prop · GG03232 · 1992-12-31 00:00:00 — Lagförslaget 3 har upprättats efter samråd med chefen för och natur resursdepartementet, förslaget 4 efter samråd med statsrådet och för slaget 5 efter samräd med chefen för , Lagrådethar granskat lagförslagen. 4,1 Förslaget till fiskelag Lagens tillämpningsområde Paragrafenanger tillämpningsområdet för lagen. Första stycket motsvarar 1 § förstastycket fiskerättslagen. Av 24 och 25 §§ framgår au föreskrifter för fiskevårdenoch om uppgiftsskyldighet, utmärkning av fiskeredskap, naturvårds-hänsyn ochhänsyn till andra fiskande skall tillämpas för svenskt havsfiske också utanförden ekonomiska zonen. I andra stycket finns en hänvisning till lagen(1992:1140) om ekonomiska zon. Förstastycket motsvarar 1 § andra stycket fiskerättslagen. 1 andra stycket görs enhänvisning till lagen om gräns mot allmänt vat- Prop. 1992/93:232 tenområde.Den nya lagen bygger, liksom fiskerättslagen, på denna gränsdragning. Ifiskerättslagen återfinns hänvisningen i 2 § första stycket. Paragrafenmotsvarar 26 § fiskerättslagen. Bestämmelsen har fått en annan placering än denhar i fiskerättslagen eftersom den behandlar inskränkningar i lagenstiUämpningsområde. Iparagrafen föreskrivs dessutom att lagen inte är tillämplig i den mån denstrider mot bestämmelser som meddelats för älvs fiskeomräde. Dettaundantag föranleds av att det med anledning av gränsälvsöverenskommelsen mellanSverige och finns särskilda bestämmelser om fisket i älvsfiskeområde i lagen (1971:850) med anledning av gränsälvsöverenskommelsen den16 mellan och och i kungörelsen (1971:1018) omtiUämpningen av stadgan för fisket inom älvs fiskeomräde. Fisk,fiske och yrkesmässigt fiske Iparagrafen anges vad som avses med begreppet fisk i lagen. har enmotsvarande bestämmelse funnits i fiskeriförordningen i form av en relativtdetaljerad uppräkning av olika djur, nämligen hummer, kräfta, havskräfta, räka,krabba, bläckfisk, ostton, pärlmussla, blåmussla och nejonöga. anges istället i lagen att dess bestämmelser om fisk omfattar vattenlevande blöt-djuroch vattenlevande kräftdjur. Rundmunnama (pirål och nejonöga) anses utgöra enform av fisk och omnämns därför inte särskilt i bestämmelsen. Defirutionen avfisk har kommenterats också i den allmänna motiveringen. Begreppetfiske defmieras som verksamhet som syftar till att fånga eller döda frittlevande fisk. Att på beskrivet sätt hantera fisk som hålls i fiskodling bettaktassåledes inte som fiske. Skörd av alger beskrivs ibland som fiske. Sådanverksamhet faller dock utanför begreppet fiske i lagens mening. Ifråga om yrkesfiske införs ett nytt begrepp, yrkesmässigt fiske. I det remitteradeförslaget har i förevarande paragraf yrkesmässigt fiske definierats som fiskesom bedrivs av fiskeföretag med sådan yrkesfiskelicens som avses i 30 § ellerav utländsk fiskare med annat särskilt tillstånd att bedriva yrkesfiske iSveriges sjöterritorium eller i svensk ekonomisk zon. De utländska fiskare somavses här är sådana som med stöd av intemationeUa överenskommelser har rättatt fiska i svenska vatten. EnUgtLagrådet framstår det valda uttrycket "fiskeföretag med sådan yrkes- Prop.1992/93:232 fiskelicens som avses i 30 § "som oklart mot bakgrand av attdet enligt 30 § måste anses följa att endast fysiska personer kan fåyrkesfiskelicens. Lagrådet påpekar att det av remissen inte framgår vad somavses med "fiskeföretag" och att det i remissen inte heller försnågon diskussion i vad mån yrkesfiske i lagens mening kan bedrivas av andra änfysiska personer. Enligt Lagrådets mening kan det inte vara motiverat attförbjuda fiskare att välja i övrigt tillgängliga former för samordnad yrkesmässigverksamhet genom att utestänga juridiska personer frän möjligheten att bedrivayrkesmässigt fiske. Föratt undanröja den oklarhet som Lagrådet pekat på har första ledet i definitioneni förevarande paragraf formulerats om. Med yrkesmässigt fiske skall avses fiskesom bedrivs med stöd av yrkesfiskelicens enligt 30 §, Som framgår av densismämnda paragrafen och motiven till den bestämmelsen är avsikten att enyrkesfiskeUcens skall vara knuten till en fysisk person, I de former avföretagande som yrkesfisket bedrivs är det vidare naturligt att licensen knytstiU en person som aktivt deltar i fisket. Det innebär, på samma sätt som gäUerför den nuvarande yrkesfiskelicensen, att det i princip kommer att finnas enUcensinnehavare ombord pä varje fiskefartyg. Det förhållandet att yrkesfiskelicensenges till en fysisk person kan inte utgöra något hinder mot attlicensinnehavaren när han driver sin verksamhet använder sig av någon form avjuridisk person. Lagrådethar vidare anmärkt att det av remissen inte framgår varför det i 13 § andrastycket tagits in en särskild regel om rätt till fiske för juridiska personerägda av udändska medborgare. Att13 § fått den utformningen i remissen sammanhänger med en övergångsregleringsom införts i den nuvarande lagstiftningen i anledning av . Med detkrav på yrkesfiskelicens som införs i den nya lagen behövs emellertid intenågot särskilt tiUståndskrav för utiändskt ägda juridiska personer. Förutiändska företagare som etablerar sig i kommer, oavsettorganisationsform, samma Ucenskrav att gälla som för svenska fiskare. Fastaoch rörliga redskap och handredskap Iparagrafens första stycke, som motsvarar 2 § ttedje stycket fiskerättslagen, nuvarande fiskerättslagen finns ingen direkt beskrivning av vad som är ettrörligt redskap. Det framgår endast motsatsvis genom definitionen av fastredskap. I paragrafens andra stycke införs nu i form av ett förtydligande ensådan beskrivning. Det konstateras att alla fiskeredskap som inte omfattas avdefinitionen för fast redskap i lagens mening är rörUga redskap. Iparagrafens ttedje stycke anges vilka rörUga redskap som är att anse somhandredskap. Detta är också något nytt Definitionen av handredskap utgår frånbeskrivningen av handredskapsfiske i 20 a § fiskerättslagen. Handredskap ärsåledes ett redskap med lina och högst tio krokar. 20 a § i fråga ombåtanvändning rör inte redskapet utan är en beskrivning av fop. 1992/93:232en fiskemetod som innefattar användande av handredskap. Denna metodbeskrivning,som behövs för att avgränsa det fria handredskapsfisket på osdcus-ten och i destora sjöama, har tagits in i bilagan till lagen (se 9 §), Iförslaget har genom två meUanrabriker markerats att lagen reglerar såväl rättentill fiske som fisket. Under mbriken "Rätten till fiske" behandlasfiskerätten i allmänt och enskilt vatten, särskilda bestämmelser om rätt tillfiske i vissa fall och föreskrifter om fiskådra. Under rabriken "Fisketm.m." behandlas föreskrifter för fisket, förhällandet mellan fiskandeinbördes och rätten att utnyttja någon annans sttand m.m. Omfiske i allmänt och enskih vatten Denuppdelning som finns i fiskerättslagen mellan fiske i allmänt vatten och fiskei enskilt vatten har i den nya lagen ersatts av bestämmelser samlade undersamma rabrik. Detta har blivit möjligt genom att en stor del av bestämmelsemasom reglerar fisket i enskilt vatten flyttats till en bilaga till lagen. Iparagrafen anges att svenska medborgare får fiska i allmänt vatten och i havetvid sådana sttänder, skär och hohnar som ägdes av staten ochsom dä inte hörde till något hemman eller innehades på särskilda villkor.Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 2 § första stycket och 5 a § 1 fiskerättslagen. Paragrafensförsta stycke motsvaiai i huvudsak 5 § fiskerättslagen. På enskilt vatten ärdet enhgt huvudregeln fastighetsägaren som bestämmer vem som skall få fiska påhans vatten. Undantagen frän denna huvudregel finns i 6-20 a §§fiskerättslagen. Även innehållet i dessa paragrafer överförs med i huvudsakoförändrat innehåll och placeras i en bilaga till lagen. Bestämmelsemaom frifiske har skrivits i bilageform för att göra dem tydliga ochöverskådUga. De sakliga förändringama inskränker sig till att en del äldrebestämmelser, som bedömts som otidsenliga, har utmönstrats eller gjorts om tillövergångsbestämmelser. Detta har behandlats i den allmänna motiveringen. 133 § fiskerättslagen finns bestämmelser om hur sttandlinjer och vattendjupskall beräknas. Dessa bestämmelser ersätts i andra stycket med dels enhänvisning tUl 8 § lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde, sominnehåller motsvarande bestämmelser för vattenområden som inrymmer all- 5 1992/93. mänt vatten, och dels ensärskild bestämmelse om som saknar all- Prop. 1992/93:232 mäntvatten och därför måste regleras i fiskelagen i detta avseende. Paragrafenersätter 2 § andra stycket första meningen och 5 a § 2 fiskerätts-lagen, menhar i förhållande till dessa bestämmelser utvidgats så att allt fiske med fastredskap utan stöd av enskild fiskerätt skall kräva myndighets tillstånd. Dettamotsvarar det tillståndskrav som redan nu tillämpas. Enligt föreskrifter meddeladeav fordras nämligen tillstånd för fiske med fast redskap påkuststtäckor där sådant fiske i princip är fritt för var och en på enskUtvatten. fria utsttäckningsrätten behandlas i paragrafen. Paragrafen motsvarar ihuvudsak 2 § andra stycket andra meningen fiskerättslagen. Bestämmelseninnebär att den som har fiskerätt i enskilt vatten inte får vägras tillståndatt Sttäcka fast redskap från detta vatten vidare ut i aUmänt vatten, om detkan ske utan skada för andra fiskande. Lagrådet uttalade vid behandlingen avförslaget till fiskerättslag att det torde vara klart att en ansökan omtillstånd att utsttäcka fast redskap skall kunna avslås även om utsttäckningenkan ske utan men för annan fiskande. Det kan finnas annat lagligt hinder sommotiverar avslag, t. ex. i farled med hänsyn till sjöfartens inttessen (prop,1950:60 s, 180). Med hänsyn tUl detta uttalande tilläggs för tydUghetens skull"eller annat beaktansvärt skäl". Denfria utsttäckningsrätten är olika reglerad längs kusten. I de särskilt uppräknadeområdena behövs inte tUlstånd på det sätt som anges i 10 §. Paragrafenmotsvarar 3 § första stycket fiskerättslagen. Att utsttäckningsrätten i vissafaU kan vara begränsad följer av den bestämmelse som tagits upp i punkten 3övergängsh)estämmelsema, Paragrafenbehandlar fiske som bedrivs av utländska medborgare och som inte sker med stödav enskild fiskerätt, Utiändska medborgare tillåts att använda handredskap isamma utsträckning som svenska medborgare. För annat fiske behålls kravet påmedgivande i föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighetregeringen bestämmer. Utländska medborgare som är stadigvarande bosatta här ilandet Ukställs dock med svenska medborgare, vilket innebär att dagens krav påminst stadigvarande boende slopas. Tvåårskravet kvarstår dockövergångsvis till utgången av för det yrkesmässiga fisket (punkt 6 iövergångsbestämmelserna). Idet remitterade lagförslaget upptog paragrafen en särskild bestämmelse omjuridiska personer ägda av utiändska medborgare. Som en följd av Lagrå- dets påpekanden harbestämmelsen, av skäl som redovisas i anslutning till Prop. 1992/93:232 6 §,fått utgå. Paragrafenhar också kommenterats i den allmänna motiveringen. Bestämmelserom rätt till fiske i vissa faU I22-26 §§ fiskerättslagen finns särskilda bestämmelser om rätt till fiske ivissa fall, Bestämmelsema har med undantag för bestämmelsen i 22 § fiskerättslagenflyttats över med oförändrat sakinnehåll. Skälen för att slopa den bestämmelsesom funnits i 22 § fiskerättslagen har redovisats i den allmännamotiveringen. Paragrafenmotsvarar 23 § fiskerättslagen och innehåUer bestämmelser om fiskerätt som hörtill vissa allmänningar. Paragrafenmotsvarar 24 § fiskerättslagen och innehåller bestämmelser om fiskerätt som ärsamfälld för flera fastigheter. Paragrafenmotsvarar 25 § fiskerättslagen som behandlar rätten att nyttja fiske som hörtill jord som upplåtits för jordbraksarrende. Paragrafensförsta stycke har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Därigenom kommerbestämmelsen, i likhet med förebilden i fiskerättslagen, att avgränsas så attden inte omfattar andra arrendeformer än jordbraksarten-de. Paragrafenmotsvarar i huvudsak 28 § fiskerättslagen. Bestämmelsen i andra stycket avvikerfrän den nuvarande bestämmelsen som en följd av omorganisation.I den nuvarande lagen föreskrivs att skall, föratom rättsägama,höra även en sakkunnig om avser att ändra en Sttäckning av enfiskådra. Sedan den finns hos varje länsstyrelse en fiskeexpert.Bestämmelsen om den sakkunnige kan därför utmönsttas, Paragrafenmotsvarar i huvudsak 29 § fiskerättslagen, I andra stycket har sammaförändringar gjorts som redovisas i kommentaren till 17 §, Påpekandet i dennuvarande lagen att vissa åtgärder även kan kräva prövning enhgt vattenlagenhar utmönstrats ur förslaget. Motsvarigheten till 29 § ttedje stycketfis-kerärtslagen har förts tUl övergångsbestämmelsema. Fisket m.m. Prop. allmänna motiveringen har normgivningsbemyndigandena behandlats. Översynenhar resulterat i helt nya bestämmelser som i huvudsak sammanförts under en nyrabrik. Under denna rabrik har införts även den nya bestämmelsen omnaturvårdshänsyn. Bestämmelsenersätter delvis bemyndigandet i 33 f § fiskerättslagen. Paragrafen ger stödför art meddela de fängstteducerande bestämmelser som behövs för fiskevården.Sådana bestämmelser kan avse användningen av fiskemetoder eUer fiskeredskap,fiske inom vissa områden, efter vissa fiskarter eller för vissa ändamål. Medfiske för vissa ändamål avses exempelvis foderfiske. Bemyndigandet avser ocksåbestämmelser om fångst, ilandföring, införsel till landet och saluhåUande avfisk som inte har viss minsta storlek eller som har fångats med otillåtenfiskemetod eller otillätet redskap, liksom bestämmelser som kan hindrakräftpestens spridning och andra sjukdomar. Iparagrafen föreskrivs att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer,får meddela föreskrifter om vilken hänsyn som vid fiske skall tas tiUnaturvården. Den nuvarande fiskelagstifmingen saknar nägon motsvarandebestämmelse. Avsikten med bestämmelsen är att inom ramen för fiskelagstifmingenskapa möjligheter att skydda känslig natur och att harmoniera bestämmelsema pådetta område med övrig lagstiftning för areella näringar. I den månföreskrifter meddelade av fiskevårdsskäl ger tillräckligt skydd förnaturvärdsinttessena, skall bemyndigandet inte utnyttjas. Den begränsningengäUer också att föreskrifter meddelade med stöd av bemyndigandet inte får försvårafisket i avsevärd grad. Har föreskrifter meddelats enligt naturvårdslagen harenligt 3 § sådana föreskrifter förettäde. Bestämmelsenmöjliggör en fördelning av fiskresursema mellan olUca kategorier fiskande.Från föreskriftema om redskapsbegränsning undantas endast de som bedriveryrkesmässigt fiske och de som innehar fiske med äganderätt eller har rätt tiUfiske pä grand av nyttjanderätt som omfattar även annat fiske än det som ärfritt för var och en. Genom att ange undantaget på det sättet förhindras attbegränsningsföreskriftema kringgås genom upplåtelser begränsade tUl fiske medsådana redskap som omfattas av föreskriftema. Yrkesfisketlämnar regelbundet uppgifter om fångst, redskap och fångstområde. I enlighetmed vad som anförts i den allmänna motiveringen bör en bestämmelse rörandedenna skyldighet föras in i lagen. mats som ett bemyndigandeför regeringen eller den myndighet regeringen be- Prop. 1992/93:232 stämmeratt i föreskrifter närmare ange vilka uppgifter som skall lämnas. Det ärpersoner som bedriver yrkesmässigt fiske, dvs. de fiskare som har yrkesfiskeUcens,som omfattas av uppgiftsskyldigheten. 133a § ttedje stycket fiskerättslagen finns bestämmelser om att fiskeredskap ochigenkänningsflöten skall vara märkta om redskap används för fiske i allmäntvatten och frifiskevatten. I den paragrafen finns också bestämmelser om hurmärkningen skaU vara utförd. Av det genereUa bemyndigandet i 33 f § får ansesfölja att regeringen eUer myndighet som regeringen bestämmer kan meddelaföreskrifter om utmärkning av redskap. I den nya lagen har dessa bestämmelsersammanförts till ett bemyndigande som också omfattar utmärkning avvattenbruksanläggningar. Med vattenbraksanläggningar avses i det här sammanhangetanläggningar för odling av fisk. Föreskriftersom meddelas med stöd av 19,20, 22 och 23 §§ i den nya lagen kan komma attgälla aUt fiske och i vissa fall också komma att vara grandade på intemationeUaåtaganden. Bestämmelser som regeringen eller en myndighet under regeringenmeddelat med stöd av bemyndigandena bör därför vara tUlämpUga även vid svenskthavsfiske i intemationeUt vatten utanför den ekonomiska zonen. Bestämmelsemai 33 a-33 e §§ fiskerättslagen behandlar förhällandet mellan fiskande inbördes.Den detaljerade regleringen har i den nya lagen till en del ersatts med enallmän hänsynsregel. Paragrafens första stycke innehåller en sådan regel. Deninnebär att fiskande skall visa varandra normal hänsyn vid fiskets utövande.Några sakliga förändringar mot vad som gäller är inte avsedda. Denuvarande, mer detaljerade bestämmelserna innehåller nämligen regler som kansammanfattas som en skyldighet att visa normal hänsyn. Några uttryckligabestämmelser om hur fiskande skall gä tillväga när redskap snärjts ihop harinte tagits in i den nya lagen. Uppkommande problem med andras fiskeredskap fårlösas med normal hänsyn och aktsamhet. För var och en framstår det som tämligensjälvklart att man inte får skada annans egendom. Mot skadegörelse och annanåverkan finns det skydd som bestämmelser innebär.Fiskerättslagens bestämmelser om vad som får göras när redskap snärjts sammankan sägas ange hur man skall gå tillväga för att slippa risken för att straffasenligt fiskerättslagen eller enligt bestämmelser i . De situationersom stadgandet tar sikte på bör kunna lösas utan reglering. Det kan hävdas attdet finns ett visst utrymme för en fiskande att opåtalt ensam lösa redskapenfrån varandra. En föratsätming för detta är att hans handlande ter sig allmäntförnuftigt och inte innebär att den andra par- Prop. 1992/93:232 tensinttessen ttäds för när i störte utsträckning än vad som är absolut nödvändigt. Innehålleti paragrafens andra, ttedje och Qärde stycke kan sägas vara preciseringar avhänsynsregeln i första stycket, Iandra stycket finns en turordningsbestämmelse som innebär att den som är förstpå en fiskeplats har rätt att ostört bedriva sitt fiske medan de andra fiskandefår vänta på sin tur eller välja en annan plats. Denna bestämmelse motsvarar33 a § första stycket första meningen fiskerättslagen. Tredjestycket anger att egna fiskeredskap skall användas sä att de inte snäijs ihopmed andras redskap. De egna redskapen får inte heller användas så att andrasredskap skadas. Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 33 b § fiskerättslagen. Närfisket är avslutat får redskap eller andra föremål inte lämnas kvar påfiskeplatsen om det kar. hindra andra fiskande. Detta framgår av fjärde stycket.Bestämmelsen motsvarar 33 a § andra stycket Femtestycket innebär att hänsynsreglema i första-fjärde styckena även skalltillämpas vid svenskt havsfiske utanför ekonomiska zon. En motsvarandebestämmelse finns i 33 e § fiskerättslagen. Enbestämmelse motsvarande 33 d § fiskerättslagen om att fiske inte får bedrivasnärmare än från fasta redskap har införts i den nya lagen och utvidgatstill att gälla även vattenbraksanläggningar och fiske med alla former av rörUgaredskap. Liksom tidigare gäller bestämmelsen endast vatten där varje svenskfår fiska. Bestämmelsen har kommenterats i den allmänna motiveringen. Omrätten att använda någon annans strcmd Paragrafenmotsvarar i huvudsak 27 § fiskerättslagen. Den som fiskar skall alltså även ifortsätmingen ha rätt att umyttja annans sttand under de föratsärtningar somanges i paragrafen för att dra upp eller göra fast båt eller redskap. Någotbehov av att som i fiskerättslagen genom en regel ge tomt och plantering ettsärskilt skydd har inte ansetts finnas. Utplanteringoch odling av fisk Iparagrafen ges regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjUghetatt meddela föreskrifter om bl.a. krav på tillstånd för att fisk skall fåsättas ut, flyttas eller odlas. Paragrafen motsvarar en del av bemyndigandet i33 f § fiskerättslagcn. Om åtgärder mot vanskötselav fiske Prop. Fiskevattenkan vanskötas genom att det fiskas i alltför stor omfattning eller genom attfisket inte utnyttjas. Om sä sker får förelägga den som harfiskerätt i enskilt vatten att bedriva fisket pä ett sätt som behövs för attavhjälpa vanskötseln. För att ett ingripande skall kunna göras krävs dock attvanskötseln strider mot allmänna inttessen. Paragrafen motsvarar 30 § fiskerättslagenmed den skillnaden att det för ert ingripande inte längre krävs att vanskötselnskall vara uppenbar. Bestämmelsen har sin grand i att fiskevattnen anses vara,inte bara en viktig tillgång för sina ägare, utan också en nationell rikedomav stor betydelse för folkförsörjningen. Det anses därför angeläget att i lagslå fast att fiskevattenägama har ett ansvar mot samhället för att fisket ochfiskevärden drivs på ett ändamålsenligt särt. Bestämmelsen kan i framtidenförväntas få ökad betydelse i och med art normgivningen rörande enskilt vattenbegränsas och en störte del av ansvaret för fiskevården i stället förs över påfiskerättshavama. Ilagen införs krav på yrkesfiskelicens som en föratsättning för rätt att bedrivayrkesmässigt fiske (se 6 §), En föratsättning för licens är att sökanden är bosatti . Övriga omständigheter som skall beaktas överensstämmer medhuvuddragen i förordningen (1987:886) om licens för yrkesfiskare. Licens kansåledes den erhålla för vars försörjning fisket är av väsentlig betydelse.Inkomst av fiske kan vara av väsentlig betydelse för försörjningen också iandra fall än när fisket bedrivs som huvudsaklig sysselsärtning. Som påpekatsi den allmänna motiveringen kan det ekonomiska tillskottet, om än litet ikronor räknat, vara av betydelse för att få hushållsekonomin att gå ihop. Närfrågan om licens prövas för den som avser att påbörja en verksamhet som yrkesfiskarekan det fömtsättas att sökanden inte kan dokumentera några inkomster av fiske,1 sådana fall får en bedömning av den framtida inkomsten göras på grandval avde uppgifter sökanden lämnar om sitt planerade fiske och sina förhållanden iövrigt. Licensen får beviljas . En förnyelse av en licens skallföregås av en prövning huravida fisket är av väsentUg betydelseför Ucensinnehavarens försörjning. Närfräga om meddelande av licens prövas första gången skall tillgången pä fiskbeaktas. Med tUlgången på fisk avses här den allmänna tillgången, intetiUgången på enskilda arter. Skyddet av enskilda fiskarter fär i stället åstadkommasgenom fiskevårdsföreskrifter och kvotering. 31 § Prop.1992/93:232 Om en licens meddelats på grand av felaktiga uppgifter i ansökan får den åter kaUas. FörhåUandet är detsamma om innehavaren av licensen vid upprepade tillfäUen överttäderbestämmelser om fiske. Iparagrafen bemyndigas regeringen att bestämma viUcen myndighet som skall prövafrågor om yrkesfiskelicens. Paragrafenmotsvarar § fiskerättslagen. Med stöd av bemyndigandet i första stycketfår regeringen meddela föreskrifter angående vilka utländska myndigheter somhar rätt att vid svenskt havsfiske utanför Sveriges sjöterritorium konttoUeraefterlevnaden av intemationeUa överenskommelser om fiskevården och fisketsbedrivande. I fortsärtningen skall regeringen också kunna överlåta åtFiskeriverket att meddela sådana föreskrifter. Lagrådethar i ansluming till paragrafen, med hänvisning till 10 kap. 5 § ttedje stycketregeringsformen, erinrat om att bemyndigandet i paragrafens första stycke tillregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer torde kräva ertriksdagsbeslut med kvaUficerad majoritet. Enligtparagrafens första stycke fär, för tiUsynen över efterlevnaden av denna lag ochföreskrifter som meddelats med stöd av lagen, regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer utse fisketUlsynsmän. Bestämmelsen motsvarar 37 a §första stycket fiskerättslagcn. Paragrafensandra stycke har utformats enligt Lagrådets förslag.