prop · GG0388 · 1992-12-31 00:00:00 — Dagensregler utgår såluncfe fortfarande från de riktlinjer sora anges i 1973 årsproposition. Departeraentschefensfellde sig bakom kommitténs förslag att i förfettningen endast skulle angeshuvudregler, en ram, för verksamheten och att () skulle utfärcfe korapletterande Prop. 1992/93:88 föreskrifter. Enligt4 § upphandlingsförordningen skall upphandling ske genora sluten upphandling,förhandlingsupphandling eller direktupphandling. SlutenupphandUng sker genora infordrande, prövning och anfegande av anbud utanförhandling med anbudsgivare. Förhandlingsupphandling sker genom infordrande, prövning och anfegande av anbud, varvidbeslutet får föregås av förhandling med anbudsgivare. Direktupphandlingsker genom köp eller besfellning utan infordrande av anbud i särskild ordning. Myndighetenskall vid varje upphandling välja den upphandlingsform som bedöras läraplig medhänsyn till kravet på affärsmässighet. IRRV:s föreskrifter anges att sluten upphandling skall användas cfe underlagetkan specificeras så klart att det kan ligga till grand för en reell fevlan ochförhandlingar inte behövs. Myndigheten får, skriftligt eller muntligt, begäraförtydliganden etc. Förhandlingsupphandlingfår användas då det "klart framgår" att affärsmässigt godtogbaravillkor inte kan erhållas med sluten upphandling. Förhandlingar får inte förasförrän anbud infordrats, ingetts och anbudstiden gått ut. Direktupphandlinganvänds då fråga är om mindre belopp eller om de andra upphandlingsformeraaskulle kosto för raycket med hänsyn till upphandlingens storlek. Slutligen fårdirektupphandling användas i brådskande och oföratsedda fell eller dåsynnerliga skäl föreligger. EnligtRRV.-s kommentarer innebär besfemmelsema om sluten upphandling resp.förhandlingsupphandling att anbud skall infordras även om endast en leverantörkan komma ifråga. Sluten upphandling är främst avsedd för sfendardvaror ochkonventionella entreprenader. Oraanbud infordrats enligt formeraa för sluten upphandling' kan myndigheten påaffärsmässiga skäl beslufe om övergång till förhandlingsupphandling. Dettoföratsätter att myndigheten förkastor anbuden i den slutna upphandlingen ochinformerar anbudsgivaraä om att de har rätt att sfe kvar med anbudeni'förhandlingsupphandlingen. Förhandlingsupphandlingenär avsedd främst för situationer då det är svårt att utforma ett ftillständigtförfrågningsunderiag t.ex. vid tjänsteupphandling. Enligtförordningens 5 § skall det framgå av det underlag för anbudsinfordran sorarayndigheten tillhandahåller leverantöreraa (förfrågningsunderlaget) vilkenupphandlingsform och vilka krav, besfemmelser och upplysningar som gäller förupphandlingen. Enligt6 § skall anbud infordras genora annonser eller skrivelser. Vidförhandlingsupphandling får anbud infordras även på annat sätt, ora inte annatär särskilt föreskrivet i lag eller förordning. Om anbudsinfordran sker genomannonsering skall annons införas i Post- och samt, om det medhänsyn till omständigheteraa är lämpligt, även i andra tidningar. Enligt10 § åligger det en myndighet att pröva alla anbud sora läranats, Prop.1992/93:88 även sådana sora läranats av anbudsgivare som inte särskilttillfrågats. Slutligenkan nämnas att stotiiga iipphandlingsbeslut inte kan överklagas. Kommunalaupphandlingsbeslut kan emellertid överklagas, dock endast i förra av komraunallaglighetsprövning. avser att åsfedkomma en öppen och konkurrensutsattupphandlingsmarknad för alla betydande sektorer inora upphandlingen. Såvälvaror, byggentreprenader som tjänster omfetfes. Dessutom finnsupphandlingsdirektiv avseende försörjning med vatten, energi, transporter ochtelekommunikation (de s.k. försörjningssektoreraa), oraråden som traditionellthittills legat i offentlig regi. Dessa direktiv, som alltså avserupphandlingsförferandena, kallas för procedurdirektiv. Regelverketär uppbyggt raed utgångspunkt i Rorafördraget och följer dess regler. Detfinns viktiga undanfeg. Upphandling av försvarsprodukter sora täcks av artikel223 (l)(b) i Rorafördraget undanfes. Vidare undantas, under vissaföratsättningar, upphandling sora sker enligt vissa internationella avtoleller sora är underkasfed särskild sekretess med hänsyn till nationell säkerhetra.ra. Dengeraensarama nämnaren för är den öppna marknaden. Till det höratt ingen upphandling får göras på ett sådant sätt att leverantörersärbehandlas. Granden för all upphandling skall vara att den sker affärsmässigtoch i konkurrens. Affärsmässigheten uttrycks genom kravet på att granden föranfegande av ett anbud skall vara att anbudet avser det lägsfe priset. Avstegfår dock göras från denna princip, så länge avstegen inte görs i särbehandlandesyfte och avser avsteg till fömiån för det ekonomiskt raest fördelaktiga prisetraed hänsyn till driftkostnader m.ra. Öppenhetenåstodkoms genom femligen omfettande krav på att upphandlingar pubUceras på ettsådant sätt att kännedom om deras existens sprids på ett tillförlitligt sättinom gemenskapen. Vidare krävs inte endast att just aktuella upphandlingarpubliceras, utan också att upphandlande myndigheter tillkännager ävenplanerade upphandlingar. Likaså krävs normalt att resulfetet av en annonseradupphandling publiceras. Konkurrensenuppnås genom krav på att upphandlande myndighet inte får godtyckligt förkastoanbud. Myndigheten måste kunna raotivera såväl varför ett avtol slöts i ettfall, sora varför övriga anbud förkastodes. Principen om icke-diskrimineringspelar roll i detfe samraanhang. En diskriminerande upphandling innebär ju attaffersmässigheten sätts åt sidan till förmån för i sammanhanget ovidkommandehänsyn. Somen ytterligare komponent i konstraktionen av en verkligt öppen ochkonkurrensutsatt marknad har EG skapat regler för hur kontrollen och insynen iupphandlingsförfarandena skall gå till. Regleraa syftor dels till att geövervakningsorganen tillgång till nödvändiga uppgifter för att de skall kunnafullgöra sin uppgift dels att ge den enskilde en reell möjlighetatt söka sin rätt för det fell att han raenar sig ha blivit oriktigt Prop.1992/93:88 behandlad. Denna kontrollmakt utövas såväl av nationella myndighetersom av överaationella organ. Systemet regleras i s.k. rättsmedelsdirektiv. Vidareskall här näranas att EES-avtolets regelverk avser förferandena underupphandlingen. Civilrättsliga frågor som kan uppkomraa sedan ett avfel träffetsregleras inte av upphandlingsbesfemmelseraa. Slutligenbör framhållas att inte fecker all upphandling. Regelverketomfettor enbart den ekonomiskt raest betydelsefulla upphandlingen och avser attgöra den konkurrensutsatt och öppen. Regelverket innehåller cferför s.k.tröskelvärden sora innebär att de olika direktiven är tillämpliga encfest påupphandling som uppgår till eller överskrider dessa tröskelvärden.Värdegränserna är olika i de olika direktiven och är avvägda raed sikte på deupphandlingar sora kan anses viktiga i ett interaationellt perspektiv. Teknikeninnebär sålunda att upphandling under dessa tröskelvärden får ske enligt denationella regler sora varje land finner för gott att tillämpa inom sinagränser. Tröskelvärdenaanges i den europeiska enhetsvalutan ecu (European Currency Unit). 1.4 En jämförelse mellan och regelverk Detkan konstoteras att den grandläggande uppfettningen om hur en upphandling skallgöras inte skiljer sig mellan och EG. Sålunda gäller enligt båcferegelverken att upphandling skall ske affärsmässigt, i konkurrens och på etticke-diskriminerande sätt. Skillnaderaa mellan och EG ligger snarare isättet att uppnå dessa mål. Upphandlingsförordningen och det kommunalaupphandlingsreglementet gäller respektive tillämpas för sfetiiga myndigheter,kommuner och landsting. De svenska regleraa omfetfer inte den bolagiseradeoffentliga verksaraheten. Inora EG gäller cferemot en utvidgad krets av s.k.upphandlande enheter. gäller för inte encfest myndigheter ochkommuner, utan även för de stotiiga och kommunala bolag som utför uppgifter idet allmännas intresse. EG har vicfere sett det sora angeläget att förefeg sombedriver verksarahet på grand av särskilcfe tillstånd från en behörigrayndighet (t.ex. vissa koncessioner) bör omfettas, eftersom de på grand avtillsfendet får anses ha anknytning till den offentliga verksaraheten. Däravföljer att även helt privafe företog kan koraraa att betraktas som upphandlandeenheter. Vicfere ser EG det som angeläget att upphandling skall göras på ettsådant sätt att alla leverantörer inom de tolv medlemsländeraa skall ha likachans att kunna lämna anbud. En upphandlande enhet är cferför ålagd attpublicera sina upphandlingar i den gemensamma europeiska officiella tidningen.Annonserna om upphandling skall se ut på ett visst vis, varför även den delenav annonseringsverksamheten är reglerad. Vidare bör det finnas en garanti föratt upphandlingen procedurmässigt går till på sainma sätt oavsett i vilket landupphandlingen görs. Såluncfe gäller enligt procedurdirektiven att endast vissa i direktiven angivna upphandlingsförferanden får Förraodligen iavsikt att inte lärana för stort utryrarae för en Prop. 1992/93:88olikformig tillämpning mellan raedlemsländeraa är utrymmet för val avupphandlingsförfarande, angivet på ett raycket detoljerat sätt. De olikaförfarandena sora anbefalls skiljer sig i vissa delar från de som hittillstillämpats i . Enväsentlig skillnad ligger också i att regelverket föreskriver en annonsering,vilket medför ett krav på att annonseraa från skall skrivas på något avde officiella EG-språken. Vidarebör nämnas att rättsmedelsdirektiven leder till att det även i måsteöppnas möjlighet för överprövning och eventuellt skadestånd vid felaktigaupphandlingar. Deninom tillsätto arbetsgrappen har besfett av företrädare förUtrikes-, Finans-, Närings-, och Civildepartementen, ,, och . Arbetsgrappensuppdrag har varit att lämna förslag till hur den svenska offentligaupphandlingen bör regleras för att raotsvara de regler sora kommer att gällainom EES. Uppdraget innebar att grappen skulle föreslå en raetod förinförlivande i svensk rätt av vad sora gäller på orarådet inora EG och varsmotsvarighet enligt EES-avtolet skall tillärapas i . Dennaturliga utgångspunkten för arbetet har därför varit de direktiv och dedirektivändringar sora beslutots för upphandling av varor, byggentreprenaderoch för upphandling inom de s.k. försörjningssektoreraa (vatten, energi,transport och telekommunikation). Arbetsgrappen har vidare beaktet det förslagtill direktiv för tjänsteupphandling som sedermera ledde till direktivbeslut iform av det nämnda tjänsteupphandlingsdirektivet (92/50/EEG). Dedirektiv som i förste hand har legat till grand för arbetsgrappens förslag ärde direktiv som förtecknas i EES-avfelets bilaga XVI (prop. 1991/92:170 bU. Arbetsgrappenhar arbetet med utgångspunkt i de direktiv som angetts. Det är fråga omett flertel direktiv och ett flertel ändringar av direktiven. Arbetsgrappensförslag innebär att de olika direktivens regler sammanförs i en förfettning.Förslaget innebär därmed ett redaktionellt avsteg från den ordning som förnärvarande tillämpas inom EG. För egen del sfeller jag mig bakom aibetsgrappensförslag till förfettningsutform-ning, eftersom det innebär en mera pedagogiskpresenfetion av regelsystemet och därmed en raindre svårtillgängligregelmängd. EES-avtelets regler, som grandar sig på EG-regler, bör få en sånära motsvarighet i svensk rätt som möjligt. I annat fall finns det enligt minmening en risk för att den svenska upphandlingen skulle ske efter i viss meningannorlunda och kanske t.o.m. hårdare regler än som gäller i de övrigaavtelsländeraa. Det nu sagda för även medsig att behovet av den interaationella bevakning sora alltid görs ytterligareaccentueras i den nya situation sora EES-avtelet iimebär. Som jag nu angettutgör ett interaationellt regelverk granden för det svenska regelverket. Avdetto skäl är det angeläget att förändringar i det grandläggande regelverketoch interaationella tolkningar av dette regelverk får genomslag i det svenskaregelverket så snart det låter sig göras. I denna del har den nämnd jag kommeratt föreslå ett särskilt ansvar. Som jag tidigare nämndefer sikte på att utsatte encfest den större upphandlingen förkonkurrens ra.ra. och därmed skapa föratsättningar för en mellan-nationellupphandling. Vad sora är större upphandling avgörs av s.k. tröskelvärden, dvs.vissa värden uttryckfe i ecu, som utgör föratsättningen för att det"interaationella" regelverket skall tillämpas. Arbetsgrappens förslagomfetfer dock inte encfest den del av upphandlingen sora värdemässigt liggeröver tröskelvärdena. För upphandling under dessa värden innebär arbetsgrappens förslagatt en(fest vissa besfemmelser i förfettningsförslaget skall tillärapas. Jagdelar den bedömningen och återkommer senare även till den frågan. 2 Allmän motivering 2.1 Regelverkets utformning Mittförslag: EES-avtolets regelverk transformeras till svensk rätt genom en lag,som skall gälla för offentlig upphandling som görs av sfetiiga och kommunalaorgan, av vissa sfetiiga och kommunala bolag och andra associationer liksoraav vissa förefeg sora bedriver verksarahet med stöd av särskilt tillstånd frånen behörig myndighet. Arbetsgruppensförslag: Överenssferaraer raed raitt. Remissinstanserna:Saratliga remissinstanser tillstyrker förslaget i stort. En hel delreraissinstanser.framför dock invändningar beträffande lagens definition av vadsora är upphandlande enhet. Några remissinstenser har vidare efterlyst s.k.enhetslistor sora innehåller en förteckning av de förefeg och enheter soraskall tillärapa lagens besferaraelser. Skälen för mitt förslag:EES-rättsakteraa innehåller regler för hela den offentlighetsanknutnaupphandlingsraarknaden, dvs. inte encfest för sfetiiga rayndigheter utan ävenhela den kommunala verksamheten och i vissa delar även verksamhet som kanbedrivas av privafe förefeg. Redan av detfe skäl bör regleraa till övervägandedel ges lagform. Däratöver tillkommer den fördel som det innebär att i enförfattning hålla samraan besfemmelsema om upphandling. Lagrådethar påpekat att den valda lagstiftningstekniken avviker från Prop. 1992/93:88nonnal svensk lagstiftningsteknik med hänsyn till lagens omfettning ochdeteljeringsnivå. Som Lagrådet eniellertid också anfört synes det inte vara enbättre metod att använda en ramlag sora grund för förordningar, instraktionerel.dyl. Direktiven berör områden där någon delegering av normgivningsraakteninte kan göras mer än i en begränsad utsträckning. Huvuddelen av direktivensregler måste därför, även om de är mycket deteljerade, sfe i lag. Vadgäller enhetsomfattningen vill jag anföra att jag i princip delar den remisskritiksora avser utformningen av arbetsgrappens defimtion av vilka enheter som skalltillämpa lagen. Jag återkommer till den frägan i författningskommenfereraa.Redan nu vill jag dock säga att det inte är lämpligt att frångå EG:s direktiv ialltför hög grad just i detfe centrala hänseende. Syftet bakom direktivensnoggranna angivelse av de rekvisit sora skall vara uppfyllda för att en vissenhet skall tillärapa direktiven är att ringa in den krets sora på ett ellerannat sätt har ett offentligrättsligt drag, antingen på grand av ägande' ellerpå grand av sin speciella verksamhet. Avgränsningenav den krets upphandlande organ sora lagen skall tillärapas på ger upphov tillsvårigheter vad gäller andra enheter än rayndigheter och affärsverk. Allasfetiiga och kommunala bolag bör enligt grandtexteraa inte omfattas utanend[ast de sora bedriver verksarahet i det allmännas intresse. Av detfe följeratt de bolag ra.m. som frärast avses är de bolag vars verksarahet i och för siglika gäraa hade kunnat bedrivas i rayndighetens eller affärsverkets förra.Genora den ytterligare kvalifikationen att dessa enheter inte heller får haindustriell eller kommersiell karakfer undanfes just sådana offentligägda bolagsora fraraförallt sfeten kan inneha av helt affårsraässiga skäl, eller privateförefeg sora på grund av en ekonoraisk eller annan krissituation under enendast begränsad tid övertagits av steten och cfer avsikten är att bolagetskall återgå till den privafe sektora. Detferesonemang stöder jag på den omständigheten att syftet med direktiven är attåsfedkomma att den offentliga sektoras upphandling utsätts för marknadensvillkor och alltså kan ske på ett affärsmässigt sätt. Om däremot förefegen ifråga är utsatfe för konkurrens och bedriver sin verksamhet på helt affärsmässigavillkor föreligger i en mening redan föratsättningar för en affärsmässigupphandling. I en sådan situation finns det inte någon särskild anledning attvia regler föreskriva hur upphandlingen skall gå till. Motsvaranderesonemang kan föras vad gäller förefeg som bedriver verksamhet som föratsätter vissa myndighetstillstånd. Ett tillståndskrav brakar föra med sig att förefeget i fråga har en särsfellning på sin marknad och därför teoretiskt sett kan sägas vara i den sfellningen att. . r verksaniheteninte behöver vara helt affärsmässig. Låt yara att raånga förefeg av dennakategori rent faktiskt upphandlar affä.rsmässigt. Om däremot det tiUstånd detär fråga ora ges till alla som söker tillstånd kan det sägas att den marknadsom förefeget arbefer på inte är skydcfed i Direktiven föreskriver också undantog i vissa sådana situationer. Direktivenföratsätter alltså att den offentiig verksamheten är av den karakferen att den inte behöver bedrivas i konkurrens på affersmässiga villkor, dvs. att den är utrasfed med ett offentligt skyd(lsnät sora tillåter att den inte bedrivs på ett affärsmässigt sätt. Om däreraot företoget i fråga kan upphöra, läggas necl eller på annat sätt. försvinna från marknaden ora det uppvisar dåligt resultot existerar inte ett sådant skyddsnät och då finns det inte heller någon anledning att via ett regelsystem tvinga ut dem i en konkurrensutsatt situation soni de redan befinner sig i. , , . Vadjag nu i korthet anfört innebär att det förhällandet att det allmänna ägerföretoget inte ensamt spelar någon avgörande .roll., Man får väga in ibedömiungen även den verksamhet sora företoget i fråga bedriver. Om detoffentliga ägandet inte medför att företoget har en inriktning.eller enverksamhet som innebär att företoget tillhör någon i viss mening skyddad del avförvärvsverksamheten skall det inte tillämpa lagen. Påsamma sätt som inora EG kan det finnas skäl att ge ut s.k. enhetslistor, dvs.listor sora förtecknar de rayndigheter, företog ra.m. sora orafattos av lagenora offentlig upphandling och sora alltså skall följa lagens besfemmelser. Föratt sådana listor verkligen skall kunna fullgöra någon praktisk funktion bör devara så orafattande och aktuella att de utgör en fullständigbild av hur de inora landet existerande förefegen skall bedöraas i förhållandetill lagen om offentlig upphandling. Det torde emellertid inte vara raöjligtatt någonsin uppnå en sådan kvalitet på listoraa att man med stöd av dessaskulle kunna undvara en definitionsbesfemmelse i lagen. Det bör alltså intekoraraa i fråga att listoraa får karakfer av norragivning. De listor sora kanövervägas bör lämpligen vara av endast exemplifierande karakfer. Sådana listorbör vid behov kunna ges sedan det nya systemet tillämpats . Enligt minmening bör listoraa kunna ges ut av den nya jag koraraer att föreslå inrättod. 2.2 Upphandling under tröskelvärdena Mittförslag: Lagen om offentlig upphandling skall gälla för upphandling såväl översora under tröskelvärdena. För upphandling under tröskelvärdena skall endastvissa regler i lagen vara tillämpliga. Arbetsgruppensförslag: Överenssferaraer med mitt. Remissinstanserna:Majoriteten av reraissinstanseraa tillstyrker att lagen görs tillämplig ävenför upphandling under tröskelvärdena, men att i så fall regleraa för sådanupphandling inskränks till ett minimum. , ,, Byggentreprenörerna m.fl. remissinsfenser tillstyrker såluncfe attupphandlingslagens regler tillämpas över helafältet. En övervägande del av de remissinstanser som yttrat sig i ämnet anseratt 1 kap. 4 § i arbetsgrappens lagförslag bör göras generellt tillämplig. Skälen för mitt förslag:Den upphandling som understiger de tröskelvärden som anges i lagen är totoltsett en raycket viktig del av upphandlingen, även ora varje enskildupphandling inte uppgår till ett betydande belopp. Med hänsyn härtill och tillatt det ligger ett betydande egenvärde i förhållandet att all upphandlinghanteras i en och sararaa författning bör lagen omfetto all upphandling,oavsett värde. Gällande regelverkomfettor all offentlig upphandling oavsett dess beloppsmässiga värde. Det finnsemellertid inte någon anledning att detolj reglera den mindre upphandlingen isamma utsträckning som kommer att gälla på grand av EES-avtolet för denstörre upphandlingen. Det bör vara en tillräcklig reglering att endast vissaangivna besfemmelser skall gälla för upphandling under tröskelvärdena. Dennalösning innebär inte någon annan ändring av vad som gäller under tröskelvärdenai dag än att den upphandlingen kan bli föremål för domstolsprövning. Jagåterkommer senare till frågan ora överprövning ra.ra. De ratiner som i dagtillämpas med stöd av nämncfe förordning och reglementen koramer i alltväsentligt att kunna tillärapas även i fortsättningen. Vidare kommer lagensbesfemmelser inte att hindra att förfarandena under tröskelvärdena, antingende bygger på föreskrifter, rekommendationer eller allmänna råd utvecklas ochblir föremål för förändringar när behov därtill uppkommer så längeföreskriftema m.ra. ger uttryck för hur huvudregeln i I kap. 4 § bör iakttosför den mindre upphandlingen. I sisto hand blir det också en fråga för domstolspraxisatt ange gränsema för besfemmelsens tillämpning. Vad gäller kretsen avupphandlande enheter under tröskelvärdena har arbetsgrappen ansett att man börbibehålla den mindre krets som i cfeg omfattos av upphandlingsregleraa. Det harinte legat i arbetsgrappens uppdrag att föreslå en utvidgning av kretsen idenna del. Frågan har därför inte beretts i detto lagstiftningsärende. Jaganser dock att det vore rimligt att kretsen av upphandlande enheter i framtidenär densamma såväl över som under tröskelvärdena. Frågan behöver ytterligareutredas och beredas. Jag lägger därför nu inte fram något förslag i den delen. Mittförslag: för offentlig upphandling skall inrättas. Nämnden skall knytosadministrativt till . Den hittillsvarande Delegationen föroffentlig upphandling skall upphöra. Arbetsgruppensförslag: Överenssfemmer med mitt. Remissinstanserna: Samtliga remissinstansersom yttrat sig i frågan tillstyrker att det skall finnas ett särskilt organ för utgivandet av Några reraissinstanser, särskilt från den Prop. kommunala sidan, anserdock att den föreslagna nämnden inte bör ägna sig åt styraing avupphandlingen under tröskelvärdena, eftersom man anser att den fråganprimärt är en fråga för varje enskild koramun. menar att det finns riskför att en generell föreskriftsrätt innebär att den Frånleverantörshåll har önskemål framförts om represenfetion i nämnden. Skälenför mitt förslag: Arbetsgrappen har i båda sina promemorior diskuterat fråganom tillsyn av området och behovet av föreskrifter. I den försto promeraorianföreslog arbetsgrappen att en ny myndighet borde inrättos, men man diskuteradeinte i detolj vad dess verksarahet skulle besfe i. Förslaget tillstyrktes av deflesto reraissinstanseraa. 1 den följande proraemorian togs frågan upp på nyttoch preciserades diskussionen något i den meningen att grappen nu föreslogatt den nya myndigheten skulle knytos till sorakanslirayndighet. 1denna del gör jag följande bedömning. Vi sfer nu inför en omläggning av dethittillsvarande upphandlingssystemet. Omläggningen innebär att regelraängdenutökas mycket markant. Regleraa är under kontinuerlig utveckling ochförändring. Det kommer att åligga en större krets av upphandlare än hittillsatt tillämpa nya regler. Behovet av stöd och hjälp särskilt i inledningsskedetav omläggningen kan bedömas bli mycket stort. Behovet av en särskild myndighetför bevakning av upphandlingsområdet och för tillsyn av att upphandlingslagensregler följs och kan följas är cferför mycket stort. En ny myndighet, ennärand, bör alltså inrätfes.