prop · GG0313 · 1992-12-31 00:00:00 — Genom att anta och tillämpa internationellt vedertagna etiska prin ciper skuUe teknik- oeh vetenskapssamhället kunna öka sin professionalism och, mot bakgrund av den ständiga utveckling och ovisshet som är känne tecknande för vetenskapen, bidra till att värdet av dess bidrag pä miljö- och utvecklingsområdet snabbare erkänns. Förbättrad kommunikation och förbättrat samarbete mellan teknik- och vetenskapssamhället, beslutsfattare ochallmänheten 31.2 Teknik-och vetenskapssamhället och beslutsfattare bör förbättra sin samverkan för att kunna genomföra strategier för en hällbar utveckling pä gmndval av bästa tUlgängliga kunskap. Detta innebär att beslutsfattare bör skapa de nödvändiga förutsättningar för seriös forskning och för fuUständig (Kh öppen rapportering av teknik- och vetenskapssamhällets resultat och i samarbetemed detta teknik- och vetenskapssamhälle utveckla metoder för Skr. 1992/93:13att meddela beslutsfattande organ forskningsresultat och eventuella problem somär förknippade med dem i syfte att skapa ett bättre samband mellan vetenskapligaoch tekniska kunskaper och utformning av strategier och program. Samtidigtskulle denna dialog hjälpa teknik-(Kh vetenskapssamhället att fastställaprioriteringar för sin forskning och föreslå ätgärder som leder till konstraktivalösningar. 31.3Följande mäl föreslås: a)Att utvidga och öppnabeslutsprocessen CKh bredda omfattningen av de utvecklings- och miljöfrågor därsamarbete på alla niväer mellan teknikoch vetenskapssamhället och beslutsfattarekan äga rum, b)att förbättra informations- ochproblemutbyte mellan teknik- och vetenskapssamhället och allmänheten för attgöra det möjligt att förbättra utformningen av, förståelsen för och stödettill politik och program. 31.4Regeringar bör vidta följande ätgärder: a) Undersökahur nationell, vetenskaplig och teknisk vericsamhet bättre skulle kunna svara mot de krav som ställs på en hållbar utveckling som ett led i den allmänna strävan att stärka nationella system för forskning och ut veckling, bl.a. genom att stärka och bredda medlemskapet i nationella ve tenskapliga och tekniska rådgivande organ, organisationer och kommittéer för att säkerställa att: i) regeringar och allmänheten informeras utförligt om de nationella behovenvad gäller vetenskapliga och tekniska program, ii) olika riktningar i denallmänna opionion företräds, b)främja regionala samarbetsmekanismerför att tUlgodose regionala behov vad gäller hållbar utveckling. Upprättandetav sådana regionala samarbetsmekanismer skulle kunna underlättas genomsamarbete mellan den offentliga och den privata sektorn och skulle kunnautgöra ett stöd för regeringar, näringslivet, icke-statligautbildningsanstalter och andra nationella och internationella organisationer samtstärka globala nätverk för akademiker, c)genom lämpliga mekanismerförbättra och öka det vetenskapliga och tekniska bidraget till mellanstatligasamråds-, samarbets- och förhandlingsprocesser syftande till intemationellaoch regionala överenskommelser, d) stärkavetenskaplig och teknisk rådgivning tiU FN:s och andra interna institutioners högsta nivåer för att säkerställa att vetenskap och tek- nikskt kunnande beaktas i politik (Kh strategier för en hällbar utveckling, e) förbättraoch stärka program för spridning av forskningsresultat från universitet och forskningsinstitutioner. Detta kräver ett större erkännande och bättre stöd för de forskare, tekniker och lärare som förmedlar veten skaplig och teknisk information till beslutsfattare, akademiker inom andra omräden och allmänheten.Sådant stöd bör koncentreras på överföring av 397 kompetensoch överföring och anpassning av planeringsteknik. Detta kräver Skr. 1992/93:13ett obegränsat och öppet utbyte av information mellan forskare och beslutsfattare.Att publicera nationella forskningsrapporter (Kh tekniska rapporter som ärförståeliga och som motsvarar lokala behov vad gäller hållbar utvecklingskulle också förbättra kommunikationen mellan forskarvärlden och beslutsfattaresamt genomförandet av forskningsresultat, f) förbättraförbindelserna mellan den statliga och den oberoende forsk ningssektorn och näringslivet CKh därmed ge forskning en betydande roll i industriell strategi, g) främjaoch stärka kvinnornas roll som likaberättigade samarbetspart ners inom vetenskap och teknik, h)utveckla och tillämpa informationsteknik för att förbättra spridningen avinformation om hållbar utveckling. a) Finansieringoch kosmadsberäkning 31.5 Konferenssekretariatethar beräknat totalkostnaden (1993-2000) för att genomföra de ätgärder som redovisas i detta kapitel till ca. 15 miljo ner dollar från det internationella samfundet i bidrag eller förmånliga kredi ter. Det rör sig här endast om ungefäriiga uppskattningar, som inte har granskats av regeringarna. De faktiska kostnadema och finansiella villko ren, inklusive kommersiella villkor, beror bl.a. på vilka strategier och pro gram som regeringarna beslutar att genomföra. 31.6 Mellanstatligapaneler för utvecklings- och miljöfrågor med tonvikt på de vetenskapliga och tekniska aspektema bör organiseras, liksom studier om gensvar och anpassningsförmåga i följande handlingsprogram. Att främja principer och riktlinjer beträffandevetenskap och teknik 31.7Forskare och tekniker har ettsärskilt ansvar som arvtagare till en tradition och som specialister ochvetenskapsmän engagerade i sökandet efter kunskap och strävan att skyddabiosfären inom ramen för arbetet för en hällbar utveckling. 31.8Ett höjt etiskt medvetande inombeslutsprocessen på miljö- och utvecklingsområdet bör bidra tUl lämpligaprioriteringar vad beträffar upprätthållande och förbättring avlivsuppehållande system för deras egen skull och därmed säkerställa att dennuvarande och de kommande generationerna sätter värde på att de naturligaprocesserna livsdugliga. Mot denna bakgrand skulle ett stärkande av teknik- ochvetenskapssamhällets etiska principer och riktiinier höja miljömedvetenhetenoch bidra till en hällbar utveckling. skulle öka respekten förteknik- och vetenskapssamhället och underlätta för 398 vetenskapen och teknikenatt ta sitt ansvar. 31.9 Måletbör vara att utveckla, förbättra och främja internationell enighet om etiska principer och riktiinjer för vetenskaplig och teknisk vericsamhet som i full utsträckning bygger på de livsuppehållande systemens integritet och vetenskapens och teknikens viktiga roll för att jämka samman miljö- (Kh utvecklingsbehoven. För att spela en effektiv roll i beslutsprocessen skall så lunda etiska principer och riktlinjer inte endast fastställas av teknik- och ve- tenskapssamhäUet utan även accepteras av hela samhället. 31.10 Följandeåtgärder skuHe kunna vidtas: a)Stärka det nationella ochinternationella samarbetet, inbegripet inom den icke-statliga sektorn, när detgäller att utveckla etiska principer (Kh riktlinjer beträffande en miljöanpassadoch hållbar utveckling, med beaktande av Riodeklarationen och gällande etiskaprinciper och riktlinjer, b)stärka och tillsätta nationellarådgivande gmpper för miljö- och utvecklingsetik i syfte att utveckla ettgemensamt värdesystem mellan teknikoch vetenskapssamhället och samhället iövrigt och främja en kontinuerlig dialog, c)bygga ut utbildning i fräga ometiska frågor på miljö- (Kh utvecklingsområdet för att införliva dessa mål medläroplaner och prioriteringar beträffande forskning, d) seöver och ändra tillämplig nationell och intemationell och utländsk miljölagstiftning för att säkerställa att lämpliga etiska principer och riktiinjer skrivs in i dessa bestämmelser. a) Finansieringoch kosmadsberäkning 31.11 Konferenssekretariatethar beräknat totalkostnaden (1993- 2000) för att genomföra de åtgärder som redovisas i detta kapitel till ca. från det internationella samfundet i bidrag eller förmånliga krediter. Det rör sig här endast om ungefärliga uppskattningar, som inte har granskats av regeringarna. De faktiska kostnaderna och finansiella villko ren, inklusive ickekoncessionella villkor, beror bl.a. pä vilka strategier och program som regeringarna beslutar att genomföra. 31.12 Etiskaprinciper och riktlinje bör utarbetas för och av teknik- (Kh ve tenskapssamhället med avseende pä dess forskningsverksamhet och genom förande av program för en hällbar utveckling. kan lämpligen ta ansvaret för att genomföra ovannämnda åtgärder i samarbete med andra FN-organ och mellanstatliga och icke-statliga organisationer. Att Stärka jordbrukarnas roll Inledning 32.1 Varjehänvisning i detta kapitel till "jordbmkare" och "jordbruk"om fattar även alla människor pä landsbygden som får sin försöijning frän sådan verksamhet som jordbrak, fiske och skogsbruk. 32.2Jordens jordbruksareal omfattaren tredjedel av landytan och för mänga av världens människor är jordbmkhuvudsysselsättningen. Verksamheten pä landsbygden försiggår i nära kontaktmed naturen och skapar ett mervärde genom att producera fömybara resursersamtidigt som den är sårbar för överexploatering och felaktig hushållning. 32.3Hushållen pä landsbygden,lokalbefolkningar och deras samhällen och familjejordbrukarna, varav en stor delär kvinnor, har förvaltat en stor del av jordens resurser. Jordbrukarna måstebevara sin fysiska miljö, eftersom de är beroende av den för sitt uppehälle.Under de senaste tjugo åren har det skett en imponerande ökning i den totala jordbraksproduktionen.I vissa regioner har denna ökning dock inte hållit jänrna steg medbefolkningstillväxten eller skuldbördan eller fallande varupriser. Dessutomkrävs att naturresurserna, som håller upp jordbruksverksamheten, förvaltas påett riktigt sätt och det finns en växande oro för hållbarheten hos systemet förjordbruksproduktion. 32.4En jordbmkarinriktad strategiär nyckeln tUl förverkligandet av hållbarheten i säväl de utvecklade ländemasom utvecklingsländerna och många av programområdena i handlar omdetta mäl. En betydande andel av landsbygdsbefolkningen i utvecklingsländeraaär beroende för sitt uppehälle främst på smäskaligt jordbrak inriktat på självhushällningoch med familjen som arbetskraft. De har emellertid begränsad tillgäng till resurser,teknik, alternativa försörjningsmöjligheter och produktionsmedel. Detta hartill resultat att de övemtnyttjar naturresurserna, inklusive marginellajordar. 32.5En hällbar utveckling förmänniskor som lever i marginella och känsliga ekosystem är ocksä ett tema iAgenda 21. Nyckeln tfll ett framgångsrikt genomförande av dessa program liggeri de enskilda jordbmkamas motivation och attityder och en statlig politik somger jordbrakarna incitament att förvalta naturresurserna effektivt och pä etthållbart sätt. Jordbmkare, särskilt kvinnor, står inför en hög grad avekonomisk, rättslig (Kh institutionell osäkerhet när de investerar i sin jordoch i andra resurser. Decentralisering av beslutsfattande till lokalaorganisationer är det bästa medlet för att ändra människors beteende och genomlörahållbara jordbmksstrategier. Detta programområde behandlar ätgärder som kanbidra tUl detta. 32.6 Följandemål föreslås: a)Att uppmuntra till endecentraliserad beslutspr(Kess genom att skapa och stärka organisationer pälokal och bynivå som kan delegera makt och ansvar tUl primära resursanvändare, b)att stödja och öka denrättsliga kapaciteten hos kvinnor (Kh svagare gmpper vad beträffar tUlgängtill, användning av och besittningsrätt till jord, c)att främja och uppmuntravaraktigt hållbara jordbraksmetoder och -teknik, d) attinföra eller stärka en politik som uppmuntrar till självförsörjning vad gäller resurs- och energisnål teknik, inklusive traditionella lokala meto der och prissättningsmekanismer som inberäknar miljökostnader, e) attutveckla en policyram som ger jordbrakare incitament och motiva tion för varaktigt hållbara och effektiva jordbraksmetoder, f) attstärka jordbrukares medverkan, både vad gäller kvinnor och män, vid utformningen och genomförandet av en politik med detta syfte genom de organisationer som representerar dem. a)Lednings- och hanteringsfrågor a)Säkerställa genomförandet avprogrammen för varaktiga försörjningsmöjligheter, utveckling av jordbmk ochlandsbygd, hantering av känsliga ekosystem, vattenanvändning inom jordbmket ochintegrerad förvaltning av naturresurser, b)främja prissättningsmekanismer,handelspolitik, skattestimulanser (Kh andra politiska instrament som har enpositiv inverkan på den enskilde jordbrukarens beslut om ett effektivt (Khhållbart utnyttjande av naturresurser samt fullt ut ta hänsyn tiU de följdersom dessa beslut får för en ttygg livsmedelsförsörjning för hushållen,jordbruksinkomster, sysselsättningen och miljön, c)engagera jordbrakare och deorganisationer som representerar dem i utformning av politik, d) skydda,erkänna och formalisera kvinnors möjligheter tUl besittnings rätt och jordanvändning samt rätt tUl jord, tillgång till krediter, teknUc, pro duktionsresurser och utbUdning, e) stödjabildandet av jordbrukarorganisationer genom att säkerställa tUl fredsställande rättsliga och sociala fömtsättningar. 32.8 Stödtill jordbrakarorganisationer skulle kunna organiseras pä följande sätt: a)Nationella och internationellaforskningscentra bör samarbeta med jordbrukarorganisationer vid utveckling avmiljövänliga jordbmksmetoder som är anpassade tUl lokala förhållanden, b)regeringar, multilaterala (Khbilaterala utvecklingsorgan och icke-statliga organisationer bör samarbeta medjordbrakarorganisationer vid utformning av projekt för jordbruksutveckling försärskilda agro-ekologiska zoner. 26 1992/93. b) Data och Information Skr. 32.9 Regeringaroch jordbrukarorganisationer bör: a)Inrätta mekanismer för attdokumentera, sammanställa och sprida lokalbefolkningens kunskaper, metoder ochprojekterfarenheter för att kunna lära sig av det förgångna vid utformning ochgenomförande av politik som påverkar jordbrukares, skogbrukares och fiskaresliv, b)upprätta nätverk för utbyte av jordbrakarerfarenhetersom bidrar till att bevara jord-, vatten- och skogsresurser, sä långt möjligtminska användning av kemikalier och minska eller återanvända jordbruksavfall, c)utarbeta pilotprojekt ochtilläggstjänster i syfte att tillgodose kvinnliga jordbrukares behov ochtillvarata deras kunskaper. c) IntemationelUoch regionalt samarbete 32.10FAO, , , ,de regionala utvecklingsbankerna och andra internationella organisationer somär engagerade i landsbygdsutveckling bör låta jordbmkare och derasrepresentanter delta i sina överläggningar när så är lämpligt. 32.11Organisationer somrepresenterar jordbrukare bör inrätta program för utveckling av (Kh stöd till jordbrukarorganisationer,särskilt i utvecklingsländerna. a) Finansieringoch kostnadsberäkning 32.12 Finansieringsbehovetför detta programområde har beräknats i kapi tel 14, "Att främja jordbruk och landsbygdsutveckling på varaktigt hållbar basis", särskilt under programområdet "Att säkerställa folketsdeltagande och främja utveckling av mänskliga resurser". De kostnader som redovisas i kapitel 3 om åtgärder mot fattigdom, kapitel 12 om åtgärder mot ökensprid ning och torka och kapitel 13 om en hållbar utveckling i bergsområden gäller också för detta programområde. b) Vetenskapligaoch tekniska medel 32.13 Regeringaroch berörda internationella organisationer bör, när så är lämpligt, i samarbete med nationella forskningsinstitutioner och icke-statliga organisationer: a)Utveckla miljöanpassadjordbruksteknik som ökar skördarna, upprätthåller jordens kvalitet, återvinnernäringsämnen, sparar vatten och energi och bekämpar skadedjur och ogräs, b)genomföra studier av högresurs-och resurssnålt jordbruk för att jämföra deras produktivitet och uthållighet.Denna forskning bör företrädesvis bedrivas under olika förhållanden vad gällermiljöfaktorer och sociala villkor, c)stödja forskning ommekanisering som skulle optimera mänsklig arbetskraft och djurkraft samtmanuell utmstning och utrustning för dragdjur 402 som är lätt att användaoch underhålla. Jordbrukstekniken bör utvecklas Skr. 1992/93:13 med hänsyntill de resurser som är tillgängliga för jordbrukarna och djurens roll i jordbrakshushålloch i det ekologiska sammanhanget. 32.14 Regeringarbör med stöd av multilaterala och bilateral utvecklingsor gan och vetenskapliga organisationer utarbeta läroplaner för jordbrakshög- skolor och utbildningsanstalter, i vilka ekologi integreras med jordbmksve- tenskap. Tvärvetenskapliga program för jordbruksekologi är ett viktigt in slag i UtbUdningen av en ny generation av jordbruksforskare och informatö rer pä fältet. 32.15 Regeringarbör mot bakgrand av den särskilda situationen i vaije land: a)Skapa de institutionella ochjuridiska mekanismer som behövs för att säkerställa en reell besittningsrättför jordbrakare. Avsaknaden av lagstiftning om rätt till jord har varit etthinder för åtgärder mot jordförstöring i många jordbrakssamhällen iutvecklingsländerna, b)stärka institutioner pålandsbygden som skulle kunna öka hållbarheten genom lokalt förvaltadekreditsystem och tekniskt bistånd, lokala produk-tions-och distributionskanalerför produktionsresurser, lämplig utrastning och småskaliga förädlingsenhetersamt marknadsföringsoch distributionssystem, c)inrätta mekanismer för att öka tUlgångentill jordbruksutbUdning, krediter och användning av förbättrad teknik för jordbrakare,särskilt kvinnor och jordbrakare från ursprangsbefolkningar, (Kh därmedsäkerställa en ttygg livsmedelsförsörjning för dessa grupper. AVSNITT IV: MEDEL FOR GENOMFORANDE Skr.1992/93:13 Finansiella resurser och mekanismer Inledning 33.1 1resolution 44/228 av beslöt generalförsam lingen att miljö- och utvecklingskonferensen bl.a. skall läggafram förslag om anskaffning av nya och additionella finansiella resurser samtom utveckling av befintliga resurser, särskilt till utvecklingsländerna, förprogram och projekt avseende miljöanpassad utveckling i enlighet mednationella utvecklingsmål, prioriteringar och planer samt överväga metoder fören effektiv uppföljning av överföringen av sådana finansiella resurser,särskilt till utvecklingsländerna, för att göra det möjligt för detinternationella samfundet att vidta de ytterligare åtgärder som behövs pägrundval av korrekt och tillförlitlig information, läggafram förslag om anskaJ'fning av additionella finansiella resurser för åtgärderavsedda att lösa de stora globala miljöproblemen, särskilt förslag om hur manskall stödja de länder, framför allt utvecklingsländer, där genomförandet avsådana åtgärder skuUe innebära en särskild eller onormalt stor börda bl.a. pågrund av bristen på finansiella resurser, sakkunskap eller teknisk kapacitet, övervägaolika finansieringsmekanismer, däribland frivUlig finansiering, och undersökamöjligheten av en särskild internationell fond och andra nya grepp för attsäkerställa att miljöanpassad teknik överförs till utvecklingsländerna påförmånliga villkor och pä det mest effektiva och snabbaste sättet, beräknade finansiella behoven vad gäller att framgångsrikt genomföra konferensensbeslut och rekommendationer samt finna källor till additionella resurser,inklusive sådana som inte har prövats förut. 33.2 Idetta kapitel behandlas finansieringen av , ett program som bygger pä en global enighet om att bygga in miljöaspekterna i en accele rerad utvecklingsprocess. För de övriga kapitlen har konferenssekretariatet angett överslagsberäkningar av utvecklingsländernas totala kostnader för genomförandet av programmet och behovet av bistånd eller annan förmånlig finansiering från det internationella samfundet. Av dessa framgår att det krävs avsevärt ökade insatser såväl av ländema själva som av det intematio neUa samfundet. 33.3 Ekonomisktillväxt, social utveckling och utrotande av fattigdom är de viktigaste prioriteringarnaför utvecklingsländerna och är i själva verket en 404 föratsättningför att de nationella och globala målen om en hällbar utveck- Skr. 1992/93:13 lingskall uppnås. Med hänsyn till de fördelar för hela världen som genomförandetav i sin helhet bör medföra kommer en överföring till utvecklingsländernaav effektiva medel, bl.a. ekonomiska resurser och teknologi utan vilka de fårsvårt att till alla delar genomföra sina åtaganden, att tjäna säväl deutvecklade ländernas som utvecklingsländernas och hela mänsklighetens,inklusive kommande generationers, gemensamma intressen. 33.4Priset för overksamhet kan visasig bli högre än kostnaden för att genomföra . Om ingenting görs,kommer detta att leda tUl att kommande generationers valmöjligheter begränsas. 33.5Särskilda insatser krävs föratt komma tUl rätta med miljöproblemen. Det finns ett nära samband mellanglobala och lokala miljöfrågor. om klimatförändring ochkonventionen om biologisk mångfald behandlar två av de viktigaste globalafrågorna. 33.6Ekonomiska föratsättningar sombåde på det nationella och det internationella planet främjar en fri handeloch fritt tillträde tUl marknader, kommer att skapa en positiv samverkanmellan ekonomisk tillväxt och mUjövård i alla länder, särskiltutvecklingsländerna och de länder som genomför en övergång till marknadsekonomi(se kap. 2 för en utförligare behandling av dessa frägor). 33.7Det internationella samarbetetavseende hällbar utveckling bör också stärkas för att stödja och kompletterainsatserna i utvecklingsländema, särskilt de minst utvecklade länderna. 33.8Alla länder bör överväga hurAgenda 21 kan förverkligas i den nationella politiken och i nationella programgenom en process där miljöhänsynen samordnas med behovet av utveckling.Nationella och lokala prioriteringar bör göras pä grandval av medinflytandeför människorna och lokalt engagemang samt främja jämställdhet mellan kvinnoroch män. 33.9För att utveckla samarbetetmellan alla världens länder, särskUt mellan utvecklade länder ochutvecklingsländer, krävs strategier för hällbar utveckling och ökade, fömtsebaratillskott av ekonomiska resurser till mer långsUctiga mål. För detta ändamålbör utvecklingsländerna formulera sina egna prioriteringar i fråga om åtgärderoch stödbehov och de utvecklade länderna bör åta sig att agera med utgängspunktfrän dessa. Samrådsgrapper, randa-bordskonferenser och andra mekanismer pänationell nivå kan spela en stödjande roll i detta sammanhang. 33.10 Föratt genomföra de mycket omfattande utvecklingsprogam som re dovisas i blir det nödvändigt att tillföra utvecklingsländerna stora nya och additionella finansiella resurser. Bidrag eller förmänliga krediter bör beviljas enligt sunda och rättvisa kriterier (Kh indikatorer. Överföringen av dessa nödvändiga finansiella resurser bör ske i takt med det successiva ge nomförandet av . Inledningsskedet kommer att avslutas snabbare om givarländerna på ett tidigt stadium tillför omfattande finansiella resurser påförmånliga villkor. '" 33.11Att fastställa åtgärderbeträffande finansiella resurser och mekanismer för genomförandet av Agenda21. 33.12Tillskotten av nya och additionellafinansiella resurser skall vara både tUlräckliga och fömtsebara. 33.13Det bör vara en strävan att tUlfuUo utnyttja och kontinuerligt förbättra kvaliteten pä definansieringsmekanismer som skall användas för genomförandet av . 33.14 Ytterstberör de åtgärder som redovisas i detta kapitel genomförandet av de åtgärder som redovisas i övriga kapitel i . 33.15I regel skaH ett lands egenoffentliga och privata sektor svara för finansieringen och genomförandet avAgenda 21. När det gäUer utvecklingsländerna, särskilt de minst utvecklade ländema,är bistånd den viktigaste externa finansieringen och omfattande nya och additionellafinansiella resurser kommer att krävas för hållbar utveckling och genomförandetav . De utvecklade länderaa bekräftar på nytt sitt åtagande att nå upptill det av FN antagna målet på 0,7 prcKent av BNP för sitt bistånd och, i denmån de inte redan har uppnått detta mål, förbinder sig att utveckla sinabiståndsprogram för att uppnä målet och att säkerställaatt genomförs snabbt och effektivt. Några länder har åtagit sig attuppnå detta mäl . Det har beslutats att kommissionen för hållbarutveckling fortiöpande skaU följa de framsteg som görs när det gäller att uppnädetta mäl.