prop · GG0348 · 1992-12-31 00:00:00 — Närdet gäller frägan om vad som bör krävas för att ett datorprogram skall ansesuppnä verkshöjd uttalades vid tillkomsten av den nuvarande regleringen avskyddet för datorprogram bl.a. följande: "Denfrågan går det inte att i lagtext eller allmänna motivuttalanden lämna någotexakt svar på. Av allmänna bedömningskriterier följer emellertid att enkla,okomplicerade program normalt sett inte kan nå verkshöjd. Kravet på verkshöjdpå detta område bör alltså i princip ställas förhållandevis högt. I likhet medvad som gäller för andra verkstyper bör verkshöjdskravet innebära att detendast undantagsvis kan inträffa att två personer oberoende av varandra skaparidentiska program. Verkshöjd bör däremot inte anses föreligga när situationenär sådan att endast en eller ett fätal tänkbara lösningar kan användas för attnå avsett resultat med ett program. I sådana fall är resultatet givet av deyttre faktorema, och något utrymme finns knappast för den originalitet somkrävs för att ett upphovsrättsligt verk skall anses föreligga" (se prop.1988/89:85 s. 27-28). Fleraremissinstanser har anfört att det enda krav pä verkshöjd som får ställasenligt direktivet är att upphovsmannen inte har kopierat programmet från någonannan. Svensk rätt överensstämmer därför inte med direktivet i detta avseende.Några remissinstanser menar att uttalanden i promemorian tillsammans meduttalanden i prop. 1988/89:85 kan leda till den felaktiga slutsatsen att detställs särskilda krav på verkshöjd för datorprogram jämfört 8 1992193. l saml. medvad som gäller för andra typer av litterära verk. Det kan inte uteslutas attdet ovan redovisade uttalandet i det tidigare lagstiftningsärendet kan geintryck av att det ställs särskilda krav på verkshöjd såvitt avser datorprogramjämfört med vad som gäller för andra verk. Enligt min mening skall dock sammakrav i detta avseende ställas på datorprogram som pä andra i 1 §upphovsrättslagen angivna verk för att datorprogram skall kunna komma i åtnjutandeav upphovsrättsligt skydd. Enligt min bedömning överensstämmer säledesdirektivet med svensk rätt även på denna punkt. 1992/93:48 Skyddför datorprogran 7.3.2Datorprogram utvecklade i anställningsförhåUande Mittförslag: Alla rättigheter till datorprogram som utvecklas av arbetstagare somett led i hans arbetsuppgifter eller efter instmktioner av arbetsgivare skallövergå till arbetsgivaren såvida inte annat avtalats. Anikel2 - Upphovsmannaskap till datorprogram 1.Upphovsmannen till ett datorprogramskall vara den fysiska person eller grupp av fysiska personer som har skapatprogrammet eller, när en medlemsstats lagstiftning medger det, den juridiskajjerson som av den berörda lagstiftningen anses vara rättsinnehavare. När enmedlemsstats lagstiftning erkänner gemensamma verk, skall den person som avmedlemsstatens lagstiftning bedöms ha skapat verket anses vara dessupphovsman. 2.Om ett datorprogram har skapatsgemensamt av en gmpp fysiska personer skall dessa personer äga ensamrättengemensamt. 3.Om ett datorprogram har skapatsav en arbetstagare som ett led i dennes arbetsuppgifter eller efterarbetsgivarens anvisningar, skall arbetsgivaren ensam vara berättigad att utövaalla ekonomiska rättigheter till det program som skapats på detta sätt, om inteannat har föreskrivits genom avtal. Arlikel3 - Den skyddade personkretsen Skydd skall gesalla fysiska och juridiska personer som enligt nationell upphovsrätt omlitterära verk är berättigade därtill. Förslag till lagtext: 27 § Upphovsrätt må, med denbegränsning som följer av vad i 3 § sägs, helt eller delvis överiåtas. Överlåtelse av exemplarinnefattar icke överlåtelse av upphovsrätt. I fräga om beställd porträttbildäger upphovsmannen dock icke utöva sin rätt utan tillstånd av beställareneller, efter dennes död, av hans efterlevande make och arvingar. Beträffande överiåtelse avupphovsrätt i vissa särskilda avseenden föreskrivs i 30-40 §§. Dessabestämmelser tillämpas dock endast i den mån 40a Upphovsrätten till en datorprogram, som skapas av en arbetstagare som ettled i hans arbetsuppgifter eller efter instruktioner av arbetsgivaren, övergårtill arbetsgivaren, såvida inte något annat har avtalats. Promemoriansförslag: Överensstämmer i stort sett med mitt (se promemorian s. 145). Remissinstansema:Ett tämligen stort antal remissinstanser har yttrat sig över förslaget. Deflesta har godtagit att de ekonomiska rättighetema till datorprogram skapade ianställningsförhållande skall övergå till arbetsgivaren sävida inte nägotannat har avtalats. Den del av förslaget som handlar om de ideellarättighetemas övergäng har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av deremissinstanser som kan sägas representera arbetsgivar-eller industriintressenmedan det avstyrkts av de remissinstanser som kan anses företräda upphovsmanna-och arbetstagarintressen. Flera remissinstanser har haft sypunkter pä regelnsutformning och innehåll. Vad de närmare anfört framgår i det följande. Fleraremissinstanser har i samband med detta avsnitt tagit upp frägan om att skyddetför datorprogram bör regleras i en särskild lag eller i varje fall i ettsärskilt kapitel i upphovsrättslagen för att undvika att särregleraa fördatorprogram fär "smittoeffekter" för andra upphovsrättsligt skyddadeverk. Skälenför mitt förslag: Artikel 2 anger att bäde enskilda fysiska personer och gmpperav fysiska personer skall kunna vara upphovsmän till datorprogram som de harskapat. Vidare skall även juridiska personer kunna vara upphovsmän underfömtsättning av att den nationella lagstiftningen tillåter det. Slutiigenfastsläs att de ekonomiska rättigheteraa till datorprogram som skapats av enarbetstagare som ett led i hans arbetsuppgifter eller efter instmktioner avarbetsgivaren skall utövas av arbetsgivaren sävida inte annat avtalats. Enligtartikel 2.1 och 2.2 skall enskilda fysiska persorter och gmpper av fysiskapersoner kunna vara upphovsmän. Detta överensstämmer med bestämmelseraa i 1 och6 §§ upphovsrättslagen. För att två eller flera upphovsmän skall kunna hagemensam upphovsrätt till ett verk fömtsätts att de olika upphovsmännens bidraginte i sig utgör självständiga verk. Direktivetöverlåter till den nationella rätten att avgöra \\wmv\da Juridiska personer skall kunna vara upphovsmän tillupphovsrättsligt skyddade verk. Den svenska upphovsrättslagen ger ingamöjligheter för juridiska personer att vara upphovsmän även om de naturligtvistill följd av överlåtelse kan inneha de ekonomiska rättigheteraa till ettupphovsrättsligt skyddat verk. Nägot skäl att ändra upphovsrättslagen i dettaavseende föreligger inte. Motbakgmnd av det sagda anser jag att artikel 2.1 och 2.2 inte bör föranleda nägonlagändring. Enligtartikel 2.3 skall alla ekonomiska rättigheter till datorprogram framtagna av en arbetstagare som ett led i hans arbetsuppgifter eller efter instmktioner av arbetsgivaren utövas av arbetsgivaren såvida inte annat 115 Om detta innebäratt arbetsgivaren skall anses som urspmnglig Prop. 1992/93:48rättighetsinnehavare eller om det rör sig om en överlåtelse av de ekonomis- Skydd för datorprogram ka rättighetema till datorprogrammet, anges dock inte idirektivet. Iupphovsrättslagen finns inga bestämmelser som reglerar frågan om vem som skallha rätt till verk som tas fram i anställnings- och uppdrags-förhållanden. Dethar överlämnats ät parteraa att i avtal reglera denna fräga. När skydd fördatorprogram infördes i upphovsrättslagen diskuterades frågan om en eventuellreglering av rätten till datorprogram framtagna av anställda ianställningsförhällanden. Denna diskussion ledde dock inte till någonlagreglering. I lagstiftningsärendet anförde föredragande statsrådet i dennafråga bl. a. följande: "Ianställningsförhållanden förekommer det att parteraa inte uttryckligen haravtalat om vad som skall gälla i fräga om rätten till datorprogram somarbetstagaren har skapat i sin anställning. Man fär då försöka uttöna parternasvilja och uppfattning med stöd av olika omständigheter. Till dessa hör bl. a.avsikten med anställningen och praxis i den bransch det gäller. Rent allmänttorde beträffande de ekonomiska rättighetema gälla att verk som är tillkomna itjänsten får utnyttjas av arbetsgivaren i hans normala verksamhet och i denomfattning som någorlunda säkert kunde fömtses när verket tillkom" (seprop. 1988/89:85 s. 21). Enanpassning av svensk rätt till artikel 2.3 innebär att det i upphovsrättslagenbör tas in en uttrycklig regel om rätten till datorprogram som skapats ianställningsförhållanden. Utformningen av en sådan regel aktualiserar ett antalfrågor. början kan det konstateras att regeln, till följd av direktivetsbegränsningar i detta avseende, kan inskränkas till anställningsförhällanden.Uppdragsförhällanden kommer även i fortsättningen att regleras genom avtalmellan partema. Vidare blir regeln begränsad till datorprogram. För övrigaupphovsrättsliga verk blir frågan även i fortsättningen oreglerad. Upphovsrättenkännetecknas av en uppdelning mellan upphovsmannens ideella och i principoföryttediga rättigheter, å ena sidan, och hans överlåtbara rättigheter av ihuvudsak ekonomiskt värde, ä andra sidan. Hela upphovsrätten till ett verktillkommer frän början alltid skaparen av verket, dvs. Den del av upphovsrätten som har ekonomiskt värde kan frittöveriåtas medan upphovsrättens ideella innehåll endast i begränsad omfattning kanefterges. Sistnämnda förhällande framgår av 3 och 27 §§ upphovsrättslagen.Bakgmnden till dessa stadganden var att den ideella rätten ansågs vara av djuptpersonUg natur och upphovsmannen borde därför inte kunna göra nägot generelltavstående från sina ideella rättigheter. Vid tillkomsten av 3 § konstateradesemellertid att ett alltför långt gående övedåtelseförbud av den ideella rättenskulle kunna utgöra hinder för upphovsmannen att ekonomiskt utnyttja verket (seprop. 1960:17 s. 64 ff.). Direktivetreglerar inte frågan om de ideella rättigheteraa till datorprogram framtagnaav arbetstagare som ett led i deras arbetsuppgifter eller efter instmktioner avarbetsgivaren utan överlåter detta till den nationella rätten. Frågan blir dåom regleringen i upphovsrättslagen skall omfatta enbartde ekonomiska rättighetema eller om även de ideella rättigheteraa skall övergå tillarbetsgivaren. Fleraremissinstanser har varit kritiska mot promemorians förslag att Skydd fördatorprogram övergången tillarbetsgivaren av upphovsrätten skulle omfatta även de ideellarättighetema till programmet. Ett av de argument som anförts mot ett sådant förslag är attdet skulle strida mot Bemkonventionen för skydd av litterära ochkonstnärliga verk. Konventionen innehåller emellertid inte något absolut förbud moteftergivande av ideella rättigheter. stadfaster existensen avoch innehållet i de ideella rättigheteraa men anger att de rättsligaåtgärder som fordras till skydd för ideella rättigheter regleras avlagstiftningen i det enskilda konventionslandet. svenska lagens skydd förideella rättigheter är inte utan undantag. framgår av 13 och 26 §§upphovsrättslagen. Enligt dessa bestämmelser fär byggnad eller bmksföremåländras utan upphovsmannens tillstånd och utan hänsyn till den ideellarätten. I 3 § ttedje stycket upphovsrättslagen finns en bestämmelse enligtvilken upphovsmannen kan efterge sin rätt i viss Bestämmelsenreglerar emellertid endast möjlighetema för upphovsmannen att genom enrättshandling efterge sin ideella rätt. bestämmelsen hindrarsäledes inte att en inskränkning eller överföring av en rättighet sker genom endirekt lagregel (jfr vad som anförts om 13 och26 §§). Nägra remissinstanser har menat att skyddet mot kränkande ändringar och rätten för upphovsmannenatt anges med namn är väsentlig även i fräga om upphovsrätttill datorprogram samt att mitt förslag medför att det blir svårt förupphovsmän att sluta acceptabla avtal med arbetsgivare. vill jag anföra följande. Detär vanligt förekommande att datorprogram skapas i anställningsförhällanden.Det kan då vara enskilda personer eller ett fätal personer som är upphovsmän, men det kanockså vara fråga om ett stort antal personer Datorprogram är vidare som regel produkter som tas fram medett utpräglat kommersiellt syfte. Det sistnämnda gäller naturligtvis i synnerhetde datorprogram som utvecklas i anställningsförhällanden. arbetsgivarens synpunktinnebär utvecklingen av ett datorprogram som regel en betydande investering.För arbetsgivaren är det därför viktigt att kunna tillgodogörasig datorprogrammets ekonomiska värde. intressenav ideell natur i upphovsrättslagens bemärkelse som de anställda upphovsmännenkan ha anses vara obetydliga. attfå anges med namn kan naturligtvis ha betydelse för denne. sidantorde det i praktiken, i varje fall om det rör sig om program som tagitsfram av bred och skiftande personkrets, inte alltid vara möjligt att Vidare är det en fömtsättning för arbetsgivarens möjligheteratt exploatera sitt datorprogram att det skall kunna ändras och anpassasför att tillgodose sådana behov som kan uppkomma vid marknadsföringen ochanvändningen av programmet. Detta kan komma att försvåras omde ideella rättigheteraa blir kvar hos upphovsmannen. rimligtatt en reglering av upphovsrättens övergäng till arbetsgivaren även omfattarde ideella rättighetema. Det kan inte anses orimligt att den som är anställd i enverksamhet där skapandet av datorprogram är en naturligdel av arbetsuppgifteraa fär finna sig i att hans eller hennes program kan komma attändras eller bearbetas för att passa olika typer av Prop. 1992/93:48 användning. Motbakgmnd av det sagda anser jag säledes att det för datorprogram iupphovsrättslagen bör införas en särregel om upphovsrättens övergång tillarbetsgivaren. Regeln bör omfatta både de ekonomiska och de ideella rättigheteraatill programmen. Den bör dock inte medföra att arbetsgivaren blir urspmngligrättighetshavare. I stället bör den leda till att upphovsrätten i sin helhetövergår från upphovsmannen till arbetsgivaren som då blir innehavare avupphovsrätten. Några remissinstanser har ifrågasatt om begreppet övergångtäcker överförandet av både den ideella och den ekonomiska rätten. Enligt minmening kan begreppet övergång knappast förstås på annat sätt än att detinnefattar bäde den ideella och den ekonomiska rättens övergång. Detta tordeför övrigt kunna härledas ur mbriken till 41 § upphovsrättslagen, där det talasom upphovsrättens (hela) övergång vid upphovsmannens död. Det kan nämnas i har en regel av det slag som jag nu förordar. En frågaav intresse i detta sammanhang är om den av mig föreslagna regeln kan komma ikonflikt med den nuvarande utformningen av regleraa i 3 och 28 §§upphovsrättslagen. Vad som regleras i 3 § har redan berörts. I 28 § anges att densom förvärvat en upphovsrätt genom överlåtelse inte får ändra verket och intefår överiäta det vidare (om inte annat avtalats). Denav mig förordade regeln medför - som har sagts - att upphovsrättenövergår till arbetsgivaren. Den överläts alltså inte och inte heller skeröverföringen genom någon eftergift från den anställdes sida. Därmed blirbestämmelsema i 3 och 28 §§ upphovsrättslagen inte tillämpliga. Av det skäletfinns det enligt min mening inte skäl att - som vissa remissinstanser har varitinne på - göra någon ändring i sistnämnda paragrafer. Det nya danskaregelsystemet har även i detta avseende utformats på det sätt som jag förordar. Omarbetsgivaren, sedan han förvärvat rättigheten till följd av den regel som jagnu förordar, i sin tur överlåter rättigheten, blir naturligtvis 28 § tillämpligpå den överlåtelsen. Att3 § inte blir tillämplig pä nu diskuterade fall torde i praktiken saknabetydelse. Denav mig förordade nya regeln bör gälla endast sävida inte annat avtalats mellanarbetsgivare och arbetstagare. En sådan lagändring innebär alltså att partemapå arbetsmarknaden även i fortsättningen har frihet att avtjda om vad som skallgälla för rättigheter till datorprogram som tas fram ianställningsförhållanden. Till följd härav torde det skydd som 3 § är avsettatt ge inte behövas. Fleraremissinstanser har emellertid pekat på att det inte framgår tillräckligttydligt att den nya regeln är dispositiv. föreslagnalydelsen av 40 a § som reglerar övergäng av upphovsrätt till arbetsgivaren,innehåller inte något undantag för det fall att partema i avtal harkommit överens om att avvika frän lagens regel. I 27 § som reglerar överlåtelseav upphovsrätt finns däremot ett sädant utttyckligt undantag (se I promemorian fömtsattes att detta undantag också skulle omfatta40 a §. Med hänsyn till att 40 a § inte avser överlåtelse av upphovsrättär detta inte nägon lämplig lösning. Jag instämmer därför i att det finns enoklarhet här. I 40 a § bör uttryckligen anges att bestämmelsen i den paragrafenär dispositiv. Till följd härav bör 27 § ändras så att hänvisningen i denparagrafen inte längre omfattar 40 a §. Jag har även tagit intryck av deremissinstanser som anser att lydelsen av 40 a § i princip bör vara i överensstämmelsemed motsvarande bestämmelse i kretsmönsterlagen. Varken artikel 2.3 elleringressen till direktivet ger någon vägledning om de närmare fömtsättningar somskall föreligga för att regeln i 40 a § om presumtion för att rättighetenövergår till arbetsgivaren skall bli tillämplig. Detta är följaktiigen yttersten fråga för . Nägon närmare analys av denna rättsfråga kan därförinte göras i detta lagstiftningsärende. Det torde dock inte vara aktuellt mednågon arbetsgivarpresumtion för rättigheter till datorprogram som hartillkommit mera som en tillfällig biprodukt än som en naturlig följd avarbetsuppgiftens utförande. Den föreslagna regeln omupphovsrättens övergång frän anställda till arbetsgivare bör införas i 3 kap.upphovsrättslagen som en ny 40 a §. Jag delar Lagrådets uppfattning att den ipromemorian och lagrådsremissen föreslagna lydelsen bör ändras för att erhållabättre överensstämmelse med artikel 2.3. Nuvarande 40 a § bör flyttas och bli11 a § (se nedan under redogörelsen för artikel 5). Slutiigenvill jag återigen betona att de nu föreslagna ändringama av upphovsrättslagenendast gäller datorprogram. Avsikten är inte att de på nägot sätt skall tjänasom ledning för prövningen av denna fräga för andra upphovsrättsligt skyddadeverk. Enligt min mening framgår det tillräckligt tydligt av de lagtexter somjag föreslär. Jag anser därför att det inte finns anledning att reglera fräganom skydd för datorprogram i en särskild lag eller i ett särskilt kapitel iupphovsrättslagen. Frägan om den lagtekniska utformningen av den lagen får såsmåningom övervägas på nytt i större sammanhang (jfr avsnitt 7.3.3). 1992/93:48 Skyddför datorprogram Mitt förslag:Konsumtionspunkten för spridningsrätten till ett exemplar av ett datorprogramskall vara den första överlåtelsen av exemplaret. Konsumtionen avspridningsrätten blir regional (EES-vid). Anikel 4 - De särskildaensamrättema Ominte annat följer av artikel 5 och 6 skall rättsinnehavarens ensamrätt enligtartikel 2 innefatta rätten att utföra eller ge tillstånd till följande: a)varaktig eller tillfällig, delvis eller fullständig återgivning av ettdatorprogram på vilket sätt och i vilken form som helst. I den mån somladdning, visning, köming, överföring eller lagring av det berördadatorprogrammet nödvändiggör sådan återgivning av ett datorprogram krävsrättsinnehavarens tillstånd. b) översättning,anpassning, sammanställning och varje annan ändring av Prop. ettdatorprogram samt återgivning av därav följande resultat, dock utan att Skydd för datorprogram inskränka de rättigheter som tillhör den person somändrar programmet. c) allaformer av spridning till allmänheten, inbegripet uthyraing, av datorprogrammets original eller kopior av detta. Den första försäljningen av en kopia av programmet, som görs inom gemenskapen av rättsinne havaren själv eller med dennes samtycke, medför förlust av spridningsrätten till den berörda kopian inom gemenskapen. Detta gäller dock inte rätten att kontrollera vidare uthyraing av programmet eller kopia av detta. Föi'slagtill lagtext: 23 § Sedan ett litterärt eller musikaliskt verk har utgivits, fårexemplar, som omfattas av utgivningen, spridas vidare och visas offentiigt. Förexemplar av datorprogram gäller i fråga om sådan spridning i stället attspridningen är tiUåten sedan exemplaret med upphovsmannens samtycke haröverlåtits inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Exemplar av musikaliskaverk och av datorprogram får dock inte utan upphovsmannens samtycketillhandahällas allmänheten genom uthyraing eller annan därmed jämföriigrättshandling. Exemplar av datorprogram i maskinläsbar form får inte hellerlånas ut till allmänheten utan sädant samtycke. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt utom såvitt avser förslaget om regionalkonsumtion (se promemorian s. 150). Remissinstanserna:Flera remissinstanser har ifrågasatt om överlåtelse skall vara denkonsumtionsgmndande handlingen. Skälenför mitt förslag: Artikel 4 anger innehållet i rättsinnehavarens ensjimrätttill programmet. Artikel 4 a definierar reproduktionsrätten. Artikel 4 bbeskriver innehållet i rättsinnehavarens rätt att motsätta sig ändringar iprogrammet. Artikel 4 c behandlar innehållet i rättsinnehavarens ensjimrättsåvitt avser förfoganden över exemplar av programmet. De ätgärder som anges iartikel 4 kräver rättsinnehavarens tillstånd såvitt inte annat följer avartiklama 5 och 6. Enligtartikel 4 a krävs således rättsinnehavarens samtycke för i princip alla slag avmångfaldigande av ett datorprogram. Enligt2 § upphovsrättslagen innebär upphovsrätten, med de inskränkningar som följerav andra bestämmelser i lagen, en ensamrätt att förfoga över verket genom attframställa exemplar av det och ger.om att göra det tillgängligt förallmänheten, i urspmngligt eller ändrat skick, i översättning ellerbearbetning, i annan litteratur- eller konstart eller i annan teknik. Rättentill exemplarframställning omfattar också det fallet att verket överförs anordning genom vilken det kan återges. Närdet gäller datorprogram innebär detta att rättsinnehavaren i princip harensamrätt att bestämma över mångfaldigandet, dvs. att kopiera av datorprogrammets flödesplaner, överföra programmet fränflexskiva till magnetband eller mata in programmet för lagring i datorascentralenhet där det skall styra processeraa i datora. Rättsinnehavaren harocksä rätt att bestämma över programmets offentiig-gÖrande och utgivning samtöver utnyttjandet av bearbetningar av programmet (jfr SOU 1985:5 s. 93). Jaganser därför att artikel 4 a innehåller i allt väsentiigt samma regler om rätten till mångfaldigande eller reproduktion som den svenska upphovsrättslagen och någon lagändring är därför inte erforderiig på denna 120 Artikel4 b innehåller vidare en bestämmelse om att rättsinnehavarens Skydd fördatorprogran samtycke krävs för varje ändring av ett datorprogram. Ändringsrättenär inte reglerad pä samma uttryckliga sätt i upphovsrättslagen. Av artikel 12i Bemkonventionen framgår emellertid att rättsinnehavaren skall kunna motsättasig ändringar i ett verk. I upphovsrättslagen, som även i detta avseende harbedömts vara i överensstämmelse med våra åtaganden enligt Bemkonventionen,anges att rätten till mångfaldigande och rätten att göra verket tillgängligtför allmänheten även gäller verket i ändrat skick. Härav framgår att ändringari princip kräver upphovsmannens samtycke, en regel frän vilken undantag görs it.ex. 13 § upphovsrättslagen. Med hänsyn till det anförda finns det enligt minmening inte anledning att pä gmnd av direktivet införa någon uttrycklig regelom ändringsrätt. En sådan regel som bara gäller datorprogram skulle dessutomskapa osäkerhet om gällande rätt beträffande andra verk. Slutligenreglerar artikel 4 c innehållet i den del av ensamrätten som består av rättenan sprida exemplar av en datorprogram. Sålunda skall rättsinnehavaren haensamrätten till alla former av spridning till allmänheten av datorprogrammetsoriginal eller kopior av detta. Denna spridningsrätt innefattar även uthyraing.Så fort ett exemplar av ett datorprogram sålts med rättsinnehavarens samtyckeär spridningsrätten till detta exemplar konsumerad.