prop · GG03159 · 1992-12-31 00:00:00 — Det nuaktuella lagrammet ger bam med funktionshinder rätt tillkorttidstillsyn utanför det egna hemmet före och efter skolans slut, underlovdagar, studiedagar och längre lov såsom sommarlov. Denna rätt gäller i dagför psykiskt utvecklingsstörda enligt omsorgslagen. Barn somtrots olika stödåtgärder inte kan bo hos Prop. 1992/93:159 föräldrar harenligt denna punkt rätt till boende i familjehem eller i Bilaga I bostad medsärskUd service för bara och ungdomar. Familjeheminnebär att baraet bor hos en annan familj än den egna. Det är här fråga om enplusinsats i förhållande till socialtjänstlagen med samma syfte som densärskilda omsorgen familjehem enligt omsorgslagen. Självfallet bör det ställasminst lika stora krav på de familjehem där bara placeras som en insats enligtdenna lag som de som ställs av i fråga om andra familjehem. Jagerinrar också om att vid rent privata placeringar gäller de allmänna regler omsocialnämndens godkännande som finns i socialtjänstlagen. Detgår inte i alla situationer att dra en skarp gräns mellan vad som ärkorttidsvistelse i form av boende i en stödfamilj och vad som är boende ifamiljehem. Detta torde dock inte behöva innebära några praktiska svårigheter. Fören del bara är dock en bostad med särskild service för barn och ungdomar merlämplig. Det är här fråga om bostäder med mångsidiga användningsmöjligheter därolika inslag av förstärkta resurser kan erbjudas. Det är ofta fråga om atttillgodose komplicerade omvårdnadsbehov. I omsorgslagen och elevhemslagentalas i stället om elevhem. Denna beteckning har, som framgår av den allmärmamotiveringen, med tiden dock blivit irrelevant för de former av boende som kankomma i fråga för bam och ungdomar utanför det egna hemmet och familjehem.Bostad med särskild service för bam och ungdomar innebär en bostad för en grappmed behov av speciellt stöd. Det är i första hand omvårdnadsbehovet somföranleder valet av denna boendeform. Det är viktigt att de boende får det stödoch den stimulans som de behöver för att leva ett värdigt liv. Det bör därförvara ett litet antal bara eller ungdomar som bor i en och sainma lägenhet ellervilla. För vissa funktionshindrade är detta särskilt viktigt, exempelvis förmånga bara med utvecklingsstöming och autism. Ingentinghindrar dock att "elevhem" med utpräglat habiliteringssyfte behållssom en behandlingsresurs för bam med stort resavstånd (jfr förslaget tilländring i hälso- och sjukvårdslagen, kap. 5). Boendeformeraafamiljehem och bostad med särskild service för bara och ungdomar är frivilligtvalda och skall i förhållande till baraets hem vara en kompletterande varaktiguppväxtmiljö. Gränsen mellan olika boendeformer bör vara mjuk ochutgångspunkten bör vara att med föräldrahemmet som bas hitta den bästalösningen för bamet eller den unge. Inriktningenoch utformningen av bostäderaa samt vikten av att exempelvis medicinska behovtillgodoses behandlas närmare i den allmänna motiveringen. Denna punkt reglerar vuxnas rätt till bostad medsärskild service eller annan särskilt anpassad bostad. Enbostad enligt denna punkt kan utformas på olika sätt. Tre huvudformer kan dockurskiljas. Det kan vara fråga om en av kommunen anvisad särskilt anpassadbostad utan fast bemanning eller en service- bostad med visst fastbasstöd genom anställd personal för anläggningen Prop. 1992/93:159 ellerslutligen en gmppbostad med erforderlig fast kollektiv bemanning Bilaga Isom i huvudsak skall täcka de boendes hela stödbehov. Omden enskilde, med hjälp av övriga insatser enligt detta lagförslag och en vissgrandanpassning av bostaden, klarar ett boende i en särskilt anpassad bostadutan fast bemaiming, kan detta vara att föredra framför servicebostad ellergrappbostäd. Medservicebostad avses en fullvärdig bostad med god tillgänglighet där omfattandeservice och vård kan ges dygnet rant. Bostaden upplåts på sedvanligt sätt.Servicehus är beteckning för en anläggning med flera servicebostäder, visstfast basstöd genom anställd personal för anläggningen och gemensamma utrymmenför service och gemenskap. Servicebostäder kan också vara förlagda i ettvanligt bostadshus. Gruppbostadfinns som en särskild omsorg enligt omsorgslagen. 1 en sådan skall finnaserforderlig fast kollektiv bemanning som i huvudsak skall täcka de boendes helastödbehov. Syftet med denna boendeform är att vuxna funktionshindrade som inteklarar eget boende eller boende i servicebostad ändå skall ha möjlighet attlämna föräldrahemmet och skapa sig ett eget hem. Grappbostaden skall ocksåersätta bl.a. vård-hemsboende. Den är tänkt att vara ett bostadsaltemativ förden som har ett så omfattande tillsyns- och omvårdnadsbehov att mer ellermindre kontinuerlig närvaro av personal är nödvändig. Vårdhemmenoch specialsjukhusen är under avveckling. De är inte att betrakta som lämpligaboendeformer. Vårdhemsboende och de som vistas på specialsjukhus har rätt attav kommunen få en bostad av här beskrivet slag. Det gäller också personer sombefinner sig på sjukhem eller i annan långtidssjukvård, men som med fördelskulle kunna bo i någon annan här beskriven boendeform med större möjlighet attleva ett självständigt liv. Såvällägenheter som friliggande villor eller radhus kan tas i anspråk förgrappboende. Personalbehovet kan vara varierande. Grappbostaden kan med fördelarrangeras som en grapp friliggande bostäder (bostads-grapp) där varje boendedisponerar sin egen lägenhet, som ulgör den enskildes permanenta bostad samthar tillgång till gemensamt utrymme som också kan vara samlingsplats förpersonalen och ge möjlighet till samvaro för de boende. Hur bostädemasutformning och förläggning bör vara har utvecklats närmare i den allmännamotiveringen (avsnitt 3.2.9). Grappenssammansättning har stor betydelse för möjligheten att ge innehåll ochföratsättningar till en gemenskap som är betydelsefull för de boende. Antaletboende i grappbostäd bör vara litet. För vissa svårt funktionshindrade är detsärskilt viktigt att antalet kontakter i den närmaste miljön är begränsade. Detbör framhållas att vad som regleras i denna punkt är rätten att från kommunenerhålla en för ändamålet anpassad bostad och beträffande servicebostad ochgrappbostäd därtill hörande personellt stöd. Kostnader för exempelvis matingår inte i insatsen utan är sådant som den enskilde själv ansvararför. Den som ordnat sitt boende själv har, Prop. 1992/93:159 liksom allasom ingår i lagens personkrets, möjlighet att få erforderligt Bilaga 1personellt stöd genom att åberopa någon eller några av de andra punktema idetta stycke. Genom denna punkt tillförsäkras personer som är ,saknar förvärvsarbete och inte utbildar sig rätt till daglig verksamhet. Av 7 §framgår att deima insats är förbehållen personer som avses i I § 1 och 2, dvs.samma grapper som omsorgslagen omfattar. Rätt till daglig verksamhet finnsredan i dag för dessa grapper enligt omsorgslagen. Det kommunala ansvaret föratt anordna meningsfull sysselsättning för den enskilde kan förverkligas genomdagcenterverksamhet eller på annat sätt, exempelvis genom stöd tillorganisationer, kooperativ m.fl. som anordnar olika sysselsättningsaktiviteter.Det skall dock inte vara fråga om några anställningsförhållanden. Vidutformningen av dagcenterverksamheten, precis som vid beslut om övriga insatserenligt den nya lagen, måste bestämmelseraa i 7 § om hänsyn till individuellabehov m.m. beaktas. Utformningen av dagcenterverksamheten skall ske medbeaktande av de berörda personemas funktionshinder. Verksamheten skall erbjudaden enskilde stimulans, utveckling, meningsfullhet och gemenskap efter hansönskemål. Verksamheten bör generellt sett ha som mål att utveckla denenskildes möjligheter till förvärvsarbete även om detta mål för vissa endastkan uppnås på eller vara orealistiskt. En allmän utgångspunkt äratt staten har ansvar för arbetsmarknadsåtgärder och kommunema för annansysselsättning. Enligt 15 § 4 hör det dock till kommunens uppgifter attmedverka till att människor som tillhör personkretsen får tillgång till arbetepå den reguljära arbetsmarknaden eller hos . Det är därför viktigt attverksamheten bedrivs i nära samarbete med t.ex. arbetsförmedling,försäkringskassa och handikapporganisationer. BeträffandeirmehåUet i de olika verksamhetema kan samma typ av arbetsuppgifter förekommasåväl inom dagcenter och andra sysselsättningsformer som hos ocharbetsgivare på den reguljära arbetsmarknaden. Skillnaden ligger snarare iutformningen av verksamheten, förekomsten av andra stöd- och träningsinsatserän arbete, anställnings-och löneformer, nivån på kraven att delta i enarbetsorganisation och i en produktionsprocess m.m. allmänna motiveringen (avsnitt 3.2.10) har närmare utvecklats hurverksamheten bör vara upplagd. Andrastycket innebär att den som fyllt inte har rätt till personlig assistansenligt detta lagförslag. Itredje stycket fastslås att omvårdnad ingår i insatsema avlösarservice,korttidsvistelse, korttidstillsyn, familjehem, bostad med särskild service förbara och ungdomar, bostad med särskild service för vuxna samt dagligverksamhet. Begreppetomvårdnad finns också i omsorgslagen. Precis som det beskrivs i dess förarbetenligger i omvårdnaden en skyldighet att stödja och hjälpa funktionshindrade meddagliga personliga behov som de kan hasvårigheter att själva klara. Exempel på sådana behov kan vara hjälp Prop.1992/93:159 att sköta hygienen, att äta, att klä sig, att gå och förflytta sigliksom Bilaga I hjälp att klara t.ex. personliga inköp. Omvårdnaden skall gesutifrån den enskildes behov. Om den enskilde har personlig assistent bör detföreträdesvis vara denne som ger omvårdnaden. 1 ansvaret för omvårdnadenligger också att hjälpa den enskilde så att han kan få den hälsooch sjukvård,tandvård samt de hjälpmedel han behöver. Deenskilda personeraas individuella, psykiska och fysiska behov skall kunnatillgodoses genom omvårdnaden. Enligt18 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) skall varje kommun erbjuda en godhälso- och sjukvård, bl.a. åt dem som bor i en sådan bostad med särskildservice som avses i 21 § tredje stycket socialtjänstlagen. Varje kommun skalläven i samband med dagverksamhet, som omfattas av 10 § socialtjänstlagen,erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som vistas där. Kommunens ansvaromfattar dock inte sådan hälso- och sjukvård som meddelas av läkare. Insatsemabostad med särskild service för bara och ungdomar, bostad med särskild serviceför vuxna samt daglig verksamhet är också sådana bostäder resp. sådanverksainhet som avses i 21 och 10 §§ socialtjänstlagen. Kommuneraa har därförett hälso- och sjukvårdsansvar (exkl. läkarinsatser) enligt hälso- ochsjukvårdslagen för personer som bor i bostad med särskild service resp. vistasi dagverksamhet. Vadgäller medicinska omvårdnadsinsatser i övriga boende- eller vistelseformer(t.ex. familjehem eller korttidsvistelse i form av sommarläger) samtläkarinsatser och olika expertstöd som förfogar över, så kan detvara nödvändigt för kommunen att samverka med . Det kan exempelvisäven för ett bara som bor i familjehem finnas ett stort behov av medicinsk vårdmed snabb tillgång till livsnödvändig behandling. Iomvårdnadsbegreppet får också anses ligga att se till att misstankar omövergrepp och andra brott mot ftinktionshindrade polisanmäls, så att brotten ivederbörlig ordning blir utredda och föremål för åtgärd. 1insatsema bostad med särskild service för barn och ungdomar samt bostad medsärskild service för vuxna ingår också fritidsverksamhet och kulturellaaktiviteter. Enligtbestämmelsens första stycke skall kommuner och landsting, om den enskilde såönskar, i samband med att en insats enligt lagen beviljas upprätta en plan ivilken beslutade och planerade insatser redovisas. 1 planen skall ävenredovisas åtgärder som vidtas av andra än kommunen eller som mankänner till. Planen skall fortlöpande och minst en gång omprövas. Enligtandra stycket skall berört landsting och berörd kommun underrätta varandra omupprättade planer. Planenär till för att klargöra den enskildes behov av insatser samt underlättasamordning mellan de olika organ som individen får stöd av. Samordningenunderlättas av att utbyte av planer sker mellan landsting Prop. 1992/93:159och kommun och av att även andra organs åtgärder skall redovisas i vid kännedom om sådana. Ett särskilt ansvar för samordning av insatsersom skall tas upp i planer åvilar kommunen enligt 14 §. Vidkommunikation mellan olika myndigheter måste sekretesslagens bestämmelseriakttas. Det innebär vanligtvis att den enskildes samtycke krävs för att enuppgift skall kunna lämnas vidare. Allaplaner skall upprättas och verkställas i samråd med den enskilde. Planeraasupprättande föratsätts kunna ske i administrativt enkla former. Paragrafenhandlar om utbetalning av ekonomiskt stöd enligt 9 § första stycket 2 tillnågon annan än den stödberättigade i vissa fall. Bestämmelsen är formuleradmed 16 kap. 12 § lagen (1962:381) om allmän försäkring som förebild och avseratt omfatta samma situationer. En motsvarande bestämmelse finns också i 12 §förslaget till lag om assistansersättning. Bestämmelsenom återbetalningsskyldighet i denna paragraf har som förebild 20 kap. 4 §första stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring. 1 16 § förslaget tilllag om assistansersättning finns en liknande bestämmelse. Iparagrafen ges ett bemyndigande enligt 8 kap. 7 § 1 regeringsformen förregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifterför verksamhet enligt 9 § första stycket 6-10 till skydd för enskildas liv,personliga säkerhet eller hälsa. Regeringensbefogenhet att utfärda verkställighetsföreskrifter följer direkt av 8 kap. 13 §regeringsformen. Bestämmelsenålägger kommunen ett särskilt samordningsansvar för alla insatser till denenskilde, även sådana som lämnas av andra organ (jfr 10 §). Kommunen skallverka för att insatseraa samordnas på ett för den enskilde så fördelaktigt sättsom möjligt. Det innebär att kommunen aktivt bör verka för att få kunskap omandra organs åtgärder som skall redovisas i planen. Paragrafenredogör i sju punkter för de uppgifter som ligger på kommunen utöver deinsatser enligt 9 § som den ansvarar för. Uppgiftema kan i stor utsträckningsägas vara preciseringar, med inriktning på lagens personkrets, avsocialtjänstlagens mer allmänna bestämmelser. Motsvarande uppgifter finns iden nuvarande omsorgslagen. Till socialnämndens uppgifter enligt socialtjänstlagen Prop. 1992/93:159hör att genom uppsökande verksamhet och på annat sätt främja fömt- Bilaga Isättningama för goda levnadsförhållanden. Jag har i den allmänna motiveringenförespråkat vissa tillägg i socialtjänstlagen under rabriken "omsorger ommänniskor med handikapp". Enligt detta tillägg skall socialnämnden görasig väl förtrogen med levnadsförhållandena i kommunen för människor medfunktionshinder samt i sin uppsökande verksamhet upplysa om socialtjänstensverksamhet på detta område. Dennapunkt preciserar kommunens ansvar ytterligare vad gäller den här lagenspersonkrets. Kommunen skall fortlöpande följa upp vilka som omfattas av lagenoch vilka deras behov av stöd och service är. De som tillhör personkretsen i denna lag har ofta ett sammansatt behovav stöd som kräver insatser av flera olika samhällsorgan. Kommunen har tilluppgift att verka för att de personer som tillhör personkretsen får sina olikabehov tillgodosedda. Skyldigheten att informera om mål och medel tar sikte främst påbehovet av information till personer som tillhör lagens personkrets, derasanhöriga samt personer som är i allmän tjänst. Information till allmänheten isyfte att öka kännedomen om behoven hos personer med omfattande funktionshinderkan också behöva lämnas. I kommunens uppgift att verka för att personer får ett arbete ingårdels förberedelse för arbete genom dagcenter för den som har nytta av sådanverksamhet, dels att verka för att personer som vill få möjlighet till arbeteanmäls till arbetsförmedlingen. Här ingår också medverkan till attinskolningsplatser eller möjligheter till praktik skapas. Altemativt skallkommunen verka för att den enskilde får tillgång till studier. Skyldigheten att verka för att det allmänna fritids- och kulturatbudetblir tillgängligt avser dels sådana aktiviteter som anordnas av kommunen, delsverksamhet som anordnas av andra huvudmän. I kontakter med privata arrangörerav fritids- och kulturverksamhet åligger det kommunen att verka för att verksamhetenblir tillgänglig för personer med omfattande funktionshinder. Beslut om förordnande av förmyndare, förvaltare eller god man - ellerom upphävande av sådant förordnande - kan ha stor betydelse för den enskilde.Därför har kommunen här ålagts att vid behov ta initiativ i sådana frågor.Kommuneraa har enligt socialtjänstförordningen (1981:750) visserligen redan enskyldighet att ta initiativ i dessa frågor. Detta ansvar för kommunen har härlagfästs när det gäller lagens personkrets. Sådan skyldighet föreligger i dagför landstingen enligt omsorgslagen. Iföräldrabalken finns bestämmelser om förmyndare, förvaltare och god man. Föräldrama är förmyndare. Om föräldrama avliderskall tingsrätten förordna ny förmyndare. 1 vissa fall kan förmyndare som avnågon anledning är lämplig enfledigas av tingsrätten. Förvaltarekan av tingsrätten utses för person som "på grand av Prop. 1992/93:159sjukdom, hämmad förståndsutveckling, försvagat hälsotillstånd eller Bilaga1 liknande förhållande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sinegendom eller sörja för sin person". Förvaltarskapet kan begränsas tillvissa typer av rättshandlingar. Förvaltaren har inom ramen för sitt uppdragrätt att företräda den person för vilken han är förordnad. Omdet är tillräckligt skall i stället för förvaltare förordnas en god man. En godman har till skillnad mot en förvaltare inte möjlighet att besluta mot vad denperson önskar, för vilken han är förordnad. mannen är mer att betrakta somen rådgivare, men med möjlighet att i viss utsträckning företräda den personför vilken han är förordnad i olika rättsliga angelägenheter. Bl.a. kan godemannen ta initiativ till att den ftinktionshindrade personen får stöd enligtderma eller annan lag. Genom samverkan med handikapporganisationer kan de erfarenheter sompersoner med funktionshinder själva besitter tillföras verksamheten. Formeraaför samarbetet bör bestämmas av kommunerna och organisationeraa själva utifrånlokala föratsättningar. Landstingensoch kommuneraas ansvar enligt detma lag gäller enligt första stycket jämförtmed Qärde stycket gentemot dem som är bosatta inom resp. ikommunen. Vidbedömning av frågan om var en person skall anses bosatt kan ledning hämtas frånfolkbokföringens bestämmelser om rätt folkbokföringsort. En person kan alltsåi regel anses bosatt på den ort där han är folkbokförd. Andrastycket imiebär en nyhet i förhållande till omsorgslagen. Bestämmelsen hartill syfte att underlätta för funktionshindrade att flytta mellan olikakommuner. Särskilt för den som är beroende av bostad med särskild service kandetta annars vara ett problem. Genom denna bestämmelse har den enskilde, om hanvill flytta från en kommun till en annan, rätt att i förväg få besked avinflyttningskommunen om rätt till insatser i den konununen. Avsikten att flyttatill kommunen måste dock vara klar och bestämd. Den enskilde kan exempelvisinte kräva förhandsbesked av flera kommuner . En ansökan om förhandsbeskedfrån en person som tänker bosätta sig i kommunen skall behandlas på sammavUlkor som om han var bosatt där. Skyldigheten att tillhandahålla insatserinträder dock först sedan sökanden flyttat till kommunen. Inflyttningskommunenskall utan dröjsmål planera och förbereda för att ta emot den funktionshindradepersonen med de insatser som förhandsbeskedet ger honom rätt till om hanbosätter sig i kommunen. Det måste dock accepteras att det kan ta förinflyttningskommunen att ordna t.ex. en grappbostäd. Lagrådethar förordat att förhandsbeskedets giltighetstid begränsas ,räknat från den dag då den eller de insatser som förhandsbeskedet omfattarblir tillgängliga för den enskilde. Bestämmelsen har utformats i enlighet medLagrådets förslag. Bestämmelseni tredje stycket handlar om och kommunens Prop. 1992/93:159 ansvarför insatser åt den som mera tillfälligt vistas i eller Bilaga Ikommunen. En tillfällig vistelse kan vara såväl en tillfällig genomresa somnågra månaders boende i en sommarbostad. Om behov av insatser uppkommer underden tillfälliga vistelsen föratsätts eller kommun kunnatillhandahålla de tillfälliga stödinsatser som den enskilde behöver omedelbart.Det bör närmast vara fråga om tillfälliga bostadserbjudanden och de insatsersom avses under 9 § första stycket 1-4. Det ansvar som avses här är ansvaretför att resurser ställs till förfogande vid akuta situationer. Bestämmelsen harjämkats redaktionellt med anledning av lagrådsgranskningen. Enligtfjärde stycket skall såvitt avser förpliktelser vad som sägs idenna paragraf om kommunen i stället gälla . Lagenger resp. kommunen organisatoriskt och kostnadsmässigt ansvar förifrågavarande insatser till den enskilde. Enligt/öma stycket i derma paragrafkan eller kommunen uppdra tUl annan (enskild, stiftelse, företag,annan kommun etc.) att tillhandahålla dessa insatser genom avtal medlandstinget/kommunen. Det skall vara fråga om själva utförandet av stödet ellerservicen. Myndighetsutövning, t.ex. beslut om insatser, iimefattas därför intei de uppgifter som kan överlåtas på någon annan. Andrastycket tillåter ändring av huvudmannaskap på så sätt att ansvaret för enuppgift enligt lagen genom avtal kan överflyttas från landsting till kommuneller från kommun till landsting. Vad som i lagen sägs om resp.kommunen gäller då den nya huvudmannen. Detta underlättar en lokal anpassningav verksamheten. Om en överlåtelse av huvudmannaskap skett får överlåtaren enligtdetta stycke lämna sådant ekonomiskt bidrag till mottagaren som motiveras avöverenskommelsen. Har en överlåtelse skett från landsting till samfligakommuner inom ges också kommunerna befogenhet att läinnaekonomiskt bidrag till varandra, om det behövs för att jämna ut kostnademamellan kommunema. Motsvarandemöjligheter finns i omsorgslagen liksom i flera andra lagar. Bestämmelsenär till för att de huvudmannaskapsförändringar som är motiverade av lokalaförhållanden skall kuima regleras ekonomiskt mellan parteraa och därmedunderlättas. 1de fall samtliga kommuner inom ett landsting övertar ansvaret för sammasärskilda insats eller insatser kan sänka sin skattesats så mycketsom motsvarar de minskade kostnaderaa. Utrymme finns då för kommuneraa att höjasin skatt med högst lika mycket. 1 vissa kommuner kan dock de ökade kostnademamotsvara en större höjning av skatten än som motsvarar sänkningen avlandstingsskatten. 1 andra kommuner är då förhållandet det motsatta. I sådanafall kan en föratsättning för kommunalisering vara att kommuneraa kan utjämnakostnaderaa sig emellan. Den föreslagna bestämmelsen ger kommunerna befogenhetatt lämna bidrag till varandra om det behövs för att jämna ut Prop.1992/93:159 kostnadema mellan dem. Systemetmed kostnadsutjämning mellan kommunerna eller med bidrag mellan landsting ochkommuner bör endast användas övergångsvis. Avdem som enligt beslut av allmän försäkringskassa är berättigade att erhållaassistansersättning får kommunen ta ut avgift för biträde av personligassistent inom ramen för sådan ersättning. Även om den enskilde inte har ansöktom assistansersättning, trots att han kan antas ha rätt till sådan ersättning,så skall kommunen enligt förslaget till lag om assistansersättning göra enanmälan till . har då att självmant prövafrågan om assistansersättning. En redaktionell ändring har gjorts ibestämmelsen i förhållande till förslaget i lagrådsremissen. Äveni vissa andra fall får avgifter tas ut av dem som har folkpension i form av helförtidspension eller hel ålderspension eller som har annan inkomst avmotsvarande storlek. Det senare betyder att exempelvis även den som hararbetsinkomst, sjukpenning eller kapitalinkomster som i storlek kan jämförasmed, dvs.