prop · GF03150 · 1992-01-01 00:00:00 — I och bedöms avmattningen hålla i sig under större delen av innevarande år, och först kan en viss återhämtning förutses. Tabell 2:1 Bruttonationalproduktens utveckling i vissa OECD- länder Årlig procentuell förändring Andel av 1990 1991 19921993 OECD- områdets totala BNP i %1 De sju stora länderna 37,0 1,0-0,7 2 3 1/2 15,4 5,6 4,5 2 3 10,1 4,5 3,2 1 2 1/2 8,4 2,8 1,1 1 1/22 1/2 7,1 0,8-2,5 1 2 1/2 5,9 2,0 1,0 2 2 1/2 3,6 0,5-1,1 3 4 0,9 2,1 2,0 2 2 1/2 0,7 0,4-6,2 -1 3 0,8 1,8 1,6 2 3 1,6 0,4-1,1 - 1/21 Norden2 4,0 1,5-0,5 1 3 44,0 2,8 1,0 1 1/22 1/2 OECD-totalt 2,5 0,8 2 3 Källor: och . Den svaga ekonomiska aktiviteten i OECD-området 1991 kan främst förklaras av en kraftig nedgång i investeringsaktiviteten, och då särskilt inom byggnadssektorn. I de länder som har genomgått en regelrätt lågkonjunktur, t.ex. , och , har även den privata konsumtionen saktat av beroende på en dämpad sysselsättningsutveckling och låga reala inkomstökningar. Även ett mycket pessimistiskt stämningsläge bland hushåll och företag har haft en dämpande inverkan på efterfrågan. Ytterligare en förklaring till den svaga utvecklingen i och är att både hushåll och företag konsoliderade sin finansiella position, efter att skuldsättningen stigit snabbt . I stora drag överensstämmer den senaste utvecklingen i och med de bedömningar som gjordes i den preliminära nationalbudgeten. I däremot har den ekonomiska tillväxten dämpats betydligt mer än vad som förutsågs . De två främsta orsakerna till avmattningen är dels att den starka efterfrågeökning som följde efter den tyska återföreningen har avtagit, dels att den penningpolitiska åtstramningen i har lett till historiskt sett höga realräntor i flertalet västeuropeiska länder. Pris- och kostnadsutvecklingen i flertalet - med undantag för - avtog under loppet av . steg konsumentpriserna med 4,mätt med årsgenomsnitt, jämfört med 4,1990. Hela OECD-området har gynnats av fallande råvarupriser på viktiga insatsvaror samt även sjunkande oljepriser. Tabell 2:2 Statens budgetutveckling i vissa Procent av BNP Budget- 1990 1991 1992 period USA1 1/10-30/9-4,0 -4,8 -6,6 1/4-31/3 -1,7 -1,5 -1,5 , statligt Kalenderår-2,0 -1,9-1,6 (statligt+återföreningsfonder) -2,7 -3,4 -2,9 Kalenderår-1,4-1,9 -1,3 Storbritannien2 1/4-31/3 -0,5 -3,5 -5,5 Kalenderår-5,3-4,3 -4,1 Kalenderår0,3 -0,6 0,0 1/7-30/6 -2,5 -4,7 -6,9 Genomsnitt ovanstående länder -2,5 -3,3 -4,2 1 Exkl. kostnader för inlåningsförsäkringen och överskottet i 2 Statens upplåningsbehov exkl. privatiseringsintäkter. Källor: samt respektive lands finansdepartement. Den avtagande pris- och kostnadsökningstakten i flertalet länder under loppet av bidrog till att utrymmet för en mer efterfrågestödjande ekonomisk politik ökade. I och utnyttjades detta genom fortsatta lättnader av penningpolitiken samt för del även . I sänktes diskontot till 3,, vilket är den lägsta nivån . I å andra sidan stramades penningpolitiken åt ytterligare - trots tydliga tecken på avmattning i ekonomin - som en följd av en allt för snabb penningmängdstillväxt, en försvagning av valutan gentemot dollarn samt - och kanske viktigast - tendenser till allt för höga löneökningar. De västeuropeiska länder som har sin valuta nära knutna till D-marken, främst via växelkursmekanismen inom EMS, tvingades följa med i denna ränteuppgång, trots svagare ekonomisk aktivitet. Finanspolitiken har inte i någon större utsträckning använts i syfte att påskynda konjunkturvändningen i OECD-området. Budgetunderskotten har, som framgår av tabell 2:2, visserligen ökat i flertalet , men det är främst en följd av att den låga ekonomiska aktiviteten resulterat i lägre skatteinkomster och högre utgifter för den stigande arbetslösheten. Den förväntade förbättringen av den internationella konjunkturen baseras främst på att den amerikanska ekonomin kommer att visa en mer märkbar återhämtning. Allt fler tecken tyder på detta. Den för amerikansk ekonomi så viktiga privata konsumtionen har sålunda förstärkts . Även industriproduktionen och sysselsättningen visade tecken på att tillta. En ökande sysselsättning tillsammans med en måttlig prisökningstakt och relativt god löneutveckling talar för en gynnsam ökning av hushållens reala disponibla inkomster. Även om hushållen i kan förväntas fortsätta minska sin skuldsättning och därmed öka sitt sparande bedöms utrymmet för en ökad privat konsumtion vara relativt stort. bedöms den tilltagande privata konsumtionen tillsammans med det låga ränteläget bidra till en återhämtning av investeringarna. Den japanska ekonomin kännetecknas av en snabb avmattning. En kraftig försämring av lönsamheten i näringslivet tillsammans med en försämring av orderläget har lett till att de japanska företagen planerar relativt omfattande neddragningar av investeringarna . Tillsammans med en måttlig inkomstutveckling för hushållen talar detta för en svag efter- frågeutveckling under större delen av 1992. Först förväntas effekterna av de penningpolitiska lättnader som skett tillsammans med effekter av det finanspolitiska stimulanspaket som lades fram resultera i en förstärkning av den japanska ekonomin. I har den starka efterfrågeökning som följde efter återföreningen avtagit som de efterfrågedämpande effekterna av den penningpolitiska åtstramningen har blivit tydliga. En återhämtning av produktionstillväxten väntas . Hushållens realinkomster ökar fortfarande snabbt och försvinner den tillfälliga höj-ningen av inkomstskatten, vilket ytterligare stärker hushållens köpkraft. Det finns därför utrymme för en återhämtning av privat konsumtion. Vidare bedöms tysk industri kunna öka sin export i takt med att den inhemska aktiviteten fortsätter att avta som efterfrågan i främst ökar. Pris- och kostnadsutvecklingen väntas bli gynnsam i OECD- området . I och talar produktivitetsförbättringar och avtagande löneökningar för en dämpad kostnadsutveckling. I finns det dock en viss risk att den markanta lättnad av penningpolitiken som genomförts leder till att ett inflationstryck uppstår i ett senare skede av konjunkturuppgången. Den svaga kreditgivningen antas inte bero på att räntan fortfarande skulle uppfattas som för hög, utan snarare på att dels osäkerheten kring stabiliteten i konjunkturåterhämtningen har dämpat kreditefterfrågan, dels att bankerna - tyngda av tidigare kreditförluster - till viss del har nekat även kreditvärdiga företag och hushåll nya lån bl.a. för att kunna leva upp till de nya, strängare kapitaltäckningsreglerna. I takt med att den ekonomiska tillväxten tilltar är det sannolikt att förtroendet hos investerare och konsumenter stärks. Tillsammans med den låga räntenivån kan detta leda till en snabb ökning av kreditefterfrågan. I förväntas en dämpad pris- och kostnadsutveckling . Dels bidrar det höga ränteläget till en svagare återhämtning av produktionstillväxten. Dels antas den ekonomiska politiken i EG- länderna prioritera uppfyllandet av de s.k. konvergens- kriterierna, som anges i inför upprättandet av en ekonomisk och monetär union, gällande bl.a. prisstabilitet. Dessutom förutses relativt stabila priser på råvaror och olja . Det största osäkerhetsmomentet i bedömningen av den internationella ekonomin hänför sig till utvecklingen i TysklandTabell 2:3 Konsumentprisernas utveckling i vissa Årlig procentuell förändring 1990 1991 1992 1993 De sju stora länderna 5,4 4,2 3 3 1/2 3,1 3,3 2 2 2,7 3,5 4 3 1/2 3,4 3,2 3 3 9,5 5,8 4 3 1/2 6,1 6,5 5 1/2 5 4,8 5,6 3 3 1/2 2,7 2,4 2 1/2 3 6,1 4,2 4 4 4,1 3,4 3 3 10,4 9,4 2 1/2 2 Norden1 4,2 3,3 3 3 1/2 5,1 4,6 4 3 1/2 OECD-totalt 4,9 4,3 3 3 1/2 Anm.: Aggregaten är sammanvägda med hänsyn till storleken av respektive lands BNP. Källor: och . En vanlig tolkning av nedgången i totalproduktionen i är att den tyska ekonomin befinner sig i en konsolideringsfas och att det i första hand handlar om en nedväxling från en mycket hög aktivitetsnivå till en mer stabil tillväxttakt; att det inte rör sig om en normal konjunk- turnedgång. Det finns dock en risk att effekterna av den penningpolitiska åtstramning, som fortsatte , underskattas och att den ekonomiska aktiviteten fortsätter att avmattas. Ett orosmoment är att tidigare konjunkturuppgångar i föregåtts av en markant sänkning av korta räntan. Givet den fortsatt snabba prisökningstakten och tendenser till höga löneökningar, kan det inte uteslutas att penningpolitiken blir stramare än förväntat . Detta skulle kunna tala för att den ekonomiska tillväxten fortsätter att utvecklas svagt i och . I har aktiekurserna gått ned med och totalt har aktiekurserna fallit med . Detta - tillsammans med fallande fastighetspriser - kan genom negativa förmögenhetseffekter resultera i större neddragningar av den privata konsumtionen än förutsett. Vidare kan det försvåra för de japanska bankerna att uppfylla de nya kapitaltäckningskrav som ställs. Detta kan i sin tur leda till en mer återhållsam kreditgivning med negativa återverkningar för företagens investeringsvillkor. I föll totalproduktionen med 0,- mätt med årsgenomsnitt. Fr.o.m. har dock BNP ökat, med resultatet att totalproduktionen under loppet av året steg med ca 1/. Det faktum att ekonomin således växte under större delen av överensstämmer inte med den bild som ofta ges av att den amerikanska ekonomin fortfarande befinner sig i en recession. En förklaring till detta kan vara besvikelse över att återhämtningen varit oväntat svag, som ekonomin mot slutet av såg ut att åter falla tillbaka i en lågkonjunktur. Denna förnyade avmattning ser dock nu ut att gå mot sitt slut. Efter pekar en rad konjunkturindikatorer, som t.ex. detaljhandels- och bilförsäljningen, bostadsbyggandet, samt industrins inköps- planer på att den amerikanska ekonomin bör komma att ta fart fr.o.m. . Den främsta anledningen är att de räntesänkningar som genomförts nu börjar få effekt. Detta märks bl.a. i att penningmängden mot slutet av började öka i snabbare takt. Diskontot sänktes senast , vilket är den lägsta nivån . Bostadsräntan har fallit till de lägsta nivåerna , vilket bidrog till en kraftig återhämtning av bostadsbyggandet. Ytterligare en effekt av de räntesänkningar som genomförts är att företagens räntekostnader, justerat för skatt och inflation, var negativa. I motsats till penningpolitiken har inte finanspolitiken bidragit till att stimulera den inhemska efterfrågan. Den låga ekonomiska aktiviteten tillsammans med kostnaderna för banksektorn är de främsta orsakerna till att det federala budgetunderskottet innevarande budgetår väntas stiga till rekordnivån (av BNP). Utrymmet för en expansiv finanspolitik är således mycket begränsat, vilket bl.a. kom till uttryck i det budgetförslag som administrationen presenterade i början av . De åtgärder som skall verka på kort sikt är bl.a. minskat preliminärskatteuttag, större skatteavdrag för barnfamiljer, skattelättnad vid bostads-köp för förstagångsköpare samt tillfälliga skatteavdrag för investeringar. Totalt innebär förslagen ett tillskott till totalefterfrågan på ca , motsvarande av BNP. Sannolikt kommer dock effekten bli betydligt mindre, då en stor del av köpkraftstillskottet till hushållen väntas leda till ökat sparande i stället för till ökad konsumtion. Från och med nästa budgetår beräknas underskottet i budgeten kunna reduceras till ca . Inflationen dämpades successivt under loppet av . Delvis berodde detta på att produktivitetsökningar i kombination med en svag löneutveckling resulterade i en markant nedväxling av företagens kostnadsökningar. Den viktigaste faktorn för en tilltagande tillväxt står att finna i den privata konsumtionen, som motsvarar av BNP. Lönerna beräknas visserligen dämpas något , till följd av en fortsatt - om än avtagande - ökning av arbetslösheten. Detta motverkas dock mer än väl av en stigande sysselsättning och avtagande inflationstakt, vilket samman-taget bedöms leda till en god real inkomstutveckling. Den privata konsumtionen ökar dock något mindre än inkomsten eftersom hushållen förväntas fortsätta konsolidera sin finansiella position, dvs. minska sin skuldsättning och därmed öka sitt sparande. Investeringar - både i bostäder och i maskiner och anläggningar - beräknas också tillta, dels p.g.a. de mycket låga räntorna och dels p.g.a. en förväntad vinstökning i näringslivet till följd av nedväxlingen av kostnadsökningarna. Även nettoexporten kommer sannolikt bidra till tillväxten - om än svagt. Ungefär 1/3 av export är riktad till marknader som förväntas få en svag tillväxt (samt ). Resterande export är riktad till expansiva områden som , och . Vid rådande dollarkurs är amerikanska företag mycket konkurrenskraftiga, vilket tillsammans med den förväntade låga kostnadsökningen i tillverkningsindustrin sannolikt leder till att vinner marknadsandelar både 1992 och 1993. Sammantaget talar en rad fundamentala faktorer, vilket de i för sig gjort , för en mer märkbar återhämtning av den amerikanska ekonomin relativt snart. Anledningen till att man kan förvänta sig att ekonomin verkligen skjuter fart som väntat är att räntorna fortsatt att falla - från en redan låg nivå. De ligger nu så exceptionellt lågt att det bedöms som högst osannolikt att de inte relativt snart ger märkbara effekter på den inhemska efterfrågan. Utvecklingen i ekonomin ligger också mycket väl i linje med det mönster som föregått tidigare konjunkturvändningar i . Återhämtningen väntas ske på bred front, med positiva bidrag från såväl den inhemska efterfrågan som nettoexporten. Översatt i siffror innebär detta en BNP-tillväxt på och en tillväxt på ca 3 1/1993. Konsumentpriserna beräknas öka med mellan och 3 1/. BNP-tillväxten i uppgick till 4,. med mattades dock aktiviteten av markant, och sista kvartalet 1991 stagnerade totalproduktionen. Effekter av en relativt av ekonomisk-politisk stramhet samt restriktiv kreditgivning från bankerna resulterade i en avmattning av de privata investeringarna, främst bostadsinvesteringar som föll under loppet av året. I linje med konjunkturnedgången har också pris- och kostnadstrycket avtagit. Överskottet i handels- och bytesbalansen steg kraftigt . Importen mattades av markant p.g.a. den svaga inhemska efterfrågan som exporten till främst och EG-området ökade. Penningpolitiken har mot denna bakgrund lättats successivt , vilket resulterat i fallande räntor. Senast sänktes diskontot ytterligare till 3 3/, att jämföra . Genomförandet av finanspolitiska åtgärder för att få fart på ekonomin har dock försvårats p.g.a. en instabil politisk situation. antogs dock administrationens budget, vilken innehåller förhållandevis stora satsningar på offentliga investeringar. Samma månad presenterade regeringen också ett stimulanspaket, innehållande bl.a. en tidigareläggning av offentliga investeringar samt förbättrade kreditmöjligheter för små- och medelstora företag. Utvecklingen mot slutet av med bl.a. fallande industriproduktion, investeringar samt privat konsumtion som lagren ökade förstärker bilden av en kraftig avmattning i den japanska ekonomin. Den lageruppbyggnad som skett talar tillsammans med en försämring av orderläget för en fortsatt svag ekonomisk utveckling . Det försämrade orderläget har också tillsammans med ett kraftigt vinstfall i näringslivet resulterat i ett mycket pessimistiskt stämningsläge i industrin, vilket bidragit till att företagen planerar att minska investeringarna. Den försämrade lönsamheten inom industrin är också den främsta anledningen till raset på den japanska aktiemarknaden. Denna utveckling kommer att försvåra för bankerna att uppfylla de nya och strängare kapitaltäckningsreglerna. Detta kan leda till en fortsatt restriktiv kreditgivning och därmed verka återhållande på investeringarna. Det försämrade vinstläget i industrin i kombination med en lägre sysselsättningstillväxt talar vidare för en svag inkomstutveckling, vilket väntas resultera i att också den privata konsumtionen, som står för av BNP, kommer att utvecklas svagt. Sammantaget innebär detta att BNP-tillväxten beräknas dämpas till , vilket är den lägsta ökningen . Först kan effekterna av de penningpolitiska lättnader som genomförts tillsammans med de finanspolitiska stimulansåtgärderna resultera i en återhämtning av den inhemska efterfrågan, med en tilltagande totalproduktion som resultat. Inflationen väntas ligga i intervallet 2%-2 1/. Den ekonomiska tillväxten i dämpades under senare delen av fjolåret. Delvis är detta en följd av att den starka efterfrågeökning som följde efter den tyska återföreningen har avtagit och att återhämtningen i och har fördröjts. Vidare har den penningpolitiska åtstramningen i lett till historiskt sett höga realräntor i flertalet västeuropeiska länder. Det höga realränteläget väntas kvarstå och verka dämpande på den ekonomiska utvecklingen i . Den ekonomiska politiken i antas vara inriktad på att uppfylla de s.k. konvergenskriterier, som anges i . För merparten av EG:s medlemsländer innebär det att finanspolitiken kommer att inriktas på att minska budgetunderskotten. Sammantaget antas den ekonomiska politiken få en kontraktiv effekt på ekonomin i Väst- . I västra minskade totalproduktionen . Detta innebär att BNP ökade med endast under loppet av 1991 och med ca 3 1/i genomsnitt. Avmattningen beror främst på att den starka efterfrågeökning som följde efter återföreningen klingade av samt att den penningpolitiska åtstramningen som fortsatte började få effekt. Efterfrågan dämpades också av de skattehöjningar som infördes somaren 1991. Flertalet konjunkturindikatorer pekar på en fortsatt dämpad utveckling under åtminstone första hälften av 1992. Orderingången i tillverkningsindustrin samt detaljhandelsförsäljningen har minskat . Kapacitetsutnyttjandet, som föll fjärde kvartalet , är emellertid fortfarande högt och den ekonomiska avmattningen hade ännu inte lett till någon stigande arbetslöshet i västra . Kreditgivningen till företagssektorn ökar fortfarande snabbt, vilket återspeglas i en snabb ökning av penningmängden. Utvecklingen beror dock huvudsakligen på en ökad kreditefterfrågan i östra . Finanspolitiken förväntas vara inriktad på att reducera budgetunderskottet, som uppgick till ca (4 1/av BNP). Underskottet beräknas emellertid stiga till följd av konjunkturavmattningen och att transfereringarna till östra fortsätter att öka. Dessa uppgick till ca . antas inte lätta på penningpolitiken förrän övertygande signaler finns på att pris- och kostnadstrycket har avtagit. Av central betydelse i detta sammanhang är att den pågående avtalsrörelsen inte leder till löneökningar som står i konflikt med mål att få ned inflationen till . Under loppet av 1991 steg enhetsarbetskostnaderna i hela ekonomin med ca 7 1/, vilket i kombination med dämpad efterfrågan har lett till sjunkande vinstmarginaler i tysk industri. slöts avtal för stålarbetarna som innebär en löneökning om 6,1992. Förutom att höga avtal kan väntas leda till att penningpolitiken blir fortsatt stram, bedöms avtal överstigande i rådande konjunkturläge leda till en fortsatt försvagning av tysk industris konkurrenskraft och fortsatt sjunkande vinstmarginaler. De privata investeringarna fortsätter sannolikt att dämpas 1992 till följd av det höga ränteläget, förväntningar om fortsatt pressade vinstmarginaler och - åtminstone under större delen av året - svag inhemsk och utländsk efterfrågan. Som en följd av höga löneökningar samt - om än svagt - stigande sysselsättning uppskattas hushållens disponibelinkomster fortsätta att öka snabbt. Dessutom försvinner den ettåriga inkomstskattehöjningen, vilket ytterligare stärker köpkraften. Ett osäkerhetsmoment i bedömningen av den ekonomiska utvecklingen utgör det faktum att tidigare konjunkturuppgångar i föregåtts av att den korta räntan sänkts. Detta har ännu inte skett. Den fortsatt strama penningpolitiken kan leda till att den ekonomiska avmattningen håller i sig under större delen av prognosperioden. Sammantaget uppskattas BNP i västra öka med 1992 och med 2 1/1993. Konsumentpriserna beräknas stiga med och ca 3 1/. I östra , som svarar för av samlade totalproduktion, har återhämtningsprocessen inletts. Det är särskilt inom bygg- och tjänstesektorerna som produktionen ökar, medan läget inom tillverkningssektorn är mer avvaktande. Totalproduktionen i östra förväntas öka med 1992 efter att ha minskat med 1991. I Storbritannien sjönk totalproduktionen fjärde kvartalet , vilket innebär att BNP - exklusive oljeproduktionen - har fallit sex på varandra följande kvartal. Det är huvudsakligen det höga realränteläget och den svaga utvecklingen av hushållens inkomster som fortsätter att dämpa den inhemska efterfrågan. minskade hushållens reala disponibla inkomster, främst som en följd av fallande sysselsättning. Dessutom fortsatte hushållen att konsolidera sin finansiella position, vilket ytterligare bidrog till fallet i privat konsumtion. En betydande del av osäkerheten kring den brittiska konjunkturen hänför sig till bedömningen av utvecklingen av den privata konsumtionen och sparkvoten. Fallet i sysselsättning väntas upphöra som lönerna fortfarande stiger snabbare än priserna, vilket sammantaget förväntas leda till en ökning av hushållens reala disponibla inkomster med 1992. Den kraftiga förbättring av hushållssektorns finansiella ställning samt den stabilisering av arbetslösheten som skett talar för att sparkvoten kommer att stabiliseras . Den privata konsumtionen kan därför väntas öka i takt med hushållens reala disponibla inkomster. Ett orosmoment är dock bostadspriserna. föll de med och preliminär statistik tyder på att fallet har fortsatt under inledningen av 1992. Fortsatt fallande förmögen- hetsvärden kan leda till att sparkvoten stiger ytterligare och att konsumtionsutvecklingen blir svagare. Privata investeringar antas även fortsättningsvis dämpas av höga realräntor, lågt kapacitetsutnyttjande och pressade vinstmarginaler. Bygginvesteringarna hålls dessutom tillbaka av det stora antalet osålda fastigheter. Det penningpolitiska handlingsutrymmet begränsas av deltagandet i och av det faktum av pundet legat i botten av växelkursbandet. Den omvalda konservativa regeringen väntas ge fortsatt prioritet åt att reducera budgetunderskottet, som i inkomstbudgeten bedöms stiga till ca 4 1 /av BNP. Störst positivt bidrag till tillväxten beräknas komma från lagerinvesteringarna. Under fjolårets senare del skedde kraftiga neddragningar och även om nivåerna förväntas fortsätta att sjunka under åtminstone , bedöms lagerinvesteringarna ändå ge ett positivt bidrag till BNP. samt 1993 förväntas även ett ökat bidrag komma från privat konsumtion. Sammantaget beräknas BNP öka med i genomsnitt 1992 och 2 1/1993. Den svaga ekonomiska utvecklingen har lett till en markant dämpning av pris- och kostnadsutvecklingen. Detaljhandelspriserna förväntas stiga med ca 3 1/. I noterades nolltillväxt fjärde kvartalet , vilket innebär att totalproduktionen steg med ca 1 1/i genomsnitt 1991. föll de privata investeringarna som den privata konsumtionen dämpades markant. Nettoexporten gav däremot ett kraftigt bidrag till den ekonomiska tillväxten. Svag orderingång pekar på en fortsatt dämpad aktivitet under innevarande års första del. Hushållens reala disponibla inkomster väntas fortsätta att utvecklas svagt som en följd av främst den mycket svaga sysselsättningsutvecklingen. Uppskattningar pekar på att fransk ekonomi kräver tillväxt på 2- 2 1/för att generera ökad sysselsättning. Privat konsumtion antas öka i takt med disponibelinkomsten, d.v.s. 1 1/i årstakt . Den ekonomiska politiken i har sedan slutet av 1980- talet varit framgångsrik i att upprätthålla prisstabilitet. har konsumentpriserna stigit med i genomsnitt och var 12-månadersökningen 1 1/lägre än den tyska. Trots ökat förtroende för den ekonomiska politiken, är de franska räntorna fortfarande högre än de tyska. De höga realräntorna väntas, tillsammans med den svaga inkomstutvecklingen i hushållsektorn, dämpa den inhemska efterfrågan . Den ekonomiska tillväxten antas öka långsamt från och med och totalproduktionen beräknas växa med ca 1 1/1992 och ca 2 1/1993.