prop · GG03140 · 1992-12-31 00:00:00 — Varjepart som bedriver verksamhet i Antarktisfördragets område skaU, i den mån detär möjUgt, även utarbeto en förteckning över platser där parten tidigarebedrivit verksamhet (t.ex. leder, bränsledepåer, lägerplatser, havereradeluftfartyg) innan infonnationen går förlorad, så att sådana pfetser kan beaktasvid planering av framticfe vetenskapUga program (såsom snöns kemi, föroreningari fevar eUer borming av iskämor). Deplaner för avfeUshantering som utarbetots i enUghet med denna bUaga skaU enUgtartikel 9 ingå i det årUga informationsutbytet som stedgas i Antarktisfördragetsamt i rekommencfetioner som antegits vid konsultetiva möten. Artikel10 behandlar genomfiirandeåtgärder. Varje part skaU utse en ansvarig person attutarbete planer för avfeUshantering och övervaka planemas genomförande. PartemaskaU vidare säkerstälfe att medlemmar av dess expeditioner får sådan utbUdningsom syftar tiU att öka deras kunskaper om möjUgheten att begränsa påverkan avverksamhet på mUjön i och att informera dem om de krav som uppstäUs ibUagan. EnUgtartikel 11 skaU bifegan granskas regelbundet för att säkerstälfe uppdateringarmed anledning av förbättringar i fråga om teknik och förfaranden påavfeUshanteringens område och därigenom säkerstälfe störsto möjUga skydd avmUjön i . LUcsomfeUet är med de övriga bifegoma är denna bifega inte tillämpUg pånödsihiationer. Åtgärder sora vidtogits i nödsituationer skaU omedelbartmeddefes alfe parter och Kommittén (artikel 12). Artikel13 berör frågan om tUlägg tiU eUer ändringar i bifegan. 2.3.4BUaga IV - Förhindrande av havsföroreningar Artikel1 innehåUer definitioner av förekommande begrepp. Artikel2 anger att bUagan är tillämpUg på partema tiU protokoUet, pä dessas fårtyg och på varje annat fertyg som används i partemas verk samhet i Antarktisfördragets omi-åde eUer i stödet av denna. EnUgt artikel 3 är varjeutsläpp i havet av olja eUer oljehaltig bland- Prop. 1992/93:140 ning förbjudetutom i feU som tiUåts i bifega I tiiU mtemationeUa konvention förförhindrande av förorening frän fertyg, ändrad genom protokoU tiUdenna konvention (MARPOL 73/78). Medan de opererar i Antarktisfördragets områdeskaU fertyg behålfe ombord oljesfem, förorenad barfest, tankspolvatten ochandra oljehaltiga rester och blandningar som mte får sfeppas ut i havet. FartygskaU avlämna dessa rester utanför Antarktisfördragets område imottognings-anordningar eUer enUgt vad som annars är tilfetet i bUaga I tiUMARPOL 73/78. ArtUceln är inte tUlämpUg på utsläpp i havet av olja eUeroljehaltig blandning tUl följd av skada på ett fartyg eUer dess utmstmng underfömtsättning att alfe rimUga försiktighetsåtgärder har vidtegits efter det attskadan mträffat eUer utsfeppet uppfeckts för att förhindra eUer minimerautsläppet. Utsfepp av ämnen som innehåUer olja och som används i syfte attbekämpa särskUda föroreningstiUbud och minimera skada på gmnd av föroreningomfettas inte heUer av förbudet. av skadUga flytande ämnen och andra kemiska eUer andra ämnen, i mängdereUer koncentrationer som är skadUga för den mUjön är enUgt artikel 4förbjudet. Artikel5 behandlar kvittbUvning av fest avfaU. KvittbUvning i havet av plast ärförbjuden liksom av aUt annat fest avfeU. KvittbUvning i havet av mattestertiUåts när de har passerat genom en sönderdelare eUer avfaUskvam, underfömtsättning att kvittbUvningen sker så långt som möjUgt från land ochisshelfen, dock minst 12 nautiska mU frän närmaste land eUer isshelf. Sådantsönderdefet eUer malt avfeU skaU vara så finfördefet att det kan passera genomett såU med öppningar som inte är större än . Artikeln görundanteg för utsläpp av fest avfeU tiU följd av skada på ett fertyg eUer dessutmstning. Partema skaU, om lämphgt, kräva användning av register över festavfaU. Medundanteg för fertyg som har tUlstånd att transportera högst 10 personer och ide feU det otiUbörUgt skuUe hindra Antarktisverksamhet är det enUgt artikel 6förbjudet att sfeppa ut obehandfet toalettavfaU mom 12 nautiska mU från landeUer isshelfen. Nödsituationerregleras i artikel 7. Artiklama 3, 4, 5 och 6 är inte tiUämpUga pånödsituationer som rör säkerheten för ett fertyg och de ombordvarande eUerräddandet av människoUv tiU sjöss. Åtgärder som vidtegits i nödsituationer skaUomedelbart meddefes alfe parter och Kommittén. Vidgenomförandet av bestämmelsema i denna bUaga skaU enhgt artikel 8 vederbörUghänsyn tes tiU behovet att undvUca skadUga effekter på beroende ochsammanhängande ekosystem utanför Antarktisfördragets område. Storakrav stäUs på fertygs behålfendekapacitet och mottegningsanord- ningar. EnUgt artikel 9 skaU varje part säkerstälfe att alfe fartyg som har rätt att föra dess flagg och varje annat fertyg som används i partens verksamhet i Antarktisfördragets område eUer som stöd för denna verk samhet utmstos med en tank eUer tankar med tillräckUg kapacitet för att 23 behåUa ombord aUt slam, förorenad barlast, tankspolvatten och andra oljehaltigarester och blandningar och att dessa fertyg har tillräckUg Prop. 1992/93:140kapacitet för att behåUa ombord fest avfeU medan de opererar iAntarktisfördragets omräde. Eairtyg skaU även ha tillräckUg kapacitet för attbehålfe skadUga flytande ämnen ombord. EnUgtartikel 10 skaU varje part to hänsyn tiU bifegans målsättningar vid utformning,konstruktion, bemanning och utmstning av fertyg som används i Antarktisverksamhet. BUaganmnehåUer i artikel 11 undanteg för stotsfertyg. Varje part skaU dock, så långtpraktiskt möJUgt, se tiU att dess stotsfertyg uppträder på ett sätt som ärförenUgt med bifegan. Isyfte att bemöto havsföroreningar i samband med nödsituationer iAntarktisfördragets område skall partema, enUgt artikel 12, utarbetoberedskapsplaner för bekämpniing av havsföroreningar i Antarktisfördragetsområde. PartemaskaU enUgt artikel 13 fortlöpande granska bestämmelserna i bUagan och övervägaandra åtgärder för att förhindra, minska och bekämpa föroreningar av Antarktismarina nuljö. BUaganinskränker inte de rättigheter och skyldigheter parter kan ha enUgt MARPOL73/78 (artikel 14). Artikel15 berör fiägor om tiUägg tiU eUer ändringar i bifegan. 2.3.5BUaga V - Skydd och reglering av områden Artikel1 mnehåUer definitioner av vissa relevante termer. Artikel2 anger att vilket område som helst kan utses som särskUt skyddat område (SSO)eller som särskUt reglerat omräde (SRO). EnUgt artikeln skaU aU verksamhet inomdet utsedcfe området antingen förbjudas, begränsas eUer styras avskötselplaner som antegits i enUghet med bUagan. Artikel3 anger de närmare fömtsättningama för SSO. De skaU utses för att skyddaområden av mUjömässigt, vetenskapUgt, historiskt eUer estetiskt värde eUer föratt skydife pågående eUer planerad vetenskapUg forskning. I artikehi åläggspartema att söka identifiera områden som bör skyddas. Härvid ges specificeradinformation om skyddsvärda inttessen och områden. Iartikeln föreskrivs även att tidigare utsedda "SpeciaUy ProtectedAreas" och "Sites of Special Scientific Interest", genom bUagan,blir upptegna som SSO. Dessa skaU döpas om och ges nya nummer. Inträde i ettSSO får endast ske i enUghet med ett utfårcfet tiUstånd. Artikel4 mför begreppet "Antarctic SpeciaUy Managed Areas", SärskUtreglerade områden (SRO). Ett område där verksainhet pågår eUer där verksamhet iframtiden kan komma att pågå kan utses tiU SRO, i syfte att planera ochkoordmera verksamhet, undvUca eventueUa konflikter, förbättta samarbete mellanfördragsparter eUer minimera mUjömässig inverkan inom området. TiUstånd attkomma in i ett sådant område skaU mte krävas, med undanteg av områden inom ettSRO som är ett SSO. Ettområde utses, erUigt artikel 5, genom att en fördragsslutande part, 24 Kommittén, för antarktisk forskning (SCAR) eUerKommissionen för bevarande av levande tiUgångar i Prop. 1992/93:140Antarktis (CCAMLR) mger en skötselplan tiU ett konsultetivt möte. Enfömtsättning för att ett område skaU fä utses är att det är så pass stort attdet kan skydcfe de värden som avses. Artikeln anger även krav pä irmehåUet i ensådan plan. Artikel6 innehåUer prcx»durreglenia för utseendet av SSO och SRO. Skötselpfener skaUsändas tiU Kommittén, SCAR och CCAMLR. Kommittén skaU därefter ge råd tiU detkonsultetiva mötet. Vid avgivandet av dessa råd skaU kommittén te hänsyn tiU deeventueUa synpunkter som SCAR och CCAMLR givit. Därefter kan planen antas av dekonsultetiva partema. Ingetmarint omräde får utses tiU SRO eUer SSO utan godkännande av CCAMLR. Utseendeav ett SSO eUer ett SRO skaU anses vara för aU framtid om inte planenfömtsätter . Depositarien skaU dessutom håUa en Uste över samtiigaplaner. Varjepart skaU enUgt artikel 7 utse en myndighet att utfärda tiUstånd att komma m ioch utöva verksamhet i skydcfede områden. Avseendeett område som utpekats av tidigare konsultetiva möten och som saknar plan, färtiUstånd ges för trängande vetenskapUga mål som inte kan tiUgodoses på andrastäUen och vilka mte innebär något hot mot det ekologiska systemet i området. Varjepart skaU kräva att den som mnehar tUlstånd bär det på sig under vistelsen iområdet. Artikel8 rör historiska pfetser och monument. Pfetser eUer monument av erkänthistoriskt värde sora betecknats som SSO eUer SRO, eUer som är belägna inom ettdylikt omräde, skaU föras upp såsom "Historie Sites and Monuments". Historiskapfetser och monument fär inte skadas, flyttas eUer förstöras. Liksomför skyddade områden ändras Ustan pä historiska pfetser och monument på sammasätt som nya pfetser CKh monument Usfes. Depositarien skaU föra en aktueU Usteöver historiska pfetser och monument. Artikel9 rör fiägor om offentUghet. För att säkerstälfe att alfe som besöker Antarktisförstår och följer föreskriftema i bifegan, skaU parterna tillhandahålfeinformation angående fegen för SSO och SRO, Ustor och kartor över dessaområden, skötselplaner, inklusive relevante förbud för dessa områden samtangående historiska pfetser och monument eventueUa förbud eUer inskränkningar. Varjepart skaU säkerstälfe att geografiskt fege för SSO, SRO och historiska pfetseroch monument samt, om möJUgt, gränsema återges på partens topografiska kartoroch sjökort. Partema skaU vidare samarbeto för att se tiU att de områden sombifegan behandlar utmärks på pfets. Artikel10 rör mformationsutbyte. Partema skaU vidto åtgärder för att samla och utbytoinformation om tiUstånd, om rapporter firån besök i områden som omfettas av bifegansamt samfe och utbyte information om väsentUg förändring eUer skada mom någotskydcfet område. Varje part skaU dokumentera egna projekt inom skydcfedeområden. Varjepart skaU årUgen, före , informera de andra Prop. 1992/93:140partema och Kommittén om de åtgärder parten vidtegit för att genomföra dennabifega. Bifegans regler är inte tillämpUga i nödsituationer. En beskrivning avde åtgärder som vidtas i en nödsituation skaU cirkuleras tiU samtUgaparter och tiU Kommittén (artikel 11). Artikel12 berör frågor om tiUägg tiU eUer ändringar i bifegan. Huvudsyftetmed Antorktisfördrag var att skapa fömtsättningar för en fredUganvändning av samt att säkerstälfe att den fria vetenskapUgaforskningen kunde fortsätto i likhet med vad som skett under det mtemationeUageofysiska året 1957-58. Dessförmnan hade den poUtiska och miUtära spänningen iområdet varit oroväckande med miUtära övningar, väpnade incidenter och diplomatiskaförvecklingar. Genom fördraget fedes suveränitetskonfliktema åt sidan.Antarktis gjordes tiU en kämvapenfri och demiUtariserad kontinent. SverigetiUträdde Antarktisfördraget och blev konsultotiv part (dvs. part medbeslutanderätt) och är också med konvention ombcNarande av levande tiUgångar i Antarlctis, den s.k. KrUlkonventionen.Antarktisfördraget har 26 konsultotiva parter och 14 icke konsultotiva. Densvenska forskningen i har historiska rötter som går tiUbaka tiU OttoNordenskiölds Antarktisexpedition och den norsk-brittisk-svenskaexpeditionen . Den svenska forskningen har haft en inriktning påfeuna och flora, klimatförändring och geologisk historia; forskningsfält somockså har en naturUg anknytning tiU svensk forskning i noiT och det arktiskanärområdet. Klimat och mUjö står i centmm för den mcxlema svenskapolarforskningen. Glaciäremas dynamik och massbalans ger värdefuU infomiationom klimatets förändring och i geologiska avfegringar och sedunent är det möjUgtatt få historiska cfeto över mUJö- och klimatutveckling. Havet spelar en viktigroU för jordens koldioxidbafens och värmecirkulation. De biologiskt produktivamarina mUjöema kring är av stort ekologiskt inttesse, en viktigresursbas samt en betydelsefuU informa-tionskäUa beträffande global spridningav biocider. DronningMauds Land, där de svenska stotionema är belägna, är ett primärt geografisktinttesseomnide för svenska forskare. Sydsommaren 1987/1988 upprättodes denförsto svenska stotionen, , högt uppe på inlandsisen i bergsområdetHeunefrontsQeUa. /1989 byggdes , som tiUsammans med dennärbefegna finska stetionen Aboa utgörNordenskjöldsbasen i VesteUa, från kusten. tiUbakafinns ett eteblerat samarbete meUan i ,och det finska , med årUgasydsommarexpeditioner för nordiska forskare tiU . Också denantarktiska halvön och har besökts regelbundet av svenska forskareunder senare är. En stor del av de svenska forskningsinsatsema sker iintemationeUt samarbete. 3.2 tillträde till miljöskyddsprotokollet tillAntarktisfördraget Mitt förslag:Sverige skaU tiUträda konventionen. Skälen för mitt förslag:Argentina, AustraUen, ChUe, , , och Storbritanmen harframstäUt suveränitetsanspråk på . och cfevarande Sovjetunionenhar "reserverat" sm rätt att framstäUa anspråk på området cx;h harhittiUs mte erkänt de andra stetemas suveränitetsanspråk. Det intemationelfestetssamfiindet har heUer inte erkänt territorieUa anspråk på Antarlctis. Avdette följer att suveränitetsförhåUandena i fortfarande kan sägasvara olöste. Att vissa länder tillämpar nationeU feg med avseende på det områdeöver vilket anspråk framstäUts, betyder inte att dessa länder i foUcrättsUgmening stärker sina suveränitetsanspråk i förhållande tiU de andrafördragspartema. Antarktisfördragets artikel IV möjUggörså skUda toUoiingar att såväl länder med suveränitetsanspråk, som länder vilkaskuUe kunna tänkas framföra sådana anspråk, kan leva och verka tiUsammans medländer som inte accepterar dessa anspråk. MUjöskyddsprotokoUet garanterar attartikel IV inte inskränks. Så länge Antarktisfördraget är i kraft finns detdärför inget behov av att te stäUning tUl suveränitetsanspråkens legitimitet. Antarktisfördraget utgörgmnd för den fredning av området som råder. Så längeAntarktisfördraget är i kraft skaU inte någon handling eUer verksamhet som ägermm utgöra gmnd för att hävda, stödja eUer bestrida ett krav på territorieUöverhöghet i . Nägra nya anspråk eUer utvidgning av ett redanbefintUgt anspråk får mte framföras av fördragspartema. Föratt mUjöskyddsprotokoUet skaU öda i kraft fördragspartema emeUan krävs attSverige, som är s.k. konsultetiv part tUl Antarktisfördraget, har gcxikänt ochratificerat protokoUet. Detsamma gäUer bettäffande rekommendationer somtillkommit under Antarktisfördraget efter det att erhöU konsultetivstotus. Antarktisfördrageti sig har för del kunnat träda i kraft ulan någon särskUdfegstiftningsåtgärd. Det förbud mot viss verksamhet som finns uppteget ifördraget gäUer atomexplosioner och radioaktivt avfaU ochtäcks i aUt väsentUgt genom de bestämmelser som finns i lagen Prop.1992/93:140 (1984:3) om kämteknisk verksamhet. Densvenska mUjöfegstiftning som föreUgger och tUl en del fecker sådana frågor sombehandlas i protokoUet jämte bifegor och som dessutom kan tillämpas utanfördet svenska territoriet är fegen (1971:1154) om förbud mot dumpning av avfeU ivatten och fegen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening frän fertyg. Deglobafe intemationelfe reglema för skydd av havsmUjön mot vattenföroreningarfrän fertyg finns protokoU tiU mtemationeUa konvention tiUförhmdrande av föroremng firäiii fertyg (MARPOL 73/78; SÖ 1980:7). Dessa regleravser förbud mot eUer begränsning av utsfepp från fertyg av olja, kemikaUer ochfest avfidl. Bifega IV tiU mUjöskyddsprotokoUet tiU Antarktisfördragetansluter i vissa delar tiU bestämmelsema i MARPOL 73/78. Sverigebör nu fuUfölja sitt foUcrättsUga engagemang som kommit tiU uttryck iundertecknandet av miljöskyddsprotokoUet genom att gcxlkänna och ratificeraprotokoUet. Somtidigare nänmts utveckkis fördragssystem fortlöpande och nyamaterieUa regler tiUskapas. Detto sker i form av rekommendationer, vilka antesunder de konsultetiva mötena och blir bmdande för de konsultotiva partema då degcxlkänts av dessa. Varje rekommendation som antos inom ramen för dekonsultotiva mötena får ses som en intemationeU överenskommelse. Detto synsättmedför att reglema i 10 kap. regeringsformen är tUlämpUga på ett svensktgcxlkännande. EnUgt dessa regler får regeringen inte "ingå för riketbindande intemationeU överenskommelse utan att har gcxikänt denna, omöverenskommelsen fömtsätter att feg ändras eUer upphäves eUer att ny lagstiftas eUer om den i övrigt gäUer ämne i vilket skaU besluto". Omen lagändring eUer stiftande av en ny feg fordras för att skaU kunnafuUgöra en intemationeU överenskommelse krävs aUtså godkännande avöverenskommelsen. EnUgt förarbetena tiU regeringsformen skaU riksdagensgodkännande dock inte krävas om det motsvarande riksdagsbeslutet, t.ex. i formav fegstiftning, redan är fettot, såvida inte överenskommelsen är av störrevikt (se prop. 1973:90, s. 358 fi). Sverigeuppnådde konsultotiv stotus och har tiU följd av det att överväga attgcxlkänna rekommencfetioner från de konsultotiva möten som därefter ägt mm föratt rekommendationer som antogits vid dessa möten skaU träda i kraft. Dåpropositionen om godkännande av fördrag om och 1980 årskonvention om bevarande av levande tiUgångar i (prop.1983/1984:79) förefedes rikscfegen angavs i propositionen att över 150rekommendationer som berör frågor om utbyte av vetenskapUg information, skyddav feuna och fiora, räddningstjänst, telekommunikationer, meteorologi, turism,levande resurser, mineralutvmning, mUjövård m. m. dittiUs antogits. Vidden propositionens antegamde redovisades inte att nägot fegstift- 28 ningsbehov förelåg tiUföljd av dessa rekommencfetioner. behovhar inte heUer senare bedömts föreUgga i denna del med beaktan- Prop.1992/93:140 de av nu föreslagen fegstiftning. Ett gcxlkännande av dessa bördärför efter lagens ikraftträdande beslutas av regeringen. Vissaav de aktueUa rekommendationema är av det sfeget att ett svenskt fiiUgörande avdem kräver fegstiftning. De åsyftode rekommendationemas innehåU har emeUertidtegits upp i mUjöskyddsprotokoUet och dess bUagor och har därmed feckning i dennu föresfegna fegstiftningen. Vidett gcxlkännande av den föresfegna fegen ora , finns inget krav påriksdagens gcxlkännande av ovan nänrnda rekommendationer, såvida inte dessabedöms vara av stöne vikt. Med hänsyn tiU rekommendationernas innehåU ochbegränsade tillämpningsområde synes de rekommendationer som föreUgger i övrigtmte vara av stöne vUct. Ett godkännande av dessa bör därför kunna överlämnastiU regeringen. Jag har i denna fråga samrått med chefen för . Konventionenom bevarande av levande tiUgångar i , (SÖ 1984:21), ärtillämpUg på levande tiUgångar i söder om den antarktiskakonvergensen, dvs. där de kalfe vattenmassorna från möter devamna vattenmassorna från de nordUgare haven. Området för konventionen är mervidsträckt än det som Antarktisfördraget omfettar. Konventionens ändamål äratt bevara de levande tiUgångama i Antarlctis. Konventionen medger ett rationeUtutnyttjande av de levande resursema och innehåUer principer förskyddsåtgärder, fångst och annan verksamhet i syfte att upprätthåUa deninbördes jämvUcten mellan olika arter. Eftersomfegen (1950:596) om rätt tiU fiske gäUer för svenskt havsfiske även utanförden svenska ekonomiska zonen är svenskt fiske redan reglerat i den mån sådantfiske förkommer med stöd av konventionen om bevarande av levandetiUgångar i . EmeUertid krävs ett förtydUgande i fiskelagstiftningenavseende vilka arter som omfettos av bestämmelsema. Ett sådant förtydUgandefinns i det förslag om ny fiskelag m.m. som regeringen harbeslutot inhämto Lagrådets yttrande om. 3.2.1Lagstiftningsarbetet i andra länder VidAntarktisfördragets sjuttonde konsultotiva möte i redovisade de deltogande ländema de åtgärder de vid tegit för att införUva mUjöskyddsprotokoUet i den nationeUa lagstift ningen. Beroende bl.a. på olikheter i ländemas gmndfegar har arbetet med ratifikation av protokoUet och införUvande i den nationeUa fegstift- nuigen avancerat olika långt. Vidare har de länder som stäUer territo rieUa anspråk på varierande behov av införUvande, dels för att i vissa feU nationeU fegstiftning kan göras direkt gällande på , dels för att i vissa feU särskUd fegstiftning avsende föreUgger. De parter tiU mUjöskyddsprotokoUet, fömtom , som redovi sade konkreto åtgärder inom fegstiftningsområdet i Antarktisfrågan var 29 Förento Stoter och AustraUen. börjat eUer börjar snarttiUämpa bifega FV tiU protokoUet avseende Prop. 1992/93:140 sjöfarten vidverksamhet i AntJirktis. Flera parter uppgav sig följa bestämmelsema imUjöskyddsprotokoUet, i vart feU inom vissa områden, ttots att någon nationeUfeg mte föreUgger. Övriga länder vidtar åtgärder för införUvandeav protokoUet i dess helhet, olika bUagor tiU protokoUet eUer i fräga omsärskUcfe åUgganden. Turistverksamhetenpå omfettade senaste säsongen besök av ca 6 500 personer varav detabsolut övervägande antalet kom med båt. En stor del av dessa turister kommerfirän . Turistfrågorna tillmäts stor betydelse. Vid mötet i väcktesfirågor ora hur turistverksamheten skaU kunna konttoUeras. I detto sammanhangoroar särskUt den verksamhet som förekommer med arrangörer firån länder sominte är parter tiU mUjöskyddsprotokoUet. Detamerikanska fegförsfeget mnefettar förbudsbestämmelser liknande dem som finns idet svenska fegförsfeget, men är mer detaljerade. Ett avsmtt upptarbestämmelser omi tiUstånd. Tillstånd krävs bl.a. för understöd tiU enexpedition som företas med ett fertyg vilket tar tio passagerare eUer fler,för oUka typer av byggnadsarbeten samt för att få besöka skyddade områden iAnlarktis cx;h för att i få insamfe växt- eUer djurarter förvetenskapUga ändamål. En ansökan skaU innehålfe de uppgifter myndigheten somutfårdar tiUstånd kräver. TUlstånden kan ändras, inhiberas eller återkallas. Dennärmare regleringen av mUjökonsekvensbeskrivningar för icke stotUg verksamhetskaU utformas av ifrågavarande myndighet med beaktande av nationeU fegstiftningpå området och mUjöskyddsprotokoUet. Påföljdema för överträdelser bestäms delstiU böter, dels tiU fängelse i högst . Vidare finns bestämmelser omförverkande. EnUgtmin mening Ugger långt firamme när det gäUer att uppfyUa åtogandenaenUgt mUjöskyddsprotokoUet. Den fegstiftning som föresfes Ugger enUgt vadjag har erfarit väl i linje med strävandena i åtskiUiga andra länder. EnsärskUd fråga som är föremål för överväganden på det intemationeUa planetgäUer regleringen av den turism som förekommer i . Vad som bl.a.ifrågasätts är en särskUd proto-koUsbUaga om turism. Jag anser attmUjöskyddsprotokoUet ger tillräckUga möjUgheter att reglera den tämUgenbegränsade svenska turismen tiU . En särskUd bifega på detto områdekan dock komma att medföra ändringar i den nu föresfegna fegen. 3.3.1Prmcipen för en svensk lag om Mitt förslag: EnsärskUd feg om Anlarktis införs. I fegen regleras i ett sammanhang vad somgäUer för vistelse eUer verksamhet i området. Därigenom inordnasmUjöskyddsprotokoUet tiU Antarktisfördraget under svensk fegstiftning. Promemoriansförslag överensstämmer med mitt försfeg. Remissinstansernahar inte invänt mot försfeget. Skälenför mitt förslag: Det finns inte några föreskrifter om hur bestämmelsema i enintemationeU överenskommelse som tiUträder skaU föras in i den svenskarättsordningen. De kan införUvas på olika sätt. Valet av metcxl har behandfetsav bl.a. uttedningen om författ-ningspubUcering m.m. i betänkandet (SOU1974:100) IntemationeUa överenskommelser och svensk rätt. Frågan har på senareår varit föremål för uppmärksamhet i olika fegstiftningsärenden.