prop · GF03112 · 1992-01-01 00:00:00 — Någon särskild debitering förekommer alltså inte beträffande preliminär A-skatt. Ingen av remissinstanserna har ställt sig direkt avvisande till att B-skattesedeln slopas men det har pekats på att den fyller en viktig funktion exempelvis för personer som vid sidan av arbetsinkomster har kapitalinkomster av betydelse. görs i regel skatteavdrag även från räntor och utdelningar. Det är därför i allmänhet endast näringsidkare som ges en B-skattesedel. Dessutom avser jag att föreslå att skattemyndigheten skall kunna debitera den som har enbart en A-skattesedel en särskild A-skatt i de fall hans inkomster är av sådant slag att preliminär skatt inte kan innehållas genom avdrag från lön (avsnitt 3.3). Nuvarande B- skattesedel bör därför kunna slopas. 3.3 Fysiska personers skattsedlar på preliminär skatt Mitt förslag: En F-skattesedel får efter ansökan utfärdas för en fysisk person som bedriver eller som gör troligt att han kommer att bedriva näringsverksamhet. En A-skattesedel skall utfärdas för en fysisk person som inte skall ha en F-skattesedel. Den som har en F-skattesedel skall också kunna tilldelas en A-skattesedel. Om både en F-skattesedel och en A-skattesedel skall utfärdas skall F-skattesedeln förenas med villkor om att denna inte åberopas i anställningsförhållanden. Den som har enbart en A-skattesedel och har sådana inkomstförhållanden att hans preliminära skatt inte kan antas bli betald genom att skatteavdrag görs skall kunna debiteras en särskild A-skatt att betalas preliminärt med lika belopp mars, maj, juli, september, . Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. I promemorian föreslås dock att en F- skattesedel skall kunna utfärdas för en fysisk person som bedriver rörelse eller som gör troligt att han kommer att bedriva rörelse. Detsamma gäller i fråga om jordbruk men endast om den fysiska personen kan antas ha behov av en F-skattesedel. I promemorian föreslås att den som har tilldelats en A-skattesedel skall kunna debiteras s.k. D- skatt. Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna har inte haft något att invända mot förslaget. RSV anser dock att det knappast är motiverat att behandla en jordbrukare annorlunda än en rörelseidkare. LRF förutsätter att lantbrukarna ges en lika stor rätt till F-skatteregistrering som övriga näringsidkare. LRF anser vidare att man inte bör ytterligare komplicera preliminärskatteuttaget genom att införa tre typer av preliminär skatt. De fall som enligt promemorian motiverar införandet av särskilt debiterad A-skatt (D-skatt enligt promemorians förslag) bör enligt LRF kunna lösas inom ramen för det nya skattesystemet. anser att det måste klarläggas bättre vilka personer som skall betala D-skatt. Enligt förbundets mening bör det inte vara möjligt att kunna ta ut A-skatt av den som betalar D-skatt. motsätter sig förslaget att en person skall kunna inneha både en A- och en F-skattesedel. I sådana fall skulle nuvarande gränsdragningsproblem kvarstå. Näringslivets skattedelegation anser däremot att förslaget om att A- skattesedel skall kunna innehas och användas parallellt med F-skattesedel innebär ett värdefullt inslag för den som både vill ha anställning och driva eget företag. Liknande synpunkter förs fram av Svenska revisorsamfundet och . hyser förståelse för systemet med dubbla skattsedlar men anser att man endast i undantagsfall skall använda sådana. Skälen för mitt förslag: Bestämmelserna i om vem som skall tilldelas A- resp. B-skattesedel är av rent uppbördsteknisk natur. De reglerar endast den ordning i vilken en skattskyldig skall betala sin egen preliminära skatt, genom skatteavdrag (A-skattesedel) eller betalning i enlighet med utfärdad räkning (B-skattesedel). Bestämmelserna har utformats efter grundtanken att en skattskyldig skall tilldelas en A-skattesedel när han har sådana inkomstförhållanden att huvuddelen av hans skatt kan betalas genom att skatteavdrag görs. De regler enligt vilka skattemyndigheten skall avgöra om en skattskyldig bör tilldelas A- eller B-skattesedel är därför inte precisa utan mera riktlinjer för skattemyndighetens beslut. I ett system vari skyldigheten att göra skatteavdrag och betala socialavgifter knyts an till skattsedeln på preliminär skatt måste villkoren för de olika skattsedlarna vara mer bundna till den skattskyldiges verksamhet än när en registrering endast avser sättet för inbetalning av den registrerades egen skatt. Man måste också beakta att ett system med F-skattesedlar inte är meningsfullt, om inte F- skattesedeln ges rättsverkningar i fråga om både skyldigheten att betala socialavgifter och skyldigheten att göra skatteavdrag. Om den som enligt nu gällande regler bör tilldelas en A-skattesedel får rätt att inneha en F- skattesedel måste han sålunda också ges rätt att själv betala den preliminära skatten. Som framhålls i promemorian bör ett grundläggande villkor för F-skattesedel vara att den skattskyldige utövar en verksamhet från vilken inkomsten skall läggas till grund för beräkning av egenavgifter. Det innebar -- vid tiden för promemorian -- att den skattskyldige skulle ha inkomst av rörelse eller jordbruksfastighet. Som en ytterligare förutsättning borde enligt promemorian gälla att den skattskyldige hade behov av en F-skattesedel. Detta kunde förutsättas generellt för dem som hade inkomst av rörelse medan de som hade inkomst av jordbruksfastighet knappast kunde anses ha något sådant behov. Inkomstslagen rörelse och jordbruksfastighet har genom skattereformen slagits ihop med delar av inkomstslaget annan fastighet till ett inkomstslag, näringsverksamhet. Frågan är då om det verkligen finns ett behov av att behandla jordbrukare på annat sätt än andra företagare. Med hänsyn till att det är vanligt att jordbrukare vid sidan av själva jordbruket åtar sig arbeten för vilka ersättningen skall ingå i inkomstslaget näringsverksamhet kan jag inte se något skäl att ha olika regler. Var och en som bedriver eller avser att bedriva näringsverksamhet bör kunna tilldelas en F-skattesedel. Har den skattskyldige också inkomster av annat slag, främst inkomst av tjänst, bör som anförs i promemorian ytterligare villkor gälla. Jag vill då först framhålla att om man vill skapa enkla och lättillämpade regler beträffande skyldigheten att göra skatteavdrag och att betala socialavgifter måste man vara beredd till eftergifter i det nuvarande källskattesystemet. Man måste nämligen lägga större vikt än vid den skattskyldiges behov av att ha en F-skattesedel. Detta behov får å andra sidan inte övervärderas i förhållande till det allmännas berättigade krav på att den skattskyldige inordnas i källskattesystemet på ett sätt som är lämpligt och i det särskilda fallet visat sig nödvändigt för att skatten skall bli betald i rätt tid. Mycket talar alltså för att man bör vara relativt generös när det gäller möjligheten att utfärda en F-skattesedel, men man bör skapa en ordning som så långt möjligt hindrar ett missbruk av det nya systemet. En sådan ordning behöver i stort sett bara ta sikte på sådana skattskyldiga som vid sidan av sin näringsverksamhet har så stora tjänsteinkomster att de helt eller till väsentlig del kan betala den preliminära skatten genom skatteavdrag. Detta innebär inte att F-skattesedlar inte bör få utfärdas för sådana skattskyldiga utan i stället att en F-skattesedel bör få kombineras med en A-skattesedel så som föreslås i promemorian. Jag återkommer strax till denna fråga. Vårt källskattesystem bygger till största delen på A- skattesedeln, som styr uppbörden av preliminär skatt på tjänsteinkomster. Sådan skatt betalas genom att arbetsgivaren gör ett skatteavdrag vid utbetalningen av lönen och betalar in det innehållna beloppet till skattemyndigheten. Nuvarande regler innebär att en A-skattesedel skall utfärdas för skattskyldiga som inte skall ha en B- skattesedel. Principen bör kunna vara densamma i ett system med F-skattesedel. Tanken är ju att den i många avseenden skall ersätta B-skattesedeln även om tillämpningsområdena inte kommer att överensstämma helt. Jag föreslår alltså att en A-skattesedel skall utfärdas för fysiska personer som inte skall ha en F-skattesedel antingen det beror på att de inte har rätt att få en sådan skattsedel, att utfärdad F-skattesedel har återkallats eller att den skattskyldige helt enkelt inte vill ha någon F-skattesedel. Om A-skattesedeln skall kunna utgöra det enda alternativet till F-skattesedeln krävs såsom påpekas i promemorian vissa ändringar i reglerna om preliminär A- skatt. Anledningen till detta är att preliminär skatt i vissa fall bör betalas också av de skattskyldiga själva även om de inte kommer att uppfylla de villkor som avses gälla för tilldelning av F-skattesedel och därför skall ha en A- skattesedel. Visserligen gäller numera regler om skatteavdrag från räntor och utdelningar oberoende av vilken typ av preliminärskattesedel mottagaren har (3 § 2 mom. 1 tredje stycket och 39 § 2 mom. UBL). Det finns emellertid fortfarande inkomster för vilka preliminär skatt inte lämpligen kan betalas genom skatteavdrag. Jag tänker då t.ex. på sådana inkomster som uppkommer på grund av försäljning av varor eller andra produkter och som uppbärs av någon som inte vill eller får ha en F-skattesedel. I promemorian föreslås att det skall införas en möjlighet att i det särskilda fallet bestämma att den som innehar en A- skattesedel även själv skall betala in preliminär skatt. Det blir alltså fråga om en särskild debitering som motsvarar den nuvarande B-skatten och som skall avse inkomster på vilka skatteavdrag inte kan göras. i detta avsnitt föreslår jag att en sådan möjlighet skall föras in i uppbördssystemet. Villkor för F-skattesedel i kombination med A- skattesedel Åtskilliga skattskyldiga har inkomster från både anställning och näringsverksamhet. Från uppbördssynpunkt är det viktigt att en sådan person betalar sin källskatt för tjänsteinkomsterna genom preliminär A- skatt och att socialavgifterna på dessa inkomster betalas i form av arbetsgivaravgifter. Han bör alltså tilldelas en A- skattesedel. När det gäller den bedrivna näringsverksamheten måste beaktas att den som har tilldelats en A-skattesedel i konkurrenshänseende kan komma i ett sämre läge en den som har fått en F- skattesedel. Ett sätt att lösa detta problem har föreslagits i promemorian. Det är att möjliggöra en kombination av F- och A-skattesedel, där F-skattesedeln skall användas för inkomsterna av näringsverksamhet och A-skattesedeln för tjänsteinkomsterna. En sådan kombination är enligt min mening den bästa vägen att lösa de problem som uppstår när en skattskyldig, som har behov av en F-skattesedel, har såväl inkomster för vilka preliminär skatt bör betalas genom skatteavdrag som inkomster för vilka han själv bör betala den preliminära skatten. Vilka rättsverkningar som då skall gälla kommer att bero på vilken av skattsedlarna som används i det enskilda fallet. Villkoren för att få kombinera en A-skattesedel med en F-skattesedel bör vara desamma som gäller för att få enbart en F-skattesedel, dvs. att den skattskyldige visar sig bedriva näringsverksamhet eller gör troligt att han i fortsättningen kommer att bedriva sådan verksamhet. Avsikten med en kombination av A- och F-skattesedel är som redan nämnts att A-skattesedeln skall användas när den skattskyldige har tjänsteinkomster och F-skattesedeln när han har inkomster av näringsverksamhet. Möjligheten till en sådan ordning blir betydelsefull inte minst för den som har en anställning men som avser att starta en näringsverksamhet. Det är då, som flera remissinstanser påpekat, angeläget att han redan från början kan visa att han har den skattsedel på preliminär skatt som allmänt blir en näringsidkares kännetecken. Att han har en A- skattesedel för att användas i ett klart anställningsförhållande bör inte på något sätt vara till nackdel i hans näringsverksamhet. För de enskilda bör en sådan ordning tvärtom vara till stor fördel eftersom den möjliggör en generös tillämpning av systemet med F- skattesedel. A-skattesedeln har också den fördelen för den enskilde att tjänsteinkomsten automatiskt kan räknas in i underlaget för arbetsgivaravgifter. Detta tillgodoser önskemålet att en företagarregistrering inte skall påverka skyldigheten att betala socialavgifter när det är fråga om klara tjänsteinkomster. I linje med det anförda ligger att den som redan har en F-skattesedel skall, om han så önskar, tilldelas också en A- skattesedel. I denna situation behöver ingen prövning göras. bör givetvis också på eget initiativ, när det finns skäl för det, kunna utfärda en A- skattesedel för den som har en F-skattesedel. I de nu nämnda fallen bör F-skattesedeln bytas ut mot en ny av vilken det framgår att skattsedelsinnehavaren även har en A-skattesedel. Normalt bör det vara lättare att få en F-skattesedel i kombination med en A-skattesedel än att få enbart en F- skattesedel. För att möjliggöra en generös tillämpning måste det emellertid skapas någon form av garantier för att rätt skattsedel används vid rätt tillfälle. Från uppbördsteknisk synpunkt är det givetvis särskilt viktigt att A-skattesedeln används när det är fråga om tjänsteinkomster. Denna fråga behandlar jag mer utförligt i nästa avsnitt. Här vill jag bara nämna att i promemorian föreslås att en F-skattesedel som kombineras med en A- skattesedel skall tilldelas under villkor att F-skattesedeln inte används i anställningsförhållanden. Jag instämmer i detta förslag. Om B-skattesedeln slopas uppstår som redan nämnts i vissa fall ett behov av att kunna debitera en skattskyldig som inte har en F-skattesedel preliminär skatt. Jag tänker då t.ex. på sådana skattskyldiga som bedriver näringsverksamhet men som inte vill ha en F-skattesedel eller som fått sin F-skattesedel återkallad. Detsamma kan gälla om den skattskyldige har att betala exempelvis skatt på tjänsteinkomst förvärvad i utlandet. Men frågan gäller inte bara att skapa en ändrad ordning för debitering. Någon form av skattsedel bör nämligen alltid utfärdas för att det för en eventuell arbets-eller uppdragsgivare skall framgå vad han har att rätta sig efter i fråga om betalning av källskatt och socialavgifter när han betalar ut ersättningen för arbetet. I promemorian anförs att det ligger nära till hands att utvidga tillämpningsområdet för A-skattesedeln på det sättet att det öppnas möjlighet att bestämma att en A- skattesedelsinnehavare själv skall betala preliminär skatt utöver vad som kan komma att betalas genom skatteavdrag. En sådan lösning har många fördelar. Med en möjlighet att i ett enskilt fall föreskriva att ett bestämt belopp skall betalas som preliminär skatt saknas anledning att ha kvar B- skattesedeln exempelvis för sådana näringsidkare som inte har något behov av F-skattesedeln därför att de inte har något mellanhavande där fråga om skatteavdrag kan uppkomma. Den nu angivna ordningen bör innebära att en A- skattesedel -- till skillnad från nu -- bör få utfärdas även för alla slag av näringsidkare och för juridiska personer. Något principiellt eller praktiskt hinder mot en sådan utvidgning kan jag inte se. Tveksamhet kan däremot finnas rörande fall där en näringsidkares F-skattesedel bör återkallas som denne har behov av en F-skattesedel för att kunna upprätthålla smidiga kontakter med sina kunder. Som jag kommer att utveckla (se avsnitt 3.11) bör en påtvingad återkallelse emellertid få ske endast under närmare angivna förutsättningar som har det gemensamt att den skattskyldige på ett påtagligt sätt har missbrukat sin F- skattesedel. Jag anser därför att det inte inger några betänkligheter att i stället utfärda en A-skattesedel för att därigenom förbättra möjligheterna till att det allmännas skatte- och avgiftsfordringar verkligen blir betalda. Mitt förslag i den här delen medför att B-skattesedeln kan avskaffas. Till övervägande del kommer den då att ersättas av F-skattesedeln men i en del fall av A- skattesedeln kombinerad med en särskilt debiterad A-skatt. 3.4 Rättsverkningar av skattsedlar på preliminär skatt som innehas av fysiska personer Mitt förslag: Den som för ett arbete anlitar en fysisk person som har enbart en F-skattesedel skall varken göra skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter på ersättningen för arbetet. Detta gäller även om den som har åtagit sig arbetet har en F-skattesedel kombinerad med en A-skattesedel, om han skriftligen har åberopat . Vad som sagts nu gäller även om den som har åtagit sig arbetet anlitar en annan person för att utföra det. Har den som åtagit sig ett arbete både en F- och en A- skattesedel skall det presumeras att han har endast en A- skattesedel om han inte gentemot uppdragsgivaren skriftligen åberopat . När reglerna för F-skatt tillämpas skall skattsedelsinnehavaren själv betala sin preliminärskatt (F- skatt) och socialavgifterna på ersättningen i form av egenavgifter. En uppdragstagare med F-skattesedel som låter arbetet utföras av en annan person (anställda, medhjälpare eller underentreprenörer) skall överta det ansvar för dessa personers källskatt och socialavgifter som enligt nuvarande regler kan åligga uppdragsgivaren. Den som för ett arbete anlitar en fysisk person som har en A-skattesedel skall, med ett undantag, alltid vara skyldig att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på ersättningen för arbetet. Undantaget gäller om uppdragsgivaren är en fysisk person eller ett dödsbo. En sådan uppdragsgivare skall vara skyldig att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på ersättningen för arbetet endast om vad som har utbetalats utgör utgift i en av utbetalaren bedriven näringsverksamhet eller under ett kalenderår överstiger . I övriga fall skall uppdragstagaren () själv svara för den preliminära skatten och socialavgifterna som då skall betalas i form av egenavgifter. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. I promemorian föreslås dock att begränsningen i skyldigheten att göra skatteavdrag för fysiska personer och dödsbon skall vara beroende av om ersättningen har betalats ut inom en bokföringspliktig verksamhet. Vidare föreslås att gränsbeloppet . skall beräknas med utgångspunkt i en tidsrymd och att gränsbeloppet skall knytas an till vad som kan komma att betalas ut under denna tidsrymd. Gränsbeloppsregeln föreslås dessutom gälla även när ersättningen betalas ut av en juridisk person som inte är bokföringsskyldig. Remissinstanserna: RSV tillstyrker den föreslagna beloppsgränsen på . men framhåller att den som betalar ut ersättning som överstiger beloppsgränsen sannolikt i många fall inte kommer att känna till sina skyldigheter. Eftersom mottagaren av ersättning som understiger gränsbeloppet blir skyldig att betala egenavgifter för ersättningen föreslår verket införandet av ett schablonavdrag för sådana avgifter. RSV föreslår slutligen med hänsyn till att uppbördssystemet är uppbyggt kring kalenderårsprincipen att gränsbeloppet skall beräknas per kalenderår. KLYS anser det vara en fördel att själva innehavet av F-skattesedeln konstituerar förhållandet mellan betalningsmottagare och betalare. Näringslivets skattedelegation anser att skyldighet att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter för en inte bokföringsskyldig uppdragsgivare skall föreligga endast om uppdragsersättningen överstiger ett halvt basbelopp i stället för föreslagna . Dessutom bör det i lagtexten för tydlighets skull tilläggas att i ersättningen inte skall räknas in vad som utgör ersättning för material och dylikt. Länsrätten i anför att utformningen av en F-skattesedel som kombineras med A-skattesedel måste vara sådan att även mycket oerfarna personer och personer som första gången uppdrar åt någon annan person att utföra ett arbete inte kan missuppfatta de rättsverkningar som följer av skattsedeln. Det kan därför enligt länsrätten inte nog betonas att det är av största vikt att de fakta som är relevanta klart och otvetydigt framgår av skattsedeln. FAR tillstyrker förslaget men föreslår att ytterligare uppmärksamhet riktas på den situationen att en enskild person tillfälligt anlitar en rörelseidkare, t.ex. en advokat som inte har en F-skattesedel. LRF vill peka på det fall att om en person med A-skattesedel och med ett D-skattebeslut tar ett uppdrag utan att ansöka om F- skattesedel, uppstår, trots beslutet om D-skatteinbetalning, skyldighet för uppdragsgivaren att betala arbetsgivaravgifter. En sådan ordning kan enligt LRF medföra att oklarheter kan uppkomma om vem av parterna som är skyldig att leverera in avgifterna. Detta anser LRF illustrerar det riktiga i förbundets uppfattning att företeelsen D-skatt inte bör införas. anser att det föreslagna undantaget för enskilda personers ansvar för skatteavdrag och socialavgifter bör avse utbetalningar under en tidsrymd av endast om de faktiskt understiger . Svenska revisorsamfundet SRS anser att den närmare tillämpningen av den föreslagna presumtionsregeln inte är helt klar. Enligt samfundets mening bör det inte förekomma någon skillnad beroende på om den fysiska personen har enbart en F-skattesedel eller kombinerad F- och A- skattesedel. Samfundet föreslår att det skall krävas att uppdragstagaren skriftligen vitsordar, t.ex. på en faktura, att han innehar en F-skattesedel för att presumtionen om A-skattesedel skall brytas. Kammarrätten i anser att förslaget måhända innebär ett enkelt och smidigt sätt för det allmänna att få in obetalda skatter och avgifter men knappast medför någon förenkling eller förbättring för uppdragsgivarna generellt. Enligt kammarrätten vore det antagligen en bättre väg att utveckla förhandsbeskeden enligt 44 § UBL och 22 a § USAL. Skälen för mitt förslag: Enligt kammarrätten i skulle det antagligen vara en bättre väg att komma till rätta med de nu aktuella bristerna i uppbördssystemet genom att utveckla förhandsbeskeden enligt UBL och USAL. Jag delar inte denna uppfattning. En sådan ordning har flera allvarliga nackdelar. Allvarligast är den att parterna måste vänta på ett förhandsbesked och att de därför ofta inte kommer att känna till sina skyldigheter när avtalet om arbetet ingås. Med hänsyn till det relativt stora antalet fall där det kan råda osäkerhet om källskatt och socialavgifter skall betalas eller inte och förhandsbesked därför skulle behövas skulle den angivna ordningen dessutom kunna bli mycket kostsam. En annan allvarlig nackdel är att parterna i vissa fall kan anse att avgiftsfrågan tveklöst skall bedömas på visst sätt och därför avstår från att begära förhandsbesked, varefter skattemyndigheten gör en annan bedömning. Om uppbördssystemet skall bli effektivt och vara lätt att tillämpa måste det innehålla vissa schabloner. Att införa skattsedlar på preliminär skatt som har rättsverkningar i fråga om skyldigheten att betala såväl preliminär skatt som socialavgifter kan ses som att skattemyndigheten skall lämna förhandsbesked till alla skattskyldiga om hur den preliminära skatten och socialavgifterna skall betalas. Jag anser att detta leder till ett väsentligt enklare och mer förutsebart uppbördssystem än det som föreslås av kammarrätten i . Jag godtar därför i huvudsak de förslag som läggs fram i promemorian och som i allmänhet också har godtagits av remissinstanserna. En F-skattesedel bör medföra att den som uppdrar ett arbete åt skattsedelsinnehavaren inte betraktas som arbetsgivare. Han bör därför inte vara skyldig att vare sig göra skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter på ersättningen för arbetet. Den preliminära skatten och socialavgifterna bör F-skattesedelsinnehavaren själv betala. Socialavgifterna bör alltså betalas i form av egenavgifter. Det är angeläget att F-skattesedeln får rättsverkan också i fråga om de personer som utför arbetet såsom anställda, medhjälpare eller underentreprenörer till den som åtagit sig arbetet.