prop · GG03200 · 1992-12-31 00:00:00 — Det vUctigaste vUUcoret torde varadet som anger var inom radiofrekvensspektmm som en radiosändare får verka.Andra villkor som ger fömtsättningama för radioanvändningen är bl.a. storlekenpå det frekvensutrymme som tiUdelas, belägenheten av det geografiska områdeinom vilket en sändare får användas och skyldigheten att ta hänsyn tiU andraradioanvändare som verkar på samma eUer närUggande ftekvenser. EtttiUstånd till att mneha eUer använda radiosändare är inte något som är lika föralla feU. Det är inte heUer så att tiUstånd tiU användning av radiosändareinnefettar någon slags genereU behörighet. Tvärtom är tiUståndsgivningen tiUradioanvändning i hög grad individueUt utformad för varje särskildtillståndshavare. TUlståndet gäller i konsekvens härmed endast under itiUståndsbeslutet angivna fömtsätmingar med avseende på exempelvis antaletsändare med angivna tekniska betingelser. E>etsagda utesluter givetvis inte att det finns tiUståndsbeslut som i praktiken ärhelt identiska. Det rör sig då framför aUt om tiUstånd tiU användning avradiosändare som arbetar på särskUt bestämda gemensamt upplåma frekvenser,t.ex. privatradio (), där kraven på utmstningens tekniskabeskaffenhet är lUca för alla tillstandshavare. Som huvudregel gäUer dock atttillstandsbeslutet är ett individueUt stäUningstagande tiU en specieU ansökan. Förde flesta slag av radioanvändning anges följande i tiUståndsbeslutet. 2.Antal radiosändare och slag avsändare 3.Antennens läge för festradiosändare 6.Om flera radioanvändare inom samma trafikområde umyttjar tiUdelad frekvens (kanaldelning) 7.Tekniska och operativa villkori övrigt Ifiråga om den övergripande fördelningen av frekvensområdena inomradiofrekvensspektmm tiJl olika radioanvändningar följer vad somhar bestämts på det intemationeUa planet. Detta medverkar tiU att SverigesfolkrättsUga åtaganden på radioområdet kan uppfyUas. ger det intemationeUasystemet utrymme för nationeUa oUkheter exempelvis vad avser sådan användningav radiosändare som mte kan påverka radioanvändningen utanför landets gränser.Dessutom finns det också i övrigt ett relativt stort nationeUt handlingsutrymmeinom ramen för vad som överenskommits mtemationeUt. 5 1992/93. TiUståndsbeslutför mndradiosändare anger frekvens, antennplats, sändarstyrka, etc. Fömtommndradio sänds vta mndradiosändare också vissa extra tjänster, t.ex.mobUsökning, taltidningar och Radio Data System-information. TiUståndför mobUtelenät meddelas den teleoperatör som driver nätet, medan de enskUdaabonnentema inte behöver söka något individueUt tiUstånd hos ; ettsådant ombesörjs via operatören. För de mobUtelesystem som umyttjar analogteknik förekommer två operatörer. I det nya aU-europeiska digitalamobUtelesystemet GSM, som Uksom NMT 900 är placerat i 900 MHz-bandet, hartiUstånd meddelats tte nationeUa operatörer, nämUgen Radio, och AB NordicTel. Maritimradio och luftmobil radio TiUståndsgivningför användning av radiosändare på fartyg följer de m-temationeUaöverenskommelser som finns på radio- och sjöfartsområdena. På motsvarande sättfinns inom luftfarten intemationeUa överenskommelser om radioanvändningen. Övrigradioanvändning innefettar i sig betydande skUlnader vad gäUer utmstning ochanvändningsområde. För att ge en översUct med avseende på gmndema förtiUståndsgivningen kan de emeUertid behandfes i ett sammanhang. Det är knappastmöjUgt att i alla detaljer ange de bedömningsgmnder som tUlämpas.Sammanfettningsvis kan dock följande sägas. Dengmndläggande utgångspunkten i tiUståndsprövningen är en strävan att i möjUgastemån bevilja tillstånd. TiUståndsgivningen syftar tiU att hefe samhäUet skaU fåsitt behov av radiokommunikation tiUgodosett under hänsynstagande tiU ordningeni etem. Presumtionen vid behandlingen av en ansökan är aUtså för att den somsöker skaU få det begärda tillståndet med en lämpUg frekvens och väl avpassadevillkor i övrigt. En begränsande faktor är emeUertid, som sagts tidigare, denttängsel som råder i radiofrekvensspektmm, särskUt i vissa frekvensband ochinom vissa geografiska områden. Såväl i syfte att upprätthåUa nödvändig ordningsom med hänsyn tiU den begränsade tiUgången på radiofrekvenser krävs därför enprövning av varje ansökan. Enutgångspunkt vid prövningen av en ansökan är att radiosändaren skaU användas för yrkesmässig verksamhet eUer verksamhet med yrkes mässig prägel. Icke yrkesmässiga användningar hänvisas i stor utsträck- 66 ning till koUektiva lösningar såsom mobUtelefoni eUer privatradio. TUldehiingen av frekvenssker med utgångspunkt i den övergripande Prop. 1992/93:200 fördelning som hargjorts i den s.k. frekvensplanen. Inom ramen för planen sker tiUdelningenutifrån principen att de frekvenser som används skaU umyttjasfiiUt ut innan helt frfe tas i bmk. Den hushållningsaspekten kan också lecfetiU en viss gradering av behov. Bedömningen av hur angelägen sökandensradioanvändning är kan, beroende på trängselsituationen i det aktueUageografiska området, leda tiU placering i frekvensband som firån teknisk eUerutmstningsmässig synpunkt kan anses bättte eUer sämre. Vidsidan av de individueUa tiUstånd som nämnts kan nämnas vissa särskUda slagav tUlstånd. Prov-och demonstrationstillstånd meddelas av för inregi-stteradeföretag i radio- eUer elekttonUcbranschen för verksamhet som inbegriperreparation, tUlverkning, teknisk utveckling och import av radiosändare. Vissapersoner liksom museer kan få samlariillstånd, s.k. innehavartiUstånd, vilketinnebär att de får mneha radiosändare men inte använcfe dem. Förvissa slag av radiosändare har meddelat generella tillstånd.Sådana har lämnats för bl.a. sladdlösa telefoner och radiosändare förfjärrstyrning av modeUfarkoster och leksaker. TiUstanden mnebär att radiosändare,under fömtsätming av typgcxlkännande, får användas på angivna frekvenser utanatt innehavaren av utmsmingen behöver ha ett individueUt tiUstånd. 4 Allmän motivering till lagförslagen Jagtar nu upp tiU behandling de förslag tiU lagregler som lämnats avTelelagsuttedningen och Frekvensrättsuttedningen. Som tidigare redovisats harTelelagsuttedningen lagt fram förslag om en telelag, medanFrekvensrättsuttedningens betänkande innehåUer förslag tiU en feg omradiokommunikation. Uttedningama har vidare lämnat vissa ytterUgare lagförslagavseende bl.a. ändringar i , och sekretesslagen(1980:100). Inledningsvisfinns skäl att ta upp en fråga av övergripande systematisk betydelse som gäUerom regler om televerksamhet och gmndläggande bestämmelser omradiokommunikation bör samordnas i en lag eUer om de bör hänföras tiU olUcalagar. Frågan har tagits upp av Telelagsuttedningen (SOU 1992:70 s. 381 O-EnUgt uttedningens uppfetming bör bestämmelsema håUas åtskilda. Uttedningenjjekar bl.a. på det förhåUandet att de lagregler, som föreslås mgå i en lag omradiokommunikation, gäUer användning av endast ett av flera sätt att föra övertelemeddelanden, nämUgen radiovågor, medan förslaget tiU telelag avser äventråd- bunden överföring.Uttedningens ståndpunkt har inte kommenterats i Prop. 1992/93:200remissyttrandena. Isammanhanget bör beröras även hur förslagen inverkar på radiofegen (1966:755).Som redovisats i det föregående finns den gmndläggande föreskriften omtiUståndsskyldighet för innehav och användning av radiosändare för närvarandei radiolagen. 1 övrigt innehåUer radiolagen huvudsakUgen bestämmelser somanger fömtsättningama för rätten att sända radioprogram i mndradiosändning.Frekvensrättsuttedningens lagförslag innebär att nyssnämnda bestämmelser omtiUståndsskyldighet enUgt radiolagen i stäUet skaU finnas i en särskUd feg omradiokommunikation. Endast en av remissinstansema har haft invändningar i dennadel och anfört att de föreslagna bestämmelsema borde införas i radiolagen. Föregen del vUl jag framhåUa att lagreglerna om radiokommunUcation resp.televerksamhet har betydande beröringspunkter. Bestämmelsema är avsedda atttiUämpas inom i huvudsak samma område, dvs. DettaförhåUande kan i och för sig anses utgöra skäl för att samla aUa regler i enlag. bör hänsyn tas tiU att bestämmelsema för radioanvändning iförslaget tiU lag om radiokommunikation är gmndläggande och gemensamma för aUslags radioanvändning. De får således betydelse inte bara för sådan verksamhetsom förslaget tiU telelag omfattar. Även exempelvis mndradioverksamhet kommeratt omfettas av föreskriftema, framför aUt i fråga om de mera teknisktbetingade fömtsättningama för sådan verksamhet. Ur systematisk synvinkel fårdet därför anses som en fördel att ha skUda lagar för de gmndläggande bestämmelsemaför aU radioanvändning och för de bestämmelser som är direkt inriktade påteleverksamhet i mer aUmän mening. Jagförordar aUtså att de gmndläggande tekniskt betingade reglema omfömtsättningama för radiokommunUcation tas upp i en särskild lag omradiokommunikation. För verksamhet i vUken telekommunUcationstjänstertillhandahåUs bör föreskrifter ges i en telelag. Rundradio och likartadverksamhet som innefettar radioanvändning men där det mediapoUtiska inslaget ärframträdande skuUe då komma att regleras i särskUd ordning. Deregler som föreslås mnefettar bl.a. krav på tiUstånd för vissa verksamheter.Föreskriftema avser förhåUandet meUan enskilda och det allmänna och kräverlagform enUgt 8 kap. 3 § regeringsformen. Såvitt avser förslaget tiU lag omradiokommunUcation gäller, som jag återkommer tiU senare (avsnitt 4.11),kravet på lagform redan genom den begränsning i yttrande- ochinformationsfriheten enUgt 2 kap. regeringsformen som de föreslagnabestämmelsema får anses innebära. Förslaget tiU telelag innehåUer föreskriftersom berör enskUdas inbördes ekono-nuska förhåUanden. Sådana föreskrifter skaUenUgt 8 kap. 2 § regeringsformen meddelas genom lag. EnUgt 2 kap. 12 § förstastycket regeringsformen krävs lagform för sådana föreskrifter i föreslagnabestämmelser som innefettar begränsningar i skyddet för den enskUdesintegritet. Begränsningama får dessutom enUgt andra stycket i nämndabestämmelse ske endast för att tiUgcxlose visst ändamål och inom vissa ramar. 1det följande redogör jag först för mina förslag om innehåUet i en telelag. Efter det gör jag en motsvarande redovisning av innehåUet i en 68 I ett ttedje avsnitt av den allmänna motiveringenbelyser jag vissa frågor som är gemensamma för de båda Prop. 1992/93:200lagförslagen. Den aUmänna motiveringen avslutas med överväganden och förslagangående vissa lagändringar som utgör en anpassning tiU den förväntade nyasimationen med i huvudsak endast privaträttsUga subjekt på telemarknaden. EnsärskUd fråga som jag viU ta upp redan i detta sammanhang är hur regleringenfrämst i en telelag bör utformas i förhåUande tiU vad som gäUer i omvärlden.Televerksamheten har i ökande utsträckning bUvit mermtemationaUserad genom bl.a. olika samarbetsformer över gränsema ochgemensamma regleringar, såväl i standardiseringsfrågor som på andra områden. Idetta sammanhang har på telekommunikationsområdet stor betydelse,särskUt mot bakgmnd av den svenska ansökan om medlemskap i . Den svenskaregleringen i en telelag ckU i enfeg om radiokommunikation bör, i belysningen av det intemationeUa samarbetetsbetydelse för telekommunikationerna, i den utsträckning det är möjligt ochlämpUgt vara anpassad tiU denna och annan intemationeU reglering. Härigenom kanockså de rättsakter som omfattas av ett , om och i så faU när ettsådant träder i kraft, bU införlivade med svensk rätt. De regler som iförslagen innefettar en anpassning tiU EG:s regelsystem anser jag mot denlämnade bakgmnden bör införas alldeles oavsett om blir bundet av ettEES-avtal eUer ej. Jag återkommer i det senare tiU frågan om anpassning tiUdessa regler där den har aktuaUtet. 4.1 Grundläggande utgångspunkter för en telelag - detelepolitiska målen Mittförslag: De telepolitiska målen ges ett nytt innehåll. Betydelsen av effektivatelekommunikationer i samhällsutvecklingen framhålls starkare . Detstadiga ansvaret för gmndläggande telekommunikationer utvidgas från taltelefonitill att omfatta även telefax cx;h viss datakommunikation. Vidare tas ettövergripande ansvar för andra teletjänster. Det sker bl.a. genom att fastateleförbindelser, exempelvis för datakommunikation, skall tillhandahållas därde efterfrågas. Bestammelser om televerksamhet samlas i en telelag. Fråntillämpningsområdet undantas utsändning av program i ljudradio m.m. Tillämpningenav bestammelsema i telelagen skall ske med den gmndläggande inriktningen attenskilda och myndigheter skall erbjudas tillgång till effektivatelekommunikationer till lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad. Det börvidare föreskrivas att det stadiga ansvaret för att enskilda och myndighetererbjuds gmndläggande telekommunikationer, dvs. telefonitjänst tillstadigvarande bostad eller fast driftställe, skall upprätthållas inom ramen förlagtillämpningen. Detviktigaste medlet för att nå de angivna syftena skall vara att skapa utrymme föroch upprätthålla en effektiv konkurrens inom telekommunikationsområdet. Bestammelsemai telelagen skall tiUgcxlose totalförsvarets behov av telekommunikationer underkrig eller likartade förhållanden genom bl.a. en möjlighet för regeringen ellerden myndighet regeringen bestammer att meddela föreskrifter såväl under krigeller likartade förhållanden som i fredstid. Utredningensförslag stämmer i huvudsak överens med mitt. Remissinstanserna:De flesta remissinstanserna lämnar frågan om behovet av en lagreglering påteleområdet utan särskUda kommentarer. Några, bl.a. SEATTEL-dekgationen ochIruemationella handelskammarens svenska nationalkommitté (ICC), väUcomnartillkomsten av en telelag. () framhåUer att man mtedelar uttedningens uppfettning att nya regler behövs för att säkra detelepoUtiska mål som staten stäUer upp. EnUgt förbundets uppfettning harriksdagens mål för telepoUtiken i aUt väsentUgt uppnåtts med nuvarande ordning,dvs. i affärsverksform som regeringens telepoUtiska instmment. Enändring av regelverket torde enligt SF främst kunna motiveras utifrån en önskanom att utveckla den konkurrens på marknaden som den nya tekniken och andraförändringar har möjUggjort. Därvidlag saknar förbundet en mål - medelanalysmed fokus på hur en telelag skaU utformas för atteffektiviteten inom telebranschen skaU öka som Prop. 1992/93:200de telepoUtiska målen uppnås. Fleraremissmstanser tar upp vad som bör vara målsättningen med regleringen. E)e remissinstansersom uttalar sig i frågan delar i huvudsak uttedningens ståndpunkt attregleringen skaU bidra tiU att de telepoUtiska målen uppfyUs cx;h att detvUctigaste medlet att uppnå detta är att det genom tillämpningen av lagenskapas och upprätthåUs en effektiv konkurrens inom telekommunikationsområdet.Därvid pekar man dock på behov av precisering cKh komplettering av dessa iskUda avseenden. I flera yttranden framhåUs betydelsen av att regleringen ledertiU att effektiv konkurrens kommer att råda på telemarknaden. KonsumentverketframhåUer att det i anslutning tiU de gmndläggande målen i fegen klart böruttryckas att alla skaU kunna umyttja telefonitjänsten och att kostnadema fördetta skaU betafes soUdariskt. Dessutom föreslår verket att det bör föreskrivasatt möjUgheten att utnyttja telefonitjänsten skaU sta öppen enUgt allmäntgäUande villkor. Överbefölhavaren() pekar på vUcten av att totalförsvarets behov av telekommunikationer underkriser och vid höjd beredskap kan tiUgodoses. () anser att totalförsvarets behov av telekommunikationer i kriser och ikrig skaU beaktas genom att betydelsen härav tas in som en del av målsättningenför regleringen. E)et bör enUgt ÖCB därvid föreskrivas att dessa behov skaU beaktesvid den fredstida utformningen av telekommunikationema. Närings-och teknikutvecklingsverket () avstyrker uttedningens förslag tiU telelagmed hänvisning tiU att uttedningen inte tiUräckUgt har behandlat frågan om hurtelelagens bestämmelser skaU främja både en effektiv konkurrens och ge aUatiUgång tiU effektiva telekommunikationer. framhåUer att i detelepoUtiska målen ingår att telesystemet skaU utformas så att det bidrar tiUregional balans och sociala hänsynsteganden. Verket anser att begränsningen avgmndläggande telekommunikation i de telepoUtiska målen tiU enbart telefoni kanvara ett hinder att uppnå detta mål. Man efterlyser härvidlag en bedömning avkonsekvensema av att utvidga statens övergripande ansvar tiU att omfetta såväl telefonisom paketicopplad datakommunikation. SIATTEL-dekga-tionen anser att detelepoUtiska målen behöver preciseras för att marknadens aktörer ochTelestyrelsen skaU kunna göra tydUga prioriteringar och fetta rätt beslut.MöjUghetema att effektivisera telesystemet genom ökad konkurrens bör enligtSTATTEL-delegationen uttalas tydUgare. Delegationen noterar att en tydUgutgångspunkt för uttedningen har varit målet att statens ansvar är begränsattiU gmndläggande telekommunikationer. Detta har utgjort ett vUctigt kriteriumför valet av vad som skaU vara tiUståndspliktig verksamhet.STATTEL-delegationen menar att en utveckling av en effektiv infrastmktur momdatakommunikation förmodUgen är viktigare för svensk industri äntelefonitjänsten som är relativt sett väl ud)yggd. LeverantörföreningenKontor och Data (LKD) anser att telelagen bör ha två primära uppgifter. Statsmaktema måste förfoga över de medel som krävs för att uppfyUa de åtaganden som gör i avtal med andra 71 länder om intemationeUtelettafik och vad som krävs för att garantera att landet får tUlgång tiUgmndläggande teletjänster. De Handikappades Prop. () anseratt förslaget tiU telelag helt utelämnar frågan om tiUgängUghet förmänniskor med funktionshinder. gmndläggandetelekommunUcation fömtom en fungerande telefontjänst också vara möjUgheten attmed telekommunUcation i kombination med datateknik utföra vardagUga sysslor m.m. framförs avHandikappförbundens och Neurologiskt gmndfeggande teletjänstockså bör omfetta nummempplysningstjänsten. Tek2AB anser att de statUga telepoUtiska målen i vissa faU är både motstridiga ochobsoleta. Om lagen skaU kunna gäUa är det därför nödvändigtatt i möjUgaste mån undvUca att bygga den på sådana mål. Tele2 fiamhåUer vidareatt tyngdpunkten i telelagen måste Ugga på att uppfyUa målet om effektivatelekommunUcationer med konkurrens som ett prioriterat medel för att uppnådetta. () anser att den övergripande telepolitiskamålsättningen att enskUda och myndigheter skaU få tUlgång till effektivatelekommunUcationer tiU lägsta möjUga samhäUsekonomiska kosmad inte ärtiUräckUg som syftesbestämning och bakgmnd mot vilken alla bedömningar enUgtlagen skaU göras. Syftesbestämningen bör enUgt SF också innehåUa ett antalpreciseringar som festslår att de övergripande bedömningama skaU ske gentemot andrapoUtiskt bestämda, övergripande mål som t.ex. ett öppet och sammanhållettelenät, att alla skaU ha råd att umyttja telefonitjänster samt sociala ochförsvarspoUtiska mål. SF framhåller dessutom att det enda av lagförslagetuttryckligen angivna medlet att nå det övergripande målet, en effektivkonkurrens, inte är det enda medel som garanterar att målen uppnås. Man harsvårt att se att den effektiva konkurrensen kan vara eftersttävansvärd inom aUadelar av telekommunikationsområdet. Krav av social, regional ochförsvarspoUtisk karaktär inom gmndläggande telefoni torde i vissa feU enUgt SFbäst uppnås med hjälp av ett fåtal aktörer. Skälenför mitt förslag: Som jag redovisat i det tidigare finns på telekommunikationsområdetinte någon lagreglering, frånsett kravet på tiUstånd för innehav och användningav radiosändare. Mot bakgmnd av ställning på detta område och medden möjUghet till styming av denna verksamhet från statsmaktema som dettainneburit har något behov av lagregler tidigare inte ansetts föreligga. Som jagockså framhåUit har emeUertid sittiationen på telekommunUcationsområdetändrats väsentUgt . är inte längre ensamt om att tiUhandahåUatelekommunikationstjänster. Nya teleföretag gör inbrytningar på områden somverket tidigare i praktiken har haft monopol på. Detta har bUvit möjUgt tiUföljd av den tekniska utvecklingen och en poUtisk vUjemrikttiing innebärandeatt konkurrens välkomnas vad gäUer tiUhandahåUande av teletjänster m.m. Dennya situationen med flera aktörer på marknaden har accentuerat behovet av en lagreglering av televerksamheten. En sådan reglering är nödvändig redan av det skälet att aktörema själva behöver klara spelregler för sm verksamhet. I en situation med ökad konkurrens är det 72 vidareav avgörande betydelse att staten skaffar sig instmment för att se tUlatt vissa gmndläggande behov av telekommunikation kan tiUgcxloses Prop.1992/93:200 ÖveraUt och inte bara där den är lönsam. Behovetav lagregler är således inte beroende av att verksamhetöverförs tiU att drivas i aktiebolag, utan är en konsekvens av den tekniskautvecklingen, den angivna strävan mot en UberaUsering av marknaden medförekomsten av ett flertal aktörer som tiUhandahåUer teletjänster samt denaUtmera påtagUga intemationaUseringen av telesektom. Somjag redovisat i bakgmndsbeskrivningen går utvecklingen inom teleområdet i dagmycket snabbt. Det gäUer särskUt i fråga om utvecklingen av nya tekniskalösningar och av nya tjänster. Mot bakgmnd härav är det svårt att närmarefömtsäga utveckUngen annat än på kort sUct. Itakt med att handeln, informationsutfjytet och intemationaUseringen har ökathar betydelsen av telekommunikationer bUvit större. Effektiva telekommunUcationerspelar en stor roU för ekonomiers tillväxt och för utvecklingen av mdustri ochhandel. Telekommunikationema har också stor betydelse socialt, kultureUt ochregionalpoUtiskt. Produktionenav teletjänster och produkter för telekommunUcation utgör i sig betydande delarav samhällets totala produktion. Telekommunikationer är vUctiga som stöd förverksamheter såsom bank- och försäkringsverksamhet, offentiig förvalming,turism, transporter och tiUverkning. Det kan sålunda konstateras att det är ettgemensamt nationeUt inttesse att det finns goda telekommunikationer, som kanbidra tiU att bibehåUa och utveckfe välfärden. Telekommunikationerhar tidigt varit ett inttesse för staten. Detta har bl.a. tagit sig uttryck iatt uppbyggnad av telenät och tillhandahållande av teletjänster ombesörjts avstaten genom , som haft ett de fecto-monopol på stora delar avtelemarknaden. Med hänsyn tiU den stora betydelsen av telekommunikationer harmriktnuigen av poUtiken på teleområdet lagts fest av . NugäUande telepolitiska mål beslutades av (prop. 1987/88:118,bet. 1987/88:TU28, rskr. 1987/88:402). Det festiades då att det övergripandemålet för den svenska telepoUtiken skaU vara att medborgama, näringsUvet ochden offentUga förvaltningen i landets olika delar skaU erbjudas entiUfredsstäUande tiUgång tiU telekommunikationer tiU lägsta möjUgasamhäUsekonomiska kosmad. Detta mål vidareutvecklades i fem delmål,nämUgen: -Telesystemet skaU utformas såatt det ger en god tiUgängUghet och service för gmndläggandetelekommunikationer. -Telesystemet skaU utformas såatt det bidrar tiU ett effektivt resursutnyttjande i samhäUet som helhet.Samtidigt skaU systemet i sig vara effektivt. -Telesystemet skaU utformas såatt utvecklingsmöjUghetema tas tiU -Telesystemet skaU utformas såatt det bidrar tiU regional balans och Prop. 1992/93:200 möjUggör sociafehänsynstaganden. -Telesystemet skaU vara uthålUgtcxih tiUgängUgt under kriser och i krig. Medutgångspunkt i de angivna målen utveckfede den föredragande departementschefensin syn på inriktningen av telepoUtiken (prop. 1987/88:118 s. 14 ff). HanframhöU bl.a. att konsumentema skaU ha så stor valfrihet som möjUgt i sinanvändning av teletjänster. Han förklarade också att staten skaU skapafömtsättningar för en effektiv konkurrens på utmstningsmarknaden och vidutveckling av teletjänster. Vidare skaU staten ansvara för att det finns ettsammanhåUet och öppet telenät som tacker hefe landet. Den såluncfe angivnainriktningen av telepoUtiken biträddes av . Post-och teleuttedningen, som hade uppdrag att överväga och föreslå avgränsning ochprecisering av statens ansvar på teleområdet, föreslog att staten skuUegarantera tiUgång tiU en väl fiingerande normal tele-fonkommunikation i helalandet tiU enhetUga priser för företag och för hushåU (SOU 1990:27).