prop · GG03220 · 1992-12-31 00:00:00 — Det ärockså ett värde i sig att målen som skolan skall arbeta för, uttrycks på sammasätt för alla tre skolformerna. föreslår som tillägg till femte stycketavsnittet Skolans värdegrund och uppgifter: "Skolan skall verka fördelaktighet, gemenskap och jämlikhet för alla." Detta överensstämmer medde nationella handikappoli-tiska målen. Även RHS menar att ett handikappolitisktställningstagande bör föras in och förtydligas under skolans värdegrund,eftersom det finns elever med funktionshinder i hela det offentligaskolväsendet. Försärskolans del påpekar ilera remissinstanser att det är naturligt och logisktmed en gemensam läroplan när kommunerna tar över ansvaret för särskolan, ochatt detta kommer att underlätta överföringen. Landstingeti län och hoppas att en gemensam läroplan kommer attinnebära att man avvecklar särskolan som egen skolform, medan Haningekommun i stället uppfattar detsom att förslaget om en gemensam läroplan, där man mar- Prop.1992/93:220 kerar skillnaderna i skolformerna genom egna kurs- och timplaner, bi- Prop.1992/93:250 drar till att särskolan tillåts utvecklas som en egen skolform. Förslagetatt ha gemensamma strävansmål uppfattas positivt av en majoritet avremissinstanserna, med en viss tveksamhet för särskolan. Det finns även en delsynpunkter på formuleringar och förslag till tillägg. Flera instanser föreslår t.ex.tillägget "utifrån sina förutsättningar" eller liknande för att görasträvansmålen mer realistiska och därmed verkligen ange färdriktningen iutbildningen för alla elevgrupper. SDR.suppfattning, som överensstämmer med bl.a. flertalet specialskolors, är att såfå avvikelser som möjligt gentemot vad som gäller för grimdskolan i övrigtskall göras för elever i specialskolan. Blanddem som ser problem i gemensamma strävansmål är t.ex. ochLandstinget i , som påpekar att för högt satta mål bidrar till attdiskussioner med föräldrar och andra blir orealistiska. TCO() anser att strävansmålen inte kan vara helt identiska medgrundskolans. Den framtida läroplanen bör även innehålla skrivningar om värdetav att eleverna också utvecklar sina ostörda funktioner. Östersundskommun anser att arbetsgruppens bearbetningar av strävansmålen iLäroplanskommitténs betänkande är bearbetningar i rätt riktning men intetillräckliga. Så är t.ex. samtliga strävansmål utom ett i Läroplanskommitténsbetänkande inom det teoretiska lärandeområdet, vilket är naturligt förgrundskolan. Därför har kommunen formulerat egna delvis alternativasträvansmål. Även i uppfattar strävansmålen som förabstrakta och anser att de bör omformuleras till en konkret nivå. Malmökommun understryker vikten av att vara vaksam på att strävansmålen formulerasså tydligt att de verkligen har möjUghet att gälla för samtliga skolformer.Genom att ha särskilt avpassade strävansmål för särskolan visar man respekt ochtolerans för de svårigheter som särskolans elever har, och därigenom förstärksockså särskolans ställning som egen skolform. SACOanser genom LR att särskolan skall ges egna strävansmål eftersom förbundetuppfattar det som angeläget att målen omfattar alla elever inom skolformen.Vidare påpekar genom att man visserligen uppnårlikformighet genom gemensamma strävansmål men riskerar att ställa vissaelevgrupper utanför. Majoritetenav remissinstanserna stöder förslaget om egna uppnåendemål för de olikaskolformerna. Flera instanser saknar emellertid förslag till uppnåendemål förgruppen språkstörda barn. En ofta återkommandesynpunkt är att "skall" bör bytas ut mot Prop. 1992/93:220 "bör", och det är många som föreslår, liksom för strävansmålen,tillägg Prop. 1992/93:250 som "efter sin förmåga" eller liknande. Beträffandegrundsarskolan betonar flertalet remissinstanser att uppnåendemålen bör vara individrelateradeoch formuleras i samma termer som de föreslagna målen för träningsskolan.Gotlands kommun anser dessutom att vissa av träningsskolans mål också börfinnas med för grimdsärskolans elever: utveckling i socialt samspel, hanteratid, rum, kvalitet, kvantitet och orsakssammanhang i sin omvärld m.m. Även ,RHS m.fl. betonar att uppniiendemål bör formuleras också för vardagsfärdigheteroch sociala färdigheter, dvs. förmåga att samarbeta, ta ansvar och i övrigtfungera i samhället. föreslår att individuella utvecklingsprogram anges som planeringsgrundför varje elev. I individuella utvecklingsprogram vidgas ansvaret till att tahänsyn till elevens totala situation som uppnåendemålen inkluderas.Även anser att man i den nya läroplanen borde kräva attvarje elev i särskolan får ett eget undervisningsprogram där målen ställs medhänsyn till elevens förutsättningar. Målen för eleven i träningsskolanuppfattar kommunen däremot som realistiska och anväindbara. ÄvenSödertälje kommun hävdar att för elever som har särskild skolplikt böruppnåendemålen vara mycket individuellt utformade utifrån det enskilda barnetoch dessutom färre och mindre specificerade än i förslaget. Landstingeti län hävdair att läroplanen skall stäUa strävansmålen men lämnauppnåendemålen öppna vad avser måluppfyUelsen. Om uppnåendemålen förgrundsärskolan skall tolkas absolut, uppfattar att det iimebär attvissa elever inte blir godkända och undrar vad som händer då. Ävenför specialskolan har fleia förslag till ändringar och tillägg lämnats, men istort stöder remissinstanserna grundtankarna i arbetsgruppens förslag. Lärarensuppgifter och rektors ansvar Iavsnittet om mål och riktUnjer räknas upp dels ett antal punkter som lärarenskall sörja för i sitt arbete, dels ett antal punkter som rektor skall hasärskilt ansvar för. Arbetsgruppen har inte gjort några ändringar gent«;motLäroplanskommitténs förslag. En majoritet av dem som yttrat sig över riktlinjemaär positiva till den klara ansvarsfördelning som förslaget lämnar. Någrainstanser lämnar förslag till kompletteringar och tillägg. Exempelvis framförsunder avsnittet Kunskaper och färdigheter önskemål om att lärarens ansvar föratt ge eleven stöd i sin språkutveckling skall kompletteras med tal- ochspråkutveckling. Vidare föreslås imder avsnittet Samverkan med gymnasieskolan m.m.att lärarens och syoperso- nålens samarbete medföräldrarna poängteras, eftersom föräldrarna spe- Prop. 1992/93:220 lar en så stor roll för särskolans elever. Landstingeti och kommun stöder arbetsgruppens Bilaga 6 förslagvad gäller rektors ansvar och anser det vara heltäckande. iUppsala län tycker också att riktlinjerna för rektors ansvar är utmärktskrivna, likaså gör Östervångsskolan som dock finner det märkligt atttrafikfrågorna lyfts fram som ett eget ansvarsområde. Ävenbeträffande rektors ansvarsområde lämnar flera instanser förslag tillkompletteringar. Man vill t.ex. förtydliga rektors ansvar för arbetsmiljön medatt föra in ett ansvar även för personella hjälpmedel och då särskilt förelever med funktionshinder. Vidare vill man att rektors ansvar för att anpassaresursfördelning och stödåtgärder betonas särskilt för elever medfunktionshinder samt att det skall ske fortlöpande. SACOvill komplettera rektors ansvar med en punkt om att i samverkan med föräldrarskapa förutsättningar för en god skolsituation för elever med funktionsnedsättningar.Landstinget i har ett liknande önskemål men vill då attsamverkan skall ske även med handikapporganisationer. FUBpåpekar att hela rektors ansvarsområde förutsätter att det bland skolledarnafinns specialpedagogisk kompetens. anser arbetsgruppen att rektor skall ha ett särskilt ansvarför att undervisning och elewårdsverksamhet utformas så att elever som behöversärskilt stöd får detta. beklagar att elevvården inte, som man uttryckerdet, fått plats i promemorian utan endast nämns översiktligt som ett rektorsansvar. Organisationen påpekar att elevvården inom specialskolan och särskolanhar en unik kompetens och att den i nära samarbete med läraren kandiagnosticera och behandla elevens svårigheter så att både skolarbetet ochelevens utveckUng främjas. Man anser att elevvården måste betonas på ett heltannat sätt i läroplanen och lyftas fram under en egen huvudrubrik. Landstingeti och anser att elevassistenterna är en så viktigpersonalgrupp att den särskilt bör omnämnas beträffande arbete, medverkan ochansvar. Fleraremissinstanser har påpekat yrkesvalslärarens betydelse för särskolans elever.Yrkesvalsläraren har en vidare funktion än motsvarigheten i , vilketbör framgå av riktlinjerna anser t.ex. i . Man anseratt den funktionen inte kan ersättas med någon annan syofunktionär.Yrkesvalsläraren har genom sina kunskaper om särskolan och den tidigakännedomen om varje elev en möjlighet att hjälpa eleverna inför valet ochövergången till den friviUiga särskolan och därefter ut i arbetslivet.Landstinget i län har ett liknande synsättoch menar att yrkesvalslärarfunktionen bör nämnas särskilt och Prop.1992/93:220 inte ingå bland övrig syopersonal. Arbetsgruppenanser liksom att läraren vid slutet av det femte skolåretallsidigt skall värdera varje elevs kunskaps- och färdighetsutveclding utifrånkursplanernas krav, samt muntligt och skriftligt redovisa detta för elev ochföräldrar och informera rektor. En majoritet av de instanser som lämnat synpimkterpå förslaget tar avstånd från en sådan utvärdering efter årskurs 5, framförallt när det gäUer särskolan. En kontinuerlig: utvärdering av eleverna ansesmycket viktigare, och många uttrycker farhågor för att avstämningen kommer attske på bekostnad av en mera fortlöpande utvärdering. Dennationella avstämningen behandlas också i samband med kursplanerna (punkt 4). Arbetsgruppenhar i promemorians tredje och Qärde kapitel presenterat ett diskussionsmaterialför arbetet med timplaner och kursplaner. 3.1 Skedesindelning, garanterad undervisningstid, klocktimmar Arbetsgruppenpresenterar två alternativ för timplanens konstruktion. Enligtalternativ 1 föreslås timplanerna för specialskolan och särskolan få sammautformning som timplan, dvs. ett skede för årskurserna 1-5 och ettskede för årskurserna 6-9 i särskolan, respektive 6-10 i specialskolan. Enligtalternativ 2 föreslås att timplanetiden skall anges för hela utbildningstiden.En klar majoritet av de instanser som uttalat sig om timplanen föredrar densammanhängande. Som skäl för detta framförs att det är viktigt attundervisningen får organiseras och utformas med så stor flexibilitet sommöjligt eftersom det måste linnas möjligheter att göra avsteg från timplanernaför att kunna tillgodose den enskilde elevens möjligheter. Östervångsskolanpåpekar dessutom att en skedeslös timplan underlättar åldersintegreradundervisning. Deinstanser som ställer sig positiva till en skedesindelning gör det främst medmotiveringen att man för specialskolans och särskolans del vill ha sammatimplaneindelning som i . Försärskolans del påpekar både och FUB att en sammanhängandetimplan kan innebära onödiga hinder i samverkan med . kommunmenar att eleverna själva också ofta är angelägna om att deyttre ramarna skall vara så lika som Prop. 1992/93:220 möjligt. Arbetsgruppenföreslår att den garanterade undervisningstiden för specialskolan och särskolanskall avse skolformens totala timtal. måste kunna jämkatimplanen och anpassa utbildningen efter varje elevs förutsättningar. Därförkan inte alla elever ges rätt till en minsta garanterad undervisningstid isamtliga obligatoriska ämnen. En klar majoritet av dem som yttrat sig i fråganstöder arbetsgruppens resonemang. SDRdäremot vänder sig mot förslaget och anför att döva elever liksom hörandeskall ges rätt till en minsta garanterad undervisningtid i samtligaobligatoriska ämnen. SACOpåpekar för särskolans del att individualiseringen av undervisningen i förstahand bör ske genom att anpassa innehåll och metoder till elevensförutsättningar. Förslagetär oklart menar i som man anser attindividanpassningen inte behöver utesluta att varje elev garanteras en minimiundervisningi varje ämne. Styrelsen bör i stället ha rätt att befria en elev frånundervisning om särskilda skäl föreligger. Arbetsgruppenanser att undervisningstiden för specialskolan och särskolan liksom förgrundskolan skall anges i klocktimmar. Övervägande delen av de remissinstansersom berört frågan tycker det är bra att man anger undervisningstiden i klocktimmaroch därmed frångår den tidigare 40-minutersindelningen. EndastSACO har genom LR invänt mot ett införande av klocktimmar och anser att liksomför timplaner bör dessa bygga på tidsenheter för attmotsvara nuvarande lektionstider och uppbyggnaden av lärarnas arbetstider. 3.2 Elevens personliga val och lokalt timplaneutrymme Arbetsgruppenanser att det även inom ramen för specialskolans och särskolans verksamhet börfinnas utrymme för elevema att göra egna val av ämnen samt för skolorna attprofilera sig. En knapp majoritet av dem som lämnat synpunkter på elevernasvalfrihet och skolans profilering instämmer i förslaget. Främst anser man attspecialskolans och särskolans elever och föräldrar måste ges sanrniamöjligheter som eleverna i och deras föräldrar att göra egna val avämnen, samt att skolorna måste ges samma möjligheter att profilera sig.Synpunkter finns också på omfattningen av både elevens val och på skolansprofilering. Många remissinstanserpåpekar dock att det i verkligheten inte föreligger någon valfrihet för specialskolansoch särskolans elever eftersom det endast finns åtta specialskolor i helalandet och ungefär en särskola per kommun. Det är också den begränsade reellavalfriheten som är huvudargument för de remissinstanser som är negativa tillförslaget. Flera vänder sig starkt mot att man inleder texten med att erbjudaeleverna valfrihet och sedan fortsätter med att påpeka att de har begränsad möjlighetatt välja mellan skolor med olika profilering och att skälen härför ärpraktiska och ekonomiska. Detta upplevs som motsägelsefullt. RBU reagerar mot, somförbundet uttrycker det, denna uppenbara diskriminering och inkonsekvens somelever och föräldrar inom specialskola och särskola utsätts för. RPAkonstaterar att den valfrihet som är så viktig för "den vanliga eleven"inte gäller för elever och föräldrar inom specialskolan och särskolan.Norrköpings kommun påpekar att läroplanstexten bör utformas på ett sådant sättatt den för alla skolformer gemensamma texten stämmer med de faktiskaförhållandena. En synpunkt som förfram genom LR är att särskolor inte bör sträva efter en egen profil eftersomkravet på den individuella anpassningen av ämnesinnehåll och särskolansmetodik ger varje skola en egen profil. Östervångsskolan är på liknande sätttveksam till om skolan skall ha en egen profil jämfört med de andraspecialskolorna. En unik kompetens ligger i att de erbjuder undervisning påteckenspråk för döva och hörselskadade samt att de har en tvåspråkigmålsättning. Skolan föreslår i stället att de timmar som avsatts tillprofilering reduceras till förmån för de praktiskt estetiska ämnena. Flerainstanser har även påpekat att man måste ta hänsyn till dessa ämnen när manbestämmer omfånget på elevernas valfrihet och på den lokala profileringen. 1992/93:220 Prop.1992/93:250 Bilaga 6 3.3 Orientering omutbildning och arbetsliv Arbetsgruppenföreslår att minst avsätts för orientering om utbildning och arbetslivsamt att styrelsen för respektive skola därutöver skall ha möjlighet att delsta i anspråk tid från andra ämnen, dels disponera tid som avsatts för skolansprofilering. För särskolan föreslår arbetsgruppendessutom att delar av det frivilliga tionde skolåret skjill kunna användastill orientering om utbildning och arbetsliv. Övervägande delen av dem somyttrat sig i frågan ser det som en nödvändighet att styrelsen för respektiveskola ges möjlighet att utöka tiden för orientering om utbildning oc;harbetsliv så att den anpassas efter varje elevs behov. TCOföreslår att tid dessutom skall kunna tas även från elevens personliga val. Flertalet anser försärskolans del att de är otillräckliga för både praktiskarbetslivsorientering (PRAO) och orientering om utbildning och arbetsliv,eftersom eleverna, som RBU och påpekar, behöver på sig fciratt kunna närma sig arbetslivet på ett Manföreslår att ämnet får minst . Syvi anser Prop. 1992/93:220 på liknande sätt att de får ses som den tid eleverna behö- Prop.1992/93:250 ver för teoretisk syo. Mångaremissinstanser påpekar den praktiska arbetslivsorienteringens betydelse för elevemai specialskolan och särskolan och menar att tyngdpunkten i ämnet måste liggajust på den praktiska delen. Man menar att den i särskolan måste ges minstsamma omfattning som den har , dvs. Arbetsgruppenanser att det föreslagna ämnet lek, idrott och hälsa bör behålla en relativtstor omfattning i såväl specialskolan som särskolan. Försärskolans del är det också viktigt att ämnena hemkunskap och slöjd får behållaett relativt stort utrymme i timplanen. Det bör även prövas om ämnet bild skallöka sitt utrymme i förhållande till Lsä 90. Samtliga 23 remissinstanser somhar lämnat sina synpunkter instämmer i förslaget att ämnet lek, idrott ochhälsa även i fortsättningen skall ges en relativt stor omfattning. Som främstaskäl härför anger man elevemas begränsade möjligheter att utanför skolan deltai olika fritidsaktiviteter och motorikens stora betydelse för elevernasutveckling och in-lärningskapacitet. Många betonar också vikten av att ämnetges minst som det har i den nuvarande timplanen. Remissinstansernaser gärna att de övriga praktiskt estetiska ämnena får ett större utrymme itimplanen. Arbetsgruppenanser att det nuvarande språkblocket teckenspråk, svenska och engelska skullekunna ersättas av en uppdelning i dels engelska, dels i teckenspråk och svenskaför eleverna i specialskolan för hörselskadade och döva. Samtligaremissinstanser som yttrat sig i frågan stöder arbetsgruppens förslag om attspråkblocket skall delas upp. Flertalet betonar också att ämnena teckenspråkoch svenska för döva och hörselskadade är två skilda språk och att de måstevara skilda åt . Krbtinaskolan t.ex. menar att detsom är specifikt för specialskolan för döva och hörselskadade är dövas tvåspråkighet- att de döva elevema har teckenspråk som sitt första språk och svenska somsitt andra språk genom undervisning i första hand i läst och skriven form.Skolan påpekar också att de båda språken skall vara skilda åt . Liknande synpunkter förs fram av Birgittaskolan, Manillaskolan, Vänerskolan,SDR och DHB. SHR påpekar att det är viktijatt den nya läroplanen, i likhet med Prop. 1992/93:220 Lgr 80, ger ett konkret och entydigt stöd för dövas tvåspråkighet. Man Prop.1992/93:250 anser inte att förslaget ger tillräckligt uttryck för detta. EndastÅsbackaskolan anser helt i överensstämmelse med förslaget att teckenspråk ochsvenska bör vara skilda åt under skoltidens sista år. Medhänsyn till att eleveina i specialskolan för döva och hörselskadade startarmed tecke;nspråk och svenska i årskurs 1 föreslår arbetsgruppen att engelskjiinförs först i årskurs 3 eUer 4. De tre remissinstanser som har lämnatsynpunkter på förslaget ställer sig positiva, men det finns önskemål om ett merflexibelt synsätt. Arbetsgruppenföreslår att det tionde skolåret i specialskolan tydligare skall användas tillatt förstärka undervisningen i teckenspråk och svenska samt i handikappkompenserandeämnen. De fyra instanser som berört frågan anser att det extra året i huvudsakskall användas till att förstärka teckenspråk och svenska. Man ser emellertidgärna att tiden utnyttjas även på annat sätt såsom till undervisning av dedövas kulturarv och historia samt övriga ämnen, däribland de handikappkompenserande. Arbetsgruppenanser att det finns skäl att överväga om den individuella träningen i ämnensom exempelvis läsning med tekniska hjälpmedel även i fortsättningen skall hasamma speciella karaktär. De remissinstanser som lämnat synpunkter påförslaget instämmer samtliga utan att lämna några särskilda skäl härför. SRFpåpekar dessutom att även synskadade elever i och särskolan kan habehov av och måste ges möjlighet till individuell träning. Extratimmari idrott i speciabkolan för döva och hörsebkadade Arbetsgruppenanser att de i specialskolan för döva ochhörselskadade skulle kunna användas bättre om de flyttades över till ämnet lek,idrott och hälsa och fördelades över alla årskurser. Ingen av deremissinstanser som har yttrat sig i frågan har något att invända motomfördelningen av de . Däremot har man olika uppfattning om vadtimmarna skall användas till. Flera instanser anser att resursen bör fördelas i)åde ämnen som bygger upp elevernas dövidentitet såsom exempelvis teckenspråk,dövas historia, drama och Någonanser att timmarna bör användas som en för- Prop. stärkning av alla ämnenmedan en annan instämmer i arbetsgruppens Prop. förslagoch menar att resursen mycket väl kan användas till lek, idrott Bilaga6 och hälsa men även till språk. Arbetsgruppenanser inte att B-språk skall vara ett ämne i grundsärskolan. Samtligaremissinstanser som yttrat sig angående B-språk instämmer utan några särskildamotiveringar i arbetsgruppens förslag. Arbetsgruppenanser att undervisningen i ämnena naturlära och samhällslära för särskolans delinte skall delas upp på olika ämnen i årskursema 6-9. De fem instanser som haruttalat sig om ämnena vill liksom arbetsgruppen inte att man genomför någon uppdelningi respektive ämne under de sista årskurserna. Man har inte heller något attinvända mot de motiveringar arbetsgruppen anför vilka är förutsättningar föreleverna att tillgodogöra sig undervisningen och deras behov av anpassad undervisning. Arbetsgruppenanser att det bör övervägas om ämnet barn- och ungdomskunskap skall ha sammatidsmässiga uppräkning i särskolan som i . , ochGotlands kommuner ser en uppräkiung i ämnet som något positivt. FUB betonarvikten av att ämnet ges samma tidsomfattning som i . Arbetsgruppenanser att moment av ämnet teknik och miljö för särskolansdel skulle kunna föras till naturlära och hemkunskap. ochLandstinget i län instämmer i arbetsgruppens förslag. Katrineholmskommun föreslår att man i stället skapar ett nytt ämne, miljölära, av ämnenanaturlära, samhällslära, teknik och miljö. Arbetsgruppenföreslår att träningsskolan behåller sin nuvarande övervägande delen av de instansersom lämnat synpunkter på förslå- Prop. 1992/93:220 get anser att dennuvarande timplanen för träningsskolan bör behållas. Arbetsgruppenanser ati: kursplanerna för specialskolan och särskolan bör ha sammauppbyggnad som med en nationell avstämning efter årskurs 5 ochmed uppnåendemål för årskurs 5 och 9 alternativt 10 i varje ämne. Arbetsgruppenanser vidare att såväl grundsärskolan som träningsskolan bör ha egnakursplaner, medan specialskolan så långt möjligt bör ha samma kursplaner somgrundskolan men egna kursplaner i de ämnen som skiljer sig från grundskolansämnen. Många remissinstanser anser det viktigt att läroplanerna för ,specialskolan och särskokm får så stor samstämmighet som möjligt till innehålloch struktur. Flera pekar också på att en överströmning av elever sker mellanskolformerna, eftersom spännvidden i elevernas utvecklingsnivå är stor. Beträffandeen avstämning på nationell nivå efter årskurs 5 uttrycker ett flertalremissinstanser emellertid tveksamhet, framför allt vad avser särskolanselever. Många av de synpuiUcter som refereras, här beträffande den nationella avstämningengäller även för den utvärdering läraren skall göra vid slutet av årskurs 5 (seavsnittet Riktlinjer). Skolverketavstyrker en sådan avstämning, eftersom undervisningen bygger påindividuell planering med kontinuerlig avstämning och målkorrigering påindividnivå. kan inte heller uppleva tids-relaterade uppnåendemål pånationell grund som meningsfulla på grund av den varierande graden avutvecklingsstörning inom skolformen, vilket ofta kan göra att även fastställdauppnåendemål kan bli strävansmål för vissa elever. Även iStockholms län avstyrker förslaget som orealistiskt med motiveringen att enutvärdering av särskoleeleverna måste ske fortlöpande, eftersom elevernauppvisar ytterst stora interindividuella skillnader.