prop · GG0376 · 1992-12-31 00:00:00 — Genom attkravet i den sistnämnda undantagsregeln satts så lågt som "särskildaskäl" innebär förslaget, enligt min mening, att regeringen får en nära nogfullständig frihet att välja mdlan beredskapsgraderna. Det är då enligt minmening lämpligare att uttryckligen ge regeringen frihet att, inom den givna raraen,besluta om vilken grad av höjd beredskap som skall tillgripas. De vidagränserna för regeringens handlande motiveras av de mycket speciellasituationer i vilka besluten skall fattas. Det torde vara omöjligt att i förvägtänka sig in i den mångfald av olika situationer som kan råda när beslut omhöjd beredskap skall fattas. För att ytterligare geregeringen möjlighet att på ett smidigt sätt anpassa beredskapshöjningar till den situation som råder när beslutet skall fattas bör det vara möjligt att besluta om beredskapshöjning för endast viss del av landet eller för endast en viss verksamhet. I lagen omberedskapstillstånd finns i 2 § en bestämmelse om under vilka förutsättningarberedskapslarm får ges. Att ge beredskapslarm är en synnerligen ingripandeåtgärd som får vittgående konsekvenser för samhället. Det är emellertid enligtmin mening lämpligt att det anförtros regeringen att i ett sammanhang reglerahur beslut om beredskapshöjning skall kungöras i olika situationer. Jag hardärför stannat för att inte i den nya lagen föreslå några bestämmelser omberedskapslarm utan låta det ankomma på regeringen att föreskriva hur beslut orahöjd beredskap skall tillkännages. Mot bakgrund av att treremissinstanser har ansett att t.ex. myndigheter bör i ett tidigt läge kunnahöja sin beredskap utan särskUt regeringsbeslut förtjänar det att påpekas attmyndigheter, kommuner m.fl. har möjlighet att, inom de ramar som bestämts förden fredsmässiga verksamheten, höja sin beredskap även om beslut om höjdberedskap inte fattats av regeringen. Höjningen kan exempelvis innebära översynav planer, övningar och anpassning av den löpande verksamheten. I lagrädsremissen föreslogjag ett bemyndigande för regeringen att meddela kommunerna, landstingen och dekyrkliga kommunerna de föreskrifter som behövs för ledningen och samordningeninom totalförsvarets civila del under höjd beredskap. Jag föreslog också attdetsamma skulle gälla de enskilda organisationer och företag som är skyldigaatt fortsätta sin verksamhet i krig. Bemyndigandet stödde sig på 8 kap. 7 §punkten 1 regeringsfomien. Lagrådet har emellertid ansett detta bemyndigandevara alltför vitt för att rymmas under den angivna bestämmelsen iregeringsformen. Lagrådet har i stället föreslagit en bestämmelse som merdetaljerat anger vilka skyldigheter som åligger kommuner, landsting ochkyrkliga kommuner samt enskilda organisationer och företag. Lagrådets förslaggör det möjligt för regeringen att meddela verkställighetsföreskrifter tillbestämmelsen. Jag godtar Lagrådets uppfattning och föreslär att den aktuellabestämmelsen utformas pä det sätt Lagrådet föreslagit. 4.3 Beredskapsgrader och beredskapsbegrepp Mitt förslag:De nuvarande beredskapsgraderna ersätts av endast två niväer, skärpt beredskapoch högsta beredskap. Flertalet av de bered-skapsterraer sora nu finns i lagstUtningenutmönstras och ersätts av de nya uttrycken skärpt beredskap och högstaberedskap eller det samlande uttrycket höjd beredskap. Utredningens förslag:Utredningen har föreslagit att beredskapsgraderna "skärpt beredskap"och "högsta beredskap" får ersätta de nuvarande tre beredskapsgradernaoch att dessa uttryck får ersätta alla de beredskapstermer som finns . Remissinstanserna:Remissinstanserna har i huvudsak tiUstyrkt förslaget eller lämnat det utanerinran. Överbefälhavaren anser dock att begreppen skärpt beredskap och högstaberedskap i tydlighetens intresse bör kompletteras så att de kan hänföras tilltotalförsvaret och föreslår "skärpt totalför- svarsberedskap"respektive "högsta totalförsvarsberedskap" alternativt Prop.1992/93:76 "försvarsberedskap". delar uppfattningenoch föreslår som exempel "skärpt totalförsvarsberedskap" eller"skärpt beredskap inom totalförsvaret". Överbefälhavaren delarutredningens uppfattning att uttrycken skärpt beredskap och högsta beredskapkan ersätta nuvarande beredskapsbegrepp i flertalet övriga lagar ochförordningar; dock finns särskilda skäl för fortsatt användning av uttryckethemvärnsberedskap, bl.a. på grund av att hemvärnsberedskap kan beordras äveninnan beslut om skärpt beredskap fattats. Skälenför mitt förslag: finns det tre beredskapsgrader (I, II ochIII), där beredskapsgrad I är den högsta. För varje beredskapsgrad anges iförordningar att vissa ätgärder skall vidtas. Beredskapsgrad I innebär därvidatt fullständig krigsorganisering skall ske. Vid ett beslut om beredskapstillståndskall lägsta beredskapsgrad intas. Regeringen kan dock för en viss verksamheteller ett visst geografiskt område besluta om högre beredskapsgrad. Iförordningen (1977:55) om vissa statliga myndigheters beredskap m.m. finnsredovisade ett antal åtgärder som skall vidtas före ett beredskapstillständoch vid de olika beredskapsgraderna. Härutöver vidtas i skilda sammanhangolika beredskapshöjande åtgärder i samhället som inte behöver vara koppladetill dessa begrepp. Pä försörjningsområdet gäller detta t.ex. lageruppbyggnadeninom näringslivet. Degällande bestämmelserna bildar ett svåröverskådligt regelsystem. Dessutora hardet visat sig att det kan vara svårt att veta vilken beredskapsgrad som ärhögst respektive lägst utan att studera författningarna. I ett akut läge är detnödvändigt att inte bara myndighetema utan också allmänheten känner tUl vad detbetyder att vissa beredskapshöjningar har vidtagits. Ocksånär det gäller själva beredskapsbegreppet används många olika uttryck. Exempelpä sådana är hemvärnsberedskap för hemvärnet, civilförsvarsberedskap förcivilförsvaret och sjukvärdsberedskap för den civila hälso- och sjukvården.Detta är uttryck som måhända kan användas i dagligt tal men när de sedankopplas till beredskapsgrader uppstår stora svårigheter för allmänheten attförstå vad den vidtagna beredskapshöjningen betyder. Jagföreslår därför att beredskapsgraderna och de olika beredskapstermerna iberedskapsförfattningarna, med nägot undantag, tas bort och att det i ställetinförs endast tvä nivåer av höjd beredskap, nämligen skärpt beredskap ochhögsta beredskap. Beredskapstermerna blir därmed mer enhetliga. Som ettsamlingsbegrepp för både skärpt och högsta beredskap bör uttrycket höjdberedskap användas. Valet mellan skärpt och högsta beredskap överlämnas, somjag anfört förut (avsnitt 4.2), åt regeringen. Nägra remissinstanser harföreslagit att de nya beredskapstermerna skall kompletteras med orden "totalförsvar" eller "försvar" tillexempelvis "skärpt totalförsvarsberedskap" eller "skärpt försvarsberedskap".Risken för att de föreslagna beredskapstermerna skall missförstås är enligt min me ning inte så stor att den motiverar användningen av en sä tung och otymplig term som totalförsvarsberedskap. 1 det avseendet har termen försvarsbered skap klara fördelar men man måste där befara att tanken förs till enbart det militära försvaret. Jag har därför stannat för att föreslå att termerna skärpt 43 beredskap och högstaberedskap eller, som samlingsterm, höjd beredskap används. Dessabegrepp kan också användas i beredskapslagstiftningen i övrigt. Ord som"civilförsvarsberedskap" och "hälso- och sjukvärdsberedskap"kan därmed utmönstras. Beträffande uttrycket"hemvärnsberedskap" finns dock, som Överbefälhavaren anfört, särskUdaskäl att behålla det som ett särskilt beredskapsbegrepp. Enligt 14 §hemvärnskungörelsen (1970:304) intar hemvärnet hemvärnsberedskap vid beredskapstUlständeller krig eller annars efter särskilt beslut av regeringen. Några andraändringar i denna bestämmelse än sådana som betingas av de nyaberedskapsbegrepp jag nu föreslär är inte avsedda. Hemvärnsberedskap kommerföljaktligen även i fortsättningen att kunna beordras utan att någonberedskapshöjning enligt den föreslagna lagen om höjd beredskap beslutats. Detär därför lämpligt att uttrycket får leva kvar som beredskapsbegrepp förhemvärnet. Eftersom det endast berör en bestämd krets personer, torde det intebehöva befaras att uttrycket skall förvirra begreppen när det gäller deföreslagna beredskapsnivåerna. 4.4 Konsekvenser för fullmaktslagstiftningen i övrigt Mitt förslag: Iövriga fullmaktslagar görs ändringar i den män det behövs för att skapaenhetlighet vad avser förutsättningarna för att de skall träda i tUlämpning.Motsvarande ändringar görs i nägot fall i de bemyndiganden som regeringen ivissa lagar fått att föreskriva undantag från lagens bestämmelser. Utredningens förslag:Utredningen har föreslagit att samtliga fullmaktslagar ändras så att dekopplas till den nya lagen om beredskapshöjningar genom att begreppen skärptoch högsta beredskap används för att beskriva när lagarna kan tillämpas samtatt de ändras sä att de automatiskt träder i tilllämpning när högsta beredskapråder. Vidare har föreslagits att regeringen ges möjlighet att besluta attfullmaktslagarna skall tillämpas när fömtsättningar för beslut om skärptberedskap föreligger. Endast i sistnämnda fall bör det, enligt utredningen,krävas att beslutet underställs . Utredningen har ocksä föreslagitatt ändring görs i de lagar där regeringen givits bemyndigande att, när riketär i krig eller krigsfara etc, föreskriva undantag frän lagen eller meddelaföreskrifter som avviker från lagen. Regeringen ges, enligt förslaget, därmöjlighet att föreskriva undantag från lagen vid skärpt och högsta beredskap. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser har tillstyrkt utredningens förslag eller lämnat detutan erinran. Skälen lör mitt förslag: Iavsnitt 2.1 har jag närmare redogjort för det grandlagsstöd som finns förfullmaktslagarna och för deras konstruktion. En ordning som innebär attfullmaktslagarna automatiskt sätts i tillämpning om landet kommer i krig ärnödvändig för att garantera att totalförsvaret kan träda i funktion vid ettkrigsutbrott även om regeringen av någon anledninginte kan fatta beslut eller inte nå ut med beslutet till alla berörda. Prop.1992/93:76 Dessa skäl har emellertid inte samma bärighet när det är fråga omkrigsfara eller utomordentliga förhållanden pä grund av krig utomlands eller pågrund av krig eller krigsfara som befunnit sig i. I dessa situationer kanregeringen fungera normalt och det kan inte anses vara någon mer betydande omgångför regeringen att besluta om tillämpning av fullmaktslagarna somman beslutar om beredskapshöjning. Någon ändring i skyldigheten att underställariksdagen ett beslut om att fullmaktslagar skall tillämpas bör enligt minmening inte göras. Kriteriernaför att fullmaktslagarna skall kunna sättas i tUlämpning bör vara desamma somjag föreslär skall gälla för när höjd beredskap skall kunna inträda. Ändringbör göras i de fullraaktslagar - framför allt sådana som härrör från tidenföre den nuvarande regeringsformens ikraftträdande - där kriterierna för attde skall sättas i tillämpning, utan sakliga skäl, är mer inskränkta än de jagföreslår skall gälla för höjd beredskap. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom Försvarsdepartementet upprättatsförslag till 1. lag om höjd beredskap, 2. lag om ändring i värnpliktslagen (1941:967), 3. lag om ändring i lagen (1966:413) om vapenfri tjänst, 4. lag om ändring i civilförsvarslagen (1960:74), 5. lag om ändring i lagen (1964:63) om beredskap, 6. lag om ändring i lagen (1981:1216) om kyrklig beredskap, 7. lag om ändring i räddningstjänstlagen (1986:1102), 8. lag om ändring i lagen (1939:299) om förbud i vissa fall raotöverlåtelse eller upplåtelse av fartyg m.m., 9. lag om ändring i lagen (1940:176) med vissa bestämmelser om fraktfart medsvenska fartyg, 10. lag om ändring i lagen (1957:684) om betalningsväsendet under krigsförhållanden, 11. lag om ändring i lagen (1957:686) om taxeringsväsendet under krigs-förhållandenm.m., 12. lag om ändring i lagen (1959:73) med vissa bestämmelser om inländsk försäkringsrörelsevid krig m.m., 13. lag om ändring i lagen (1959:74) med vissa bestäraraelser om utländsk försäkringsrörelsehär i riket vid krig m.m., 14. lag om ändring i allmänna tjänstepliktslagen (1959:83), 15. lag om ändring i lagen (1960:22) om statlig krigsförsäkring, 16. lag om ändring i lagen (1962:627) om vissa åtgärder för utnyttjande avvattenkraft vid krig m.m., 17. lag om ändring i krigshandelslagen (1964:19), 18. lag om ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning, 19. lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), 20. lag om ändring i hälsoskyddslagen (1982:1080), 45 10. lag om ändring i lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i , Prop.1992/93:76 11. lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125), 12. lag om ändring i patientjournallagen (1985:562), 13. lag om upphävande av lagen (1939:174) om tillverkning, införsel och försäljningav gasskyddsmateriel. Beträffandelagförslagen under 16 och 21 har jag samrått med statsrådet . Beträffandelagförslaget under 17 har jag samrätt med statsrådet . Beträffandelagförslagen under 19,20,22 och 23 har jag samrått med statsrådet lagförslagen under 8 och 9 har jag samrätt med chefen förKommunikationsdepartementet. Beträffande lagförslaget under 18 har jag samråttmed chefen för . Beträffande lagförslagen under 10-13 och15 har jag samrätt med statsrådet . Beträffande lagförslaget under 14har jag samrått med chefen för . Beträffandelagförslaget under 6 har jag samrått med chefen för . 6.1 Förslaget till lag om höjd beredskap Iparagrafens/öwra stycke anges sora en allmän förutsättning för att beredskapshöjningenligt denna lag över huvud taget skall få ske att syftet med beredskapshöjningenär att stärka totalförsvaret. Det finns inget utrymme för att med stöd av dessabestämmelser vidta åtgärder vid fredskriser, såsom större naturkatastrofer,oroligheter inom landet eller liknande. Beredskapen kan höjas till skärptberedskap eller högsta beredskap, där det sistnämnda alternativet, som namnetanger, är den högsta beredskapsgraden. I enlighet med vad Lagrådet harföreslagit har första stycket omformulerats så att det klarare framgår attuttrycket "höjd beredskap" är en samlingsterm för begreppen"skärpt beredskap" och "högsta beredskap". Enligtandra stycket råder automatiskt högsta beredskap om koramit i krig.Denna regel utgör en garanti för att ansträngningarna att försvara landet i ettkrigsläge komraer igång även om regeringen av någon anledning hindras att fattabeslut om beredskapshöjning. Innebörden av lagrummet är att varje myndighet,kommun etc. som kan konstatera att befinner sig i krig har att handlasom om beslut om högsta beredskap fattats. Man torde som huvudregel få räknamed att regeringen vid ett krigsutbrott, trots den automatik som regelninnebär, pä något sätt ger till känna att kommit i krig. Detta är någotsom en regional eller lokal statlig myndighet eller en kommun helst inte börbehöva konstatera på egen hand. Regeln är avsedd att utgöra en ytterstagaranti. Tredje stycket innehållerett bemyndigande för regeringen att besluta om beredskapshöjning. Som förutsättning för ett beslut om höjd beredskap an ges att befinner sig i krigsfara eller att det räder sådana utomordent liga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför grän ser eller av att har varit i krig eller krigsfara. som språkligt skiljer sig nägot från 13 kap. 6§regeringsformen, överens- Prop. 1992/93:76 stämmer i sak med innehållet idenna. Med att befinner sig i krigsfara avses att ettfientligt angrepp på landet bedöms vara förestående. Ett sädant konstaterandetorde höra till de svåraste och mest grannlaga beslut en regering kan ha attfatta. Det är inte möjligt att här pä ett meningsfullt sätt exemplifierasituationer då krigsfara kan anses räda. Med utomordentliga förhållanden pä grund av att det ärkrig utanför gränser avses att det svenska samhället drabbas av kraftigapåkän-ningar och störningar på grund av ett krig som vi inte tar dd i. Det kanexempelvis röra sig om att landet får ta emot stora strömmar av flyende elleratt försörjningsläget blir ansträngt på grund av avspärrning. Sädana utomordentliga förhållanden som är föranledda avatt har varit i krig eller krigsfara, som motiverar beslut omberedskapshöjning, kan exempelvis vara att försörjningsläget är ansträngt, attviktiga samhällsfunktioner är utslagna på grund av krigshandlingar eller attdet i landet finns stora skaror av utlänningar som söker skydd här. Som jag utvecklat i avsnitt 4.2 ges regeringen i dennaparagraf uttryckligen frihet att använda sig av endera av de tvåberedskapsgraderna skärpt beredskap och högsta beredskap. Regeringen har givetvis frihet att först besluta om skärptberedskap för att senare höja till högsta beredskap, liksom att sänka frånhögsta beredskap till skärpt beredskap. För att tydligare markera detta hartredje stycket omformulerats i enlighet med Lagrådets förslag. Av 3 § följeratt regeringen är skyldig att upphäva ett beslut om beredskapshöjning närförutsättningarna för en sådan inte längre föreligger. Högsta beredskap bör användas, förutom vid krig då den juinträder automatiskt, när landet befinner sig i krigsfara, dvs. när risken förett fientligt angrepp bedöms vara överhängande eller i andra situationer däsamhällsfunktionerna utsätts för extrema påfrestningar, exempelvis efter ettkrig där lande! drabbats av omfattande förstörelse till följd avkrigshandlingar. Vilka åtgärder sora skall vidtas vid beredskapshöjningframgår av andra lagar t.ex. civilförsvarslagen, lagen om beredskapoch lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheternaoch domstolarna under krig eller krigsfara m.m., av förordningar som regeringenbeslutat samt av kommande tillämpningsföreskrifter till den föreslagna lagenom höjd beredskap. I lagen omberedskapstillstånd finns en bestäraraelse som anger att i första hand civilbefälhavaren och i andra hand inom sitt respektive omräde får besluta om beredskapstillstånd, om det inleds stridshandlingar mot svenskt territoriura och om förbindelserna raed riksstyrelsen inte kan upprätthållas. Enligt förarbetena till lagen om beredskapstillstånd (prop. 1960:123 s. 14) motiverades bestämmelsen av att man önskade ange under vilka förutsättningar civilbefälhavaren respektive fick ge be redskapslarm. Bestämmelser om när beredskapslarm får ges finns intagna i lagen om beredskapstillstånd. I mitt förslag ges regeringen, vilket fraragår av 4§, bemyndigande att föreskriva hur beslut om beredskapshöjning skall tillkännages. Det saknas därför behov av regler om möjlighet för civilbefäl- 47 havarenrespektive att besluta om högsta beredskap om det in- Prop.1992/93:76 leds stridshandlingar mot . Redan av 1 § andra stycket följerju att högsta beredskap då råder. I paragrafen ges regeringen möjlighet att höja beredskapenendast för en viss del av landet och/eUer en viss verksamhet. En sådandifferentiering kan exerapelvis bli aktuell om ett krig mellan näraliggandestater förorsakar stora strömmar av flyende till de närmast liggande delarna avSverige. Ett annat exempel kan vara att man efter ett krig där varitindraget finner att det råder utomordentliga förhållanden endast i vissa delarav landet som skadats särskilt svårt av krigshandlingar. Av denna reglering följer också att regeringen, om mantidigare beslutat om skärpt beredskap, kan höja beredskapen till högstaberedskap för endast viss del av landet eller viss verksamhet. 1 paragrafen föreskrivs att regeringen, när sådanaförhållanden sora anges i 1 § andra och tredje styckena inte längre råder,skall besluta att höjd beredskap inte längre skall gälla. Som Lagrådet påpekatär regeringen enligt denna bestämmelse skyldig att häva ett beslut om höjdberedskap för ett visst område eller en viss verksarahet endast ora beslutet omberedskapshöjning begränsats till området eller verksamheten. När det gäller regeringens möjligheter att sänkaberedskapen från högsta beredskap till skärpt beredskap hänvisar jag till vadjag sagt i anslutning till 1§. Som jag anfört under avsnitt 4.2 ankommer det påregeringen att föreskriva hur beslut om beredskapshöjning skall tillkännages. Denna paragraf har - som fömt nämnts - utformats ienlighet med Lagrådets förslag. I första stycket anges vilka ätgärder kommunerna,landstingen och de kyrkliga kommunerna skall vidta vid höjd beredskap.Bestämmelserna avser framför allt ätgärder i fråga om den kommunalaförvaltningens verksamhet under höjd beredskap. Sora jag nämnde under 1 § finnsdet i andra författningar till en del reglerat vilka övriga ätgärder som skallvidtas vid höjd beredskap. Bestämmelsen har närmast sin motsvarighet i 4§ iden nuvarande lagen. I andra stycket finns motsvarande regler om vilka åtgärdersådana enskilda organisationer och företag som enligt överenskommelse eller påannan gmnd är skyldiga att fortsätta sin verksamhet i krig, t.ex.K-företag, skall 48 vidta vid höjd beredskap. ITredje stycket innehåller en upplysning om att det även i andra författ- Prop.1992/93:76 ningar finns bestämmelser om vilka ätgärder som skall vidtas vidhöjd beredskap. 6.2 Förslaget till ändring i värnpliktslagen (1941:967) Ordet"krigsberedskapen" i olika böjningsformer byts i värnpliktslagen ut motdet modernare "försvarsberedskapen" i motsvarande form. Härmed avsesingen ändring i sak. Ändringenär endast av språklig karaktär. Bestämmelsen ger, liksom i dess nuvarandelydelse, regeringen möjlighet att kalla in värnpliktiga till beredskapsövningredan innan beslut om höjd beredskap fattas. 28 § 1 mom. Paragrafensförsta stycke kopplas till lagen om höjd beredskap pä sä sätt att skyldighetatt fullgöra krigstjänstgöring endast föreligger när det råder höjd beredskap.Tjänstgöringsskyldigheten enligt denna paragraf är inte tidsbegränsad utan gäUerså länge höjd beredskap råder. Iandra stycket klargörs att det är regeringen som beslutar om inkallelser enligtförsta stycket, liksom att regeringen beslutar när krigstjänstgöring skall upphöra. nuvarande bestämmelsen föreskrivs att - om inte alla värnpliktiga inkallatsoch det krävs att värnpliktiga tjänstgör - de inkallade ommöjligt skall avlösas efter lämplig tidsrymd. Någon motsvarande bestämmelsehar inte tagits in i lagförslaget, eftersom det mäste anses självklart attavlösning sker när det är möjligt. 6.3 Förslaget till ändring i lagen (1966:413) omvapenfri tjänst Ändringeninnebär att den strängare straffskalan i andra stycket blir tillämplig närhöjd beredskap räder. Genom att höjd beredskap kan beslutas redan närutomordentliga förhållanden råder pä grund av krig utanför gränserinnebär ändringen en vidgning av tUlämpningsområdet i jämförelse med dennuvarande bestämmelsen, vilken - som lägst - förutsätter beredskapstillstånd. BeredskapstUlständkan inträda först vid krigsfara. Genom ändringen kommer tillämpningsområdet attbättre stämma överens med vad som gäller för krigsmän och civilförsvarspliktigasom inte är krigsmän. Det bör understrykas att det endast är maximistraffet somhöjs när höjd beredskap inträder. 4 1992/93. Ändringeninnebär att vissa benämningar anpassas till den nya kommunallagen (1991:900) och till församlingslagen (1988:180). 6.4 Förslaget till lag om upphävande av lagen(1939:174) om tillverkning, införsel och försäljning av gasskyddsmateriel Lagenom tillverkning, införsel och försäljning av gasskyddsmateriel tillkom omedelbartföre det . Någon försäljning till allmänheten av gasskyddsmaterielför personligt bruk är knappast aktuell i dagens läge. Nägot behov av kontrollav sädan materiel föreligger därför inte. Materiel som skall installeras iskyddsrum behöver alltjämt kontrolleras. har eraellertidmöjlighet att utfärda föreskrifter om sådan kontroll med stöd av bestämmelsernai 30 § civilförsvarslagen och 14 § skyddsrumsförordningen (1979:90). Denföråldrade lagen om tillverkning, införsel och försäljning av gasskyddsmaterielkan därför avskaffas. Den omständigheten att i dettasammanhang måste utfärda nya föreskrifter motiverar att lagen upphävs först vidutgången av . 6.5 Övriga förslag till ändringar Övrigaändringsförslag är i huvudsak av tre slag.