prop · GG0375 · 1992-12-31 00:00:00 — Reglema för våld och pornografi, som särskilt namnes,är oftast starkt kopplade till alkoholförtäring eller narkotikabruk. Barns ochungdomars beteenden återspeglar de vuxna i egenskap av förebilder i dessaavseenden, vilket bör betonas i en lagstiftning sora rent aUraänt bör varasttikt och restriktiv. tUlgodoser 14 § i förslaget till satellitiag de allraännaföreskrifter som finns i konventionen, artikel 7 och direktivet, artikel 22.Utredningen anger dock inte på vilket sätt konventionens bestämmelse om ansvarför att nyhetsrapporteringen skall vara saklig och fräraja den fria opinionsbildningentillgodoses genom lagförslaget. Radionäranden anser eraellertid attföreskriften om hän,syn till televisionens särskilda genomslagskraft samt dessbetydelse för den fria åsiktsbildningen torde inrymma ett sådanl åliggande. Konsumentverketsamt frikyrkoråd m.fl. anser eraellertid i sina respektive yttrandenatt det är tveksamt ora de allraänt hållna stadganden i radiolagen som åberopasav radiolagsutredningen är tiUräckliga för att hindra missbmk avyttrandefriheten i sändningar sora ansvarar för. Enligt bäggeyttrandena är en raer specifik reglering av dessa frågor i den radiorättsligalagstiftningen nödvändig. Enligt frikyrkorådet ra.fi. bör 14 § formuleras oraså att det tydligt framgår att svenska myndigheter kan ingripa för att hindraatt satellitsändningar under svensk jurisdiktion förmedlar ett sådant innehållsora brännmärks av konventionen och direktivet. m.fl. är dessutomav den meningen att bestäraraelsen bör gälla även sådana sändningar som nårländer sora inte omfattas av reglema i dessa dokuraent Även vid anser sora tidigare nämntsförslagets 14-15 §§ som aUtf"ör fritt i förhållande till direktivetsartikel 22. anser också att regler för att hindra sändningar sominnehåller grova kränkningar av ytttandefrihelen borde fmnas för sändningarsom ansvarar för. Dessa skulle kunna utformas i lUchet med de reglersom finns då det gäller närtadio och kabelsändningar, vilket skulle ge Sverigeeffektiva medel att efterfölja såväl konventionens artikel 7 som direktivetsartikel 22. Marknadsdomstolenanför i enUghet med sin generella synpunkt på de lag- Prop. 1992/93:75 tekniskalösningama att endast om direktivet tas in som en bilaga till lagen Bilaga 3kan 14 § anses tillräcklig i förhållande till direktivets artikel 22. DetsammagäUer enUgt domstolen bestäraraelsema i 15 §, vilka bl.a. handlar om andeleneuropeiska verk. Detta begrepp finns utförligt utrett i direktivets artikel 6.Om direktivet tas in som en bilaga bUr det lätt att tillägna sig vad som avsesmed begreppet. Filmnethar i stort sett samraa synpunkt som och föreslår i förstahand att 14 § utformas i enlighet med direktivets artikel 22. Därvid uppnåsenhetiig behandling mellan satellitprogramföretagen inom rara. Omparagrafens nuvarande utformning ändå anses vara att föredra, bör reservationgöras för specialkanaler. Bettäffande bestäraraelsen i 15 § anser Filmnet attdet för de flesta specialkanaler inte är praktiskt genoraförbart att krävaminst 50 procents andel europeiska verk. Filranet ser helst också attutredningens forraulering "där så är praktiskt genoraförbart" användsi själva lagtexten, som översätming av konventionens och direktivels"where practicable". Det vore olyckligt om utgångspunkten i 15 § bliromvänd och ora dessutom uttrycket "särskilda skäl" används.Paragrafen skulle därigenora bli strängare än föriagoma. Det är vidare orimligtatt stiilla samma krav på satelUUcanaler som på t.ex. vadgäller program på svenska språket och med svenska artister och verk av svenskaupphovsmän. Fihnnet föreslår därför i första hand att 15 § andra stycket utgår,i andra hand att det görs klarare hur bestämmelsen skall tolkas. advokatsamfundnoterar att påbuden om prograraverksarahet och programinnehåll inte är understödda av sanktioner, bortsett från regeln om beriktigande. Sarafundets uppfatming är härvidlag att påbud utan sanktioner riskerar att skapa osäkerhet om lagstiftarens avsikter eller allvar, samt attre spekten för lagar i allmänhet kan undergrävas. Vissa av påbuden såsom de formulerats lämpar sig dock inte för sanktioner. Detta gäller tex. programfö retagens skyldighet att ta hänsyn till televisionens betydelse för kulturens ut veckling. Samfundet ifrågasätter emellertid ora ett påbud utan sanktion inne bär an skyldigheten för varje "transraitting party" att efterlevasåväl konven tionen som direktivet verkligen uppfylls. Samfundet anser dock inte att en "vanUg" lag är rätta platsen för sanktioner, utan föreslåryttt-andefrihetsgmnd- lagen (YGL) för dessa avseenden. Om YGL kompletteras enligt ovanstående kan följaktiigen 14 § första stycket första meningen i förslaget tillsatellitiag utgå. Inte heller 14 § andra stycket bedöms av samfundet vara nödvändigt enUgt konventionen eller direktivet och bör därför utgå. Vidare anser samfun det att reglema i 15 § med visst fog kan anses vara inskränkningar i den ytt randefrihet som avses i YGL. I den mån dessa påbud måste stödjas av sank tioner bör därför dessa tas in i YGL. Däremot torde inte 15 § andra stycket vara nödvändigt enligi konventionen eUer direktivet och kan därför utgå. Även är av den meningen all avsaknaden av sanktioner kan medföra vissa problem vid tiUämpningen av 15 §. Nämnden noterar emeller tid att EG-direktivets regler för andel program av europeiskt urspmng re spektive av självständiga producenter skall tUlämpas där det är "praktisktge- , . nomförbart",samt att dessa kvotreglers effekter skall utvärderas av EG Prop. 1992/93:75 senast efter ikrafttt-ädandet Bilaga 3 anser med avseende på kravet i 15 § på viss andel europeiskaprograra, att i överläggningar med EG skall verka för en avvecklmg avdenna typ av programstyming. Förbundet anser det vara principiellt felaktigtatt samhället genom lagar skall bestämma vad satellitsända TV-program skaUinnehålla. Vidare avstyrker förbundet bestämt kravet på viss andel svenskaartister och verk av svenska upphovsmän i saleUitprogram avsedda för Sverige.Detta skulle i sin tur innebära au kravet på pro-grarastatislUc bortfaller. TV5 anför lUcnande synpunkter i sitt yttrande. Nordic raenar attförslaget missgynnar just deras kanal, eftersom de har enprogrammix som inte uppfyller de i 15 § angivna villkoren. Bakgmnden är attkostnaderaa för svenska program samt upphovsrättsliga kostnader är synnerligenhöga. Ekonoraiska begränsningar av detta slag borde enligt Nordic ha beaktatsav utredningen. För övrigt ställer varken konventionen eller direktivet krav påsvenska program, utan endasl på europeisk dora inans, påpekar . TCO,KLYS och Copyswede samt () tillstyrkeremellertid i motsats till de regler sora tagits in i 15 §.SJF anser vidare att det är positivt att det slås fast i lagförslaget beträffandeprograraijänsler avsedda att tas eraot i att program på svenska språketsamt program med svenska artister och verk av svenska upphovsmän skaförekoraraa i betydande omfatming. Dock anser såväl TCO, KLYS och Copyswedesora SJF au innebörden av begreppet "betydande omfattning" börpreciseras. KLYS och Copyswede anser vidare att reglerna bör förses med någonform av sanktion för all bestämmelseraas efterlevnad skall kunna garanteras. 4.4 Beriktigande/genmäle Artikel23 i direktivet cx;h artikel 8 i konventionen behandlar rätten tiU beriktigande.Innebörden är att varje land skall se till att alla fysiska eller juridiskapersoner, oberoende av nationalitet eller vistelseort, vars legitima inttesse,och särskilt rykte och goda naran, har lidit skada till följd av felaktigapåståenden i ett TV-program, ska ha rätt till beriktigande eller liknandeåtgärd. har utformat bestämmelsen i sateUitiagen så attdet slår prograraföretaget fritt att välja i vilken form det viU ge en rättelseoffentiighet Mot bakgmnd av reglema ora god publicistisk sed torde det inorraalfallet komma att innebära publicering i det egna mediet () delar utredarens bedömning i kommentaren tUl 14§ att det skaU stå programföretaget fritt att välja i viUcen form det vUl ge enrättelse offentiighet för att därmed inte inkräkta på den ansvarige utgivarensensararådighet över prograrainnehållet TU och Svenska joumalistförbundetunderstt7ker emellertid att för att oklarheter skall undvikas bör det koraraatiU uttryck i specialmotiveringen att det här endast är fråga om just beriktiganden, dvsrättelser av felaktiga uppgifter, och inte Prop. 1992/93:75 genmälen istörsta allmänhet. påpekar i sitt yttrande att Bilaga 3den av utredningen föreslagna 14 § inte är lika utförlig sora dessmotsvarighet i direktivets artikel 23, och föreslår därför att direktivtextenkan tas in i lagen sora en bUaga. bör reglema om beriktigande behandlas i en särskUd bestämmelse ochi högre grad utformas i anknytning till textema i konventionens artUcel 8respektive direktivets artikel 23. Bestämmelsema om beriktigande bör ienlighet med direktivets artikel 23.3 också förenas med särskilda förfaranderegler.Av dessa bör framgå att en framställan skall riktas till satellitprogramföretagetinom , lämpligen , från det att sändningen ägde mm, samtatt den som är missnöjd raed satellilprograraföretagets beslut kan vända sigtill tillsynsrayndigheten. Vidare bör det framgå att programföretaget i dessafall har en skyldighet att behålla en insjjelning av det berörda programraet sålång tid som krävs för att säkerställa tiUsynsrayndighetens prövning. 4.5 Reklam och sponsring Direktivetsoch konventionens reklamregler innehåller i huvudsak samraa restriktioner somden svenska lagstifttiingen på detta område. De medger dock en störte totalreklamvolym än de svenska reglema och fier möjligheter att bryta program medreklara. Den princip som följt vid utformningen avsatellitlagen är att den så långt möjligt skall följa svensk reglering påradio- och TV-området Utredarensförslag att ska utnyttja möjlighetema till mer restriktivareklararegler än direktivets, hälsas med tillfredsställelse av KLYS ochCopyswede. Dessa instanser, liksom , tillstyrkerockså att lagstiftningen om reklamregler görs enhetiig för alla sändningar undersvensk jurisdiktion. , Filmnet , SAF och , ,samt Svensk rundradio AB anser att eftersom de svenska reklamreglema äravsevärt mer resuiktiva än de europeiska minimikraven, riskeras obalans mellande svenska satellitsändningaraa och sändningama från utiändska programföretag.Sveriges Radio m.fi. intar samma ståndpunkt och konstaterar att detta kan fåvissa negativa, ora än bara raarginella, effekter på svensk ekonorai ocharbetsraarknad. Vidare raenar FUmnet att en anpassning av dessa bestäraraelsertill de övriga ländemas bör övervägas, dock utan att raan därför tar stälhiingtiU humvida de svenska bestäraraelsema är förenUga med eUer inte.Annonsörföreningen anser att hänsyn till konkurtensneutraliteten talar för attsamma reklamregler skall gälla såväl för svensk satellit-TV sora för markbundenTV. vid påpekar att en hän visning till marknadsföringslagen, som EG-anpassas, lämpli- q genbör göras för att täcka in direktivets preciserade regler bettäffande annon-Prop. 1992/93: 75 ser. uppmärksararaar ocksåMarknadsförings- Bilaga 3 utredningens översyn av raarknadsföringslagen (SFS1975: 1418), i viUcet bl.a. uttalas att EG-direktivet måste anses omfatta ävenefterfrågan av vara, tjänst eller annan nyttighet och att marknadsföringslagenbör ändras i enUghet därmed. anser därför att ävensatellitlagen bör omfatta inköps- eller andra anskaffningsfrämjandeåtgärdersora riktas "bakåt" raot leverantörer, arbetssökande m.fl. Marknadsdomstolenanser att EG-direktivets bestämmelser om reklam och sponsring i tUlämpligadelar skall tas in i radiolagen och därmed bli gemensamma för såväl mark- somsateUitprogramföretag. Programföretagens efterlevnad av EG-direktivets reglerom reklam och sponsring prövas således i första hand enligt radiorättsligaprinciper. Vidare anser domstolen att om vill ställa upp merresttiktiva regler för exempelvis reklamens omfattning och inplacering, måstetillägg göras i särskilda bestämmelser. Direktivets artiklar 10, 12-14, 16 och17 lärapar sig härvidlag väl för en direkt hänvisning. 4.5.2 Alkohol-, tobak- och läkemedelsreklam Radiolagsuttedningenföreslår att lagama om marknadsföring av alkoholdrycker och tobaksvarorkompletteras med en bestämmelse om au förbudet mot att marknadsföra alkohol ochtobak med hjälp av TV utsttäcks till att gälla alla sändningar sora Sverigeansvarar för enligt eller EG-direktivet. Radiolagsutredningenhar i dessa frågor samrått med utredningen (C 1991: 10) för översyn avmarknadsföringslagen. Konsumentverketanser i likhet raed utredningen all förbudet raot reklam för alkoholvaror ärmotiverat. Dock påpekar att ett förbud går längre ändirektivets krav på måttfuUhet, raen noterar saratidigt attradio-lagsuu-edningen mte har behandlat alkohoh-eklaraförbudets betydelse urhandelshindrande synpunkt. tar istället fasta på denbedöraning som gjorts av att ett förbud skulleutgöra ett sådant handelshinder sora ändock kan raotiveras av hänsyn tillskyddet för raänniskors hälsa. noterar emellertid att förbudetendast får en begränsad effekt p.g.a. möjligheten att annonser når svenskatittare genom satellitsändningar som även kan distribueras via kabelnäten,varför det kan finnas skäl att utnyttja den möjlighet som ges av EES-avtaletatt i kabelnäten stoppa vidaresändning av alkoholreklara. Konsumentverkettillstyrker vidare au lagen ora marknadsföring av tobaksvaror kompletterasenUgt utt-edningens förslag. Marknadsdomstolenerinrar i detta samraanhang om att de befintliga lagar ora raarknadsföring avalkoholdrycker och tobaksvaror som utredningen hänvisar tUl, är av marknadsrättsligkaraktär. Dessa lagar ger ingen möjlighet för en central myndighet attsjälvständigt vitesförelägga ett prograraföretag sombmtit mot reglema. Om en sådan möjlighet skall finnas måste därför di- Prop.1992/93:75 rektivets regler tas in i radiorättslig lag. ochSveriges fri- Bilaga 3 kyrkoråd m.fl. gör också bedömningen att direktivetsartikel 15 bör föranleda en regel ora generellt förbud raot alkoholreklam.Sveriges frikyrkoråd mfi. anser dessutom att förbudet bör gälla alla sändningarsom ansvarar för, alltså även om de kan tas emot utanför direktivetsoch konventionens gi-lighetoraråden. föreslår därför atttillägget till 2 § förslaget till lag om ändring i lagen (1978:763) med vissabestämmelser om marknadsföring av alkoholdrycker får följande lydelse: "Dettagäller för sådan sändning som avses i lagen (1992:00) ora satellitsändningartill allmänheten, även om sändningen endast kan tas eraot i något annatland." föreslår på samma sätt att förbudet mottobaksreklam formuleras så au det gäller alla sändningar sora ansvararför, oavsett ora de tiUhör de områden där konventionen och direktivet gäller.Man skulle dessutom vinna i klarhet och överskådlighet om bestäraraelsema omalkohol- och tobaksreklam inarbetades i lagen om satellitsändningar. anser att den svenska lagstiftningen för aUcohol- ochtobak.sreklam är uddlös. Producentema av alkoholdrycker använder mycketdubiösa meioder i marknadsföringen, och har endera inleresurser eUer uppvisar en tveksam passivitet när anmärkningar framförs.Förbundet anser också att sanktioneraa är för vaga för att de skall av.skräcka,och man föreslår härvidlag att utredningen beaktar den franska lagstifiningenvad avser brou mot lagaraa om reklamförbud, viUca innebär bötesbelopp på mellan50 000 och . anser däremot i linje med sin generella syn påreklamreglema att det finns anledning ifrågasätta om det finns skäl för Sverigeatt tillämpa mera restriktiva regler för alkoholreklara än dera sora fmnsinskrivna i EG-direktivet cx;h . Konsumentverketnoterar att Radiolagsuttedningen inte närraare berört artikel 14 iEG-direktivet om förbud mot reklam för receptbelagda läkemedel. Konsumentverkethänvisar i denna fråga till Marknadsföringsuttedningen, och fmner i lUchet meddenna all det krävs ett uttryckligt förbud mol denna typ av reklara sora gällerför såväl raarkbundna sändningar sora satelUlsändningar under svenskjurisdUction. 4.5.3 Reklam riktad till minderåriga Radiolagsutredningenföreslår alt annonser med reklam som sänds under annonstid inte får syfta tillatt fånga uppmärksamheten hos bam under . Inte heller får [>ersonereller figurer som spelar en framttädande roU i program huvudsakligen avseddaför bam under uppttäda i annonser med reklam. Huvudregeln förinplaceringen av annonser i TV-sändningar är att de skall placeras raellanprogrammen. I anslutning tUI prograra som huvudsakligen vänder sig tiU bamunder får de dock inte förekomma. frikyrkorådnufi.. och till- Prop. 1992/93:75styrker uttedningens förslag att förbjuda TV-reklam till bam under . Bilaga 3 anser vidare att ingen reklara bör visas i TV före . vid anser att förslagets 23 § 1 st intekan anses förenligt med EG-rätten. Ett generellt förbud av den lyp sorautrednmgen forraulerat i denna paragraf har i en tidigare ärende(EG-koraraissionen . ) ansetts vara oförenligt med art30. EG-direktivets art 16 ora TV-reklam tUl bam bygger istället för förbud påcn missbruksprincip. Fakultelsnärandens synpunkter delas också av TU, , , saml Channel, vilkasamtiiga hänvisar till Marknadsföringsuttedningens bedömning i denna fråga,enUgt vilken gäller att ett förbud mot TV-reklara till bam inte låter sigförsvaras vid en prövning utifrån skyldigheter enligt anser vidare att de föreslagna förbuden i 27 § 1 st. 2p.särat 2p. sista raeningen satellitlagen aldrig bör införas. Saratidigt bör ävende likalydande bestämmelseraa i radiolagen och i lagen om kabelsändningar tillallmänheten upphävas. Marknadsdomstolenanser att EG-direktivets regler på detta område är mer ändamålsenliga än de somuttedningen föreslagit Direktivets regler har inte uttedningens exaktaåldersgräns utan ställer istället upp preciserade regler för reklamsom vänder sig raol minderåriga, och medger därmed lösningar från fall tillfall. I 27 § bör följaktiigen begreppet "bam under " ersättasmed "minderåriga". Annonsörföreningenhänvisar i sitt yttrande till tidigare reraissvar, dels över betänkandet (SOU1989:73) TV-politiken, särat dels över betänkandet (SOU 1990:7) Lagsliftningför reklara i svensk TV, i vilka man riktat kritik mot radiolagensrestriktioner rörande TV-reklam till bam. anser att det äroraöjligt att sätta åldersgränser för barareklara eftersom sådana gränserkomraer an uppfattas sora orealistiska och knappast heller kan upprätthållas.Bam är ofta mycket väl utvecklade iniellektueUt sett och det är vanligt att bamfår sitta uppe sent på kvällama. Dessutom har bara obegränsade möjligheter atttitta på reklam som finns på videoband. Även förslagets regel om attsagofigurer inte skall få förekoraraa i annonser är orealistisk eftersora detär möjligt att i andra media och i butiker använda sagofigurer somkoraraersiella redskap. Vidare anser annonsörföreningen att tolkningsproblemkan uppstå vad beträffar uttrycken i 23 § "som spelar en framttädanderoll" resp. "huvudsakUgen vänder sig till bam". Det vore därförrimligare att man i detta sammanhang följer Marknadsföringslagen ochIntemationella Handelskammarens grundregler för reklara riktad till bam. Konsumentverketanser att det inte är bestämmelser om den fria vamrörlighetensora i första hand skall tillämpas i fråga om detta reklamförbud. Sändandet avTV-signaler för annonseringsändamål hör snarare ull området för tjänsters friarörlighet, vilket regleras av artikel 59 i som motsvaras avartikel 36 i förefaUer också att bedöraamedlemsländemas resttiktioner i fråga om tjänster i ett mer fördelaktigt ljusän i fråga om varor. minimikaraktär kan ettförbud mot denna typ av reklam bibehållas om det är Prop. behövligt och inte ärdiskriminerande eller onödigt långtgående - dock under BUaga 3 fömtsättning att förbudettUlgodoser sådana "allmänna hänsyn" som följer av art 36 i (art13 i ) och rättspraxis. förbudet som anförts iförarbetena till lagstiftningen betonades främst TV- medieis storagenomslagskraft samt det faktum att yngre bam inte kan skilja mellan reklaminslag ochvanliga TV-program, samt att bam inte heller alltid förstår avsikten raed reklarainslag.Enligt föreligger dessa skäl för ett förbudalltjärat och har också bekräftats i olUca undersökningar (t ex den nordiskaundersökningen B0m og TV-reklame - tre nordiske Nordiskaministertådet Nord 1992:4). Vid den avvägning av motstående inttessen somdet här blir fråga om, anser att detär uppenbart att baraens behov bör vara styrande. förslag får inte personer eller företag som har somhuvudsaklig verksarahet att tillverka eUer sälja tobak, alkohol eUer läkemedelsponsra program. Vidare får inte program som huvudsakligen innehåller nyhetereller nyhetskommenlarer sponsras. Konsumentverketdelar uttedningens uppfattning alt särskilda regler för sponsring isateUitsändningar är nödvändiga. an.ser emellertid att direktivetsartikel 17.1 a) om sponsorers inflytande på programinnehåU m.m. inte har någonmotsvarighet i radiolagen, varför en bestämmelse om detta bör införas både iden föreslagna satellitlagen och radiolagen. Marknacbdomstolenanser inte heller att direktivets artUcel 17 till fullo uppfylls av denföreslagna regeln i 18 §. Detla gäller särskilt art. 17.1 a) och c), som drarupp den betydelsefulla gränsen mellan reklam och sponsring. Domstolen noterarockså an förbudet mol sponsring av företag som tillverkar eller säljeralkoholdrycker inte får stöd i direktivet Dorastolen tillstyrker eraeUertid denföreslagna regeln med hänvisning tUl direktivels artikel 3.1. vid anser dock att det inte finns någongmnd i direktivet för ett förbud för sponsring av alkoholpro-ducerande företag.Ett förbud kan också vara diskrirainerande i mening i de fall dåsändningar som har jurisdUction över inte nödvändigtvis hamnar på detsvenska territoriet Vidare kan den formulerade gränsdragningen i sig riskeraatt bli diskriminerande, då det kan vara svårt att fastställa vad sora är ettföretags "huvudsakliga verksamhet". Vad bettäffar reklam förreceptbelagda läkemedel anser fåkultetsnämnden att den föreslagna lagtexten i19 § inte preciserar vilka läkeraedel sora förbjuds från reklam, och därmedvilka företag sora inte kan utgöra sponsor, vilket däremot framkommer avdirektivets artikel 14. Den mer långtgående regeln som föreslås av utredningen,riskerar att verka diskrirainerande i EG-sararaanhanget KLYSoch Copyswede anser att ordalydelsen i 20 § ora sponsring av nyheter ellernyhetskommentarer bör ändras så, att program sora huvudsakligen innehållernyheter eller nyhetskoraraentarer och som bekostas så sora anges i Prop.1992/93:75 18 §, inte fårsändas. 4.5.5 Annonser och annonstider Radiolagsutredningenföreslår att reklara raot vederlag och program som sänds mot betalning endastfår sändas under annonstid. Uttedningen föreslår vidare att det i satelUtiagens17 § förs in en bestäraraelse raotsvarande 6§ andra stycket radiolageninnebärande att program där ett komraersieUt inttesse gynnas raot vederlag ellerannars på ett otillbörligt sätt endast får sändas under annonslid. Vad detgäller annonstidens orafattning föreslår radiolagsutredningen att de nuvarandereglema i radiolagen för markbundna sändningar överförs till sateUitiagen,vilket innebär mer restriktiva regler än minimire-glema i du-ektivet ochkonventionen. Konsumentverkettillstyrker uttedningens samtliga ovan nämnda förslag. tillstyrker detförsmämnda förslaget, vilket raan anser underlättar klareringen av rättigheterför inspehiingsverksamhet är den i 17 § föreslagna bestämmelsen om förbud mol otiUböriigtgynnande av kommersiellt intresse otydlig. Bestäraraelsen bör utformas på etlsådanl sätt att det tydligare framgår att vad sora här avses är förbud raoldolda reklambudskap, vilket fraragår av direktivets artikel 10.4.Marknadsdomstolen anför en liknande ståndpunkt och anser att lydelsen i direktivetsartUcel 10 är att föredra. Sverigesadvokatsamfund anser att begreppet "annons" bör definieras eftersoradel har en stor betydelse i lagförslaget Så sora detla begrepp formuleras ilagtexten i 21-23 och 25 §§, ser det sora svårt att veta vadsom skiljer en annons från vilket inslag som helst.