prop · GG0325 · 1992-12-31 00:00:00 — 2 Senaste lydelse 1987:747. 2Förslag till Prop. Lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna Bilaga 4 Härigenom föreskrivs att 20 § lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Valbar till nämndeman i kammarrätt och länsrätt är svenskmedborgare, som är folkbokförd i länet och som inte är underårig eller harförvaltare enligt 11 kap. 7 § . Tjänsteman vid domstol, skatte- Tjänsteman vid domstol,skatte myndighet, länsstyrelse eller un- myndighet, länsstyrelse eller un der länsstyrelse lydande myndig- der länsstyrelse lydande myndig het, allmän fö räkrings kassa eller het, allmän försäkringskassa eller får inte vara fir inte nämndeman. Detsamma gäller vara nämndeman. Detsamma gäl- lagferen domare, åklagare, polis- ler lagferen domare, åklagare, po- man och advokat eller annan som lisman och advokat eller annan har till yrke att föra andras talan som har till yrke att föra andras inför rätta, ledamot av socialför- talan inför rätta samt ledamot av säkringsnämnd och icke lagferen skattenämnd eller socialförsäk- ledamot av försäkringsöver- ringsnämnd och icke lagferen le- domstolen. Nämndeman i länsrätt fir inte vara nämndeman ikammarrätt. Den som har fyllt eller uppger något giltigthinder är inte skyldig att ta emot uppdrag som nämndeman. Den som har avgåttsom nämndeman är inte skyldig att ta emot nytt uppdrag förrän . Rätten prövar självmant den valdes behörigliet. Denna lag träder i kraft . ' 3 Förslag till Prop. Lag omändring i lagen (1991:1137) om Bilaga4 Härigenomföreskrivs att 2 § lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning skall haföljande lydelse. 2§ Beslut om rättspsykiatriskundersökning får bara meddelas, om den misstänkte har erkänt gärningen eller övertygandebevisning har fö-rebragts om att han har begått den. Sådant beslut får dock inte meddelas, om påföljden för brottet bedöms kunna stanna vidböter. Om den misstänkte Inte har erkänt gärningen, skall rätten ange i beslutetvad som är bevisat i målet och redovisa siu ställningstagande till frågan omden misstänkte har begått gärningen. Beslut om rättspsykiatrisk undersökningskall meddelas . Dennalag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: fd. regeringsrådet , justitierådetHans-Gunnar Solerud, regeringsrådet . Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 26 november1992 har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådetsyttrande över förslag till lag om ändring i , m.m. Förslagen har inför lagrådet föredragits av t.f byråchefenHåkan Laven. Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: Förslagen till lag om ändring i och lagom ändring i lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning De remitterade förslagen syftar bl.a. till att avhjälpa deolägenheter som kan uppkomma i ett brottmål när huvudförhandling skallgenomföras efter en avslutad rättspsykiatrisk undersökning. I det syftetföreslås en ändring av bestämmelserna om uppskjuten huvudförhandling i 46 kap.11 § (RB) och i anslutning därtill en komplettering avbeslutsreglerna i 2 § lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning. Ettannat syfte har varit att lösa de jävsproblem som aktualiseras av den s.k. Hauschildtdomen.I detta syfte föreslås en ändring av jävsreglerna i 4 kap. 13 § RB. Lagrådetbehandlar förslagen i nu nämnd ordning. 46 kap. 11 § RB Nuvarande bestämmelser får till följd att en nyhuvudförhandling i regel måste hållas när en rättspsykiatrisk undersökning hargenomförts. Som närmare utvecklas i remissprotokollet kan denna ordningmedföra betydande processekonomiska och andra olägenheter. Den föreslagna ändringen av 46 kap. 11 § RB innebär enligtsin lydelse att möjligheterna att hålla en fortsatt huvudförhandling i ställetför en ny ökas väsentligt när rättspykiatrisk undersökning har företagits.Förslaget ger rätten utrymme att inom ramen för den föreskrivnalämplighetsprövningen beakta intresset av att skapa goda förutsättningar förbevisvärderingen. Lagrådet finner inte anledning till erinran mot förslaget tilllagtext men vill ifrågasätta om inte gränsen för fortsatt huvudförhandling bördras snävare än som antyds i avsnitt 3.2 av allmänmotiveringen. Där förutsätts bl.a.att fortsatt huvudförhandling skall kunna hållas i de fell då nyavittnesuppgifter eller andra nytillkomna uppgifter gör det nödvändigt att hållaförnyade förhör med tidigare vittnen. Lagrådet ifrågasätter om det inte isådana situationer kan visa sig lämpligt att med hänsyn till koncentrationsprincipenta upp den nya bevisningen vid en ny huvudförhandling. Denna bedömning påverkasinte av det nedan behandlade och av lagrådet avstyrkta förslaget tilländring av 2 § lagen om rättspsykiatrisk undersökning. Lagrådetsuppfattning är således att det kan finnas anledning att anta Prop. 1992/93:25 att den föreslagna bestämmelsen om fortsatt huvudförhandling kan Bilaga 5 komma att tillämpas mer restriktivt än som antyds iremissprotokollet. Också av ett annat skäl kan man förmoda att förslaget får enmer begränsad räckvidd än som varit avsett. Som strax skall utvecklas närmareär det inte osannolikt att den nya syn på jävsfrågorna som föranleds av Hauschildtdomenkan medföra att ny huvudförhandling måste hållas i större utsträckning än somförutsatts i remissprotokollet. 2 § lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning Det föreslagna nya andra stycket innebär att rätten blirskyldig att i beslutet om rättspsykiatrisk undersökning redovisa sin bedömningav bevisningen och skuldfrågan. Detta "mellandomsliknande" beslutskall liksom vara oförbindande för rätten vid det slutliga avgörandetav målet och skall inte kunna överklagas särskilt i annan mån än som följer av49 kap. 6 § RB. Besluten om rättspsykiatrisk undersökning skallsjälvfallet vara grundade på överväganden som är lika ingående som när detgäller skälen till en fållande dom. Därmed är emellertid inte sagt att det ärbefogat att föreskriva en direkt skyldighet för rätten att redovisa sinbedömning på det sätt som föreslagits. I lagrådsremissen motiveras denföreslagna ordningen med att den ger större festhet i handläggningen och ärägnad att motverka att bevisvärderingen i målet kommer i ett sämre läge näruppskovstiden förlängs. Lagrådet vill emellertid ifrågasätta om förslaget ger nägraegentliga vinster i dessa hänseenden. Mycket talar för att den föreskrivnabeslutsmotiveringen såsom anfört i sitt remissyttrande ipraktiken inte kommer att ha någon annan funktion än att vara ett stöd förminnet för domstolen. Detta syfte bör kunna tillgodoses lika bra med de internaminnesanteckningar som en domare torde föranstalta om utan särskild lagföreskrift. Till det sagda kommer att den föreslagna ordningen kanbeferas medföra nya problem. Av specialmotiveringen framgår att det "mellandomsliknande"beslutet är tänkt att i många fell utgöra en del av de framtida domskälen.Denna ordning kan medföra risk för att antingen genomförandet av denrättspsykiatriska undersökningen försenas på grund av den tid som behövs förbeslutsformuleringen eller domskälen blir mindre innehållsrika än som i daganses lämpligt. Vidare bör inte bortses från risken att en utförlig redovisningav rättens preliminära bedömning av bevisningen och skuldfrågan kan komma attonödigtvis styra parternas fortsatta agerande i processen mot enskildheter irättens redovisning. Av nu anförda skäl avstyrker lagrådet förslaget tilländring av 2 § lagen om rättspsykiatrisk undersökning. För det fell attförslaget ändå anses böra genomföras vill lagrådet anföra följande synpunkterpå den lagtekniska utformningen. Enligt det föreslagna andra stycket krävs enbeslutsmotivering endast i de fell där den misstänkte inte har erkänt gärningen. ning synes falla tillbaka på paragrafens första stycke,som ger intryck av att ettbeslut om rättspsykiatrisk undersökning kan grundas blott Prop. 1992/93:25 ochbart på ett erkännande. I förarbetena uttalades dock bl.a. att det Bilaga 5ligger i sakens natur att domstolen måste förvissa sig om att erkännandet harstöd av andra föreliggande omständigheter (prop. 1990/91:58 bil. 2 s. 504).Enligt lagrådets mening bör ett krav på beslutsmotivering omfetta även denbedömning av omständigheterna i målet som rätten skall göra när ett erkännandeföreligger. Rent språkligt synes det nya stycket ha knutits nära tillden något ålderdomliga bestämmelsen i 30 kap. 5 § RB och är därmed behäftad medsamma oklarhet som denna när det gäller kravet på beslutskälens omfettning (se t.ex.Ekelöf, Rättegång V, 1987, s. 204 ff.). Av specialmotiveringen till stycketframgår att beslutet skall innehålla en fullständig motivering i frågan. Deträcker således inte med att, såsom texten låter antyda, beslutet anger vilka rättsfektasom ansetts föreligga utan det krävs också att skälen för rättens ståndpunktredovisas. Det är önskvärt att den avsedda innebörden kommer till klarareuttryck i lagtexten, t.ex. genom en formulering i linje med den som finns i 30§ andra stycket förvaltningsprocesslagen (1971:291) och 20 § första stycketförvaltningslagen (1986:223). 4 kap. 13 § RB Förslaget till ändring av 4 kap. 13 § RB har sinutgångspunkt i artikel 6.1 i och i dom i Hauschildtmålet. Det synsätt som kommit till uttryck i Europadomstolensavgörande ger utan tvivel anledning att se över . 1remissprotokollet har antagits att avgörandet får till konsekvens att endomare, som deltagit i ett beslut om rättspsykiatrisk undersökning, skall ansesjävig om en ny huvudförhandling hålls i målet. Lagrådet instämmer i dennabedömning. Från den utgångspunkten finns det inte något att erinra mot denföreslagna nya jävsregeln i punkt 8. Lagrådet ställer sig ändå tveksamt till om jävsfrågornafått en tillfredsställande lösning genom det remitterade förslaget.Resonemangen i remissprotokollet utgår från att kravet på opartiskhet i artikel6.1 i inte hindrar att en domare som deltagit i beslutet om rättspsykiatriskundersökning deltar också i en fortsatt huvudförhandling som genomförs enligtden föreslagna nya regeln i 46 kap. 11 § RB. Lagrådet ifrågasätter emellertidom det verkligen bör medföra en avgörande skillnad att en ny huvudförhandlingrent tekniskt ändras till en fortsatt sådan. 1 Hauschildtdomen hade domstoleninte anledning att ta ställning lill om kravet på opartiskhet vid en objektivprövning kan anses uppfyllt när en domare i ett beslut konstaterar attövertygande bevisning om den tilltalades skuld föreligger och därefter sedanett avbrott ägt rum deltar i vad som formellt utgör en fortsättningpå den tidigare förhandlingen. Lagrådet förutser mot denna bakgrund att en tillämpning avde principer som kommit till uttryck i Hauschildtdomen kan komma att innebära att jäv anses föreligga i vissa fell av fortsatt huvudförhandling. Den nya jävsregeln i 4 kap. 13 § 8 RB omfettar inte dessa fell. remissprotokollet behandlas ett antal andra tänkbara jävssituationer Prop. 1992/93:25som inte kommer att omfettas av punkt 8, nämligen bl.a. situationer Bilaga 5 som kan uppkomma i brottmål med flera tilltalade och i vissa tvistemål.Det antas i protokollet att man beträffende dessa skall kunna falla tillbaka påden s.k. generalklausulen, som enligt förslaget flyttas med oförändrad lydelsetill 4 kap. 13 § 10 RB. Det är möjligt att antagandet om tillämpligheten avgeneralklausulen visar sig riktigt och det är möjligt att klausulen kan blitillämplig också i de av lagrådet berörda fall där jäv kan väntasföreligga trots att rätten håller fortsatt och inte ny huvudförhandling. Det ärdock från lagteknisk synpunkt inte någon lyckad lösning att i punkt 8uttryckligen reglera endast några av de förutsedda jävsfallen i förlitan på attandra liknande fall skall tas om hand av den oförändrade generalklausulen, somförutsätts bli tolkad "i belysning av praxis". På grund av det anförda förordar lagrådet att jävsfrågornaövervägs ytterligare i ett vidare perspektiv. Om det anses att en ny jävsregelenligt remissförslaget bör införas redan innan en sådan översyn har hunnitvidtas något som bör uppfattas som en provisorisk åtgärd i awaktan påresultatet av en fortsatt översyn bör punkten 8 förtydligas så att det klartframgår att jäv inträder först när den nya huvudförhandlingen påbörjas. Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:289) omallmänna förvaltningsdomstolar Förslaget lämnas utan erinran Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21januari 1993........................................................................... 2.1 De aktuella frågorna........................................ 2.2 Gällande svensk rätt .................................... 2.2.1 Beslut om rättspsykiatriskundersökning........... 2.2.2 Reglerna om uppskjutenhuvudförhandling , , 2.2.3 Reglerna om domarjäv ........................ 2.3 Europakonventionenoch dess tillämpning 2.3.1 Rätten till opartiskdomstolsprövning..... 2.3.2 Målet Hauschildl mot ............... 3.1 Översiktav frågor som Hauschildtdomen aktualise rar vad gäller svensk lagstiftning......................... 3.1.1 Beslut om häktning m,m......................... 3.1.2 Beslut om rättspsykiatriskundersökning 3.1.3 Mål med flera tilltalade........................... 3.1.4 Tvistemål m.m......................................... 3.1.5 Återförvisade mål ................................ 3.2 Ändrade regler vid uppskjutenhuvudförhandling i brottmål 3.3 Jäv i brottmål ............................................... 3.4 Vissa andra jävsfrägor ................................. 3.5 Ikraftträdande m.m......................................... 5.1 Förslaget till lag om ändring irättegångsbalken .... 5.2 Förslaget till lag om ändring ilagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar 1Sammanfettningav promemorian Ds 1992:23......... 3Förteckning avremissinstanser som yttrat sig över promemorian Ds 1992:23 1415 17 18 19 21 2330 32 34 35 35 35 35 gotab 42813, 1993