prop · GG03214 · 1992-12-31 00:00:00 — Om tvärtom flertalet avdessa upphovsmän står utanför organisationema, framstår det som omotiverat attavtal med organisationerna ger rätt att använda de aktuella verken. Jagvill tillägga att det under det nordiska samrådet har rått enighet om att det framfördaförslaget om en avtalslicensbestämmelse på detta område inte bör genomföras. Jagövergår härefter till att behandla utredningens förslag avseende fotokopieringav artiklar i tidningar och tidskrifter för intern information inom bl.a.företag, organisationer och myndigheter. Utredningenhar om detta anfört följande. Det förekommer en omfattande fotokopiering avskyddade verk inom bl.a. företag, organisationer och myndigheter. Dennakopiering faller delvis utanför området för kopiering för enskilt bmk ochsaknar därför delvis stöd i lag. Det finns en spridd uppfattning att företag,organisationer och myndigheter har ett legitimt intresse av en tämligenomfattande kopieringsrätt för att tillgodose behovet av intem information tillanställda och andra med särskild anknytning till verksamheten (t.ex. medlemmari en organisation eller ledamöter i organisationens styrelse). För att i dettaavseende underlätta rättighetsklareringen bör det införas enavtalslicensbestämmelse när det gäller kopiering av artiklar i tidningar ochtidskrifter. Utredningensförslag i denna del har fått ett blandat mottagande. Vissa remissinstanser hartillstyrkt förslaget, andra har anfört att det gerrättighetshavarorganisationerna en monopolställning. En remissinstans harhävdat att en bestämmelse om tvångslicens i stället bör införas medan en annaninstans har anfört att avgifter på kopieringsmaskiner är att föredra. Föregen del gör jag följande överväganden. Påtidnings- och tidskriftsområdet finns en förening, Föremngen Presskopia, vilkenupplåter rätt för bl.a. företag, organisationer och myndigheteratt fotokopiera artiklar för intern information. 1992/93:214 ningenär ett organ för samarbete mellan rättighetshavarorganisatio-nema på områdetoch förvaltar alltså de organiserade rättighetshavar-nas rättigheter såvittgäller den aktuella kopieringen. Föreningen upplåter kopieringsrätt avseende ca400 svenska tidningar och tidskrifter och täcker därigenom nästan hela detsvenska pressområdet. I de avtal föreningen träffar med användama finns en bestämmelseav innebörd att föreningen - upp till ett visst belopp -svarar för ersättningtill rättighetshavare vars rätt inte omfattas av avtalet men ändå är knutentill prestation intagen i de tidningar och tidskrifter vilka föreningenupplåter rätt till kopiering ur. De rättighetshavare som därvid avses ärnaturligtvis de som står utanför organisationema. Utredningens förslag om en avtalslicensbestämmelse syftartill att ge Föreningen laglig möjlighet att upplåta kopieringsrättockså såvitt avser de rättigheter som tillkommer alla rättighetshavare som stårutanför organisationema på pressområdet. Bestämmelsen skulle ge föreningenmöjlighet att upplåta sådan rätt beträffande alla svenska och utländska tidningaroch tidskrifter. (Jag bortser då ifrån att vissa utanförståenderättighetshavare kanske skulle använda den rätt till veto som utredningen velatge dem.) Utredningen föreslår alltså att det genom lagstiftningåstadkoms att företag, organisationer och myndigheter enkelt kan förvärva enkopieringsrätt av avsevärd omfattning. Rätten blir genom den föreslagnalagregeln betydligt vidare än den är när Föreningen endast kanupplåta rätt i den utsträckning som följer av till föreningen utställdafullmakter. Det kan antas att en vid kopieringsrätt skulle påverkamarknaden för tidningar och tidskrifter. Det kan nämligen fömtses att företag,organisationer och myndigheter i viss utsträckning skulle skaffa sigkopieringsrätt och framställa behövligt antal exemplar av relevanta artiklar istället för att förvärva erforderligt antal exemplar av tidningama ochtidskrifterna på vanligt sätt (t.ex. genom prenumeration). Om den ersättningsom utges för kopieringsrätten distribueras så att berörda rättighetshavare fårkompensation för uteblivna prenumerationer etc, synes det likgiltigt frånupphovsrättslig synpunkt att kopieringsrätten påverkar marknaden för tidningaroch tidskrifter. Emellertid är det, åtminstone , inte praktisktmöjligt att fördela av varje användare erlagd ersättning i enlighet medutredning om vilka verk användaren faktiskt kopierar. Genom stickprov ochliknande kan visserligen någon ledning för fördelningen erhållas, men i deflesta fall ställer det sig alltför kostsamt att åstadkomma ett underlag somger gmnd för en rättvis distribution. På området för fotokopiering förundervisningsändamål har dessa svårig- heter lett till att ersättningen i princip inte fördelasindividuellt efter Prop. 1992/93:214 faktisk kopiering utan kollektivt somstipendier m.m. Av det anförda följer att det finns en beaktansvärd riskför att en stor del av ersättningen för den utvidgade kopieringsrätten avseendetidningar och tidskrifter i praktiken inte skulle komma att tillfalla derättighetshavare vars rättigheter rent faktiskt berörs av kopieringen. Jag ärredan på den gmnden mycket tveksam till utredningens förslag. Det finns enligtmin mening inte så starka skäl att vidga möjUghetema till kopiering avutländska tidningar och tidskrifter inom bl.a. företag, organisationer ochmyndigheter att förslaget ändå bör genomföras. Det skulle kunna övervägas att i stället låta denföreslagna lagregeln avse kopiering ur endast svenska tidningar ochtidskrifter. Beträffande dessa representerar som framgått Föreningen alla rättighetshavare enligt utställda fullmakter. Lagregeln skulle då ipraktiken ge föreningen rätt att upplåta kopieringsrätt också avseende deövriga rättighetshavare vars rätt är knuten till prestation intagen i svenskpress, dvs. främst oorganiserade svenska rättighetshavare. Jag anser emellertid att en sådan regel inte är nödvändig.Av den som kopierar ur en tidning eller tidskrift efter avtal med föreningentorde inte kunna krävas att han kontrollerar att han inte kopierar enprestation som en oorganiserad rättighetshavare har rätt till. Genom att träffaavtal med föreningen måste användaren, med hänsyn till att föreningenrepresenterar nästan alla rättigheter, anses ha gjort vad som ankommer på honomnär det gäller att försäkra sig om att kopieringen ur de aktuella tidningamaoch tidskriftema sker lagligt. Om användaren kopierar en oorganiseradrättighetshavares prestation ur en tidning eller tidskrift som täcks av avtaletoch därvid saknar vetskap om att just den prestationen inte omfattas avavtalet, torde det alltså vara uteslutet med straffrättsligt ansvar ochskadeståndsansvar. Beträffande skyldigheten att ersätta den oorganiseraderättighetshavaren för nyttjandet gäller som framgått att föreningen i avtaletmed användaren tar på sig att - upp till ett visst belopp - lämna sådanersättning. Mot bakgmnd av det anförda och med beaktande av även denrestriktivitet som - enligt vad jag tidigare (avsnitt 2.1) har anfört - börråda när det gäller att införa såväl begränsningar i upphovsrätten som nyasärregler anser jag att utredningens förslag på denna punkt inte bör läggastill gmnd för lagstiftning. I det avseende som är aktuellt har det intagits olikaståndpunkter i övriga nordiska länder. I och på gäller redanavtalslicensbestammelser som täcker fotokopiering för i princip vilket ändamålsom helst av vad slag av utgivna verk det vara må. I torde komma attföreslås en avtalslicensbestämmelse som -liksom den vilken föreslagits av densvenska utredningen - avser fotokopiering för interntbmk hos bl.a. företag, organisationer och myndigheter. Bestämmelsen torde kommaatt avse kopiering av dels fackmässiga artiklar i tidningar, tidskrifter ochsamlingsverk, dels korta avsnitt av andra verk av fackmässig karaktär. Det kanförväntas att det även i kommer att föreslås en avtalslicensbestämmelsesom avser fotokopiering för intemt bmk hos bl.a. företag. Som jag anförde tidigare(avsnitt 2.1) har aviserat att den avser att utföra en studieav reglerna om reprografisk framställning av skyddade verk och att studienskall ligga till gmnd för ett initiativ på området. Det är inte klart humvidaarbetet inom EG kommer att gälla kopiering ur tidningar och tidskrifter förinternt bmk inom bl.a. företag. 2.4Framställning av exemplar inom undervisningsverksamhet Mittförslag: En avtalslicensbestämmelse införs när det gäller kopiering förundervisningsändamål av radio- och TV-program. Lagen om medling i vissa upphovsrättstvisterskall vara tillämplig beträffande denna bestämmelse. Det skall vidare varatillåtet för lärare och elever att för undervisningsändamål spela in sina egnaframföranden av verk (13, 14 och 26 i §§ upphovsrättslagen, lagförslag I). Utredningensförslag: Överensstämmer till största delen med mitt. Utredningen har emellertidansett att den föreslagna avtalslicensbestämmelsen skall avse endast radio-och TV-sändningar som sänds över det markbundna nätet. Utredningen har vidareföreslagit att ljudupptagningar av radio- och TV-sändningar som sänds över detmarkbundna nätet skall få ske fritt, om sändningarna sker i undervisningssyfte(SOU 1988:31 s. 111-129). Remissinstanserna:Nästan samtliga som har yttrat sig över utredningens förslag har tillstyrktdessa. Skälen för mitt förslag:Enligt 17 § upphovsrättslagen får exemplar av offentliggjort verk framställasgenom ljudupptagning för tillfälligt bmk inom undervisningsverksamhet.Grammofonskiva eller liknande, som framställts i förvärvssyfte, får emellertidinte direkt eftergöras. Rätten enligt 17 §omfattar inte bildupptagningar, dvs. det är inte tillåtet att spela inTV-program med stöd av bestämmelsen. Undervisningsväsendets intresse av attkunna spela in TV-program tillgodoses i viss utsträckning genoms.k. Med ett friköpsavtal avses ett avtal mellan ett radio- ellerTV-företag och en användare vilket ger användaren rätt att spela in vissaprogram. har därvid förvärvat rätt från alla berörda Prop.1992/93:214 rättighetshavare att träffa avtal med användaren om den aktuellakopieringen. Friköpsavtal finns när det gäller de program som produceras avSveriges . Avtalen har betydelse även när det gällerradioprogram därigenom att kopioma får användas än den som 17§ upphovsrättslagen tillåter (jfr SOU 1988:31 s. med hänvisningar).Undervisningsväsendets intresse av att kunna sp)ela in TV-program som ingår idet allmänna programutbudet hos och andra TV-företag ärdäremot inte Ullgodosett. Utredningenhar påpekat att den infonnation som förmedlas via radio och TV har fått en ökadbetydelse i undervisningen. Utredningen har ansett att det finns ettreformbehov när det gäller rätten att kopiera och SverigesTelevision AB:s allmänna programutbud i radio och TV. Utredningen har motbakgmnd härav föreslagit att en avtalslicensbestämmelse motsvarande den i 15 a§ upphovsrättslagen, vilken ger rätt för lärare och andra att för sinundervisning kopiera utgivna verk genom reprografiskt förfarande, skall införasavseende kopiering av sändningar som sänds över det markbundna nätet. lade fram sitt förslag, var det endast sändningar frånSveriges , och nuvarande som distribuerades över detta nät. används nätet också försändningar från (). - Nästan samtliga remissinstansersom har yttrat sig över förslaget har tillstyrkt det. Jagdelar utredningens åsikt att undervisningsväsendets intresse av att kunna spelain TV-program vilka ingår i det allmänna programutbudet skall tillgodoses. Jaganser emellertid att detta intresse bör tillgodoses också när det gäller andraprogram än dem som sänds över det markbundna nätet. Jag kan inte finna annat änatt de skäl som talar för avtalslicensbestämmelsen i 15 a § upphovsrättslagenär tillämpliga också när det gäller kopiering ur världsutbudet av radio-ochTV-sändningar. Det kan enligt min mening inte råda någon tvekan om att den sombedriver undervisning i organiserade former (bl.a. staten, landsting ochkommuner) enkelt måste kunna skaffa sig rätt att kopiera radio- ochTV-sändningar för undervisningsändamål. Å andra sidan bör sådan kopiering avverk fömtsätta avtal med de rättighetshavare som företräds av de svenskarättighetshavarorganisa-tionema, i den mån dessa rättighetshavare är berörda.Jag finner alltså att de principer för användning av avtalslicensmodellen vilkajag tidigare (avsnitt 2.1) redogjort för föranleder att en avtalslicensbestämmelsebör införas på detta område. Detkan övervägas om vissa typer av verk, t.ex. filmverk som är relativt nyligenoffentliggjorda, bör undantas från bestämmelsens Jag anser emellertid att det intefinns tillräckliga Prop. 1992/93:214 skäl för det. I de fömtsätta avtalen kani stället göras de begränsningar som i det enskilda fallet kan vara påkallade. Däremot bör radio- och TV-företagens egna rättigheterenligt 48 § upphovsrättslagen (den s.k. signalrätten) inte omfattas av den nyaavtalslicensbestämmelsen. Skälet för detta är att det inte finns någonorganisation som företräder svenska rättighetshavare (svenska radio-ochTV-företag) vilken motsvarar de organisationer som företräder övrigarättighetshavarkategorier. Radio- och TV-företagen är dessutom inte fler än attdet är skäligt att kräva att användama träffar individuella avtal omkopieringen med de företag vars sändningar användarna vill utnyttja. Enmotsvarande ordning gäller för övrigt beträffande avtalslicensregeln omkabelsändningar i 22 d § upphovsrättslagen. Som utredningen föreslagit bör för den nya bestämmelsengälla i princip samma skyddsregler som enligt 15 a § upphovsrättslagen avseendede upphovsmän som inte företräds av de avtalsslutande organisationerna. Dessabör alltså ha rätt att förbjuda att deras verk kopieras och de bör varalikställda med dem som organisationema företräder när det gäller ersättning somlämnas enligt avtalet och förmåner från organisationema som väsentligenbekostas genom ersättningen. De bör också - oberoende av det sistnämnda - harätt till den ersättning som hänför sig till utnyttjandet av deras verk. Liksom gäller beträffande avtalslicensregeln i 15 a § upphovsrättslagenbör lagen om medling i vissa upphovsrättstvister vara tillämplig på den nyabestämmelsen. Denna lag bör vara tillämplig också vid tvist om upplåtelse avett svenskt radio- eller TV-företags egen rätt när det gäller den aktuellakopieringen. Om parterna inte själva förmår att träffa de avtal som krävs föratt avtalslicensbestämmelsen skall kunna användas, kan då vem som helst avparterna begära medling. Det kan ifrågasättas om lagstiftningen som komplement tillreglerna om medling bör innehålla bestämmelser av tvångslicenskaraktär, vilkakan tillämpas om medlingen inte resulterar i ett avtal. Utredningen har för sindel utgått ifrån att nödvändiga avtal kommer att träffas och har inte ansettatt några tvingande regler är nödvändiga. Också jag anser det rimUgt att antaatt de aktuella avtalen kan komma till stånd och jag lägger därför inte framnågot förslag om tvingande regler. Jag vill emellertid inte utesluta att sådanaregler ändå kan visa sig nödvändiga. Utvecklingen på området bör följasnoggrant. Det är av största vikt att undervisningsväsendets behov av attanvända skyddade verk och prestationer tillgodoses. Införandet av en sådan avtalslicensbestämmelse som jag nuhar förordat aktualiserar frågan om det för den sektor som berörs av dennabestämmelse finns skäl att behålla bestämmelserna i 17 § Prop. 1992/93:214upphovsrättslagen om rätt att för tillfälligt bmk framställa exemplar avoffentliggjorda verk genom ljudupptagning. Utredningen har ansett attbestämmelsema i 17 § bör behållas såvitt gäller verk som i undervisningssyftesänds över det markbundna nätet (dvs. - när utredningens förslag presenterades- av , och nuvarandeSveriges ). Detta förslag tar sikte på att även fortsättningsvis genomlagstiftning underlätta tillkomsten av friköpsavtal beträffande Sveriges UtbildningsradioAB:s sändningar. Utredningen har anfört att om den fria kopieringen genomljudupptagning skulle avskaffas helt skulle , föratt även fortsättningsvis kunna erbjuda friköpsavtal, bli tvunget att föranvändamas räkning förvärva rätt att kopiera den musik som används isändningama. Från vissa rättighetshavare på musikområdet skulle det inte varamöjligt att förvärva kopieringsrätten. Den fria kopieringen genomljudupptagning bör därför enligt utredningens mening bestå beträffande SverigesUtbildningsradio AB:s sändningar. För egen del vill jag först framhålla att gällandefriköpsordning synes fungera väl och att det är angeläget att se till att denkan tillämpas även i fortsättningen. Till skillnad från utredningen gör jagemellertid bedömningen att så kan ske utan att man för de nu berördasändningarna behåller den reglering av rätten att göra ljudupptagningar somfinns i 17 §. De av utredningen åsyftade rättighetshavama på musikområdet,från vilka kopieringsrätt inte skulle kunna förvärvas, torde varafonogramproducentema. Enligt uppgift som jag har inhämtat från dessaproducenters organisation, den svenska gmppen av ofthe (), kan det emellertid förväntas att nödvändigafullmakter kommer att utställas så att organisationen kan delta i de avtalvilka är en fömtsättning för friköpsordningen. Mot bakgmnd härav finner jaginte skäl att genomföra utredningens förslag på denna punkt. Under de nordiska departementsöverläggningama har det råttenighet om att man, på det sätt som jag nu har föreslagit, bör dels införa enavtalslicensbestämmelse beträffande kopiering av radio- och TV-program iundervisningsverksamhet, dels inte införa en särregel beträffande ljudet iutbildningssändningar. Det bör poängteras att den föreslagnaavtalslicensbestämmelsen endast avser själva kopieringsåtgärdema. Rätten att iundervisningen framföra de sändningar som har kopierats följer samma regler somrätten att i undervisningen framföra sändningama på ordinarie sändningstid. mån framförandet är att anse som offentligt framförande i den mening somavses i 2 § tredje stycket upphovsrättslagen, krävs i princip avtal medrättighetshavama. melsen i nuvarande 20 §första stycket samma lag får dock utgivna verk framföras offentligt vidundervisning; enligt tredje stycket i paragrafen gäller bestämmelsen emellertidinte sceniska verk eller filmverk (se vidare avnitt 2.14 nedan). Utredningen harytterligare föreslagit att det skall vara tillåtet för lärare att förtillfälligt bmk göra ljud- eller bildupptagningar av sina egna framföranden avverk, om det sker för undervisningsändamål. Jag delar denna uppfattning menanser liksom många remissinstanser att regeln även bör omfatta elever. Dessutomfinner jag inte tillräckliga skäl för att inskränka användningen avupptagningarna till tillfälligt bmk. Det är tillräckligt att upptagningarnainte får användas för annat ändamål än undervisning. 2.5 Framställning av exemplar inom vårdinrättningar avradio- och TV-sändningar för tidsförskjutet framförande Mittförslag: Det skall vara tillåtet för sjukhus och inrättningar med särskildservice eller vård för äldre eller funktionshindrade att kopiera radio- ochTV-program för tidsförskjutet framförande inom institutionen (15 §upphovsrättslagen, lagförslag 1). Utredningensförslag: Det skall införas en avtalslicensbestämmelse när det gäller denkopiering som mitt förslag avser. Bestämmelsen skall dock endast omfattasändningar som sänds över det markbundna nätet (SOU 1988:31 s. 101-106). Remissinstanserna: Vissaremissinstanser har tillstyrkt utredningens förslag medan andra har anfört attden aktuella kopieringen bör få ske fritt. Skälen för mitt förslag:Personer som vistas på sjukhus eller en inrättning med särskild service ellervård för äldre eller funktionshindrade kan ofta inte ta del av radio- ochTV-program under ordinarie sändningstid. Att det är så kan bero på personernastillstånd eller på institutionens mUner. Beträffande TV-sändningarfinns ett standardavtal vilket erbjuds institutionerna av och vissa rättighetshavare. Dessa rättighetshavare representeras avföreningen , som är en förhandlingskartell för en radrättighetshavarorganisationer. Avtalet ger användama rätt att dels göraupptagningar av TV-sändningar, dels framföra dessa från det attupptagningarna gjordes för personer som omfattas av institutionens normalaverksamhet. Avtalet omfattar endastprestationer av de rättighetshavare vilka företräds av de avtalsslutandeparterna. centerna står utanförCOPYSWEDE; deras rättigheter omfattas inte. 1992/93:214 Många utländskarättighetshavare och oorganiserade svenska rättighetshavare berörs inte hellerav avtalet. Utredningen har mot denna bakgmnd föreslagit att enavtalslicensbestämmelse införs när det gäller kopiering av sändningar som sändsöver det markbundna nätet. När utredningen lade fram sitt förslag vardet endast , och nuvarandeSveriges som sände över detta nät. används det också för sändningarfrån (). Vissaremissinstanser har tillstyrkt förslaget medan andra har anfört att kopieringenbör få ske fritt. Också jag anser att den bör få ske fritt. Personer som vistaspå sjukhus och sådana inrättningar som är aktuella kan av skäl som redannämnts ofta inte ta del av sändningama under ordinarie sändningstid. De kan imånga fall inte heller spela in sändningama för enskilt bmk vid senaretillfälle. Detta innebär att det ofta är nödvändigt för institutionerna att ordnaså att upptagningar görs. Om så inte sker kan många som vistas vidinstitutionerna över huvud taget inte ta del av sändningarna. Det bör enligtmin mening vara tillåtet för institutionerna att på detta sätt göra det möjligtför de vårdbehövande att ta del av sändningarna. Detta gäller beträffande allaradio- och TV-sändningar och inte bara dem som sänds över det markbundna nätet. skulle en regel om rätt för institutionerna att kopiera radio- ochTV-sändningar strida mot åtaganden enligt Europeiska överenskommelsenom skydd för televisionsutsändningar. Utredningen har därvid anfört dels attöverenskommelsen förpliktar de fördragsslutande staterna att - med vissaangivna undantag - ge TV-företagen en ensamrätt när det gäller kopiering avsändningar, dels att inget av de angivna undantagen avser den kopiering som nuär aktuell. Deundantag som anges i överenskommelsen och som är aktuella för svensk del rör -bortsett från en regel om s.k. efemära upptagningar - kopiering för enskiltbmk och för undervisningsändamål samt kopiering av korta avsnitt förredogörelser om dagshändelser. Enligt gällande svensk rätt görs emellertid, somframgår av 48 § tredje stycket upphovsrättslagen, också vissa andra undantag. Idetta stycke hänvisas nämligen till bl.a. 14 § första stycket, 22 a-22 c, 24och 24 a §§ samma lag. Hänvisningarna innebär att TV-företagens ensamrättavseende kopiering av deras sändningar är inskränkt genom reglerom bl.a.citaträtt, rätt till kopiering för bevissäkrings-, tillsyns-, arkiverings- ochforskningsändamål samt rätt till kopiering av sändningar innehållandediskussionsprogram och av allmänna handlingar i form av upptagningar avsändningar. Attsvensk lag kan innehålla inskränkningsbestämmelser som saknar 1992/93. uttryckligtstöd i en tillämplig internationell överenskommelse har sin gmnd i att det inomupphovsrätten är allmänt erkänt att vissa inskränkningar av mindre betydelsekan införas utan uttryckligt stöd i överenskommelsema på området. Denna principgäller t.o.m. beträffande den konvention som kräver den högsta skyddsnivån,dvs. Om principens tillämpning, se t.ex. prop. 1977/78:97 s.158 f (Lagrådet). Jag anser att den nuaktuella kopieringen är av så liten betydelse för TV-företagen att det ärförenligt med Europeiska överenskommelsen om skydd för televisionsutsändningaratt införa den regel om fri kopiering som jag ovan funnit skäl för. Av de nordiska ländema ärDanmark och vid sidan av bundna av den nämnda överenskommelsen.Från dansk och norsk sida har man under de nordiska departementsöverläggningamaredovisat samma syn på vad överenskommelsen kräver som jag just gett uttryckför. Under överläggnlngama har det också rått enighet om att den aktuellakopieringen bör få ske fritt.