prop · GG03250 · 1992-12-31 00:00:00 — Betygsberedningenhar haft i uppdrag att ge förslag till hur urval vid intagning tillgymnasieskolan skulle kunna ske utan användning av betyg. Därvid skulleberedningen beakta ett förslag från om kompletterandeurvalsgrunder. Beredningen föreslår att arbetsprover och provperioder ikombination med intervjuer används som urvals-grund, med eller utan användningav betyg. Särskild hänsyn skall enligt beredningens förslag också tas tillverksamhet utöver såvida den är av värde för den sökta utbildningen- i synnerhet om eleven dämtöver visat intresse i form av upprepad ansökan.Beredningen förordar slutligen att viktning av betyg skall kunna användas dådet vid jämngoda betyg behövs ytterligare urval. Beredningen betonar att detbör göras en samlad och noggrann prövning av hur olika urvalsgrunder skallviktas och användas inbördes. Regeringenfinner att det ur rättvisesynvinkel är nödvändigt att eleverna har tillgångtill tydlig information om vilka urvalskriterier som skall tillämpas då de sökertill gymnasieskolan. Det enda kriterium som är helt odiskutabelt är betyg.Regeringen föreslår därför ingen ändring av det förhållandet att betyg harstörst betydelse vid urval mellan sökande till gymnasieskolan. De övrigakriterier som kan användas vid urval skall enligt regeringens bedömninganvändas som kompletterande ur-valsgrund, inte som alternativ till betyg. Tillpoängen av medelvärdet av elevens slutbetyg från kan enligt dagensbestämmelser läggas poäng för intresse eller arbetslivs- Det ärstyrelsen för utbildningen som beslutar om hur Prop. 1992/93:250 mångapoäng som får tillgodoräknas. Enligt bestämmelserna i gymnasieförordningen fårdet dock vara högst 1,5 poäng. Enligt regeringens bedömning ger redan dettatillräckligt utrymme för hänsynstagande till verksamhet utöver . får vid urvalet hänsyn tas till färdighetsprov eller intyg om färdighet,om utbildningens art kräver att den sökande har speciella färdigheter, såsom imusik eller liknande. Beredningen har föreslagit att arbetsprover ochprovperioder i kombination med intervjuer borde användas vid urval i en vidareomfattning än . Regeringen delar denna bedömning. Regeringen är samtidigtmedveten om att urval på sådana kompletterande grunder är kostsamma attgenomföra, vilket också vissa kommunala remissyttranden berört. Vissa landstinghar också i remissyttrandena funnit det positivt med en provperiod förantagning till omvårdnadsutbildning. Det bör enligt regeringens bedömning få ankommapå den lokala intagningsmyndigheten att avgöra huruvida och i vilkenutsträckning sådana kompletterande urvalsmetoder skall användas. Regeringenfinner det vara en självklar skyldighet för skolhuvudmännen att långt i förvägange på vilket sätt de kommer att använda sig av kompletterande urvalsgrundervid intagningen till gymnasieskolan. Betygsberedningenhar också förespråkat att betyg skall få viktas vid urval. Flertaletremissinstanser har inte något att erinra mot detta. förhandikappade i skolan () redovisar emellertid resultat av en utredning medsimuleringar av viktning som utförde i början av 1980-talet.Enligt dessa erfarenheter förändrades intagningen högst marginellt och endastför de sist antagna till en utbildning. Om viktningen skulle få någon effektvid intagningen måste de aktuella ämnena viktas med så stort tal som 5. Dettainnebar att betygen i övriga ämnen skulle ha blivit betydelselösa. Regeringenär i princip positiv till viktning av betyg i ämnen som har stort prognosvärde.De erfarenheter som redovisar är emellertid inte uppmuntrande. Regeringenär inte beredd att införa ett system som' ger den inte avseddasignalen till eleverna att nedprioritera de ämnen sominte viktas. Den utbildning, som eleverna får i , har satts sammanefter noggranna överväganden och politiska beslutsprocesser utifrånhänsynstaganden till vad som bör vara den gemensamma kunskapsgrunden hos allamänniskor i . Vad som skulle kunna vinnas genom viktning av betyg vid intagningentill gymnasieskolan är dels inte särdeles mycket enligt den tidigarerefererade undersökningen, dels förenat med nackdelen att motverka det syftesom den samlade grundskoleutbildningen har. Av dessa skäl förordar regeringenatt viktning av betyg tills vidare inte används vid intagningen tillgymnasieskolan. Regeringensbedömning: Centralt utarbetade kursprov skall finnas för vissa ämneskurser. Förutvärdering av den gymnasiala utbildrungens resultat utvecklas särskildabedömningsinstrument. Skolverketsförslag: redovisade med anledning av ettregeringsuppdrag förutsättningar och kostnader för nationella prov ianslutning till nya läroplaner och ett nytt betygssystem. Verket presenteradedärvid sin allmänna syn på de nationella provens roU. De skall kunna utgöra etttest på likvärdig utbildningsstandard, även för fristående skolor, och de skallkunna ge underlag för den treårsredovisning verket skall ge om tillståndet iskolan. Provresultaten skall ge underlag för en nationell bedömning avkunskaps- och färdighetsnivån och för prioriteringar av forsknings- ochutvecklingsarbetet. Nationella prov skall också tjäna som stöd för ettmålrelaterat betygssystem, även om verket ser svårigheter i att beskriva ochmäta nivåer i ett sådant system, eftersom nationella prov, lika litet somprogrammål och kursplaner, får begränsa den lokala friheten. Skolverketföreslog två huvudtyper av prov, nämligen utvärderingsprov - programprov - ochämnesprov, I fråga om de för Sverigenya programproven redovisade verket två alternativa modeller. Båda tänktesåterge kunskaper utöver kunskaper och färdigheter i enskilda ämnen. Fleradimensioner och kvaliteter i elevernas prestationer skulle mätas, t.ex, förmågaatt formulera problem, granska påståenden och självständigt formuleraståndpunkter. Detförsta alternativet för programprov tänktes utformat mot programmålen.Skolverket ansåg det dock omöjligt att utforma bara 18 programprov, dvs. ettför vart och ett av de 16 programmen, ett för det specialutformade programmetoch ett för avgångsbetyg för vuxenstuderande. Redan dessa prov skulle få enberäknad årlig driftkostnad på . Utvecklingskostnadernaberäknades till ca . Det skulle emellertid enligt Skolverketbehövas prov på grennivå, vilket skulle medföra ännu högre kostnader. Skolverketsalternativ till detta var att låta specialarbetet utvecklas till ettindividuellt utformat examensprojekt, vanligen kombinerat med ett tidsfixeratdelprov, som mäter måluppfyllelsen av programmålen men har sin bas ikaraktärsämnena. Detta beräknades kräva lägre utvecklingskostnader (drygt 26 miljonerkronor), Ifråga om nationella ämnesprov föreslog sådana för gymnasieskolansdel i engelska, matematik och svenska. Ämnesprovskall enligt ges vid slutet av en ämneskurs och därvid ge stöd föratt dels bedöma om eleven nått vissa kunskaps- och färdighetsmål, dels bedömaskolors och kommuners resultat, dels ock kalibrera betyg, I matematik, medstora skillnader mellan olika program i fråga om garanterad undervisningstid,förordar verket fyra, even- tudltfem olika prov. Begränsningenav antalet ämnen med nationella prov till tre motiverar , förutommed kostnadsskäl, med att ämnena franska, fysik, kemi, spanska och tyska, somi dag har centrala prov, inte läses av alla elever. Enligt åsiktkan kunskaperna i dessa ämnen mätas inom de föreslagna programproven. Skälenför regeringens bedömning: Som framgått kommer enligt regeringens förslagbetyg att sättas på varje kurs i gymnasial utbildning. I ett system där betygenrelateras till kunskapsmål, som tydligt anges i kursplanen och där kriterieranges för de olika betygsstegen kommer behovet av centralt fastställda prov attminska. Jämförbarheten finns så att säga inbyggd i systemet medkunskapsrelaterade betyg. De centrala proven har haft en viktig funktion i ettsystem med relativa betyg, där de utgjort en garanti för en likvärdigbetygsättning. Kursplanernas kunskapsmål och de till kursplanerna fogadebetygskriterierna blir i sig en garanti för kvaliteten och därmed också för jämförbarheten.Men med tanke på betygens stora roll som urvalsinstrument kan det ändå finnasskäl att ha kvar centralt utformade och fastställda prov som en kompletterandegaranti för en rättvis betygsättning i landet. Dessa får då mer karaktären avavslutningsprov för vissa ämneskurser. De bör därför kallas kursprov. Detfinns obligatoriska centrala prov i gymnasieskolan och komvux iföljande ämnen, nämligen matematik, svenska, engelska och fysik samt igymnasieskolan dessutom i tyska, franska och kemi. I vissa av dessa ämnen finnsdet prov för flera nivåer, såsom för såväl två-som treåriga linjer ochmotsvarande i komvux. Det finns även försök med centrala prov i spanska. Detbör ankomma på regeringen att besluta om omfattningen av detta provprogram.Regeringen återkommer i ett annat sammanhang med uppdrag till . Förriksdagens information vill vi dock beröra några aspekter på denna fråga. Detförekommer, som framgått, prov på flera nivåer inom ett ämne. Genomatt timplanen för den nya gymnasieskolan oftare förutsätter flera kurser i ettämne ökar detta behovet av prov. Även om det inte behövs särskilda prov förvarje kurs måste man räkna med en ökad kostnad. Detcentrala provet i ett ämne ges . Tidpunkten förproven påverkar därmed planeringen av undervisningen. Detta skall inte få blifallet med kursproven i den nya gymnasieskolan. Kursprov bör därför erbjudasminst en gång per termin. Detta torde också innebära ökade kostnader. En möjlighetatt kompensera dessa ökade kostnader är att avstå från kursprov i de ärrmen somläses av relativt få elever. Skolverketkommer också att få i uppdrag att pröva möjligheterna att skapa en provbank,från vilken skolor skall kunna hämta prov utifrån den egna planeringen avundervisningen. I provbanken bör både tidigare givna centralt utarbetade provoch lokalt av lärare utarbetade prov 5 1992/93. Urvalet av deprov som erbjuds måste ske med stor omsorg, Prop. 1992/93:250 eftersomproven kommer att uppfattas som signaler om både vilka kunskapsområden somanses mest centrala och vilka undervisningsmetoder som rekommenderas. Denuvarande centrala proven har en sådan avsedd effekt. Skolverkethade i uppdrag att också pröva om det behövs en särskild anpassning ellert.o.m. särskilda prov för den grundläggande vuxenutbildningen. Skolverketföreslog att ämnesprov skall utvecklas i svenska, svenska som andraspråk,matematik och engelska. Kostnaden beräknades till . Regeringenanser för sin del att det inte behöver utvecklas några separata prov förgrundläggande vuxenutbildning. Det bör vara möjligt att använda grundskolansprov. Ett problem är att eleverna i denna skolform kan nå den kompetens utbildningenskall ge på läsåret. Att de som går ut sin kurs den termindet anordnas ett centralt utarbetat prov i då också deltar iprovet är naturligt. Därmed får läraren viss hjälp i sin betygsättning även förden andra terminen. Också i detta sammanhang kan givetvis en provbank vara enpraktisk lösning. Särskilda betygsnormeringar måste utvecklas för grundläggandevuxenutbildning, eftersom betygsskalan inte är densamma som i . Regeringensinställning till de avgivna förslagen om programprov kan kort sammanfattas såhär. Kostnaderna för det första alternativets programprov är inte acceptabla,dels jämfört med dagens totalkostnader för prov men framför allt med tanke påatt program- och grenstrukturen, som proven tänktes profileras mot, kanförväntas bli inaktuell för alltfler elever i takt med en utveckling mot en merkursutformad gymnasieskola. Inteheller det alternativa examensprovet, utvecklat ur specialarbetet, synes förnärvarande vara en framkomlig väg. För att fungera som tänkt måste i denföreslagna modellen valet av specialarbete bestämmas av utomstående i ställetför av eleven själv utifrån hans eller hennes eget intresse för fördjupning.Denna motiverande grund för specialarbetet vill inte regeringen frångå. Detråder stor tveksamhet om det är möjligt att framställa prov sompå en och samma gång utvärderar skolan och mäter den enskilda elevens resultat.Att följa upp och utvärdera skolans verksamhet är en av Skolverketshuvuduppgifter. Genom sin uppföljnings- och utvärderingsverksamhet skallSkolverket ge politiker och andra beslutsfattare den samlade bild avskolverksamheten som behövs för att konstatera vilka resultat som uppnås iskolan, och ge underlag för beslut om förändringar. Kunskaps- ochfärdighetsbedömningar enligt den modell som två gånger genomförts förgrundskolan bör utvecklas även för de frivilliga skolformerna. En utvärderingav den gymnasiala utbildningen bör - med någon lämplig periodicitet - innehållautvärderingsinstrument även i andra ämnen än de som har centralt utformadeslutprov, och självfallet också för yrkesämnena. Regeringen bedömer det förnärvarande mindre aktuellt att utarbeta examensprov för elever kopplade till denationella programmen. Däremot kan möjligen - i förlängningen - arbetet medden nationella utvärderingen av den gymnasiala utbildningen ge erfarenhetersom kan användas för att göra någon form av gesäll- eller avslutningsprov. Över hela världen pågårför närvarande intensivt arbete för att utveckla bättre provsystem både föratt ge eleven återkoppling och för att mäta skolans resultatuppfyllelse.Regeringen ser det som angeläget att noga följer och aktivt deltar idet utvecklingsarbetet. Regeringen avser att ge i uppdragatt starta arbetet på att ta fram instrument för utvärdering av den gymnasialautbildningen. Viktigt är att arbetet görs tillsammans med avnämarna, vilka somdirekta intressenter då kan förväntas bidra även ekonomiskt till utvecklingsarbetet.Detta ligger väl i linje med den ökade kontakt t.ex. SAF i sitt remissyttrandevill ha mellan skola och arbetsliv. är beredda att ta fram provför yrkesinriktade kurser. Om eleverna får klart för sig vad deras kunskaperskall användas till i arbetslivet och om kontakterna mellan skola och företagförstärks, kan, som SAF framhåller, utbildningens kvalitet öka och båda parterfinna samarbetet givande. Enligtvår bedömning bör de fristående gymnasieskolor som får offentligt stöd delta isamma provprogram som används för den offentliga gymnasieskolan. En skyldighetbör anges i 9 kap. skollagen i anslutning till de bestämmelser om skyldighetatt delta i uppföljning och utvärdering som har föreslagits i prop.1992/93:230 om valfrihet i skolan. Regeringensförslag: Beteckningen på den avslutande delen av särskolan ändras från denfrivilliga särskolan till gymnasiesärskolan. Skälenför regeringens förslag: För ungdomar, som inte kan gå i gymnasieskolan därföratt de är utvecklingsstörda, finns särskolan. Bestämmelser om särskolan finnsi huvudsak i 6 kap. skollagen. Den frivilliga särskolan består avyrkesutbildning, yrkesträning och verksamhetsträning. Den nuvarandeofficiella beteckningen den frivilliga särskolan är svår att använda i dagligttal. Ett nytt begrepp har växt fram och används redan i dagligt tal i mångakommuner, nämligen gymnasiesärskolan. Regeringen anser att beteckningen börändras till gymnasiesärskolan. Förslagetleder till ändringar i skollagen. Regeringensförslag: Kommunerna skall vara skyldiga att erbjuda olika typer avyrkesutbildning i gymnasiesärskolan. Nuvarande yrkesutbildning på linjerersätts med yrkesförberedande nationella program. Program och programmålfastställs av regeringen. Detskall också vara möjligt att anordna yrkesutbildning på specialutformadeprogram. Programmål för lokalt sammansatta specialutformade program fastställsav styrelsen för utbildningen. Ungdomarsom inte kan gå ett nationellt eller ett specialutformat program igymnasiesärskolan skall erbjudas ett individuellt program. Bakgrundoch skälen för regeringens ixirslag: läroplan för särskolan (Lsä 73)gäller fortfarande i tillämpliga delar för gymnasiesärskolan. -distributions- och kontorslinje -distributions- ochkontorslinje, gren för lagerutbildning -verkstadsteknisk linje. Denförändrade styrningen och ansvarsfördelningen beträffande skolan mot mål- ochresultatstyrning och ett lokalt genomförandeansvar leder till att helt nyastyrdokument behövs även för gymnasiesärskolan. Regeringen har föreslagit engemensam läroplan för gymnasieskolan och komvux samt för bl.a.gymnasiesärskolan och särvux. Ungdomarna i särskolan harrätt att efter skolpliktens upphörande tas emot i gymnasiesärskolan för enfyraårig utbildning. Inom gymnasiesärskolans målgrupp finns ungdomar medmycket vitt skilda behov och förutsättningar. Den nuvarandeyrkesutbildningen på linjer bör ersättas av yrkesförberedande nationellaprogram i gymnasiesärskolan. Dessa program bör ansluta till programmen igymnasieskolan i den meningen, att man för gymnasiesärskolan anpassar de avgymnasieskolans program eller delar av program som kan bedömas vara lämpligaatt erbjuda gymnasiesärskolans målgrupp. Inom pågår för närvarandeett arbete med att anpassa Hotell- och Restaurangprogrammet samt delar avIndustriprogrammet för gymnasiesärskolan. Vår uppfattning är att utbildninginom ytterligare några yrkesförberedande program successivt bör kunna erbjudas. Regeringen bör bemyndigasatt föreskriva vilka nationella program Prop. 1992/93:250 som skall finnasi gymnasiesärskolan. Regeringen kommer att fastställa programmål för denationella programmen i gymnasiesärskolan. Enelev i gymnasiesärskolan, som vill ha en mer individueUt utformad yrkesutbildning,bör kunna gå ett specialutformat program. Ett sådant program skall sättassamman av kurser ur gymnasiesärskolans yrkesförberedande nationella program.Huvudmannen skall också kunna sätta samman specialutformade program, som kanerbjudas till grupper av elever. För sådana program skall styrelsen förutbildningen fastställa programmålen. Utbildningeninom nationella och specialutformade program i gymnasiesärskolan skall omfattakurser i kärnämnen och kurser i karaktärsämnen. Dessutom skall det finnasutrymme för dels elevens individuella val, dels lokal profilering. Viåterkommer till frågan om timplaner och kursplaner i avsnitt 7.3. Kommunernaskall vara skyldiga att erbjuda yrkesutbildning på nationella ellerspecialutformade program för de ungdomar som styrelsen för särskolan bedömerkan klara av att gå en yrkesutbildning. Det är viktigt att ungdomarna igörligaste mån får en utbildning i enlighet med egna önskemål. Erbjudandet bördärför omfatta flera olika slag av yrkesutbildning. Det är styrelsen förutbildningen som avgör vilka olika utbildningar som skall erbjudas. Ungdomarsom inte kan eller vill delta i nationella eller specialutformade programskall erbjudas utbildning på individuella program. Sådana program är avseddaför en del av de elever som får yrkesträning och verksamhetsträning. Ettannat syfte med ett individuellt program är att förbereda eleven för attfortsätta på ett nationellt eller specialutformat program. Ytterligare ettsyfte är att ge en mer begränsad utbildning, som t.ex. omfattar endast vissaämnen eller sådana delar av ämnen, som eleven kan tillgodogöra sig. Oavsettvilket slag av utbildning eleven skall gå, är det viktigt att en individuellstudieplan upprättas för varje elev. Detta kommer att framgå av läroplanen. Målgruppenför gymnasiesärskolan är relativt liten. Det kommer därför ofta att vara fåelever i samma kommun som vill ha samma utbildning, varför det är nödvändigtatt kommunerna samverkar. Detta förutsätts ske utan statliga regler, på frivilligbas genom avtal. Ipropositionen Valfrihet i skolan (prop. 1992/93:230) har regeringen föreslagitatt elevernas val av särskola skall vara utgångspunkt vid fördelning aveleverna på de olika skolorna. Önskemål om placering vid en viss skola skall beaktasså långt det är möjligt med hänsyn till andra elevers berättigade krav på attfå så kort skolväg som möjligt. I regel torde ersättningsfrågan vara löst isamverkansavtal. En kommun som utan samverkansavtal tar emot en elev från enannan kommun skall ha rätt till ersättning från elevens hemkommun. Omkommunerna inte kommer överens om ersättningen, föreslås att hemkommunen skallvara skyldig att betala en minimiersättning som bestäms av regeringen. Samläsning mellangymnasiesärskolan och särvux bör i vissa fall kunna ske. Även viss samläsningmed gymnasieskolan kan ibland förekomma. De förslag som vi här för fram medförinte något behov av att ändra på den nuvarande föresliriften i 5 kap. 13 §skollagen om rätt för elever från särskolan att gå på ett individuellt programi gymnasieskolan. Bestämmelserna innebär att elever från särskolan skall tas inpå ett individuellt program i gymnasieskolan, om de inte tas emot i särskolandärför att de bedöms kunna gå i gymnasieskolan. 7.3Ämnen, kursplaner och timplaner Regeringensförslag: För gymnasiesärskolan anges en minsta garanterad undervisningstid förvarje elev. Den skall utgöra . Regeringenbemyndigas att föreskriva att utbildningen i gymnasiesärskolan skall omfattaminst vissa ämnen och omfattningen av dessa ämnen. Regeringensbedömning: Inom både nationella och specialutformade program igymnasiesärskolan skall vissa kärnämnen vara obligatoriska. I övrigt skalldessa program omfatta karaktärsämnen (yrkesämnen). Ämnenoch ämnesblock består av en eller flera kurser. Kursindelningen avgörs vidkursplanearbetet och utifrån ämnets eller ättmesblockets struktur.Kursplanerna skall utformas så att de säkerställer samband med denobligatoriska särskolan. Avkursplanema skall framgå dels kursens syfte och mål, dels vilken kunskapsnivåeleverna skall ha uppnått vid kursens slut. Målen skall vara utvärderingsbara. Kursplanerför kärnämnen fastställs av regeringen. Riksgiltiga kursplaner i övrigtfastställs av . Itimplaner anges riktvärden som får jämkas genom beslut av styrelsen förutbildningen. Styrelsenför utbildningen får inrätta lokala kurser i yrkesämnen och skall fastställakursplaner och timplaner för dessa. Skälenfor regeringens förslag och bedömning: Det bör ankomma på regeringen attfastställa vilka ämnen som skall finnas i gymnasiesärskolan och att fastställatimplaner. I princip samma kärnämnensom på gymnasieskolans program skall vara obligatoriska för de elever somföljer ett nationellt eller ett specialutformat program i gymnasiesärskolan,dvs. kärnämnena svenska, engelska, matematik, samhällskunskap, naturkunskap,religionskunskap, idrott och hälsa samt estetisk verksamhet. Varken innehålleti eller proportionerna mellan de olika kärnämnena kan emellertid vara desammasom i gymnasieskolan. Betygsattaspecialarbeten bör inte förekomma i gymnasiesärskolan. Särskilda kursplaner skallutformas också/ör yrkesämnena i gymnasie- Prop. 1992/93:250 särskolan. Påsamma sätt som gymnasieskolan och komvux har gemensamma kursplaner, bör dessakursplaner utarbetas och fastställas gemensamt för gymnasiesärskolan ochsärvux. Elevernasom deltar i individuella program kommer att utgöra en mycket heterogen gruppmed vitt skilda förutsättningar och behov. har möjlighet att ge utexempel på varierande uppläggning av verksamheten för dessa elever. pågår ett arbete med att utarbeta kursplaner föryrkesträningen inom de estetiska, husliga, mekaniska och trätekniska områdena.För elever som får yrkesträning inom ramen för ett individuellt program börutbildningen omfatta ämnena svenska, matematik, samhällsorientering, idrott ochhälsa, estetisk verksamhet samt praktik. Elever som får verksamhetsträning börfå undervisning i kommunikation och socialt samspel, verklighetsuppfattningoch omvärldskunskap, estetisk verksamhet, idrott och hälsa samtvardagsaktiviteter. Liksomi gymnasieskolan skall omfattande ämnen delas upp i flera kurser.Kursindelningen skall avgöras vid kursplanearbetet och utgå från respektiveämnes struktur. Kurser får emellertid inte vara hur korta som helst.Regeringen avser att föreskriva att ingen kurs i gymnasieskolan får understiga30 timmar. Även för gymnasiesärskolan bör ett sådant lägsta timtalfastställas, men det bör sättas högre än för gymnasieskolan. Regeringenbedömer att är det lägsta antal timmar som bör få gälla för kurser igymnasiesärskolan. I regel bör timantalet vara högre. Regeringenavser att fastställa kursplaner för kärnämnena i likhet med vad som gällerbeträffande övriga skolformer som har kärnämnen.