prop · GG0389 · 1992-12-31 00:00:00 — Inspektionen får härigenora raöjlighet att ingripa mot ägarenom denne utövar eller kan antas komina att utöva sitt inflytande så att en sundutveckling av verksamheten är i farozonen. Dessa raöjligheter att förhindra ettobehörigt utnyttjande av en sfeUning som stork ägare samt banksmittobestämmelsenminskar betänkligheteraa mot att tillåto att en bank ingår som dotterföretog ien icke-finansiell koncem. Det kan eraellertid, som ochFinansinspektionen påpekat, finnas vissa svårigheter bl.a. när det gäller attutöva tillräcklig tillsyn i förhållande till banken i en sådan koncera.Riksbanken har föreslagit att tillstånd i dessa fall cferför alltid skalltidsbegränsas. Jag har förståelse för att en ordning raed tidsbegränsning ivissa fall kan vara ändamålsenligt. Å andra sicfen kan ett krav påtidsbegränsning antos minska villigheten att tillföra friskt kapitol till enbank sora befirmer sig i svårigheter. En lämplig lösning är därför enligt minmening att får möjlighet att tidsbegränsa ett tillstånd oradetto framsfer som lämpligt i det enskilda fallet. Medbegreppet icke-finansiella företog bör avses sådana företog som inte står undertillsyn av eller motsvarande utländsk tillsynsmyndighet. Ärdet tilltänkto moderföretoget ett företog som driver bank- ellerförsäkringsverksamhet eller faller under EG:s kreditinstitutebegrepp kan detnorraalt förväntas att det också står under en kvaUtotivt god tillsyn. Detskall då inte krävas synnerliga skäl för koncerabild-ningen uton förvärvet fårbedömas enligt de vanliga ägarprövnings-regleraa. Gäller det däremot ettföretog som inte sfer under tillsyn av eller vars verksamhetinte är föremål för tillsyn eller granskning liknande den sora utövas av Finansinspektionenskall det krävas syrmerliga skäl för förvärvet. Möjlighetema att tillärapaviktiga bankbesfemmelser på moderföretoget och övriga icke-finansiellakoncemföretag, liksom organisationen och ledningen av dessa företog, får ocksåbetydelse vid tillståndsprövningen. Banksmittobestämmebernai 1 kap. 5 § har en generell karaktär och föreslås därför bli flyttode till1 kap. BRL. De regler som blir tillämpliga på övriga koncemföretog (inklusivemoderföretog till banken) är rörelsereglema (kapitolfeckning,enhandsengagemang, kreditgivning m.m.)och tillsynsreglema i bankrörelselagen. Enligt den nuvarande Prop. 1992/93:89lydelsen av 1 kap. 5 § blir även besfemmelseraa om banks ledning ibankaktiebolagslagen tillärapliga på övriga konceraföretog. Enligt prop.1986/87:148 om finansiella konceraer avsågs här nännast reglema om offentligastyrelseledamöter och regeringens godkännande av styrelseordförande. Medhänsyn till att dessa regler nu föreslås bli upphävda cxh till attbanksraittobesfemraelsema föreslås få tillämpning på alla konceraer där en bank(även sparbanker cxh föreningsbanker) ingår firms det enligt min mening inteskäl att låto banksmittobesfemmelsen orafatto regleraa om banks ledning i 7kap. Banksmittobesferaraelsenbör sora i cfeg orafatto alla företeg utora försäkringsföretog sora ingår i enkoncera cfer också en bank ingår. För finansiella företog bör det inte uppsfesvårigheter att sådana bankspecifika regler sora tillsyns- ochrörelsebestäraraelser tillämpas. För företog som driver en annan typ avverksamhet och som inte enligt lag eller annan författning sfer underFinansinspektionens tillsyn kan regleraa cferemot i vissa fall tänkas passamindre bra. Möjligheten för att medge undantog får då utnyttjas.Så kan också ske när det, med hänsyn till förhållandena i banken, inte kananses erforderligt att t.ex. bankrörelseregler tillämpas på ett armatkonceraföretog eller det av andra skäl inte går att tillärapa de svenskareglema. Så kan vara fallet ora banken ingår i en koncera sora också orafatferföretog i andra länder. Med tonke på dessa situationer bör det inte längrekrävas syrmerliga skäl för undanfeg. Besferaraelsen föreslås cferför ändrad såatt undanfeg får medges om det finns särskilda skäl. Medtonke på att det nu kan bli möjligt för ett företog, som inte driver finansiellverksamhet och som inte står under tillsyn, att blimoderföretog till en bank bör det åvila ett sådant moderföretog enupplysniiigsskyldighet i förhållande till . Skyldigheten böravse uppgifter om företogeto verksamhet och cfermed sammanhängandeomständigheter som inspektionen behöver för att kunna fullgöra tillsynen överbanken. Denna upplysningsskyldighet bör omfatto alla företog - även de somsjälva står under tillsyn - i en koncera cfer en bank ingår. Beträffandeförbudet att ge koncembidrag uton medgivande föreslås ingenändring. Riksbardcenhar också begärt att frågan om att tillåto en bank att ingå i en icke-finansiellkoncem blir föremål för utredning. Såsora mitt förslag slutligt utformate kandenna typ av koncerabildning antos komraa att bli sällsynt. Något omedelbartbehov av en närmare utredning om konsekvenseraa för en bank av att ingå i enicke-finansiell koncem anser jag inte föreligga. Jag avser däremot att följautvecklingen i denna fråga för att to ställning till behovet av en utredning. 6.1 Offentliga styrelseledamöter i bank m.m. Mittförslag: Möjligheten för regeringen och kommuner att utse styrelselecfemöter ibankaktiebolag fes bort. Besfemmelsenatt regeringen skall gocUcänna valet av styrelseordförande i bankaktiebolagtes bort. Promemoriansförslag överenssfemmer med mitt. Remissinstanserna, utomLO, tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. TCO framför attregeringen borde bibehålla möjligheten att resa invändningar mot en föresfegenstyrelseordförande i ett bankaktiebolag. Skälen för mitt förslag:För att ge samhället direkt medverkan i och inflytende över besluten i deprivafegda affårsbankema infördes en bestämmelse i lagen (1955:183) ombankrörelse sora gav regeringen möjlighet att utee tre styrelselecfemöter,offentliga styrebeledamöter, med uppgift att särskilt verka för att samhälleteintressen beaktas i bankens verksamhet (prop. 1971:166, bet. 1971: NU51, rskr.1971:354). Efter samgåendet mellan Skandinaviska banken och StockholmsEnskilcfe bank utvidgades, genom en lagändring , antolet ledamöter tillfera. Ett formlöst samrådsförferande mellan regeringen och banken föregårtillsättningsbeslutet. De av regeringen uteedda offentliga styrelseledamötemaskall vid votering m.m. inräknas i det antol styrelselecfemöter som bestämte ibolagsordningen. 1971:166 anfördes bl.a. följande. Samhälletebehov av inflytonde och kontroll över affårsbankeraas verksamhet är i vissaavseenden väl tillgodosett genora de befogenheter som tillagte bankinspektionenoch . I två väsentliga avseenden föreligger emellertid skäl att skapaytterligare instrament för en direkt insyn och medverkan från samhällete sida ide privatägda affårsbankeraas beslut och politik. Fördet försto har affårsbankema tilldelate betydelsefulla uppgifter såsomexekutiva organ för stetens politik. Det gäller framför allt bankeraasverksamhet inom ramen för valuteregleringen, kontrollen avobligationsemissioner samt särskilt reglerade kreditområden, främstbostedsbyggandet. Fördet andra har affårsbankeraas roll i den näringspolitiska utvecklingen successivtökat . De raedverkar genom sin kreditgivning i beslut somhar betydande återverkningar på sysselsättning, produktion, straktur- ochbranschutveckling samt regionala förhållanden. beror på företegenssjunkande självfinansierings-nivå, större investeringar och kapitalkrävandeutlandsinrikted verksamhet. Efternågra år byggdes systemet med offentliga styrelseledamöter ut ytteriigare prop.1975/76:53, bet. 1975/76:NU37, rskr. 1975/76:200). För det förste fickregeringen rätt att tillsätte offentliga styrelselecfemöter i de privatestorbankeraas regionala styrelser i den mån så redan inte kunde ske. För detandra vidgades rätten för en offentlig styrelseledamot i en banks huvudstyrelseatt närvara när ett ärende behandlas i direktion eller annan persongrapp medsärskilda uppgifter inom banken. En offentlig ledaraot fick såluncfe möjlighetatt delfe i sammanträden i t.ex. ett särskilt kreditutekott och iutlandsförvaltningen inom banken, när cfer behandlas ärende som det finnsanledning att bevaka cferför att samhällsintressen berörs. För det tredjeinfördes regler om representetion i affårsbankeraas lokalakontorsstyrelser. Kommuneraa får själva besfemma om de vill utnyttja dennarätt. Antelet komraunvalcfe ledaraöter i varje kontorsstyrelse bestämdes tilltvå. Ledamöteraa utees av kommunfullmäktige. 1 7 kap. 11 § andra -femte stycket firms besfemmelser om regeringens godkännande av styrelsenseller bolagsstämmans val av styrebeordförande i ett bankaktiebolag. Beträffandedessa besfemmelser anfördes i prop. 1984/85:35 bl.a. följande. Systemetmed offentlig representotion i affärsbankernas styrelser har enligt min meningi stort sett fungerat tillfredssfellande. Genom de offentliga ledamöteraa harsålunda från samhällete sicfe skapate en viss insyn och medverkan iaffårsbankeraas verksamhet. De offentiiga ledamöteraa har också kunnat tillförabankstyrelseraa kunskap och information från sina intresseområden till gagn förbankemas verksamhet. Med hänsyn till den roll som affårsbankema har inomsamhällsekonomin anser jag emellertid att samhällete inflytande över styrelsernassammansättning bör stärkas. Iaffårsbankeraas styrelser har ordföranden en central roll. Detto gäller oavsettom han är "arbetande" styrelseordförande eller ej, dvs. oavsett omhan mer eller mindre på heltid tor del i sköteeln av banken eller ej. Ettlämpligt sätt att vidga det allraännas insyn och inflytande i affärsbankernasverksainhet är att det allmänna får en bestäramande roll vid val av ordförandei affårsbankeraas styrelser. Såledesinfördes den en ordning irmebärande att banken väljer ordförandeoch underställer regeringen valet för godkärmande. Ett formlöstsamrådsförfarande mellan banken och regeringen, liksora inhämtande avsynpunkter från dåvarande bankinspektionen, förateattes äga ram före beslutet. Systemenmed offentiiga styrelseledamöter och regeringens godkännande av valet avstyrelseordförande i bankaktiebolag infördes när kreditmarknadenfortfarande var storkt reglerad. Det byggde på övertygelsen att skyddsintressenbäst tillgodosågs om verksamheteför-uteättningama på kreditmarknaden var mereller mindre hårt styrda av det allmänna genomlagstiftning m.ra. Under senare delen av 1980-felet skedde en omsvängning idenna syn och en friare marknad har uppsfett. 1 sfellet har tillsynen fått enallt större betydelse. Det är viktigt att det allmänna har kontroll överbankväsendet, raen man bör skilja på äganollen och kontrollfiinktionen.Bankeraa skall drivas av sina ägare raedan det allmänna skall utöva sinkontroll genora lagstiftning och tillsyn. Det kan dessutora ifrågasätfes omsystemen raed offentliga styrelseledaraöter och regeringsgodkändastyrelseordförande gett det allmänna något större mått av insyn ellerinflytande i bankeraa. De skäl som anfördes för att utee offentligastyrelseledamöter i bankaktiebolag saknar allteå i allt väsentligt aktualitetpå dagens avreglerade kreditmarknad. Detto gäller även för regeringens godkännadeav valet av styrelseordförande i dessa banker. Dessa båda system bör därföravskaffas. De förordnanden som meddelato offentliga styrelselecfemöter med stödav 7 kap. 1 eller 8 § bör upphöra att gälla med att lagändringamaträder i kraft. Bestämmelserom offentliga styrelseledaraöter finns även i lagen (1983:890) omalleraanssparande. 1 försäkringsrörelselagen (1982:713) finns besfemmelser omatt minst en av styrelseledamötema i försäkringsaktiebolag har till uppgiftatt särskilt vaka över att försäkringstogamas intressen beaktos. Denna lecfemotkan utees av regeringen. Frågan om också dessa system bör avskaffas fårövervägas i ett senare sammanhang. 6.2Samverkan mellan bank, post och butik Mittförslag: Regeringen eller får, om det finns särskilcfe skältillåta att en bank i ett lokalt bankkontor på en mindre ort tillhandahållerposttjänster. Regeringeneller inspektionen får också möjlighet att, om det firms särskilcfe skäl,fillåfe att en bank låter sin verksainhet bedrivas av annan än bankens egenpersonal och i andra än bankens egna lokaler. Promemoriansförslag överenssferaraer raed mitt förslag. Remissinstansernatillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. För ärtillstyrkan förenad med vissa reservationer i fråga om bl.a. organisationsformför bankservice i butik. anför att samverkan avifrågavarande slag bör vara möjlig även utanför glesbygdsområden och i störreorter. Bakgrund: I olika sammanhanghar frågan om samverkan mellan bank, post och butik på raindre orteraktualiserate. Syftet har varit att söka bibehålfe service av bank- ochposttjänster till allmänheten på dessa orter. Av2 kap. I § BRL framgår att en bank är skyldig att fe emot inlåning på räkningfrån allmänheten. Däratöver får en bank, enligt vad som föreslås i följande paragraf bedriva olika beskrivna verksamheter. Regeringen ellerFinansinspektionen kan däratöver meddela närmare Prop. 1992/93:89föreskrifter om vilken verksamhet en bank får bedriva. Någonuttrycklig regel om var bankverksamhet får bedrivas fmns inte i lagen. Att detfmns ett visst utrymme för att bankverksamhet kan drivas utanför bankens egnalokaler eller av andra än bankens anstallcfe inom raraen för nuvarandelagstiftning framgår dock av att sfetemakteraa har verkat för avtolen omsamarbete mellan Posten och Nordbanken. Det har dock krävte att beslut orakreditgivning skall fattos av banken själv. Frågoraaora saraverkan mellan bank, post och butik har, som nämnte, behandlate vidolika tillfållen. 1 en rikscfegsraotion (mot. 1990/91:N 107) med anledning avprop. 1990/91:154 ora rörelseregler för bank ra.ra. föreslogs att rikscfegen ien framsfellning till regeringen skulle uttola sig för att fårmöjlighet att sluto avtol med bank om posthantering. Iett yttrande till utekottet i denna fråga hävdade att dendel av Postverkete vericsamhet som inte avser betolningsförmedling inte rymsinora den definition av bankverksamhet sora finns i bankrörelselagen.Inspektionen ansåg det inte heller, raed hänsyn till skyddsintressena i bank,lämpligt att tillåto full postverksamhet i ett bankkontor. Näringsutekottetansåg i sitt befenkande 1990/91 NU:4l att det borde vara möjligt för bankkontori glesbygd och på mindre orter att åto sig att i viss uteträckning skötopostola göromål. Regeringen borde, enligt utekottet, pröva vilken ändring iförfattningsregleringen på bankområdet som en sådan ordning kan förateätto ochdärefter lägga frara förslag för rikscfegen. Rikscfegen beslutode attsom sin mening ge regeringen till känna vad utekottet anfört (rskr.1990/91:367). Fråganom posferenden på bankkontor och postgiro- och bankärenden i butik har ocksåtogite upp av i en skrivelse till Kommunikationsdepartementet.Härvid har framhållit att det, för att möjliggöra en fortsattrationalisering av post- och bankkontorsnätet, är angeläget att postärenden kanutföras även på bankkontor i glesbygd. har också framfört önskemåletatt postverksamhet bedriven på entreprenad i en butik även skall kurmainnefatto vissa enklare banktjänster, i enlighet med de avtol som tecknato medNordbanken och (dåvarande) , samt postgirorörelse. Ihandläggningen av frågoraa om att på mindre orter deb ge bankkontor möjlighetatt sköto postverksamhet, deb tillåto att vissa banktjänster (främstinsättningar och uttog) kan tillhandahållas i butik, bereddes följandemyndigheter och organisationer tillfålle att yttra sig: fullmäktige i Sverigesriksbank. , , ,, Föreningsbank, och KooperativaFörbundet (KF). Remissinsfenseraavar i huvudsak positiva till möjligheten för bank i glesbygd att bedriva visspostverksamhet. När det gäller att tillåto att vissa banktjänster utförs i enbutik tillstyrkte alla remissinstanser utom att vissaenklare banktjänster, såsora insättning och uttog på konto samtbetolningsförmedling, skulle kunna utföras i en butik. Skälenför mitt förslag: Ätt bedriva bankverksamhet genora bank- Prop. 1992/93:89kontor är förknippat med höga kostnader. Bl.a. gäller det de fasto kostnaderaai form av lokal-och inventoriekostnader samt löner. Det krävs en vissminiminivå på efterfrågan på banktjänster för att verksamheter skall kunnabedrivas lönsamt. På en ort cfer efterfrågan på banktjänster sjunker under dennivå som krävs för att bära kostnaderaa läggs därför bankkontoret ofto ned. Ökadekostnader och hårdare konkurrens från moderaa koramunika-tionssystera(cfetakommunikation, telefax, etc.) har tvingat attrationalisera sin verksainhet. avvecklar ett stort antol kontor somär etoblerade i de orter där antolet transaktioner är för lågt. Avsaknadav geografisk närhet till raedför praktiska svårigheteroch höga kostnader för invånama. Saratidigt påverkas lokalisering av nyanäringsverksamheter i sin tur negativt. En viss "dominoeffekt"uppsfer när en central funktion, sora exerapelvis bank eller post, läggs ned.Detto bidrar till utormning av glesbygden. Genomatt göra det möjligt för banker och att öka den lokala samverkan medvarandra och raed butiker på orter cfer efterfrågan på bardc- och posttjänsterär låg, kan stordriftefördelar och samhällsekonomiska vinster uppstå. Enkorabination av tjänster erbjuds till en lägre kostnad än om varje tjänsterbjuds separat. kan en sådan lösning bidra till att stimulerautvecklingen av glesbygden cxh mindre orter vilket kan raotiveraetoblering av frisfeende . Allaremissinstanser är positiva till post i bank. har framhållitatt om det finns fler än en bank på den aktuella orten så bör Postverketanväncfe sig av anbudsupphandling när det gäller uppdrag att bedriva visspostverksamhet. Närdet gäller "bank i butik" har uttryckt farhågorför att säkerheten i bankverksamheten eftersatte. Ett antol åtgärder kan dock,enligt min mening, vidtos för att tillgodose säkerhetekraven. Verksamheten kanexempelvis begränsas till att avse enklare banktjänster - insättning, uttog ochbetolningsförmedling. Däremot hör t.ex. kreditupplysningsverksamhet inte tillde verksamheter som naturligen skall få utföras i en butik. Beslut omkreditgivning skall, som , fattos av banken själv. Banken och inte bankensombud, butiksföretoget, måste i alla transaktioner vara den som är rätteligtansvarig gentemot kunden. Höga krav måste också ställas på de butiker somerbjuder banktjänster. Butikens personal bör genomgå den utbildning som krävsför en professionell handläggning av bankärenden irmefatfende bl.a. atterforderlig sekretess iakttos. Kontroll av redovisning måste ske. Butiken skallvidto de åtgärder som är nödvändiga för skydd mot brott som t.ex. rån ochinbrott. Den bank som anlitor en butik måste följa upp butikens arbetemetoderoch verksamhet. Föreskrifter i dessa avseenden kan ges som villkor när tillståndtill bankverksamhet i en butik ges eller inora ramen för Finansinspektionensallmänna föreskrifterätt. gå att uppfylla nödvändigasäkerhetekrav även i en butik som tillhancfe- Prop. 1992/93:89 hållerbanktjänster. Jagföreslår cferför att det i 2 kap. 2 § BRL i anslutning till besfemmelseraa oraden verksarahet en bank får bedriva förs in en raöjlighet för regeringen eller,efter regeringens berayndigande. att tillåto att en banktillhandahåller vissa posttjänster efter avtol med . Verksamheten kanbegränsas efter det aktuella behovet på orten. Föratt göra det möjligt för en bank att träffa avtol med en butik på en mindre ortom att det i butikslokalen skall tillhandahållas vissa enklare banktjänster (inklusiveinsättning på bankkonto) föreslår jag vidare att det i en ny paragraf (2 kap. 3a § BRL) ges möjlighet för regeringen eller, efter regeringens bemyndigande.Finansinspektionen att tillåto att en banks verksamhet bedrivs av annan änbankens egen personal cxh i andra än bankens egna lokaler. Desäkerhetearrangemang som inspektionen kräver bör kunna anpassas efteromfattningen av bankverksamheten. Riksskatteverkethar anfört följande. I vissa fäll skall ombudet betola ut räntor och andrabelopp för vilka skyldighet att läinna kontrolluppgift och att dra preliminärskatt föreligger. Det är mindre lämpligt att dessa skyldigheter ligger påombuden. RSV föreslår cferför att lagen (1990:325) om självdeklaration ochkontrolluppgifter förtydligas så att dessa skyldigheter även i forteättningenkommer att åvila banken. Enligt3 kap. 22 § nämnda lag skall kontrolluppgift om ränto och fordran lämnas avbl.a. den som yrkesmässigt bedrivit inlåning. Skyldigheten att göra avdrag förpreliminär skatt är kopplad till kontrolluppgifteskyldigheten; se 39 § 3 mom.uppbördslagen (1953:272). Inlåningsverksamhet kräver tillstånd och får bedrivasencfest av bank. Det förhållandet att en bank låter ett ombud för banken utföravissa göromål för bankens räkning påverkar inte bankens skyldighet att lämnakontrolluppgift eller dra preliminär skatt. Jag anser därför att ettförtydligande i lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter är obehövligt. Jagvill framhålla att jag nu har behandlat frågan om samverkan mellan bank, postoch butik bara med avseende på glesbygd och mindre orter. Frågan är emellertidav principiell betydelse och förtjänar därför att bli föremål för djupare ochbredare behandling. Den strakturella förändringen inom den finansiella sektom,som har skett till följd av bl.a.rationaliseringsåtgärder och introduktion av ny teknologi, kan nödvändiggöra enny syn på bankemas organisationsformer och verksamheter. Derma fråga får dockbehandlas i ett senare sammanhang. 6.3 Vissabestämmelser om bankfusioner m.m. 6.3.1 Tillstånd till fusion mellan bankaktiebolag och allmänt aktiebolag Mittförslag: Enligt ett avtol om fusion kan ett allraänt aktiebolag (detöverlåtande bolaget) gå upp i ett bankaktiebolag (det övertagande bolaget).Vid en sådan fusion skall bestäraraelseraa i 11 kap. Enbegränsad möjlighet att förvärva egna aktier i saraband med fiision öppnas. Promemoriansförslag överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Besfemmelsen ibankaktiebolagslagen om förbud att äga egna aktier berörs inte. Remissinstansernalämnar förslaget uton erinran. Skälenför mitt förslag: Enligt 11 kap. 1 och 2 §§ kan fusion ske mellanbankaktiebolag. Enligt 11 kap. 9 § kan fusion ske mellan ett bankaktiebolagoch ett helägt dotterbolag. Ett sådant dotterbolag kan vara allmäntaktiebolag. Däremot kan ett bankaktiebolag inte fusionera med ett moderbolagsom är allmänt aktiebolag. Skälet till att en sådan möjlighet inte finns enligtbankaktiebolagslagen är att raan vid tiden för lagens tillkomst inte räknademed att en bank skulle kurma vara dotterföretog till ett allmänt aktiebolag.Ett förbud med derma innebörd infördes sedan i I kap. 4 § . Idet omstrakturerings- och rekonstraktionsarbete som pågår inom sparbankssektomär avsikten att under innevarande år genom fusion skallöverto de tio systerbankema inom konceraen liksom AB.Därefter är avsikten att genom fusion med moderaktiebolagetSparbanksgrappen AB skall överto även detto bolags rörelse. Detfinns enligt min mening inte någon anledning att moteätfe sig att ettbankaktiebolag genora fusion övertor moderbolagete rörelse, även när detto ärett allmänt aktiebolag. I detto lagstiftningsärende föreslås lättnader imöjligheteraa för ett sådant aktiebolag att bli moderföretog till ettbankaktiebolag. Bestämmelsen i 1 kap. 4 § ersatte med bestämmelseraa ibankrörelselagen om tillståndsförfarande och ågarprövning. Det bör därmedockså bli tillåtet för bankaktiebolag att fiisionera med andra allmännaaktiebolag än helägda dotterbolag. Tillstånd skall -liksom tidigare - krävasför att få verkställa en beslutod fusion även om det överlåtonde bolaget inteär en bank. Någon risk för att för bankväsendet eller enskilda bankerolämpliga fusioner skall verksfellas finns därför inte. Detväsentliga vid prövning av en ansökan att få tillstånd att verkställa ettfusionsavtol där det överlåtonde bolaget inte är bank bör vara att banken integenom fusionen överter egendom eller rörelse som en bank inte får äga resp.bedriva. SparbankeraasBank har tegit upp en fråga om möjligheten att medge undanteg från detprincipiella förbudet för ett bankaktiebolag att äga aktier i det egna bolaget.