prop · GF03150 · 1992-01-01 00:00:00 — Därigenom blir också inflationen lägre. Den privata konsumtionen växer långsammare, såväl nominellt som realt än i huvudscenariet. Detsamma gäller för den totala lönesumman. Ur den offentliga sektorns synvinkel innebär detta att de viktigaste skattebaserna utvecklas svagare än i huvudsc- enariet. 10.2 Den offentliga sektorns finansiella sparande Utvecklingen av den offentliga sektorns finansiella sparande blir betydligt svagare i denna kalkyl och ställer högre krav på åtgärder jämfört med huvudscenariet vid en given målsättning för den offentliga sektorns finansiella utveckling. Som jämförelse kan nämnas att den offentliga sektorns sparandeunderskott enligt denna beräkning uppgår till vid /97. Detta kan jämföras med underskottet enligt huvudscenariet som uppgår till . Anledningen till att utvecklingen enligt denna beräkning är sämre jämfört med huvudscenariet förklaras främst av en svagare tillväxt-och inkomstutveckling i kombination med en högre arbetslöshet. Inkomsterna ökar i långsammare takt beroende på högre arbetslöshet och långsammare pris- och löneutveckling. Den högre arbetslösheten leder dessutom till ökade utgifter för arbetslöshetsunderstöd. Vissa indexbundna transfereringar ökar i långsammare takt till följd av den långsammare prisutvecklingen. Det ökade finansieringsbehovet kan även komma att påverka kapitalmarknaderna och därmed bidra till en till ränteuppgång. Denna sistnämnda (eventuella) effekt har inte beaktats i kalkylen. Det finansiella sparandet i den kommunala sektorn utvecklas något sämre än i huvudscenariet. beräknas underskottet vara ca större i löpande priser än i huvudscenariet. Skillnaden förklaras framförallt av att skat- teinkomsterna utvecklas bättre i huvudscenariet p.g.a. den bättre tillväxten och sysselsättningsutvecklingen. I övrigt är likheten mellan scenarierna stor. I båda fallen sker en kraftig förbättring 1992 jämfört med föregående år och en kraftig försämring 1994. I följande appendix ges en beskrivning av den reala utvecklingen inom de olika departementens verksamhetsområden. Utgiftsutvecklingen, 92/93 Förändring till Genomsnittlig procentuell förändring 93/94 94/95 95/96 96/97 92/93- 86/87-** 96/97 90/91 1. 17 849156 259 98 22 0,7 - 2. 17 535-573 470-614328-0,65,2 3. Försvarsdepartementet 37 745254 207 210 213 0,62,9 4. * 131 043-20 401 -1 451-1 209-649-4,90,9 5. * 18 810-2 646 -9 20 -40 -3,8-0,1 6. *88 1852 544 -9 078 -5 025-3 773 -4,7 - 7. * 50 911-18 779 151 721 219 -10,1 - 8. Jordbruksdepartementet7 731-2 435 -601 -291-253 -14,4-2,5 9. 38 890-226 -200-246-125-0,5- 10. 12 014-1 505 -887 30 28 -5,3 - 11. 4 293-67 2-104-321-3,0- 12. 2 235-121 -18 -18 -18 -2,0 -13. Miljö- och natur- resursdepartementet 2 080-278 -1 -25 -35 -4,4 - 14. Övrigt 54 27826 345 12 60912 918-42818,1- Summa utgifter i 1992/prisnivå 483 599-17 732 1 453 6 465-4 832 -0,8 - Källor: , och respektive departement. * Fr.o.m. ingår vissa statsbidrag till kommunerna i det nya generella statsbidragssystemet. ** P.g.a förändringar i organisation fr.o.m. /92 har historiska siffror förvissa huvudtitlar enbar Miljoner kronor 1992/prisnivå 92/93 Förändring till Genomsnittlig procentuell förändring 93/94 94/95 95/96 96/97 92/93- 86/87- 96/97 90/91 Totala utgifter 17 849156 259 98 22 0,7 - därav: Polisväsendet 10 254126 147 88 0 0,93,0Domstols- och åklagarväsendet2 996-41 -31 -2 0 -0,6*0,1 Kriminalvård 3 312 59 1110200,73.0 Källor: och * Minussiffrorna på domstols- och åklagarsidan beror på vissa tidsbegränsade åtgärder på D 2 anslaget underbudgetåren 1992/93 och 1 Resursförbrukningen inom området styrs till största delen av mål- och ärendeutvecklingen samt löneutvecklingen. Huvuddelen av verksamheten inom område styrs av faktorer som direkt eller indirekt regleras genom lagstiftning. Brottsutvecklingen, anmälda brott, mängden mål och dess svårighetsgrad samt, inom kriminalvården, antalet utdömda frihetsstraff och strafftidens längd, är exempel på sådana faktorer inom brottmålsområdet. Antalet brott mot som kommit till polisens kännedom har ökat med i genomsnitt medan anmälda brott mot annan lagstiftning har ökat med i genomsnitt . Myndigheterna inom rättsväsendet går successivt över till den nya budgetprocessen där mål- och resultatstyrning sätts i förgrunden. Med anledning därav pågår arbete med att utveckla metoder för att tillämpa principerna om mål- och resultatstyrning på rättsväsendets myndigheter. Ett led i arbetet är att räkna fram kostnaden för tjänster producerade inom de olika myndigheterna. har i anslagsframställningen för /93-1994/95 beräknat kostnaden för den vanligaste patrulleringsformen för övervakning - bilpatrull. Kostnaden för att ha en polisbil med två polismän bemannad dygnet runt kan beräknas till 4,5 milj. kr. har i sin treårsrapport /93 - 1994/95 redovisat vad det kan antas kosta att handlägga skilda typer av mål vid olika slag av domstolar. Siffrorna i det följande avser domstolsväsendets egna kostnader (inkl. administration), däremot inte kostnaderna för t.ex. parter, vittnen och offentliga försvarare. Enligt siffrorna - som givetvis måste anges med en rad reservationer - kostar exempelvis ett brottmål i en tingsrätt, genomsnittligt och ett tvistemål i tingsrätt ca . Analys av verksamheten Polisväsendet För polisens dels styrs resursförbrukningen i första hand av brottsutvecklingen och av de mål som regering och riksdag anger för polisverksamheten. I årets budgetproposition har angivits att målen för polisens verksamhet skall vara att minska brottsligheten och öka människornas trygghet i samhället. Av det föregående har framgått att den långsiktiga trenden när det gäller brottsutvecklingen är stigande. Den internationella integrationen kommer att innebära att i ökad utsträckning blir exponerad för brottslighet med internationell anknytning. Regeringen har i årets budgetproposition satt som mål att polisbristen skall vara avhjälpt . I den långsiktiga konsekvenskalkylen har beräknats ett successivt tillskott av medel för polismanslöner i takt med att antalet utbildade polismän ökar t.o.m. . I övrigt måste behövliga reformer på polisens område finansieras inom befintliga ramar genom omprioriteringar, rationaliseringar och effektiviseringar. Möjligheterna härvidlag kommer att öka genom att polisorganisationen fr.o.m. läggs om till en enhetlig regional ledningsorganisation och ett nytt budgetsystem (se prop. 1991/92:52, JuU19, rskr. 124 och prop. 1991/92:100 bil. 3 s. 68 ff). Domstolsväsendet, åklagarväsendet m.m. Resursförbrukningen inom domstols- och åklagarsektorerna är som nämnts i mycket hög grad beroende av tillflödet av mål och ärenden. Den allmänna tendensen har varit att antalet inkommande mål och ärenden har ökat, om än i varierande grad mellan olika domstolsinstanser och olika delar av landet. Vid bedömningen av utvecklingen bör särskild uppmärksamhet ägnas åt vissa viktiga, övergripande strukturprojekt som pågår. Dessa berör både domstolsväsendet och åklagarväsendet och avser såväl frågan vilka uppgifter som skall hanteras inom respektive sektor som frågan hur verksamheten skall vara organiserad för att bedrivas så rationellt som möjligt. För domstolsväsendets del har reformarbetet bedrivits i domstolsutredningen (Ju 1989:06), vars betänkande nu är föremål för remissbehandling. Vidare pågår inom en översyn som tar sikte på domstolsväsendets framtida organisation och administration. När det gäller åklagarväsendet bedrivs reformarbetet i huvudsak inom ramen för åklagarutredningen -90 (Ju 1990:04), vars slutbetänkande väntas . I fråga om brottmålen, som genererar i princip hela verksamheten vid åklagarmyndigheterna och en viktig del av verksamheten vid de allmänna domstolarna, finns inga tydliga tecken på någon generell förändring av den långsiktiga ökningen av antalet brott. När det gäller bl.a. narkotikabrott och rattfylleribrott har lagändringar aviserats som kan tänkas leda till ökad arbetsbelastning för såväl åklagare som domstolar. Det bör också betonas att åklagarutredningens arbete kan få positiva effekter för arbetsbelastningen inom brottmålsområdet. Utredningen har bl.a. till uppgift att överväga hur man i högre grad skall uppnå att brottmål handläggs i så enkla och ändamålsenliga former som möjligt. Utredningens uppdrag innefattar bl.a. en översyn av reglerna om åtalsunderlåtelse och förundersökningsbegränsning samt reglerna för strafföreläggande och ordningsbot. Vidare gör utredningen en allmän genomgång av möjligheterna till avkriminalisering eller s.k. depenalisering, vilket innebär att straffet ersätts med en annan sanktionsform. För de allmänna domstolarnas del är - vid sidan av brottmålen - tvistemålshanteringen en huvuduppgift. Det finns mycket lite som tyder på att tillströmningen av tvistemål inom ramen för nuvarande lagstiftning kommer att förändras i någon nämnvärd utsträckning. bör påpekas att måltillströmningen är i hög grad beroende av kommande förändringar i den materiella lagstiftningen. I sammanhanget bör även beaktas strävandena att integrera i Europasamarbetet. Detta resulterar sannolikt i att de svenska domstolarna tillförs fler mål av delvis nya typer och med delvis nya handläggningsformer. När det gäller tingsrätternas uppgifter i övrigt har domstolsutredningen i sitt tidigare nämnda betänkande föreslagit att ett flertal s.k. sidofunktioner - t.ex. ärenden angående bouppteckning och arvsskatt samt förmynderskap - överförs till andra myndigheter. Detta bortfall av uppgifter skulle emellertid åtminstone delvis uppvägas av ett annat förslag av utredningen, nämligen att tingsrätterna skulle överta övervakningsnämndernas uppgifter. Ett genomförande av dessa förslag kan få effekter tidigast från . I fråga om de allmänna förvaltningsdomstolarna kan flera faktorer väntas inverka på måltillströmningen framöver. Det är sannolikt att antalet skattemål som kommer in till länsrätterna kommer att minska till följd av det nya taxeringsförfarandet med obligatorisk omprövning, men det är för tidigt att nu bedöma vilka effekterna blir . Genomförs domstolsutredningens förslag, kommer länsrätternas befattning med körkortsmål att minska radikalt till följd av att beslutsbefogenheterna överförs till länsstyrelserna. Ett stort antal s.k. övriga mål kommer med domstolsutredningens förslag att överklagas från förvaltningsmyndighet till länsrätt som domstol i första instans i stället för som till kammarrätt. Som nämndes pågår för såväl domstolsväsendet som åklagar- väsendets del överväganden rörande organisationen och administrationen. Det gäller bl.a. hur den lokala organisationen inom respektive område skall vara utformad och vilka administrativa uppgifter som skall handläggas centralt, regionalt eller lokalt. Det är sannolikt att eventuella förändringar kan börja genomföras . För justitiekanslerns, datainspektionens och de allmänna advokatbyråernas del pågår utredningar som kan få betydelse för inriktningen av och organisationen av dessa myndigheters verksamhet. Rättshjälp Statlig rättshjälp ges i fyra former: allmän rättshjälp, rättshjälp åt misstänkt i brottmål, offentligt biträde och rådgivning. Sedan rättshjälpslagens ikraftträdande har det allmännas utgifter för rättshjälpen successivt ökat kraftigt. Ett flertal lagstiftningsåtgärder i syfte att bryta kostnadsutvecklingen har vidtagits , men någon avgörande effekt har dessa inte haft. Det nu sagda understryks i en rapport angående rättshjälpens effektivitet som (RRV F 1992:6) avlämnat efter en på regeringens uppdrag genomförd analys. RRV förordar flera åtgärder för att uppnå ett effektivare och billigare rättshjälpssystem. budgetproposition konstateras att rättshjälpskostnaderna nu stigit till en nivå som i rådande samhällsekonomiska situation inte ter sig försvarlig. Därför aviseras åtgärder för att bryta kostnadsutvecklingen i tre hänseenden. I ett av dessa hänseenden - sänkning av den högsta inkomstgränsen för rätt till allmän rättshjälp - har regeringen lämnat förslag till lagändringar till (prop. 1991/92:157). I övrigt övervägs nu de aviserade åtgärderna inom mot bakgrund av RRV:s rapport. Brottsskadeersättningar Utgifterna för de ersättningar för skador på grund av brott som betalas ut av brottsskadenämnden beräknas öka med omkring 2 milj. kr. , till följd av det ökande antalet personskadeärenden. ökade beläggningen vid kriminalvårdsanstalterna med sammanlagt och vid häktena med sammanlagt . Därefter har beläggningsnivån vid anstalter och häkten varit i stort sett oförändrad. Beläggningen på de slutna riksanstalterna har dock varit hög. Antalet långtidsdömda ökar dessutom stadigt. Av de intagna var 406, 420, 470 resp. 528 dömda till fängelse . /86 har kostnaderna för kriminalvårdens transportverksamhet mer än fördubblats. En stor del av kost- nadsökningen avser transporter som sker med stöd av utlänningslagen (1989:529). Kostnaderna uppgick under /91 till 223 milj. kr. och beräknas /92 till omkring 250 milj. kr.. Kostnaderna kan antas fortsätta att öka med ca 20 milj. kr. /94-1996/97. har på regeringens uppdrag gjort en översyn av kriminalvårdens transportorganisation. RRV redovisar i sin rapport (Fu 1991:10) ett antal förslag till åtgärder för att uppnå en högre kostnadseffektivitet i transportorganisationen samt ett bättre utnyttjande av kriminalvårdens samlade resurser. ledning och organisation skall behandlas budgetproposition. Miljoner kronor 1992/prisnivå 92/93 Förändring till Genomsnittlig procentuell förändring 93/94 94/95 95/96 96/97 92/93- 86/87- 96/97 90/91 Totala utgifter 17 535-573 470 -614328 -0,65,2 därav: Internationellt utvecklings- samarbete 13 606-156 4343873291,86,5 Verksamhetens kostnader och anslagsutveckling Inom verksamhetsområde utgör internationellt utvecklingssamarbete den största enskilda posten. Biståndsramen skall enligt riksdagsbeslut uppgå till av BNI. Detta innebär att om tillväxten ökar med 0,sker en motsvarande ökning av biståndsramen och belastningen på statsbudgeten, d.v.s. ca 15 milj. kr. BNI:s utveckling är därmed den viktigaste utgiftsstyrande faktorn inom utrikesdepartemen- tets område. I enlighet med regeringsförklaringen skall de asylkostnader som täcks av biståndsmedel successivt lyftas ut ur enprocentsramen. Konsekvensen av detta blir en successiv ökning av biståndsanslaget över planeringsperioden som inte avspeglas i ovanstående tabell. Karaktärisktiskt för många av anslagen som faller inom ansvarsområde är att deras storlek beror på faktorer och beslut över vilka har ett begränsat inflytande. Av detta följer att det ofta inte heller är möjligt att mer precist förutsäga utvecklingen av anslagen. Detta gäller inte minst anslagen för deltagande i internationella organisa- tioner. Sålunda har , genom sitt beslut att vara medlem i FN, ESK, , m.fl. organisationer, åtagit sig att bidra till dessa organisationers budget enligt fastställda fördelningsnycklar. Utvecklingen av olika internationella organisationers budgetar blir därmed ytterligare en viktig utgiftsstyrande faktor inom område. Utrikespolitik Den Europeiska Gemenskapens (EG) toppmöte i innebar ett viktigt steg mot förverkligandet av en europeisk union. strävar efter att möjligt bli medlem av EG och det ter sig sannolikt att medlemskapsförhandlingarna kan inledas /93, med sikte på medlemskap . Vid ett medlemskap kommer ett svenskt bidrag till Gemenskapens budget att uttaxeras. Såväl de kommande medlemskapsförhandlingarna som ett framtida medlemskap kommer att ställa större krav på utrikesförvaltningen. Ett medlemskap ställer även krav på den inhemska ekonomin. Genom att den politiska utvecklingen i världen inte längre domineras av motsättningarna mellan två rivaliserande maktblock har nya förutsättningar skapats för () att värna om internationell fred och säkerhet. FN förblir en hörnsten i svensk utrikespolitik. verkar, tillsammans med bl.a. de övriga nordiska länderna, för att stärka FN:s konfliktförebyggande förmåga. FN:s utvidgade mandat, inte minst på det fredsskapande och fredsbevarande området, kommer att ställa krav på en utökad budget och därmed större bidrag från de enskilda medlemsstaternas sida. Detta beror på att varje medlemsstat är folkrättsligt förpliktad att betala sin andel av FN:s budget. kandiderar till en plats i . Ett medlemskap i säkerhetsrådet skulle ytterligare understryka aktiva roll i FN. De fredsbevarande operationerna i FN:s regi kommer med stor sannolikhet att öka i antal och omfattning . Konferensen om säkerhet och samarbete i (ESK) söker effektivisera och bygga ut sina mekanismer på olika områden. har organisationen kraftigt utvidgats, genom att bl.a. de nya självständiga staterna i det forna beviljats inträde. verkar aktivt för att ytterligare stärka ESK:s mekanismer. har också föreslagit inrättandet av ett särskilt stödprogram för de nya deltagarländerna. kommer vidare att stå värd för ESK:s tredje ministerrådsmöte och övertar i samband därmed ordförandeskapet i ESK för en period av . Såväl ordförandeskapet som initiativet till ett stödprogram kommer att ställa krav på särskilda insatser från utrikesförvaltningens sida. har blivit en viktig mötesplats för länderna i och de nya demokratierna i . Rådet kan förväntas ytterligare utöka sin redan mångskiftande verksamhet i bl.a. , i syfte att främja de demokratiska principerna och respekten för de mänskliga rättigheterna. ställs, i likhet med , inför krav på ytterligare resurser, i takt med att dess arbetsuppgifter utökas och medlemskapskretsen utvidgas med resurssvaga stater från central- och . Efter det slut bedrivs också det internationella nedrustningsarbetet i en ny atmosfär. Verklig nedrustning har inletts på områden där utsikterna till framgång endast tedde sig mycket små. Det är i denna förändrade miljö, med bl.a. ökade krav på kunskaper och analyser, som den svenska nedrustningspolitiken skall verka . Det är ett svenskt säkerhetspolitiskt intresse att värna om folkrättens regler om respekt för statens suveränitet och territoriella integritet. Främjandet av de mänskliga rättigheterna är ett annat grundläggande element i vår utrikespolitik. Frågor om mänskliga rättigheter har fått en ökad uppmärksamhet både nationellt och internationellt. måste också uppfylla de åtaganden som görs från svensk sida genom att vi ansluter oss till de internationella överenskommelserna på området. En omfattande rapporteringsskyldighet skall fullgöras till internationella organ. Andra för viktiga folkrättsliga frågor är havsrätten med tillhörande avgränsningsfrågor, miljörätten och rymdrätten. Handläggningen av utlänningsärenden tar oförändrat i anspråk stora resurser vid utlandsmyndigheterna. Detta kommer särskilt till uttryck i en kraftig ökning av ärenden som rör uppehållstillstånd på grund av anknytning. Viseringsverksamheten ställer krav på stora arbetsinsatser från utlandsmyndigheternas sida. Så är t.ex. alltjämt fallet på olika håll i . Förhållandet är likartat vid utlands- myndigheterna i flera utomeuropeiska flyktinggenererande regioner. Fortlöpande samråd sker med statens invandrarverk i syfte att genom utökad delegering och andra åtgärder effektivisera ärendehanteringen. Handelspolitik och västeuropaintegrationen Som högt industrialiserat land med relativt liten hemmamarknad är för sitt välstånd beroende av ett omfattande och fritt handelsutbyte med omvärlden. Därför är det ett centralt mål för vår handelspolitik att bidra till att bevara och vidareutveckla en ordning för världshandeln som bygger på frihandelns principer. deltar aktivt i den världsomspännande s.k. Urugay- rundan inom . Rundan, vars syfte är att minska handelshindren, stärka reglerna för internationell handel samt att utsträcka dem till nya områden, skulle ha avslutats . Emellertid kunde då ingen enighet uppnås i centrala förhandlingsfrågor. Förhandlingsarbetet har fortsatt . Avtalet mellan EFTA-länderna och EG om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES) framförhandlades . Ett omfattande lagstiftningsarbete kommer att krävas inför avtalets ikraftträdande. Arbetet med att implementera ett framtida kommer också att kräva omfattande insatser. En svensk ansökan om medlemskap i inlämnades . Det förberedande arbetet inför medlemskapsförhandlingarna inleddes genom arbetet med om som väntas föreligga . Förändringarna i skapar nya förutsättningar för ett utökat ekonomiskt samarbete mellan och dessa länder. Undanröjandet av handelshinder har en viktig roll att spela för att främja en positiv utveckling. har aktivt bidragit till att få till stånd frihandelsavtal mellan EFTA och respektive , och . Ett sådant avtal underteknades med . Frihandelsavtal mellan och de tre baltiska staterna har också undertecknats . Det är väsentligt att ytterligare söka utveckla handeln också med länder utanför . Detta gäller inte minst , och de övriga snabbt växande ekonomierna i . Samarbetet med länderna i syftar till att stödja dessa länder att bygga demokratiska institutioner och att utveckla marknadsekonomiska strukturer. För de baltiska staterna är syftet också att bistå dem att befästa sin nationella suveränitet. finns betydande svenska utrikes- och säkerhetspolitiska, näringspolitiska och kommersiella intressen att tillgodose. Regeringen har i årets budgetproposition föreslagit en kraftig ökning av stödet till länderna i . föreslås satsas på samarbetet med dessa länder. närområde med tonvikt på de baltiska staterna kommer att prioriteras i det bilaterala samarbetet. Med övriga länder i regionen kommer samarbetet till största delen att kanaliseras via multilaterala kanaler. Kunskapsöverföring på i stort sett alla områden kommer att vara den främsta stödformen i vårt bilaterala samarbete. deltar aktivt i det multilaterala samarbetet till stöd för länderna i . Här kan främst nämnas den s.k. G24-gruppen, , , (), () och den nya europeiska återuppbyggnads- och (). Internationellt utvecklingssamarbete I enlighet med beslut uppgår biståndsramen till av BNI. För /93 fördelas ramen enligt regeringens förslag till bidrag till internationella biståndsprogram, till utvecklingssamarbete genom SIDA samt till andra biståndsprogram bl.a. u-krediter, forskningsstöd, stöd till ekonomiska reformprogram, skuldlättnadsåtgärder och projektbistånd till vissa länder. För administration av biståndet beräknas av totalramen. De senaste årens världspolitiska förändringar, de stora skillnaderna i utveckling under loppet av 1980- talet och det växande ömsesidiga beroendet mellan u- och i- länder har ställt det internationella samarbetet inför ofta svåra nya utmaningar. Angelägna uppgifter är nu att återupprätta tillväxten i svårt krisdrabbade länder och att få till stånd en mer öppen, stabil och gynnsam internationell ekonomisk omgivning. Som en betydelsefull hjälp till självhjälp prioriteras sådana åtgärder som stimulerar den marknadskonomiska tillväxten, demokrati och skydd av mänskliga rättigheter. Det krävs också intensifierade insatser i syfte att finna lösningar till den fortsatta skuldkrisen i en stor del av främst och . Miljöfrågorna har fått ökad internationell uppmärksamhet. I u- länderna är de stora miljöhoten ofta direkt fattigdomsorienterade. Markförstöring, skogsskövling, vattenbrist samt en alltför hög befolkningstillväxt och urbanisering påverkar utvecklingen i en stor del av den tredje världen. Även på detta område krävs samlade insatser inom utvecklingssamarbetet. Bistånd genom enskilda organisationer, kyrkor och missioner utgör ett viktigt komplement till det multilaterala biståndet och stat-till-stat biståndet och bör få ett allt större ansvar för det svenska biståndet. Detta bistånd har ofta en stor folklig förankring och är till sin natur både obyråkratiskt och effektivt. Om vore medlem i EG skulle det på biståndssidan innebära att skulle bidra med till EGs olika biståndsprogram. Grovt räknat skulle hälften utgöras av utbetalningar till , genom vilken biståndet under Lomé- konventionen finansieras. Dessa bidrag skulle enligt nuvarande ordning betalas ut över den svenska statsbudgeten och därmed från biståndsanslaget.