prop · GG0376 · 1992-12-31 00:00:00 — Lagrädet har vidare funnit detmotiverat att ändra lagen (1959:73) med vissa bestämmelser om inländskförsäkringsrörelse vid krig m.m., lagen (1959:74) med vissa bestämmelser omutländsk försäkringsrörelse här i riket vid krig m.m. och lagen (1962:627) omvissa åtgärder för utnyttjande av vattenkraft vid krig m.m. på samma sätt somföreslås beträffande en rad andra fullmaktslagar. Vidare har Lagrådetföreslagit att namnet pä den föreslagna lagen om beredskapshöjningar ändras tilllag om höjd beredskap samt föreslagit vissa förtydliganden i lagens 1 § och enändring av bemyndigandet i 5 § samma lag. Lagrådet har också, om Lagrådetssynpunkter i fråga om användningen av uttrycket "extraordinäraförhållanden" beaktas, föreslagit att ändringarna i lagen (1981:1216) omkyrklig beredskap och flera av ändringarna i lagen (1964:63) om kommunalberedskap görs i lagförslagens ingress varför någon fullständig lagtext intebehövs i de delarna. Jagdelar Lagrådets uppfattning att "lag om höjd beredskap" är ett bättre namn än "lag om beredskapshöjningar". Som Lagrådet anmärkt börändring 33 3 1992/93. ! göras äveni lagen med vissa bestäraraelser om inländsk försäkringsrörelse Prop.1992/93:76 vid krig m.m., lagen med vissa bestämmelser om utländskförsäkringsrörelse här i riket vid krig m.m. och lagen om vissa åtgärder förutnyttjande av vattenkraft vid krig m.m. Till lagrådets övriga förslagåterkommer jag i det följande. Lagrådets granskning har också lett till vissa omformuleringarav lagförslagen i remissen. I lagrådsremissen ingick ett förslag till en ny lag omöverföring av vissa uppgifter till kontraktsprostarna under höjd beredskap. En sädanlag fordrar emellertid kyrkomötets hörande varför förslaget kommer attföreläggas i annat sammanhang. I propositionens lagförslag finns ett förslag om ändring iräddningstjänstlagen (1986:1102) som inte återfinns i lagrådsremissen.Ändringen, som innebär att orden "krig och när det annars rådercivilförsvarsberedskap" byts ut mot "höjd beredskap" enligtsamma mönster som i ett flertal andra förslag i propositionen, är av så enkelbeskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. I lagrådsremissen föreslogs att förslagen skulle träda ikraft . föreslås i stället ett ikraftträdande den 1 juli1993. 2.1 Regeringsformen och fullmaktslagstiftningen En omställning från freds- till krigssamhället mästevidtas snabbt för att fä avsedd verkan. Detta får till följd att riksdagensbeslut inte kan awaktas i varje särskild fråga, varför regeringen ochmyndigheterna måste ha befogenhet att vidta de åtgärder som påkallas avomständigheterna. I 13 kap. 6§ regeringsformen öppnas en möjlighet förriksdagen att i lag bemyndiga regeringen att genom förordning meddela sädanaföreskrifter som annars kräver lagform. Ett sådant bemyndigande får gällaenbart för den situationen att landet befinner sig i krig eller krigsfara ellerdet räder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller avkrigsfara som landet befunnit sig i. har, med stöd av denna bestämmelse,i ett antal fullraaktslagar bemyndigat regeringen att besluta om ätgärder därbeslutet annars skulle tillkomma i dess egenskap av lagstiftandeförsamling. Dessa fullraaktslagar kan sägas utgöra grunden för vär administrativa beredskap. Fullmaktslagarna har normalt konstruerats så att de i krigträder i tillämpning utan något särskilt regeringsbeslut. För myndighetereller andra som skall tillämpa en fullmaktslag kommer det dock attvara svårt att konstatera att landet är i krig. Det mäste därför förutsättasatt regeringen om möjligt tillkännager att befinner sig i krig. Fullmaktslagarna kan också sättas i tillämpning avregeringen om är i krigsfara eller om det råder sådana utomordentligaförhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som harbefunnit sig i. I några äldre fullmaktslagar är förutsättningarna för attregeringen skall kunna sätta dem i tillämpning snävare än de angivna. av regeringen om att sätta fullmaktslagarna i tUlämpning Prop.1992/93:76 mäste enligt de flesta fullmaktslagarna underställas inomen månad. Föreskriften upphör att gälla, om den inte underställs irätt tid eller om inte godkänner den från underställningen. Ilagstiftningen finns ocksä en annan slags fullmakt, nämligen när regeringen ien lag givits möjlighet att föreskriva undantag från lagen eller meddelaregler som avviker från lagen, under förutsättning att riket är i krig eller krigsfaraeller att det råder sädana utomordentliga förhållanden som är föranledda avkrig eller av krigsfara som riket har befunnit sig i. Exempel på en sådan lagär räddningstjänstlagen. Uttrycketberedskapstillstånd infördes 1948 i samband med att störredelen av den militära strafflagstiftningen slogs samman med den allmännastrafflagen. Uttrycket användes då för att beteckna ett visst tillstånd isamhället som medförde att vissa bestämmelser i strafflagen skulle tillämpasvid bl.a. straffmätning. 127 kap. 16 § första stycket strafflagen föreskrevsatt "beredskapstillstånd föreligger sedan Konungen meddelat förordnandeom värnpliktigas inkallande till tjänstgöring för rikets försvar eller säkerhetoch varar intill dess enligt Konungens förordnande sädana inkallelser ickevidare skola äga rum". Enligt definitionen innefattade begreppet beredskapstillständocksä den tid då det råder krigstillstånd. För tydlighetens skull angavs detändå särskilt i författningarna ora en bestämmelse skulle gälla även ikrigstid. Uttrycketberedskapstillständ infördes efter hand i flera författningar. Kungörelsen(1950:404) om vad som skall iakttagas vid beredskapstillstånd m.m.(beredskapskungörelsen) ersatte de militära och civila beredskapscirkulärenfrån år 1939.1 kungörelsen anknöts i 1 § första stycket till den definitionsom fanns i strafflagen. I lagen (1952:269) om skyldighet för civilförsvarspliktigatt tjänstgöra vid krigsmakten angavs i 2 § att Kungl Maj:t kunde besluta om ensådan skyldighet under beredskapstillstånd. Ibörjan av genomfördes vissa ändringar i värnpliktslagen (1941:967,omtryckt 1969:378) som innebar att regeringen fick bättre möjligheter äntidigare att öka den militära beredskapen utan att inkalla värnpliktiga medstöd av 28 § värnpliktslagen. Inkallelse enligt den paragrafen fömtsatte attrikets försvar eller dess säkerhet krävde det. Ändringarna i värnpliktslagenmedförde också att inkallelse enligt 28 § värnpliktslagen i fortsättningenkunde komma att ske först i ett mycket allvarligare läge än vad som tidigarevarit avsett. Detta fick i sin tur till följd att beredskapstillständ kunde koramaatt inträda alltför sent. Tidpunkten för inträdet påverkade, förutombestämmelserna i strafflagen, också de andra områden av samhällslivet som på nägotsätt var knutna till inträdet av beredskapstillständ. En ändrad definition avbegreppet framstod mot denna bakgrund som allt raer nödvändig. I samband med frägan om enny definition diskuterade man också om be greppet beredskapstillständ skulle vara knutet till strafflagen. Även om inne- 35 börden av begreppet var av avgörande betydelse förtillämpningen av vissa Prop. 1992/93:76 bestämmelser i strafflagen var detväsentligen andra faktorer i samhället som avgjorde om beredskapstillständskulle inträda eller ej. Det fanns därför starka skäl för att de grundläggandebestämmelserna om beredskapstillstånd skulle samlas i en särskild lag, vilketskedde i lagen (1960:513) om beredskapstillstånd. Lagen om beredskapstillstånd är mycket kortfattad ochinnehåller endast lyra paragrafer. Av 1 § framgår att regeringen får besluta omberedskapstillstånd för att stärka landets försvarsberedskap om landetbefinner sig i krigsfara. Av andra stycket i samma paragraf framgår attberedskapstillståndet upphör då regeringen beslutar om detta. Av motiven till lagen framgår att raan ville att det avlagtexten klart skulle framgå när beredskapstillstånd inträder respektiveupphör. Genom att låta inträde och upphörande av beredskapstillständ varaberoende av regeringens beslut fick man en klart konstaterbar tidpunkt fördetta. Om landet är i omedelbar krigsfara fär, enligt 2§, regeringens beslut omberedskapstillständ eller om skärpning av ett redan beståendeberedskapstillstånd tillkännages genom beredskapslarm. Används inteberedskapslarm, bestämmer regeringen själv hur beslutet skall tillkännages.Enligt 3 § får civilbefälhavaren eller , om stridshandlingarinleds mot svenskt territorium och förbindelserna med regeringen inte kanupprätthällas, besluta om beredskapstillständ eller om skärpning av ett redanbestående beredskapstillstånd. Ett sådant beslut skall tillkännages genom beredskapslarm.Av 4§ framgår att regeringen fått bemyndigande att utfärda de föreskrifter somkrävs för tillämpningen av lagen. Närmare föreskrifter för tillämpningen av lagen omberedskapstillstånd finns, som jag tidigare nämnt, i beredskapskungörelsen. Kommunernas och landstingens beredskap regleras förnärvarande i lagen (1964:63) om beredskap och i kommunala beredskapskungörd-sen (1964:722). Grundlagsstöd för att skall kunna bemyndigaregeringen att genom förordning meddela sådana föreskrifter som annars skallmeddelas genom lag finns, som jag förut nämnt, i 13 kap. 6 § regeringsformen.Förutsättningen för detta är att befinner sig i krig eller krigsfaraeller att det räder sädana utomordentliga förhållanden som är föranledda avkrig eller av krigsfara som landet har befunnit sig i. Av uttalanden i olika sammanhang som jag återgivit iinledningen framgår att det finns vissa brister i den nuvarande lagstiftningen.Det finns främst ett behov av raöjlighet att på ett samordnat sätt genomföraberedskapshöjningar för säväl stat som kommuner, landsting m.fl., samt avmöjlighet för regeringen att kunna genomföra beredskapshöjningarna under andraförutsättningar än . utnyttjas inte i fullmaktslagarna fullt ut demöjligheter till bemyndiganden som regeringsformen ger. enhetligaberedskapsbegrepp i de olika beredskapsförfattningarna och en mer enhetligbegreppsbildning i fräga om beredskapsnivåer. 4.1 Förslag till ändring i regeringsformen läggs inte fram Min bedömning: Utryraraetför bemyndiganden enligt 13 kap. 6§ regeringsformen bör inte vidgas. Inteheller i övrigt bör någon ändring göras i regeringsformen. Utredningens förslag:Utredningen har föreslagit att möjligheter enligt 13 kap. 6§regeringsformen att meddela fullmaktslagar utvidgas något i förhållande tillvad som gäller . Den föreslagna utvidgningen innebär att genomlag skulle få bemyndiga regeringen att meddela föreskrifter som annars kräverlagform även i den situationen att det på grand av krigsfara utomlands rädermycket allvarliga förhållanden i . Utredningen föreslog även vissaändringar i 13 kap. 7 och 8 §§ regeringsformen för att uppnä överensstämmelsemed det nya system för beredskapshöjningar som utredningen föreslagit. Remissinstansema:Samtliga remissinstanser tillstyrker utredningens förslag eller lämnar detutan erinran. Skälen för min bedömning:Bestämmelserna i 13 kap. 6 § regeringsformen gör det möjligt att i betydandeutsträckning bryta igenom det konstitutionella regelsystemet i övrigt. I förarbetenauttalade departementschefen att det därför var angeläget att bestämraelsemastillämpningsområde begränsades så mycket som möjligt (prop. 1973:90 s. 445).Detta synsätt gäller alltjämt. Enligt min mening krävs därför starka skäl föratt genomföra den föreslagna utvidgningen av tillämpningsområdet för 13 kap. 6§regeringsformen. Som jag anfört tidigare(avsnitt 2.1) innebär bestämmelsen i 13 kap. 6§ regeringsformen att riksdagenhar möjlighet att bemyndiga regeringen att genom förordning meddela sädanaföreskrifter som enligt grundlagen annars skall meddelas genom lag.Förutsättningen för detta är att befinner sig i krig eller krigsfaraeller att det råder sådana utomordentliga förhållanden sora är föranledda avkrig eller av krigsfara som landet har befunnit sig i. Utredningen anger som skälför förslaget att utvidga utrymmet för bemyndiganden enligt 13 kap. 6§regeringsformen att behovet av tidiga beredskapshöjningar har ökat undersenare är. Regeringen bör därför ha möjlighet att i ett tidigt skede av enkris förplikta främst koramuner och landsting att ordna flyktingraottagning ochprovisoriska sjukhus, att ta i anspråk resurser för fältarbeten och förbyggnads- och reparationsverksamhet samt att även i övrigt anpassa produktionentill krigsbehov. Även kriser som inte har utvecklats till krig utomlands kan fäsäkerhetspolitiska konsekvenser för Sverigeoch i sädana lägen borde det enligt utredningen finnas en möjlighet Prop.1992/93:76 för regeringen att höja beredskapen. Jagkonstaterar till en början att utredningens förslag inte omfattar de renafredskriserna, t.ex. sådana kriser i det svenska samhället som har sin orsak inaturkatastrofer eller i kriser utomlands som inte har en säkerhetspolitisk bakgmnd.Även sådana kriser kan emellertid innebära avbrott i varuförsörjningen tillSverige och medföra att stora skaror flyende söker sig hit. Kriser av dettaslag kan därför kräva att beslut omgående fattas om långtgående ingrepp ikommuners och enskildas rättigheter. Enligt min mening finns det inte någotsakligt skäl att göra skillnad mellan sådana fredskriser cx;h kriser som harförorsakats av krigsfara utomlands. påpekat har regeringen möjlighet att vid kriser inomförsörjningsområdet ingripa enligt bl.a. ransoneringslagen (1978:268) ochprisregleringslagen (1989:978). Denna fullmaktslagstiftning grundar sig på 8kap. 7 § regeringsformen. Enligt samma bestämmelse i regeringsformen färriksdagen ocksä bemyndiga regeringen att genom förordning meddela föreskrifterom bl.a. utlänningars vistelse i riket och om skydd för liv, personlig säkerheteller hälsa. Utredningen föreslär ingen ändring av regeringsformen i dessa avseenden. Enkrissituation utomlands som inte innebär krigsfara för kan emellertidäven av hänsyn till försvarsberedskapen kräva ingrepp i enskildas rättigheter.Enligt bestämmelsen i 13 kap. 6§ regeringsformen har regeringen i en sädansituation möjlighet att efter bemyndigande i lag sätta bestämmelser omrekvisition och annat sädant förfogande i tillämpning. Genom förfogandelagen(1978:262) har regeringen fått ett sådant bemyndigande i vissa närmare angivnafall, exempelvis för att tillgodose försvarsmaktens behov vid inkallelse avvärnpliktiga till beredskapsövning. Detfinns alltså även enligt de nu gällande bestämmelserna i regeringsformenbetydande möjligheter för att ge regeringen fullmakt att ingripa medlämpliga åtgärder redan i ett tidigt skede av ett krisförlopp oavsett vad somhar förorsakat detta. Om det uppstår utomordentliga förhållanden i pägrund av att det råder krigsfara utomlands, kan ocksä snabbt beslutaom ytterligare åtgärder. Såväl regeringen som fungerar nämligen i ensädan situation normalt. Omriksdagen inte är samlad, kan den med kort varsel kallas in. Det finns såledesgoda möjligheter att fatta de beslut som behövs utan att frångå de gängsekonstitutionella reglerna om normgivningsmaktens fördelning mellan riksdagenoch regeringen. Imänga fall kan vidare den beredskap som erfordras för en krissituationåstadkommas genom att avtal träffas som ett led i samhällets planering förkriser och krig. T.ex. kan en hög byggnads- och reparationsberedskap förkrissituationer åstadkommas genom upphandling och avtal inom ramen för sädan beredskapsplanering. Debehov som enligt utredningen finns att ingripa tidigt i olika krisförlopp kan därför i tillfredsställande utsträckning tillgodoses redan med de nu gäl lande reglerna i regeringsformen och genom frivilliga åtgärder. Enligt min mening finns det dä inte tUlräckligt starka skäl för att utvidga möjligheterna att ge bemyndiganden enligt 13 kap. 6§ regeringsformen till att avse även 38 densituationen att det pä grund av krigsfara utomlands har uppkommit Prop.1992/93:76 utomordentliga förhållanden i . Jag lämnar därför inte någotförslag i den delen. Utredningenhar som en följdändring till det föreslagna systemet med tvä beredskapsgraderföreslagit att uttrycket omedelbar krigsfara i 13 kap. 7 och 8 §§regeringsformen ersätts av uttrycket krigsfara. 1 dessa bestämmelser i regeringsformenanges förutsättningarna för att frångå minoritetsskyddet i 2 kap. 12 §regeringsformen respektive förutsättningarna för att regeringen skall fåöverlåta uppgifter på andra myndigheter. För egen del anser jag att dessabestämmelser inte har ett sådant saraband med det föreslagna systemet förberedskapshöjningar att de nu bör ändras. Utredningenhar vidare föreslagit några rent språkliga ändringar i 13 kap. 6 och 13 §§ regeringsforraen,bl.a. att uttrycket "utomordentliga förhållanden" skall ersättas avuttrycket "mycket allvarliga förhållanden". Skälet är att ordet "utomordentiig"i nutida språkbruk nästan enbart används i en positiv betydelse("alldeles förträfflig", "utmärkt") och mycket sällan i denbetydelse som ordet har i regeringsformen ("extraordinär"). Jagdelar utredningens uppfattning att ordet "utomordentliga" är mindrelämpligt i detta sammanhang. När jag nu emellertid har stannat för att inteföreslå några sakliga ändringar i regeringsformen, får de språkligaändringarna där anstå tills vidare. Ilagrädsremissen föreslogjag att uttrycket"... sådana utomordentliga förhållandensom är föranledda av krig eller av krigsfara vari riket befunnit sig...",i de lagar där ändring gjordes av andra skäl, skulle förtydligas till "...extraordinäraförhållanden pä grund av att det är krig utanför gränser eller av attSverige har varit i krig eller krigsfara...". Jag föreslog vidare attuttrycket "utomordentiiga förhållanden" skulle bytas ut mot"extraordinära förhållanden" även i några andra samraansättningar.Någon saklig ändring var inte avsedd. Lagrådethar godtagit att orden "... av krig eller av krigsfara vari riket befunnitsig ..." förtydligades tUl "... av krig utanför gränsereller av att har varit i krig eller krigsfara ...". I fråga omändringen i övrigt har emellertid Lagrädet uppfattningen att man om möjligt börundvika att i lagstadganden som har sitt stöd i ett grundlagsstadgande användaen formulering som skiljer sig från grundlagstexten, särskilt i fråga om sädaningripande lagstiftning som beredskapslagstiftningen. Lagrädet anför vidareatt ordningen att de fullmaktslagar som föreslås ändrade skulle innehålla uttrycket"extraordinära förhållanden" medan de fullmaktslagar som inteföreslås ändrade skulle innehålla uttrycket "utomordentligaförhållanden" inte ter sig acceptabel. Lagrädet föredrar frasen"sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av" framförfrasen "utomordentliga förhållanden på gmnd av". Enligt de riktlinjer förförfattningsspråket som Statsrådsberedningen gav ut och som har varit vägledande i lagstiftningsarbetet bör ovanliga ord och uttryck som har goda motsvarigheter i det allmänna språk bruket bytas ut i samband med att man gör ändringar i lagstiftningen av nå gon annan anledning. Det är givetvis särskilt angeläget att sädana formule ringar byts ut som leder tanken fel och kan verka förvillande. Ordet"utomordentliga" har enligt dagens spräkbrak enbart positiv innebörd(alldeles förträfflig, utmärkt), dvs. en helt annan innebörd än vad ordet har iberedskapslagstiftningen. Detta talar för att detta ord bör ersättas med ettannat, mer lättbegripligt, t.ex. "extraordinära". Man bör inte hellervarabunden av ordalagen i regeringsformen under förutsättning att en ny formuleringhar en betydelse som väl ansluter till regeringsformens innebörd. Jag kan dock hälla med omatt det kan vara mindre lämpligt att ha kvar uttrycket "utomordentliga förhåUanden"i en del fullmaktslagar medan man i andra har en modernare formulering. Med hänsyn härtill och dådet inte är möjligt att nu ändra i alla fullmaktslagar bör denna moderniseringinte genomföras . Tills vidare bör man i stället använda den av Lagrådetförordade formuleringen. 4.2 Beslut om höjd beredskap Mitt förslag: 1 enny lag om höjd beredskap skapas möjlighet för regeringen att höja beredskapensamtidigt och tidigare än enligt dagens regler för säväl statliga myndighetersom kommuner, landsting, enskilda organisationer och företag. Beslut om höjdberedskap skall kunna vara generellt eller endast avse en viss del av landeteller en viss verksamhet. Utredningensförslag: Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Remissinstanserna tUlstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran.Civilbefälhavaren i övre , och ger dockalla uttryck för att det borde finnas en möjlighet för myndigheter(motsvarande) att själva i ett tidigt läge höja sin beredskap utan särskUda regeringsbeslut. Skälen för mitt förslag:Enligt lagen om beredskapstillstånd fär regeringen besluta om beredskapstUlständför att stärka landets försvarsberedskap först när befinner sig ikrigsfara. När beslutet om beredskapstillständ har fattats, utlöser detta enrad ätgärder som måste vidtas på grund av att befinner sig i krigsfara. Det är emellertid intealls säkert att beredskapstillständ anbefalls i ett tidigt skede av enkrigsfaresituation för . Eftersom ett sådant beslut förutsätterkrigsfara och ett öppet tUlkännagivande av att situationen bedöms sä, vill mankanske dröja med beslutet av t.ex. utrikes- och säkerhetspolitiska skäl.Regeringen kan i stället besluta om generella eller punktvisaberedskapshöjningar, antingen utan bindning till viss beredskapsgrad eller, alltefter behov inom ett eller flera verksamhetsområden, med besked om att ätgärdermotsvarande en viss beredskapsgrad skall vidtas. Detta gäller emellertid endastmyndigheter under regeringen och avser främst en höjning av beredskapen påmyndigheternas ledningsnivå. Enligt11 § lagen om beredskap får en kommun eUer ett landsting övergå tillkrigsorganisation under beredskapstillstånd, dvs. tidigast när det räderkrigsfara för del. Enligt2§ civilförsvarslagen (1960:74) kan emellertid regeringen besluta Prop.1992/93:76 om civilförsvarsberedskap redan när det råder sädana utomordentligaförhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som landet befunnit sig i. Dennaskillnad och förutsättningar kan för kommunernas del leda till att vissadelar av verksaraheten, t.ex. inom räddningstjänsten och hem-skyddsorganisationen,är krigsorganiserade medan kommunens ledningsorganisation och olikaförvaltningar knappast aUs har höjt sin beredskap. Eftersomkommunerna har övertagit ledningen avcivilförsvarsverksamheten pä lokal nivä i krig, är detta förhållande inteacceptabelt. Enligt uttalande skall kommunstyrelsen vidare varahögsta civila totalförsvarsmyndighet på lokal nivå. Det är därför nödvändigtatt beredskapshöjning kan ske för kommunens hela verk.samhet. Föratt en samordnad beredskapshöjning skall kunna ske för kommuner, landsting och statiigamyndigheter är det nödvändigt att de nuvarande bestämmelserna anpassas tUlvarandra och till föratsättningama i 13 kap. 6 § regeringsformen. Detta bör skei en ny lag om höjd beredskap som ersätter lagen om beredskapstUlständ. Beslutom höjd beredskap bör således kunna riktas säväl mot statliga myndigheter sommot kommuner och landsting samt mot enskilda organisationer och företag.Härigenom kan de problem lösas som jag har visat pä. Totalförsvarstankenkan komma till uttryck ocksä i lagen om höjd beredskap, och regeringenshandlingsfrihet ökas genom att möjlighet skapas att, om utomordentligaförhållanden råder, besluta om höjd beredskap vid krig utomlands utan attSverige befinner sig i krigsfara. Detta innebär att det komraer att finnas godamöjligheter att höja beredskapen för hela samhället på ett tidigare stadium avett krisförlopp än vad som är möjligt. De som är engagerade i totalförsvaretfår på detta sätt mer tid på sig att genomföra de kompletterande ätgärder sombehövs för att ställa om samhället för krigsförhållanden. Utredningenhar föreslagit att man i lagen skall ange när olika beredskapsgrader skallanvändas. Man har föreslagit en regel enligt vilken regeringen, omdet finns särskilda skäl, får använda den högsta beredskapsgraden även närendast fömtsättningarna för en lägre beredskapsgrad föreligger.