebär att anspråken i allmänhet hänförs till det land där arbetstagarna har varit sysselsatta. Förslaget i fråga om de internordiska fallen innehåller även särskilda handläggningsregler. Vidare föreslås att skall vara den myndighet som för del svarar för det nordiska samarbetet på lönegarantiområdet. En annan materiell fråga i betänkandet gäller reglerna i förmånsrättslagen och anställningsskyddslagen beträffande vissa avräkningar på en arbetstagares uppsägningslön. I utredningens direktiv har uttalats att avräkningsreglerna helst bör tillämpas på samma sätt som bestämmelserna om lämpligt arbete och om avstängning från rätt till ersättning i arbetslöshetsförsäkringen. Med hänsyn till de stora skillnaderna mellan avräkningsreglerna och bestämmelserna om lämpligt arbete i arbetslöshetsförsäkringen finner utredningen emellertid inte skäl att föreslå en samordning av de båda regelsystemen. Slutligen har utredningen behandlat och föreslagit en vidgad möjlighet till uppbörd av fackliga medlemsavgifter i samband med utbetalning av garantibelopp. KostnadseffekterUtredningens förslag leder till både besparingar och kostnadsökningar för det allmänna; sammantaget görs dock besparingar på ca en kvarts miljon årligen.Kostnadsökningarna, som avser konkursförvaltarnas lönegarantihantering i tillgångslösa konkurser, skall belasta lönegarantifonden.I sammanhanget ifrågasätter utredningen om inte det allmännas kostnader för konkursförvaltarnas medverkan i tillgångslösa konkurser -- ca 17 milj. kr -- i dess helhet bör belasta lönegarantifonden. Sammanfattningsvis leder utredningens överväganden i fråga om de organisations- och kostnadsmässiga effekterna för det allmänna till en kostnadsökning på ca en halv miljon avseende konkursförvaltarnas lönegarantihantering i tillgångslösa konkurser och en besparing på ca tre kvarts miljon avseende kronofogdemyndigheterna. Sammantaget leder alltså förslagen till en besparing på ca en kvarts miljon . Kostnadsökningen -- väsentligen förvaltararvoden -- bör med utredningens synsätt ses som en administrationskostnad för lönegarantisystemet. Det är då naturligt att låta dessa kostnader belasta lönegarantifonden. Utredningen föreslår att man för varje budgetår för över medel från lönegarantifonden hos kammarkollegiet till för bestridande av nyssnämnda förvaltararvoden. En svaghet med utredningens förslag till finansiering är dock att det för med sig en viss administrativ omgång. Utredningen ifrågasätter i sammanhanget -- utan att lägga fram något förslag -- om inte det allmännas kostnader för konkursförvaltarnas medverkan i tillgångslösa konkurser, ca 17 milj. kr , i dess helhet bör belasta fonden. Kostnaderna bestrids med anslag över statsbudgeten. 1 Förslag till lönegarantilag 1 § För betalning av arbetstagares fordran hos en arbetsgivare som har försatts i konkurs svarar staten enligt denna lag (statlig lönegaranti). 2 § Betalning enligt garantin lämnas endast för en sådan fordran som avser anställning med övervägande anknytning till eller svenska förhållanden. 3 § Om arbetsgivaren har varit försatt i konkurs, betalas inte fordringar som har gjorts eller hade kunnat göras gällande i den konkursen. 4 § Vad som sägs om arbetstagare gäller även en sådan anhörig till arbetstagare som har pensionsfordran hos konkursgäldenären med anledning av arbetstagarens anställning. 5 § Om en fordran har överlåtits, har förvärvaren rätt till utbetalning enligt garantin (garantibelopp) endast om förvärvet har avsett mätningsarvode eller därmed jämförlig avgift eller facklig medlemsavgift. Rätt till garantibelopp föreligger också om förvärvet har skett efter att konkursbeslutet meddelades och förvärvaren är en arbetstagarorganisation i vilken överlåtaren är medlem eller en fond i vars förvaltning organisationen deltar. 6 § Den som är berättigad till underhåll har rätt till garantibelopp för underhållsbidrag som har innehållits genom införsel. Allmänna försäkringskassor som har betalat ut bidragsförskott för underhållsbidrag har inte rätt till garantibelopp. 7 § Betalning enligt garantin lämnas för sådan fordran på lön eller annan ersättning som har förmånsrätt enligt 12 § förmånsrättslagen (1970:979) och för fordran på pension som har förmånsrätt enligt 12 eller 13 § samma lag. 8 § Om någon på grund av en fordran som omfattas av garantin har ansökt om att gäldenären skall försättas i konkurs, lämnas betalning även för kostnaden för det och, om konkursen har avskrivits enligt 10 kap. 1 § konkurslagen (1987:672), för den kostnad som han har blivit ålagd att betala enligt 14 kap. 3 § samma lag. 9 § För fordran med förmånsrätt enligt 12 § förmånsrättslagen (1970:979) gäller garantin för varje arbetstagare med högst ett belopp om . Betalning för fordran som avser ersättning för särskilda kostnader utgår framför annan fordran. 10 § Om en arbetstagare har inkomster från en annan anställning och dessa avser som hans fordran i konkursen, skall han upplysa förvaltaren om inkomsterna. Sådan upplysning skall också lämnas om arbetstagaren mottar utbildningsbidrag som betalas av statsmedel vid arbetsmarknadsutbildning. 11 § Om bevakning förekommer i konkursen skall förvaltaren underrätta som avses i 22 § om sådana fordringar som omfattas av garantin och som enligt förvaltarens bedömning är klara. Underrättelse om övriga fordringar som omfattas av garantin skall lämnas utan dröjsmål sedan fordringarna har blivit utdelningsgilla. 12 § Om förvaltaren, efter att han har lämnat underrättelse enligt 11 § första stycket, får upplysningar enligt 10 § eller på annat sätt kännedom om något förhållande som påverkar frågan till vilken del arbetstagarens fordran på uppsägningslön omfattas av förmånsrätt, skall han underrätta . 13 § Underrättelse enligt 11 § behöver inte lämnas om medel har betalats ut i förskott till arbetstagaren enligt 11 kap. 14 § konkurslagen (1987:672), beträffande fordran på lön för uppsägningstid senast på fordringens förfallodag och beträffande annan fordran utan dröjsmål sedan den har blivit utdelningsgill. 14 § Den förvaltare som efter att ha lämnat en underrättelse enligt 11 § avser att göra en förskottsbetalning till arbetstagaren enligt 13 §, skall underrätta innan betalningen görs. 15 § Förvaltaren skall för arbetstagarens räkning bevaka fordringar som enligt hans bedömning är klara. Bevakningen får ske genom att förvaltaren lämnar rätten två kopior av en sådan underrättelse som han har lämnat enligt 11 § och anger att den avser bevakning. Förvaltaren skall genast underrätta arbetstagaren om bevakningen. 16 § Om bevakning inte förekommer skall förvaltaren pröva och meddela beslut i frågan om en fordran i konkursen skall betalas enligt garantin. 17 § Om förvaltaren finner att fordran skall betalas av garantin, skall han som beslutet meddelas till som avses i 22 § sända en underrättelse om beslutets innehåll. 18 § Om förvaltaren, sedan han har funnit att fordran skall betalas av garantin, får upplysningar enligt 10 § eller om han på annat sätt får kännedom om något förhållande som påverkar frågan till vilken del arbetstagarens fordran på uppsägningslön omfattas av förmånsrätt, skall han ompröva sitt beslut avseende garantibelopp som ännu inte har betalats ut. Om omprövningen medför att garantin skall betalas ut med ett annat belopp än tidigare skall han sända en underrättelse om beslutets innehåll till . 19 § En kopia av beslut enligt 16 eller 18 § skall som beslutet meddelades sändas till tillsynsmyndigheten i konkursen och arbetstagaren. 20 § Förvaltaren får rätta beslut som innehåller en uppenbar oriktighet till följd av skrivfel, räknefel eller liknande förbiseende. 21 § Den arbetstagare som vill göra gällande att garantin skall ersätta en fordran som han har mot en arbetsgivare som inte har försatts i konkurs i , skall ansöka om utbetalning av garantibelopp hos tillsynsmyndigheten för det län där arbetstagaren vistas. Ansökan prövas av tillsynsmyndigheten. 22 § Garantibelopp betalas ut av i det län dit tingsrätten som handlägger konkursärendet hör. I de fall som avses i 21 § betalas garantibeloppet av i det län där arbetstagaren vistas. 23 § Garantibelopp får inte betalas ut innan arbetstagarens fordran har förfallit till betalning. Åberopas motfordran hos arbetstagaren, får ett garantibelopp som motsvarar en sådan del av motfordran med vilken kvittning kan ske enligt lagen (1970:215) om arbetsgivares kvittningsrätt, betalas ut först om det framgår att det inte finns någon motfordran. 24 § Innan garantibelopp betalas ut skall verkställa skatteavdrag samt avdrag med belopp som skall innehållas på grund av beslut om införsel eller utmätning i lön. Avräkning skall också göras för förskottsbetalning som skett enligt 11 kap. 14 § konkurslagen (1987:672) och som avser fordringar som omfattas av garantin. 25 § Innan garantibelopp för fordran på uppsägningslön betalas ut skall arbetstagaren till lämna en försäkran på heder och samvete om sina anställningsoch avlöningsförhållanden . 26 § Anser att uppgifterna som arbetstagaren har lämnat i en försäkran enligt 25 § kan påverka frågan till vilken del arbetstagarens fordran på uppsägningslön omfattas av förmånsrätt, skall kopia av försäkran skyndsamt sändas till förvaltaren. I sådana fall får garantibelopp för fordran på uppsägningslön inte betalas ut innan förvaltaren har omprövat sitt tidigare ställningstagande i frågan om lönegaranti eller underrättat om att uppgifterna i försäkran inte ger anledning till en ny bedömning. 27 § Om det, sedan förvaltaren har meddelat beslut i en lönegarantifråga, beslutas att bevakning skall äga rum i konkursen, får garantibelopp inte betalas ut på grund av beslutet. Om betalningen redan har verkställts skall den räknas av från det belopp som arbetstagaren senare visar sig ha rätt till. 28 § I fråga om utbetalat garantibelopp inträder staten i arbetstagarens rätt mot konkursgäldenären. Utdelning i konkursen för arbetstagarens fordran som ersatts av garantin tillfaller staten intill detta belopp. 29 § Om en arbetstagare är missnöjd med förvaltarens beslut enligt 16 eller 18 § får han väcka talan mot staten från det att han fick del av beslutet. Statens talan förs i tingsrätten av tillsynsmyndigheten. 30 § Om tillsynsmyndigheten finner att förvaltarens beslut är oriktigt får myndigheten väcka talan mot arbetstagaren inom tid som anges i 29 §. 31 § Vad som har sagts om arbetstagare i 29 och 30 §§ gäller även den som en fordran har överlåtits till enligt 5 eller 6 §. 32 § Talan enligt 29 eller 30 § skall väckas vid den tingsrätt som handlägger konkursärendet. En arbetstagare, som är missnöjd med tillsynsmyndighetens beslut enligt 21 §, får inom den tid som anges i 29 § väcka talan mot staten vid den tingsrätt där arbetstagaren skall svara i tvistemål i allmänhet. 33 § I mål enligt 29 och 30 §§ får det beslutas att vardera parten skall bära sin rättegångskostnad, även om arbetstagaren har förlorat målet. 34 § Om någon genom oriktiga uppgifter eller på annat sätt har orsakat att garantibelopp har betalats ut obehörigt eller med för högt belopp skall återbetalning ske av vad som har betalats för mycket. Sådan återbetalning skall ske också om någon i annat fall har tagit emot garantibelopp obehörigt eller med för högt belopp och skäligen hade bort inse detta. 35 § Om betalning enligt garantin har skett och konkursbeslutet därefter upphävs genom ett beslut som vinner laga kraft, skall den som tagit emot betalningen betala tillbaka beloppet. 36 § Om det finns särskilda skäl, får återbetalningsskyldighet enligt 34 § och 35 § efterskänkas helt eller delvis. Denna lag träder i kraft , då lagen (1970:741) om statlig lönegaranti vid konkurs skall upphöra att gälla. Äldre föreskrifter gäller dock fortfarande för fordran hos en arbetsgivare som har försatts i konkurs före ikraftträdandet. Lag om ändring i konkurslagen (1987:672) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 4 § konkurslagen (1987:672) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 kap. 4 § En borgenär skall inom den tid som har bestämts för bevakning av fordringar skriftligen hos rätten anmäla sin fordran och den förmånsrätt han vill göra gällande. Undantag från denna skyldighet följer dock av 4 kap. 21 §, 5 kap. 8 § och 17 § andra stycket samt 5 § i detta kapitel. Att en fordran som omfattas av Att en fordran som omfattas av lagen (1970:741) om statlig lönegarantilagen (1992:000) lönegaranti vid konkurs i i vissa fall bevakas genom vissa fall bevakas genom förvaltaren följer av förvaltaren följer av den lagen. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter Härigenom föreskrivs att 4 kap. 10 § lagen (1981:691) om socialavgifter skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 kap. 10 §