prop · GG03200 · 1992-12-31 00:00:00 — Ingrepp skalldcKk kunna göras om tillståndshavaren inte har följt tillståndsvillkoren menförst efter att möjlighet i allmänhet lämnats tillståndshavaren att vidtarättelse, om tillståndet inte utnyttjats eller umyttjats i en utsträckning sominte svarar mot det behov som var fömtsatt vid tillståndsbeslutet eller omtillståndet eller tillståndsvillkoren meddelats på gmndval av felaktigauppgifter från sökanden. Vidareskall det undantagsvis kunna förekomma antingen återkallelse av tillståndeller villkorsförändring till följd av ändringar i radiotekniken ellerändringar i radioanvändningen i utiandet på gmnd av internationellaöverenskommelser. Villkorsändring iform av ändrad frekvenstilldelning för den som sänder mndradio skall kunna skeom det är nödvändigt för att nya användare skall få möjlighet att bedrivamndradiosändning. Utredningensförslag överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Remissinstanserna: Deflesta remissuistanserna har lämnat förslaget utan erinran. I firåga omtiUståndstiden har , , och framhåUit att tiUståndstider eUer längre bör kunnabeslutas. menar att inte bara den tekniska utvecklingen utan ävenändrad frekvensefterfrågan bör kunna beaktas när tiUståndstiden bestäms. Ifiäga om ändring av tiUståndsvUUcor anför Hovrätten för att detfiramstår som väl drastiskt att villkorsstridig användning som inte kan ansesbagateUartad utan vidare och oberoende av om den är avsUctUg skaU kunnaresultera i återkallelse av ett tiUstånd. 1992/93:2(X) hovrättenvore det namrUgt att komplettera med föreskrifter om möjUgheter tiU någonmindre långtgående sanktion såsom varning eUer föreläggande förtiiUståndshavaren att vidta rättelse. Beträffande tiUstånd som påverkats avfelaktiga uppgifter från sökanden sätter hovrätten i fiäga om det inteuttryckUgen borde anges att tiUstånd kan återkallas om oriktiga uppgifterpåverkat endast utformningen av ett betydelsefiiUt villkor Hovrätten anförvidare att den föreslagna föreskriften om en begränsning i vissa faU avmöjUgheten att återkaUa tiUstånd tiU då det inte räcker att ändratiUståndsvillkor ger intrycket att tiUståndsmyndigheten skuUe ha en allmänmöjUghet att ändra tiUståndsvUUcor och anser attdet är angefeget att reglema om återkaUelse ckUändring av tiUstånd utformas så att de inte hindrar även begränsadeomplaneringar i mndradioanvändningen. menar att ett merbegränsat utrynune bör lämnas för att under löpande tiUståndstid återkaUa resp.ändra tiUståndsvUUcor I samband härmed anför Nordic Tel att det, såvitt avsersådana omständigheter som är hänförliga tiU tiUståndshavaren och som kanföranleda antingen ändring av tUlståndsviUkor eUer återkaUelse av tiUstånd, ilagen bör tas in en bestämmelse enUgt vilken åtgärder skaU kunna vidtas förstsedan den tiUståndspUktige efter anmodan från tUlståndsmyndigheten underlåtitatt rätta sig. GeneraltullstyrelsenvUl fästa uppmärksamheten på att trafikintensiteten på vissa frekvenser som användsi verksamheten är låg vilket enUgt förslaget skuUe motiveraåterkallelse. Detta skuUe enUgt styrelsen medföra klara olägenheter i ettriksomfattande basradionät. Styrelsen menar därför att redan vid ansökan sådanaomständigeheter bör kunna få anges så att en fömyad tiUståndsprövning inte skaUbehöva tiUgripas. anför att förslaget om en fömtoestämd tiUståndstid medmöjlighet tiU återkallelse i undantagsfaU kan minska incitamenten förfrekvensplanering. Därmed avses enUgt SPK att en operatör genom att"hushålla" med tilldelade frekvenser kan minska sitt nuvarandefrekvensbehov vilket gör det möjUgt att utöka verksamheten. SPKpekar på uttedningens förslag att mindre avvikelser från urspmngUg frekvenstiUdehimginte skaU utgöra skäl för att återkaUa tiUstånd. Eftersom det torde bU inslagav subjektiva bedömningar vid avgörande om vad som avses med "mindreavvUcelse" kan enUgt SPK förslaget motverka effektiviteten iradiofrekvensanvändningen. tUlägger att regleringen bör omfatta fiägan omersättning om tiUstånd återkaUas eUer villkor ändras under tiUståndstiden ochatt staten bör kompensera kosmader som uppkommer för tiUståndshavaren.Televerket anför att dessa kosmader torde kunna bU betydande. Skälenför mitt förslag: Användning av radio fömtsätter mestadels en investering av inte obetydUg omfatming. Spännvidden är givetvis stor meUan kosmadema för de skUda slagen av radioanläggningar. En privatradioanläggning kan förvärvas för ett ganska blygsamt belopp, medan radiosändare och antennanläggningar för mndradio, basstationer för mobUtelefonnät och radiolänkar i kommersieU televerksamhet kräver 220 betydande investeringaroch ofta fömtsätter att det finns en organisation . 1992/93:200 fördrift, marknadsföring m.m. Oavsettom det är en enkel och bUlig radioanläggnmg eUer en kompUcerad CKh dyrbarinnebär ett bifaU tiU en ansökan om att få inneha CKh använda den atttiUståndshavaren gör en ekonomisk disposition som han förväntar sig att fåutbyte av under en inte aUtför begränsad tid. Han har därför ett inttesse avatt, sedan han fått det begärda tiUståndet, ha ett visst skydd mot atttiUståndet utan hans egen förskyUan antingen upphör eUer förändras vad gäUer villkorenför radioanvändningen. TiUståndshavarensinttesse av att få använda sin radioanfeggning utan att villkoren föranvändningen ändras kan emeUertid komma att sta i motsats tiU det allmännainttesset av att frekvensema umyttjas så effektivt som de tekniska möjUghetemavid varje tid medger Den tekniska utvecklingen på radioområdet går iblandmycket snabbt. Nya sätt att använda radio tillkommer och förbättringar görsbeträffande de användningssätt som redan finns. Inte sällan hindrar pågåenderadioanvändning nya radioanvändningar och inttcxluktionen av förbättringar avde befintUga användningama. Bakgmnden tiU detta förhållande finns tiU stor deli det ovan nämnda inttesset av att få umyttja gjorda investeringar så långt detur ett ekonomiskt perspektiv är fördelaktigt. Dessa inttessen har ofta varit avså stor vUct att tillgodose att det i många fåU inte har bedömts som reaUstisktatt kräva att pågående radioanvändning skaU upphöra för att bereda plats förnya användningar. TiU följd härav har det knappast skett några snabbaförändringar av större betydelse i frekvensanvändningen. De förändringar somttots aUt har förekommit har ofta skett sUct och efter ettomfattande mtemationeUt förhandlingsarbete. Detfinns således en inte obetydlig ttöghet inbyggd i systemet för frekvensfördelning.Att det är på det sättet behöver inte vara någon nackdel om perspektivet vidgastUl att omfatte också en samhäUsekonomisk bedömning i stort. Även om det dykerupp möjUgheter att förbättta radioumyttjandet behöver sådana förbättringar mteaUtid anses så betydande att de uppväger den ekonomiska uppoffring som detskuUe innebära att använda den nya tekniken. Det gäller aUtså att finna enlämpUg avvägning mellan nämnda motstaende inttessen. Dennuvarande ordningen med en föreskrift i radiolagen (1966:755) om att tiUståndskaU meddefes tUlämpas så att tiUståndstiden regehnässigt bestämstiU . Denna ordning hänger samman med att avgiften för innehav avradiosändare tes ut varje kalenderår och erfegd betalning fungerar sommeddelande från tiUståndshavaren om att han önskar fortsatt tiUstånd påoförändrade viUkor Det enda undanteget härifrån är den gmpp av radiosändare somomfattes av bestämmelser om genereUt tiUstånd där gUtighetstiden antingen inte ärangiven, exempelvis typgcxlkända sladdlösa telefoner, eller är bestämd tiU enlängre tid, exempelvis radiosändare i lågeffektsradaranläggningar. Denordning som gäUer innebär aUtså att det i prmcip står myndig heten fritt att vid tiUståndstidens utgång göra förändringar i vilUcoren för radioanvändningen. Myndigheten har formellt sett också möjlighet att 221 I praktiken undvikermyndigheten dock att ändra tiUståndsvUlkor I de Prop. 1992/93:200 fåU därdet är nödvändigt att göra förändringar eftersträvas en så lång framförhållmngsom är möjligt. Det betyder att den tiUståndshavare som måste ändra sinradioanläggning eller byte ut den oftast har på sig att göra det. FörhåUandetatt förändringar i radioanvändningen på gmnd av ändrad användning avfrekvensband, flyttning av tiUståndshavare eUer liknande omständigheter måstetiUgripas relativt sällan och därvid encfest i säU-synta faU i strid med vadtiUståndshavaren anser sig kunna acceptera, kan tas tiU intäkt för att tiUståndsgivningenoch besluten om tiUståndsviUkoren sker efter omsorgsfiiUa överväganden fiänmyndighetens sicfe. Det skuUe i och för sig också kunna tyda på att möjUghetematiU att nå en så effektiv frekvensanvändning som skuUe vara möjUg mte har tagitstiU vara. En tänkbar förklaring kan också vara att ttängsehi ännu inte har nåtten sådan svårhetsgrad att den motiverat mera drastiska åtgärder Enbidragande orsak tiU att man från myndighetens sida har undvUcit art göra storaförändringar i frekvensanvändningen kan vara att det har rått osäkerhet kringhur den simation skulle bedömas, där en tiUståndshavare tiU följd av vägradförlängning skulle ställa krav på ekonomisk eUer annan kompensation. Den praxissom utvecklats får anses tyda på art mera betydande förändringar ellerupphörande av tiUstånd sker först sedan tiUståndshavaren under en rindigtidrymd fått möjUghet att anpassa sig tiU förändringen. Mittförslag är att tiUstånd tiU att inneha och använda radiosändare även ifortsättningen skaU gäUa för en viss bestamd tid. En föreskrift med dettainnehåU bör finnas i den nya lagen. I lagen bör emellertid mte faststäUasvilken tiUståndstid som skaU gäUa i det särskUda faUet. börsåledes inskränkas tiU att slå fast att det för varje tiUstånd skaU finnasbestämt den tid under viUcen det skaU gälfe. Detbör vara en uppgift för tiUståndsmyndigheten att utifrån gmndema förtiUståndsprövningen bestämma viUcen tiUståndstid som skaU gäUa för varjesärskUt tiUstånd. Vad som beslutas i denna del skaU utgöra en del avtiUståndsbeslutet. TiU skiUnad från vad som gäller börföreskriften om att tillståndet skaU gälla inte tolkas så att detdärmed skaU vara som skaU gälla för aU slags radioanvändning. Tvärtomanser jag att det bör göras en ingående prövning av tiUståndstidenslängd i samband med prövningen av en tiUståndsansökan. Denna prövning kan ledatiU att tiUståndstiden för en viss radioanvändning kommer att bestämmas tiU enrelativt , i exttema fåU kanske tiU endast några enstaka dagar. I andrafeU bör tiUståndstiden antagUgen feststäUas tUl en mycket lång tidrymd, eUer längre. EnUgtmin mening bör tiUståndshavaren kunna räkna med att få vara kvar med sinradioanvändning under åtminstone så som det är möjUgt att ÖverbUckavid tiUståndsbeslutet. princip vara skyddad firåningripanden firån tiUståndsmyndighetens sida. 1992/93:2(X) Endast omvissa angivna omständigheter föranleder det bör tiUståndet kunna antingenåterkaUas eUer förändras med avseende på villkoren. Ä andra sidan bör det inte,tiU skUlnad från den nu tillämpade ordningen, vara något hinder mot att det vidtiUståndstidens utgång inte bevUjas något nytt tiUstånd eUer att det därvidkommer att gälfe andra tiUståndsvUlkor VadgäUer tiUståndstidens längd är det namrUgtvis sökandens önskemål som sätter deyttte ramarna. Om avsikten är att radioanfeggningen skaU användas endast enkortare tid bör givetvis tiUståndet begränsas tiU att gälfe för den tiden.Detta torde knappast erbjuda några problem. Det som däremot kan stäUa högrekrav på prövningen är när sökandens önskemål om tiUståndstid sträcker siglängre än vad som firån frekvenseffektivitetssynpunkter kan anses lämpUgt. Somjag har anfört i det tidigare bör tiUståndstiden bestämmas i första handutifrån redovisade bedömningsgmnder för tiUståndsgivningen. För bedömningenblir det därför av betydelse vilken kunskap som finns om tänkbara framtidaförändringar av utiandets radioanvändning som kan påverka radioanvändningeninom landet. Kan det fömtses att en viss radioanvändning kommer att förekommautomlands i enUghet med internationella överenskommelser kanen radioanvändning i som skuUe skadUgt påverka denna inte tiUåtesdärefter Detta Ugger enUgt min uppfatming i den bedömning som myndigheten måstegöra av risken för att sådan påverkan kan förekomma. Motsvarandebetraktelsesätt bör anläggas när det är fråga om att använda frekvenser inom frekvensbandsom i första hand bör förbehåUas för mndradio och därmed likställdaradioanvändnmgar. Om det går att fömtse att en viss frekvens inte skallanvändas för mndradio förrän efter en bestämd tid bör det, om andra hinder moten tiUdelmng av frekvenser i sådana band inte finns, vara möjligt att användaen sådan frekvens för annat än mndradio. TiUståndstiden skall då givetvis varaså anpassad att någon risk för att hinder i umyttjandet av frekvensen för sådanradioanvändning som är särskUt vUctig för den fria åsUctsbUdningen inteuppstår. Ettpar remissinstanser har anmärkt att även den nationeUa planeringen avradioanvändningen bör kunna beaktas när tiUståndstiden bestäms. SärskUt hartagits upp begränsade omplaneringar i mndradioanvändningen. Som ett altemativhar förts fram att sådana fiägor skuUe kunna lecfe tiU antingen ändring eUeråterkaUelse av tiUstånd. Inteminst för tiUståndshavaren och hans möjUgheter att planera verksamheten är det väsentiigt att samtUga förhållanden av betydelse beaktas vid tiUståndsprövningen. Det är i detta skede som tyngdpunkten i förfårandet bör Ugga, medan ändring av tiUståndsvillkor och återkaUelse av tiUstånd bör höra tiU undantagen. I enUghet med vad uttedningen har anfört och jag själv redogjort för bör tiUståndstiden bestämmas utifrån de bedömningsgmnder som skaU gälla för tiUståndsgivningen. Häribiand märks såväl nationeU som intemationeU radioanvändning och hur denna förväntas komma att utvecklas. De synpunkter som re- 223 missinstanserna har förtfram är således i princip beaktade. dock att uttedningensförslag kan förtydUgas så tiU vida att nämnda Prop. 1992/93:200omständigheter kommer tUl uttryck i lagtexten. Vidbedömningen av tUlståndstiden bör också beaktes om radioanvändningen bygger påatt det finns ett särskilt tiUstånd enUgt annan fegstiftning. Om det andratiUståndet är tidsbegränsat kan det finnas skäl att ha en tiUståndstid som äranpassad tiU vad som gäUer för det andra tiUståndet. Andraomständigheter som bör beaktes när tiUståndstiden skaU bestämmas är vad somkan förväntas om den tekniska utveckUngen på radioområdet ckU vad som kan anses rimUgt att emotseur ett privateko-nomiskt perspektiv beträffande nyttan av en vissradioanfeggning. Hänsyn bör således tas tiU utvecklingen på utmstiiingssidanmed tänkbara möjUgheter att i fiamtiden nå ett högre umyttjande av ett givetfrekvensutrymme. Ett sådant hänsynstegande torde med beaktande av utvecklingstaktengenerellt sett inom radioområdet ofta böra leda tiU att tUlståndstiden, även omdet just vid tillfäUet för tUlståndsbeslutet inte finns någon information omeffektivare utmstning, säUan bör sättas längre än . Som ett exempel påhur snabb utvecklingen är kan nämnas att inttcxluktionen av nya generationer avmobUtelefonisystem, som kräver betydande mvesteringar, kan antas komma att skeinom fem tiU efter en tidigare generation. Ett annat exempel ärutveckUngen av digital överföringsteknUc, som kan leda till stora förbättringarav frekvensekonomin inom bl.a. mndradioområdet. Detkan dock finnas omständigheter som talar för att tiUstandstiden kan sättaslängre än vad som borde bli fellet om endast den förväntade tekniskautvecklingen fick styra. Som konstaterats inledningsvis kan uppbyggnaden avett radionät vara förenat med betydande kosmader. För att investeringen skaUvara möjlig att göra krävs att ett rimligt ekonomisk utbyte av utmstningen kanförväntas. Enligt vissa uppgifter har det t.ex. antagits att det kan te fyratUl innan en ny generation av mobUtelefonisystem uppnår lönsamhet. Detbör därför, ttots att det därmed kan finnas en viss risk att kravet på bästefrekvensekonomi mte aUtid kan upprätthåUas, finnas utrymme för sådanahänsynsteganden och tiUståndstiden sättes därefter Någraremissmstanser har framhållit att tUlståndstider behövs om denekonomiska Uvslängden på vissa anläggningar skaU beaktes. Medanledning av dessa synpunkter bör följande sägas. Samdiga gmnder som skaU beaktes vid tiUståndsprövningen kommer att i oUka hög grad ha betydelse för hur lång tiUståndstid som bestäms. Det blir tiU ståndsmyndighetens uppgift att väga samman de olika faktorer som skaU beaktes. Som nämnts är en av dessa den tid som krävs för att uppnå en rimUg avkastning på gjorda mvesteringar. kommer dock även en bedömning av bl.a. framtida förändringar i radioanvändningen och av radiotekniken att spela in. Som jag ser det är det inte lämpUgt att här närmare söka precisera vilken tiUståndstid som bör gälla i ett enskUt faU eUer i vissa typfall. Det bör i stallet slås fast att tiUståndsmyndig heten inom ramen för de i lagen angivna fömtsätttiingama bör ha stort 224 handUngsutrymme i fiäga om att avgöra lämpUg tiUståndstid. FörUingning avtillståndstiden Prop. Medden inriktning som mitt förslag har beträffande tiden för tiUstånd CKh hurdenna bör bestämmas bör det inte finnas någon i lag reglerad rätt tiUförlängning av tUlstånd att använda radio. Motivet härtiU är främst att det meden sådan ordning ges möjUgheter att över tiden upprätmåUa höga krav på attradioanvändningen skaU ske på ett från frekvenssynpunkt så effektivt sätt somvid varje tid är praktiskt och ekonomiskt möjUgt. Härigenom ges fömtsättningaratt bereda så många som möjUgt plats inom frekvensspektmm. Meddet anförda är dock inte sagt att det, när ett tiUstånd upphör att gäUa, skaUpresumeras att tiUståndshavaren inte skaU få tiUstånd på nytt. Tvärtom börpresumtionen - såsom vid prövning av en förstagångsan-sökan - vara att nytttiUstånd bör meddelas. Ofta kan det nya tiUståndet ha samma innehåU som detgamla men i vissa fåll kan det krävas att det nya tiUståndet får ett annatinnehåU såvitt avser tiUståndsviUkoren. Däremot bör det mera sällan möäffa attdet mte skaU bU möjUgt att ge tiUstånd över huvud teget. I en förlängningssimationbör den hittiUs-varande tiUståndshavarens inttesse beaktes i den utsträckningeffektivitetsaspekter inte kan anses hindrande. Genom sin på det tidigaretiUståndet byggda position torde tiUståndshavaren ofta kunna påräkna företrädetiU fortsatt tiUstånd framför andra sökande. Genom den föreslagna regleringenanser jag att den som en gång har fått ett tiUstånd ges ett så starkt skydd somgår att åstedkomma om utgångspunkten skall vara en effektivradioanvändning. Frånvaronav en uttrycklig förlängningsregel är således ett uttryck för atttiUståndshavaren för att vara bibehållen vid sin rätt tiU radioanvändning visstid före tiUståndets utgång måste göra en ny ansökan tiU tiUståndsmyndigheten.På samma sätt som sker i samband med avgiftsuppbörden bör det dockankomma på myndigheten dels att före den kritiska tidpunkten göratillståndshavaren uppmärksam på att tiUståndstiden snart går ut, dels pågmndval av det gamla tiUstandet lämna ett förslag tUl ansökan med oförändradeeUer nya tiUståndsvillkor för den framtida radioanvändningen. Någon koppUng tiUavgiflsuppbörden bör det dock inte vara i fiamtiden. Återkalklseav tillstårui och ändring av tillstårulsvillkor Denuppbyggnad av reglerna om tiUståndstid och den inriktning av innebörden av en bestämd tiUståndstid med ett starkt skydd för den en skUde som jag föreslår kommer enUgt min bedömning att leda tiU att fiägor om återkaUelse av tillstånd resp. ändring av tUlståndsvillkor under löpande tiUståndstid bUr förhållandevis säUan förekommande. får också anses stämma väl överens med allmänna principer om att den som genom ett tiUstånd har fått rätt tiU att bedriva något, i dette feU att umyttja en gemensam namrresurs, också skaU kunna Uta på att han får använda sig av den under hela tiUståndstiden. Även om den enskilde sålunda skaU ha ett gott skydd mot att tiUstånd och tiUståndsvUlkor 225 mbbasunder tiUståndstiden kan det inte undvUcas att vissa omständigheter 15 1992/93. ttots aUt bör kunnaföranleda att ingrepp får ske. E)essa förhåUanden bör Prop. 1992/93:200framgå av fegen. Omständighetersom kan föranleda ingrepp i ett tiUstånd under löpande tiUståndstid kan vara avi huvudsak två slag. För det förste är det sådana som är hänförUga tiUtiUståndshavaren själv eUer tiU något för vilket han får anses svara. För detandra finns sådana som avser förhåUanden som tiUståndshavaren inte har någotinflytande över Försmämndasfeg av omständigheter föreUgger när det går att konstetera att tiUståndshavarenhar använt radiosändaren i strid med tiUståndsvUlkoren. Det kan exempelvis varafråga om att den utsända effekten varit större än vad som medges i tiUståndet.Användning av sändaren utanför det tiUåma trafikeringsområdet är också en sådanomständighet, liksom uppsättande av en antenn på annan pfets än som bestämts.AUa dessa förfaranden ökar risken för att andra radioanvändare blir skadUgtpåverkade. Även andra fåU än sådana som innebär direkt skadUg påverkan börbehandlas på samma sätt. Om det felaktiga beteendet eUer handhavandet kan ansesvara av mindre betydelse bör det emeUertid inte leda till att tiUståndetåterkallas. Även om ett tUlstånd återkaUas bör dette inte uteslute att ett nyttmeddefes. Om det finns fömtsättningar att meddela ett nytt tUlstånd medtiUståndsvUUcor som efter vad som kan konsteteras bättte passar denifrågavarande radioanvändningen, bör hinder mot dette givetvis inte ansesföreUgga. I prövningen härvidlag kan det dock finnas särskUda skäl att övervägaom risker för skadUg påverkan på annan radioanvändning kan fömtses. DennamöjUghet att i stället för återkaUelse av tiUstand ändra tUlstands-viUkoren gersjälvfallet inte tiUståndsmyndigheten någon allmän rätt att ändratiUståndsvillkor Underremissbehandlingen av uttedningens förslag har det förts fram att återkaUelseav tiUstånd och ändring av villkor borde få ske först sedan tiUståndshavarenunderlåtit att rätta sig efter en anmodan från tiUståndsmyndigheten. Dettaskulle då gälla sådana omständigheter som är hänförUga tiU tiUståndshavaren. IenUghet med de synpunkter som har kommit fiam under remissbehandlingen anserjag för egen del att det är rimUgt att en återkallelse av ett tiUstånd i härakmella fåU görs direkt beroende av att tiUståndshavaren först förelagts atträtta sig efter givna villkor En möjUghet bör emeUertid finnas att iundantagsfeU ingripa med omedelbar återkaUelse, om en sådan åtgärd är nödvändigför att förhindra fortsatt missbmk. En föreskrift med angivet innehåU bör ges ilagen. Enannan omständighet som är hänförUg tiU tiUståndshavaren eUer hans inttessesfär är att det konstateras att sändaren inte har använts. En regel om återkaUelse vid sådana förhållanden tar sikte på att det inte skaU vara tiUåtet att skaffa sig visst frekvensutrymme för evenmeUt framtida bmk eUer för spekulation om framtida överlåtelse, vilket akmaUseras främst om tiUståndshavaren är en juridisk person. Detta Ugger i den allmänna inrikmingen om ett så effektivt frekvensumyttjande som möjUgt. Sägas här bör att detta inte behöver sta i motsats tiU att, i linje med vad Gene- ralmUstyrelsen han anfört, det i vissa fell kan finnas skäl att vid 226 tiUståndsprövningen hållavissa frekvenser i beredskap för utveckling av nya och befintUgaradioanvändningar. I de sismämnda faUen tilUcommer Prop. prövningen nämligentiUståndsmyndigheten som därvid kan göra en bedömning av frekvenssimationen i stort utan sidobUckar på det ekonomiska värdet i rättenatt disponera ett frekvensutrymme. kommer det an på den somsöker tiUstånd att lämna tUlräckUgt underfeg E)etbör även finnas skäl för återkaUelse om det visar sig att en radiosändarevisserUgen använts men inte i den utsträckning som har fömtsätts vidtUlståndsgivningen.