prop · GG0348 · 1992-12-31 00:00:00 — 4§ Växtforädlarrätt innebär, med de undantag som anges nedan, an ingen fär utansamtycke av innehavaren av växtförädlarrätten (sortinnehavaren) utnyttjaväxtsorten yrkesmässigt genom att 1.framställa eller till Sverigeföra in växtmaterial av sorten i syfte att materialet skall bjudas ut tillförsäljning för förökningsändamål eller på annat sätt tillhandahållas försådant ändamål, 2.bjuda ut till försäljning ellerpd annat sätt tillhandahålla växtmaterial av sorten för förökningsändamål, 3. ide fall, då upprepad användning av växtmaterial av sorten är nödvändig för framställning av växtmaterial av annan sort, använda växtmaterial av sorten för sådan framställning och i syfte att det framställda materialet skall bjudas ut till försäljning för förökningsändamål eller pä annat sätt tillhandahållas för sådant ändamål. Ifråga om prydnadsväxter innebär växtförädlarrätten därjämte att ingen får utansortinnehavarens samtycke använda plantor eller delar av plantor somförökningsmaterial för yrkesmässig framställning av snittblommor eller annatmaterial för prydnadsändamål. Växtförädlarrättenomfattar inte utnyttjande av det material av en växtson, som har bringats iomsättning inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet av soninnehavaren ellermed dennes samtycke. Promemorians förslag:Överensstämmer i sak med mitt förslag (se promemorian s. 50 ff). Remissinstanserna: Någraremissinstanser har ifrågasatt om de nu föreslagna ändringaraa i de berörda immaterialrättsligalagama erfordras eftersom regler om fria vamrörelser, vilka förhindrar entillämpning av principen om nationell konsumtion av de immateriellaensamrättema, finns iEES-avtalet och dessa regler föreslås bli svensk lag genom införlivandet avEES-avtalet med svensk rätt. Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sighar emellertid accepterat eller funnit att behov föreligger av att övergångenfrån nationell konsumtion av vissa ensamrätter till en EES-vid konsumtionuttrycks i de berörda immaterialrättsliga lagama. De remissinstanser som harifrågasatt behovet av särskilda konsumtionsregler, men även några av deremissinstanser som har funnit att behov av att lagstifta i frågan om övergångfrån nationell konsumtion till EES-konsumtion, har påpekat att den nyaprincipen om en EES-vid konsumtion ytterst följer av rättspraxis som lagts fastav . Även om sådana principer fått en viss fasthet kan det knappastliknas vid lagregler utan kan komma att ändras. En regel som medger att hänsynfär och kan tas till gemenskapsrättens framtida rättsutveckling på dettaområde bör därför tas in i konsumtionsbestämmelsema. Vad slutiigen gäller dennärmare utformningen av de regler som är avsedda att uttrycka princijjen omEES-vid konsumtion har några remissinstanser föreslagit att konsumtionsreglemautformas så att de dels betonar ett absolut områdesskydd i förhållande tillländer som inte ingår i EES, dels ändras så att rättighetshavaren, i vad gällerimport från länderaa i EES, kan hävda ett absolut områdesskydd. Vadremissinstanseraa närmare har anfört i de olika delfrågoraa framgår i detföljande. Skälenför förslaget: Inom EG har den tillämpning av de nationella immateriellaensamrättema som innebär nationell konsumtion ifrågasatts och ansetts stå ikonflikt med bestämmelsema om fria vamrörelser i artiklama 30 och 36 iRomfördraget. Frågan har i hög grad sysselsatt och domstolen har ien serie avgöranden slagit fast att det utgör en förbjuden handelsbegränsning attmed stöd av de immateriella ensamrättema söka hindra parallellimport inom EG.Har ensamrätten konsumerats i ett genom att en immaterialrättsligtskyddad produkt av rättighetshavaren eller med hans samtycke släppts ut påmarknaden i det landet, anses det alltså vara stridande mot Romfördragetsbestämmelser om fria vamrörelser att med stöd av nationellimmaterialrättslagstiftning hindra tredje man att exportera produkter till ettannat , där rättighetshavaren eller ett honom närstående företaginnehar en motsvarande ensamrätt. På samma sätt kan en rättighetshavare inteheller hindra att produkten, sedan den exporterats, återimporteras(reimporteras) till det varifrån den kommer. Vad nu sagts anses gällaför alla immateriella ensamrätter. Inom EG gäller med andra ord regionalkonsumtion - en EG-vid konsumtion - av de immateriella ensamrättema. Det skall särskiltframhållas att en fömtsättning för att ensamrätterna skall konsumeras är att deimmaterialrättsligt skyddade produktema har förts ut på marknaden medrättighetshavarens tillstånd. De skall ha bringats i omsättning till följd avkommersiella överväganden. Den begränsningen gäller alltjämt att om produktenhar förts ut på marknaden av någon som gör intrång i den immateriella ensamrätten,kan rättighetshavaren alltid ingripa för att hindra import även till ett annatEG-land. Inte heller anses ensamrätten konsumerad om den skyddade varan harsålts som en följd av meddelad tvångslicens eller om den av någon som inte hartillstånd av 1992/93:48Konsumtion av immateriella rättigheter rättighetshavaren harsålts i ett land där varan saknar skydd. Det bör också framhållasatt EG:s princip om konsumtion av de Konsumtion av immateriellaensamrättema, i den mån den följer av immateriellarättigheter bestämmelser om fria vamrörelser, är begränsad till sådanasituationer som faller under gemenskapsrätten, dvs. till sådana situationer därden skyddade produkten har förts ut på marknaden i en medlemsstat. Omvaran, å andra sidan, har förts ut på marknaden utanför EG och sedanimporterats till ett land i EG av tredje man är EG-rättens princip omkonsumtion, under fömtsättning att den gmndar sig på regler omfria vamrörelser, inte tillämplig eftersom enbart gmndar sinaavgöranden i dessa frågor på artiklaraa 30 och 36 i Rom-fördraget. Dessabestämmelser är begränsade till sådana import- eller exportrestriktioner somberör handeln mellan EG:s medlemsstater och inte handeln mellan EG och etttredje land. Det är därför inte i strid mot gemenskapsrätten att förhindraparallellimport till EG från ett tredje land med stöd av den nationellaimmaterialrättsliga lagstiftningen. Detta fömtsätter naturiigtvis att det medstöd av den nationella lagen är möjligt att förhindra parallellimport, dvs. attglobal konsumtion inte tillämpas enligt den nationella lagstiftningen. Tillföljd av skall - som redan nämnts i avsnitt 4.1 -Romfördragetsregler om fria vamrörelser gälla inom hela EES-området. Det innebär att dessareglers inverkan på de immateriella rättighetemas funktion att kunna förhindraparallellimport och återimport och praxis som har utbildats ianslutning till detta skall gälla också för EFTA-ländema. I EES-avtaletsgmndläggande bestämmelser om immaterialrätt (artikel 2 i protokollet) harföreskrivits att, i den utsträckning som konsumtion är behandlad inom EG,avtalspartema skall sörja för att principen om konsumtion av immateriellarättigheter tillämpas enligt vad som gäller enligt gemenskapsrätten.Bestämmelsen skall förstås i enlighet med den rättspraxis som, vid tiden föravtalets undertecknande, har lagts fast av . Bestämmelsen är inteavsedd att hindra att den framtida utvecklingen av rättspraxis beaktas vidtillämpning av bestämmelsen. Somen följd av åtagandet i att anpassa de nationella lagaraa till deprinciper som råder inom EG för konsumtion av immateriella rättigheter måsteSverige i vad avser handeln mellan EES-stateraa överge principen om nationellkonsumtion av patent-, mönster- och växtförädlartätt. Den princip om nationellkonsumtion som råder för dessa ensamrätter måste alltså sträckas ut till enprincip om en regional EES-konsumtion. Avsikten med denna anpassning är attförbud mot parallellimport och återimport skall förhindras inom EES påmotsvarande sätt som gäller inom EG. Enförsta fråga som därvid kommer upp och som har tagits upp av någraremissinstanser - , (), och GrossistförbundetSvensk Handel - är om det krävs särskilda regler i de immaterialrättsligalagaraa för att anpassa svensk rätt till åtagandena i i nu berörthänseende. Dessa remissinstanser har ifrågasatt om det, mot bakgmnd av attprincipen om regional EES-konsumtion vilar på reglema om fria vamrörelser iartiklama 30 och 36 i vilka överförts till , genomartiklama 11 och 13 i det avtalet, och då dessa sistnämnda artiklar föreslåsskall gälla som svensk lag, är erforderiigt med särskilda lagregler om enregional EES-konsumtion. Redan som en följd av införiivandet av EES-avtaletshuvudbestämmelser med svensk rätt, vilket är avsett att ske genom en lag om etteuropeiskt ekonomiskt samarbetsområde (den s.k. EES-lagen), kommer svenskadomstolar att bli förhindrade att tillämpa svenska regler på ett sätt som ståri strid mot praxis om fria vamrörelser. Enligt dessaremissinstansers mening kan de nu föreslagna ändringama i patent-,mönsterskydds- och växtförädlarrättslagen dessutom komma att låsa rättsläget iSverige på detta rättsområde och omöjliggöra ett hänsynstagande till denframtida rättsutvecklingen i EG i vad avser konsumtion. Det är riktigt somLäkemedelsindustriföreningen m.fl. påpekat att det är avsikten att EES-avtaletsbestämmelser om fria vamrörelser skall gälla som svensk lag här i landet. Jagförordar ändå att det i svensk rätt tas in bestämmelser som klart ger uttryck föratt det i vamtbytet mellan EES-länderaa inte går att upprätthålla en princip omnationell konsumtion av de nu berörda ensamrätteraa. Denna uppfattning harlämnats utan erinran av flertalet remissinstanser. Ett par remissinstanser -vid , förIndustriellt Rättsskydd (SFIR) och Svenska AlPPI-gmppen - har dessutom menatatt det svenska behovet av att lagstifta om övergången från nationellkonsumtion till EES-konsumtion är ovedersägligt. Enligt min mening finns detdessutom anledning att på detta område ha uttryckliga regler som visar den gmndläggandeprincipen att innehavaren av en immaterialrätt inte kan motsätta sig import ochsenare utnyttjanden av produkter som innehavaren själv eller någon med hanstillstånd fört ut på marknaden i en EES-stat. Vad gäller uppfattningen attpromemorians utformning av lagförslagen innebär en i princip ovillkoriig regelom regional konsumtion som inte ger utrymme för en anpassning till den framtidautvecklingen på detta område - och främst då praxis - vill jagframhålla att lagförslagen inte ger uttryck för annat än att principen omnationell konsumtion av en immateriell ensamrätt inte kan upprätthållas omfömtsättningar föreligger för att anse att en konsumtionsgmndande överiåtelseägt mm. Det betyder att den utformning som lagförslagen fått inte hindrardomstolama från att i varje enskilt fall bedöma t.ex. frågan om produkten kananses ha bringats i omsättning och/eller om detta skett med rättighetshavarenssamtycke. Inte heller hindrar förslagens utformning att hänsyn i detta avseendetas till den framtida praxis som kan utbildas och som skall beaktas inom ramenför EES. I den mån utvecklingen och rättsbildningen skulle slå in på en väg sominnebär ett övergivande av själva principen om regional EES-konsumtion(EG-konsumtion) - vilket framstår som föga troligt mot bakgmnd av att principenom EG-vid konsumtion läggs fast i alla de EG-rättsakter och förslag tillEG-rättsakter där frågan är aktuell - får naturiigtvis svensk lagstiftningockså ändras. vid m.fl. har - som 1992/93:48Konsumtion av immateriella rättigheter redan sagts - menat attåtagandena i förvisso kräver ändringar i svensk lagstiftning menanfört att reglema bör utformas på ett annat sätt än som har föreslagits ipromemorian. Dessa remissinstanser har tagit sin utgångspunkt i gällandelydelse av 3 § ttedje stycket 2) patentlagen och menat att den inte är särskiltväl formulerad. De har ifrågasatt om "utnyttjande" av patentskyddatalster är en adekvat beskrivning av vad konsumtionen avser, nämligen att alstersom lovligen bringats på marknaden i därefter får spridas vidare utanhinder av patenträtten. Begreppet "utnyttjande" i 3 § första stycketpatentiagen är nämligen inte samma sak som det utnyttjande som avses i 3 §ttedje stycket 2) samma lag. I samband med att nya konsumtionsprinciper införskan det därför finnas anledning att ändra i lagtexten, så att denna kortektvisar vad det är som blir konsumerat dels om ett alster har bringats iomsättiiing i , nämligen att bjuda ut, bringa i omsättiiing elleranvända patentskyddat alster eller alster tillverkat enligt ett patentskyddatförfarande, dels om ett alster har bringats i omsättning inom EES, nämligendessutom rätten att förbjuda import till . Motsvarande resonemang kanenligt dessa remissinstanser göras också för mönsterrätten och förväxtförädlarrätten. Enligt min mening följerdet redan av det sätt på vilket den aktuella konsumtionsbestämmelsen ärutformad att om ett alster, med rättighetshavarens tillstånd, har bringats iomsättning i så är det, av de utnyttjandeformer som ensamrätten medger,just rätten att förbjuda att någon bjuder ut, bringar i omsättning elleranvänder alstret som konsumerats. Utsträcks konsumtionen till att ocksåomfatta åtgärder som skett inom EES blir det en följd att om alstret bringats iomsättning där, så kommer dessutom rätten att förbjuda import av det alstretatt ha konsumerats. Jag ser det därför inte som erforderiigt att i sin helhetomarbeta patentlagens konsumtionsbestämmelse i enlighet med vad juridiskafakultetsnämnden har föreslagit. Däremot kan det finnasanledning att utforma de föreslagna konsumtionsbestämmelsema i mönsterskydds-och växtförädlarrättslagen så att de, på motsvarande sätt som gäller förpatentlagen, får den lydelsen att utnyttjanden av vara eller material som harbringats i omsättning i EES undantas från ensamrätten. Härigenom kommer det,enligt min mening, till bättre uttryck att om varan eller materialet bringats iomsättning utanför EES så är ensamrätten inte konsumerad. För växtförädlarrättensdel kan det dessutom i detta sammanhang - som har påpekat- finnas anledning att understryka att det är specifikt för växtförädlarrätten,som till föremål har levande och föränderlig materia, att konsumtion anses skebara med avseende på den mängd växtmaterial som är föremål för det urspmngligaförfogandet. Om växtmaterialet sedermera förökas anses sortinnehavarensensamrätt åter inträda. Förvärvarens rätt att förfoga över visst växtmaterialomfattar alltså inte följande generation. Därför fordras sortinnehavarenssamtycke för att denna senare generation växtmaterial skall kunna användas förframställning av förökningsmaterial för yrkesmässig avsättning. I enlighet meddetta har den föreslagna lydelsen av 4 § tredje stycket växtförädlarrättslagenändrats i förhållande till dess lydelse i promemorians förslag (se promemorians. 1992/93:48Konsumtion av immateriella rättigheter 20 och 54). reglerinnebär inte något hinder mot att ett land inom EES med stöd av den nationellalagstiftningen behåller möjligheten för rättighetshavaren att förbjudaparallell- eller återimport från ett land som står utanför EES. Någon anledningför att ändra gällande rätt pä den punkten föreligger inte enligt minmening. bör liksom övriga nordiska länder även i fortsättningen gerättighetshavaren möjlighet att hindra parallellimport och återimport frånländer utanför EES under fömtsättning att det är möjligt enligt nationelllagstiftning. Enligt min mening kommer detta till uttryck genom att de nuaktuella konsumtionsbestämmelsema utformats som undantag från ensamrättemasinnehåll. 1992/93:48Konsumtion av immateriella rättigheter Mittförslag: De nu föreslagna ändringama i konsumtionsreglema skall träda i kraftefter beslut av regeringen. Såvitt gäller livsmedel och läkemedel som åtnjuterproduktpatent och vilka har förts ut på marknaden i och produktskyddadeläkemedel som har förts ut på marknaden i skall regeringen särskiltförordna när ändring i patentlagen avseende dessa produkter skall träda ikraft. Dennalag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Intill den dagregeringen särskilt bestämmer skall, vid tillämpning av den nya bestämmelsen i 3 § tredje stycket 2), den omständigheten att livsmedel eller läkemedel bringats i omsättning i eller att läkemedel bringats i omsättning i inte anses innebära att produkten ifråga bringats i omsättning inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Vad nu sagts gäller dock endast i fråga om produkter som åtnjuter patentskydd i på annan gmnd än att de utgör alster som tillverkats enligt ett patentskyddat förfarande. Promemorians förslag:Innehöll, utom för livsmedel och läkemedel som förts ut på marknaden i Finlandoch läkemedel som förts ut på marknaden i , specifika tider för närlagändringama skulle träda i kraft (se promemorian s. 56). Remissinstanserna: Sveahovrätt har framhållit att när det i övergångsbestämmelsen talas om"patentskyddat" livsmedel eller läkemedel torde avses även det s.k.indirekta produktskyddet (3 § första stycket 3) patentiagen). Ett sådant skyddfinns för t.ex. läkemedel tillverkade i , där möjlighet tillmetodpatent men inte till produktpatent finns. därför framhållit att detinte finns anledning att skjuta upp övergången till Prop. 1992/93:48 EES-vidkonsumtion när det gäller det indirekta produktskyddet. Länt- Konsumtion avbmkamas har framfört önskemål om en särskild immateriella rättigheter övergångsperiod för ikraftträdandet av ändringen avväxtförädlarrättslagen. och har framhållit att det framstår som ytterstosäkert om kan träda i kraft . De föreslagnaändringaraa av konsumtionsbestämmelsema bör därför anpassas till EES-avtaletsikraftttädande. Skälenför förslaget: När det gäller patentiätten skall enligt EES-avtaletbestämmelsen om tillämpning av principen om regional EES-vid konsumtion trädai kraft senast efter avtalets ikrafttträdande (artikel 2.2 i protokolletom immateriell äganderätt). Eftersom fömtsätts träda i kraft den 1januari 1993 kan det fömtsättas att ändringen i patentiagen avseendekonsumtion bör träda i kraft först . Med hänsyn till att detför närvarande ändå råder en viss osäkerhet om när kan träda ikraft och då något ensidigt införande av regional konsumtion av patenträtteninte bör komma i fråga, bör regeringen ges möjlighet att förordna om närändringen skall träda i kraft. Iartikel 3.6 i protokollet om immateriell äganderätt finns en särskildövergångsbestämmelse för patenträttens del som rör läkemedel och livsmedel somhar förts ut på marknaden i och som rör läkemedel som har förts ut påmarknaden i . Dessa produkter är inte patenterbara i . För dessa produkter gäller enligt artikel 3.6 atträttighetshavaren - trots bestämmelsema i artikel 2 - under viss ytterligaretid skall kunna åberopa den nationella patenträtten för att förhindraparallellimport eller återimport av produkter som med rättighetshavarenssamtycke har förts ut på marknaden i respektive . Enligt artikel3.6 skall rättighetshavaren kunna ges möjlighet att åberopa principen omnationell konsumtion under högst efter det att dessa länder har gjort deberörda produktema patenterbara. Eftersom skall ha uppfyllt villkoretatt göra de berörda produktema patenterbara ochIsland bör det följaktiigen kunna föreslås atträttighetshavaren skall kunna åberopa principen om nationell konsumtion för deberörda produktema fram till för produkter från ochfram till för produkter från . Det kan emellertidtänkas att ländema ger möjlighet till patentering av produktema tidigare än densenaste tidpunkt som avtalet medger. I så fall måste även ändringen i densvenska patentlagen gälla tidigare. Regeringen bör därför ges möjlighet attförordna om när ändringen i patentiagen för de berörda produktema skall träda ikraft. Somframgår av artikel 3.6 i protokollet om immateriell äganderätt avser den särskildaövergångsbestämmelsen sådana alster som omfattas av ett s.k. produktpatent,dvs. patent på själva alstret. har i sitt remissyttrande påpekatatt det kan ifrågasättas om inte övergångsbestämmelsen, med den utformning somden har fått i promemorians förslag, kan förstås så att den är tillämplig ocksåpå alster (produkter) som har tillverkatsenligt patentskyddat förfarande (indirekt produktskydd). lydelsen av artikel 3.6inte ger utrymme för att principen om nationell Prop. konsumtion skall kunnatillämpas under en särskild övergångstid för alster Konsumtion av som åtnjuter indirektproduktskydd anser jag - i likhet med hovrätten - att immateriellarättigheter övergångsbestämmelsenbör utformas så att detta framgår. har påpekat kan denavsedda innebörden komma till klarare uttryck om bestämmelsen formulerasenligt det förslag som Lagrådet har lämnat. Förändringaraa i mönsterskyddslagen och växtförädlarrättslagen finns ingasärskilda övergångsbestämmelser föreskrivna i . Dessa ändringar kandärför fömtsättas behöva träda i kraft . Med hänsyn till denosäkerhet som råder om när kommer att träda i kraft och då någotensidigt införande av regional konsumtion inte bör komma i fråga, börregeringen också i vad avser dessa lagändringar ges möjlighet att förordna omnär de skall ttäda i kraft. 5 Skydd för kretsmönster för Prop.1992/93:48 , , 1 j Jli Skydd för kretsmönster Skyddetför integrerade kretsar, s.k. datachips, regleras genom lagen (1986:1425) omskydd för kretsmönster i halvledarprodukter (kretsmönsterlagen) som trädde ikraft . Denna lag var ett resultat av upphovsrättsutredningensbetänkande (SOU 1985:51) Upphovsrätt och datorteknik som bl.a. behandladeskyddet för integrerade kretsar. Genom kretsmönsterlagen skapades en nysärskild immateriell rätt, rätten till kretsmönster för halvledarprodukter, vidsidan av de nuvarande industriella rättighetema och upphovsrätten. Skyddetgäller för mönsttet för kretsarna i en halvledarprodukt. Medhalvledare menas material med ledningsförmåga som ligger mellan isolatorer ochmetalliska ledare och vars elektriska egenskaper lätt kan modifieras med vissatillsatser, s.k. dopämnen. De halvledare som används vid chipsframställningenär främst kisel, men även andra material såsom germanium eller galliumarsenidförekommer. Meddatachips avses i huvudsak ytterst små system av elektriskt ledande materialsom har anbringats i skivor av kisel eller liknande s.k. halv-ledarmaterial ochsom kan användas för att lagra t.ex. datorprogram eller fullgöra ungefärligensamma funktioner som en dator. Mönstren kallas i för "mask works"och datorchips kan där vara märkta med en cirkel med ett M i eller *M* samträttsinnehavarens namn för att visa att mönsttet är skyddat. Enligtkretsmönsterlagen har den som skapat kretsmönstret ensamrätt att framställaexemplar av mönstret, att utföra mönstret på eller i ett materiellt underlagsamt att sprida exemplar av mönstret till allmänheten. Det skydd som lagen gerär ett formskydd och inte ett idéskydd. Idéer, principer, algoritmer osv. äralltså inte skyddade som sådana utan endast i den speciella utformning de harfått i ett visst bestämt kretsmönster. Likheterna med upphovsrättenskonstmktion är här tydliga. Kretsmönsterlagentillämpas på kretsmönster som skapats av svenska medborgare eller av dem somhar sin vanliga vistelseort i samt på kretsmönster som först harspritts i . Regeringen får emellertid besluta om lagens tillämpning iförhållande till EG:s och EFTA:s medlemsländer och, under fömtsättning avömsesidighet, i förhållande till andra länder. tillämpas lagenpå kretsmönster som har skapats av medborgare i EG, EFTA, eller ellerav en person som har sin hemvist i någon av dessa stater, samt på kretsmönstersom första gången spritts i något av dessa länder. Bakgmndentill lagen om skydd för kretsmönster var att 1984införde en särskild lag, "The Semiconduetor Chip Protection Act", somgav skydd för halvledarprodukter vid sidan av upphovsrätt och patenträtt.Skydd gavs i princip endast för amerikanska produkter och sådanasom först hade utnyttjats kommersiellt i . emellertidutsträcka skyddet till att avse produkter från andra länder under Prop.1992/93:48 fömtsättning att lagstiftningen i dessa gav ett i huvudsak likartatskydd för Skydd för kretsmönster amerikanska produkter. 5.2 EG:s direktiv och beslut om utsträckning av skyddför kretsmönster