prop · GG03180 · 1992-12-31 00:00:00 — Om finneraiUedning att justera målen bör förslag tiU nya kravnivåer presenteras. Avser redanfungerande retursystem för glasflaskor för öl/fesk. Avser redan fungeranderetursystem för inhemskt toppade vin- och spritflaskor. 'Avser bl.a. importerade vm- och spritflaskor. Uppnådd Mäl 1997 nivä 1992 Övrigaförpackningar av papp, papper och kartong:'' Återanvändning/materialåtervinning: Återanvändning/materialåtervinning: Återanvändning/materialåtervinning: Minbedömning: Jag avser att, efter överläggningar med berörda infressenter,återkomma tiU regeringen med förslag om den närmare utformningen av ett systemmed producentansvar för återvuming av papper. Ett producentansvar bör fr.o.m.den I juU 1994 gäUa för producenter av tidnings- och joumalpapper. För annatpapper bör sådant ansvar införas den 1 juh 1996. Insamlingsmålet sätts tiU 75 %för tidnings- och joumalpapper . Promemorians förslag:Pappersproducentema ges dels ett ekonomiskt ansvar för insamUng och slutiigtomhändertogande, dels ett fysiskt ansvar för sluthgt omhändertogande avreturpapper. Kommunema svarar som hittUls för msamling av papper Enåtervinningsavgift läggs på produktion och import av tidnings- och joumalpapperavsett för svensk konsumtion med stöd av den lagstiftning om producentansvarsom föreslås i promemorian. Avgiften förs tiU en returpappersfond somdisponeras av regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmer. Medelfrån fonden används för att vid behov fecka underskott i kommunernas returpappershanteringsamt för att ge stöd tiU projekt som syftar tiU en ökad återvUining avreturpapper ■* Häri ingår ejförpackningar i weUpapp. ' Häri ingår ej den s.k. . Remissmstansema: De flestoremissmstansema är positiva tiU för- Prop. 1992/93:180 slaget omproducentonsvar för returpapper. Flera remissmstanser, bl.a. Stotens namrvårdsverk,anser att fysiskt producentansvar dessutom bör mföras för insamlingen. Ettflertal avstyrker Uirättandet av en fond. Flera mstanser avstyrker mförandet aven avgift eUer känner tvekan tiU en avgift med hänvisnmg tiU bl.a. att avgiftenoch fonden kan minska kommunemas mcitament att effektivisera msamlingen. Ettantal remiss-mstonser anser att nuvarande återvumingssystem fungerar väl ochdärför bör bibehåUas. Skälenför min bedömning: Bestämmelser om pappersåtervUming Uifördes i år1975. TidnUigar och tidskrifter, förpacknmgar av papper eUer papp samt andrapappersprodukter som hushåUen regelmässigt har behov av att göra sig kvitträknas tUl hushåUsavfeU enUgt 4 § första stycket renhåUiungslagen (1979:596)och omfattas av det obh-gatoriska kommunala renhåUnmgsansvaret. EnUgt 8 §renhåUrUngsför-ordningen (1990:984) skaU, mom de kommuner som åtogU sig särskUdmsamUngsskyldighet, pappersavfåU som utgörs av tidningar, tidskrifter ochembaUage samt av utgallrade arkivhandlingar eUer Uknande avfåU frånkontorsverksamhet forslas bort separat genom konununens försorg. Separatinsamling av rettirpapper från hushåUen sker emeUertid i de flestokommuner, frots att endast ett fåtal kommuner har åtogit sig detto formellt.Kommunema ansvarar som regel inte för insamUng av kontorspapper. Sådan msamlingsker vanUgen i privat regi genom remr-pappersföretegen. Rettirpapperhar de bhvit en aUttner betydelsefiiU råvara för de svenskapappersbmken. Den årUga förbmkningen av rettirpapper har sedan början av1970-talet ökat från ca tiU drygt en mUjon ton . Industrinsbehov av returpapper kommer enhgt branschens prognoser att stiga tiU 1,45nuljoner ton tiU . Avde svenska hushåUens konsumtion av tidnUigs- och joumalpapper, år1991, insamlades och återvanns , dvs. AUt Uisamlattidnmgs- och joumalpapper från hushåUen kan, enUgt vad jag har erfarit,kapacitetsmässigt tes emot vid de svenska pappersbmken mom överskådUg tid. InsanUingoch återvmning av övrigt rettirpapper från ttyckerier, kontor och hknandeverksamheter uppgick tiU eUer . Det är mte möjUgtatt säkert bedöma kontorens andel av detta, men enUgt min mening torde detfinnas en potential för betydUgt ökad återvinning. Underde har priset på rettirpapper sänkts som UisanUmgskosttiadema har ökat. EnUgt vad jag har erfarit fecker inköpsföretegens ersätttung inte längre den genomsnittUga hanteringskosöiaden i landet för rettirpappret. beror på att det finns betydande överskott på returpapper på den intemationeUa marknaden vUket lett tiU prissänkningar. hänger samman med att mttesset i många länder har ökat markant för msamling och återvUuung av bl.a. tidnmgs- och joumalpapper vUket ibland lett tiU 80 mycket låga priser på denUitemationeUa marknaden. Kommunens för- Prop. 1992/93:180 luster påverksamheten i sådana fåU fecks vfe renhållningstaxan. Situationenmed stora överskott intemationeUt på rcturpapper tiU låga priser kan enUgt vadskogsindustrin uppger komma att besfe under överskådUg tid. T.ex i Tysklandförbereds lagstiftning med krav på återtegnmg av tidningar, tidskrifter ochannat tryckpapper för den som tiUverkar och säljer sådana produkter kanmedföra kraftigt ökad tiUgång tiU returpapper på marknaden med ytterUgaresänkte returpapperspriser som följd. Föratt remrpapperssystemet i skaU fortsatte att fungera bra behöverkommunernas problem att få kostnadsfeckning lösas. Annars finns intefömtsättningar för systemet att kunna fungera långsUctigt. EnUgt min meningmåste avsättningen för svenskt returpapper säkras och pappersbmkens tiUgång tiUreturfiberråvara tryggas. ÅtervinningsverksamhetUder ofte av att det ur ett företegsekonomiskt perspektiv inte är lönsamt attanvända återvunnen råvara jämfört med primär. Det kan vara fråga om extrakostnader for transporter eUer i hanteringsleden, särskUda lagringskostnadereUer svårigheter att upprättiiåUa och garantera jämn kvahtet och mängd.SamhäUsekonomiskt kan det emeUertid vara en fördel att återanvända varor ochåtervinna material som råvara för nya prcxlukter eUer för energiutvinning i ochmed de lägre anspråk som stäUs på energi- och naturresurser AvfeUsmängdemaminskas och därmed de behandlingskosttiader och risker fÖr läckage som avfeUetmedför. Flerakommunala remissinstanser framhåUer att det mte är möjUgt att få säljareturpapper duekt tiU pappersbmken. Man tvmgas gå genom meUanhänder, t.ex. pappersbmkensUiköpsbolag, vUket medför att kommunemas ersättning för det arbete som utförsvid insamlingen reduceras. pekar på att den konimunalapappersinsamlingen är olönsam på gmnd av att prisema på denmtemationeUa marknaden är hårt pressade. Ekonomisk kompensation via en fond ärdärför en bra lösning för att fecka kommunemas underskott dåinsamlingen är olönsam. Skogsindustrin menar å sm sida att returpappersprisemai mte har varit utsatte fÖr samma hårda press som i andra länder iEuropa och att returpappersprisema i Ugger högre än i utlandet. Denkostnad för insamlingen som kommunema måste te ut via renhållningstaxan ärförhåUandevis måttUg. Skogsindustrin hävdar vidare att det system som finns iSverige torde vara bilUgast för konsumenten. Iett läge då priser mte kan uppnås som är ömsesidigt acceptebla för partema på returpappersmarknaden kan enUgt min mening andra lös ningar behöva övervägas. Jag anser inte att renhållningstaxan är rätt sätt att finansiera kosmadema för returpappersUisamlingen. Förslaget i departementspromemorian att införa en återvmningsavgift för att fecka kosmadema för returpappershanteringen skaU ses mot bakgmnd av dette. EmeUertid har flera remissinstanser framfört mvändningar mot det avgiftssystem som föreslås i promemorian. Man har menat att syste met skuUe minska incitamentet för kommunema att få en kostnadseffek- 81 tiv insamling. Dessutom skuUe det vara administtativt betungande. 6 1992/93. 1 samL Nr 180 har de skäl emotett ändrat insamlingssystem som feg bakom Prop. 1992/93:180 förslagetavvisats av flera remissinstanser. Nuvarandeinsamling och återvinning av returpapf)er i fungerar bra med enintemationeUt sett hög återvinningsgrad. Jag anser att det inte finns något somtalar emot en fortsatt positiv utveckling om producenten ges det fuUa ansvaret.Ett flertal pappersbmk samverkar för övrigt via gemensamma bolag ien verksamhet med återvmning av papper från hushåU, industri och handel. Ettproducentansvar behöver inte innebära att kommunemas ochreturpappersföre-togens engagemang i returpappersinsamlingen upphörReturpappers-företogen hanterar i det närmaste aUt insamfet papper från desvenska hushåUen och samlar dessutom in sådant papper i stor utsttäckning.Många kommuner är, enhgt vad jag erfarit, positiva tiU att fortsätto medinsamlandet av returpapper Kommunerna kan då göra detto som entteprenörer åtindustrin. Industrinsökande investeringar för att utnyttja returpapper medför att industrin harbehov av att långsiktigt tiUförsäkra sig tiUgång tiU retur-papper Jag anser attreturpapper utgör en viktig råvamresurs vid tiUverkning av pappersmassa ochdärför bör uttiyttjas främst i detto sammanhang. Jaghar mot denna bakgmnd komnut fram tiU att det är mest lämpUgt attpappersproducenten nu åläggs det fuUa ansvaret för både insamling och sluthghantering. Härmed skapas fömtsättningar för att verksamheten skaU kunna skerationeUt och med incitament för branschen att bedriva insamling och hanteringeffektivt i takt med pappersprcxluktio-nen. Jaghar tidigare pekat på den mte särskUt väl utvecklade msamlingen ochåtervinningen av kontorspapper. Jag anser i Ukhet med att ettproducentansvar bör gäUa också för sådant. Jag bedömer som jag tidigare nämnt,att potentialen för ökad återvinning är stor, särskUt som kvaUteten på vittkontorspapper som regel är gcxl. Jag räknar med att branschen har gcxiamöjUgheter att utveckfe msamling och återvinning inom detto område. Kuvertoch andra pappersprodukter bör tos tiU vara i större utsttäckning. Ett avhindren i sammanhanget är användningen av kuvert med sådana material t.ex.plastfönster samt latexbaserade självhäftande khster, som gör att kuverten mtekan återvmnas och som riskerar att försvåra återvinningen av annat papper om desamlas in tiUsammans. Somjag återkommer tiU finns nu ett förslag tiU kriterier för mUjömärkningav kuvert avseende bl.a. återvinningsbarhet. Eftersom det finns återvinningsbaraaltemativ och utbudet kommer att öka när kriterier feststäUts är det vUctigtatt offentUg och annan förvaltning väljer sådana vid sina Uiköp. Förkonverterade pappersprodukter, t.ex. block, finns redan mUjömärkningskriterier. EttsärskUt problem gäUer insamling och transport av returpapper inom norrlandskommunerna. Långa ttansportovstånd både för insamling och för leverans tiU pappersbmk ger höga transportkostnader för hela återvinningsledet. Jag har erfarit att en utbyggnad pågår av 82 pappersbmkutanför , vilket kommer att möjUggöra användning av ytterUgare returpapper vidproduktionen där. Detto kommer att avsevärt förbätfra situationen i nämndaavseende for norrlandskommunerna. Man måste emeUertid räkna med att deekonomiska fömtsättningama för insamlingsverksamheten även kommeratt vara sämre i gles-bebyggda ttakter och att långa transportavstånd kan göraåtervinning mindre lönsam och därmed mindre lämpUg från mUjösynpunkt än t.ex.förbränning. Jag avser att, efteröverläggningar med berörda inttessenter, återkomma tiU regeringen med förslagom den närmare utformningen av ett system med producentansvar för återvuming avpapper och de förfettningsförslag som detto föranleder. För tiUverkare ochimportörer av tidnings- och joumalpapper bör det nya systemet ttäda i kraft denI juh 1994. För annat papper bör det, med hänsyn tiU att det på dessa områdenkrävs för att utveckla insamlingsverksamheten, kunna införas den 1juh 1996. Som mångaremissmstenser framhåUit har en betydande återvuming av retorpapperfrån svensk konsumtion. Det är väsentUgt att denna höga nivå upprätthåUs ochatt återvinningen också kan öka. Jag anser att det bör vara möjUgt att tiU år20(X) utöka insamlingen av tidnings- och joumalpapper tiU jämfört meddagens . När det gällerkontorspapper är det svårare att ange msamlingsmål. Det får ankomma påNaturvårdsverket att följa att en ökad insamUng sker och att återkomma tiUregeringen om åtgärder bedöms nödvändiga för att nå en ökning. JagviU också slå fest att det papper som samlas m i huvudsak bör återvinnas sområvara för pappersproduktion. Det bör självfaUet även vara möjUgt att utnyttjareturpapper som råvara tiU andra industriprodukter, t.ex. isoleringsmaterialtiU bosfeder. Jag är emeUertid medveten om att det av olika skäl och vid olikatidpunkter kan vara svårt att umyttja aUt tiUgängUgt returpapper som råvara. Isådana feU är det naturUgtvis bättte att papperet förbränns och umyttjas förenergiproduktion - fömtsatt att mUjöriktig förbränning sker - än att detdeponeras på en soptipp. 7.3.10 Tillsyn och uppföljning Min bedömning:Stotens naturvårdsverk får ansvaret för att följa hur det producentonsvar somregeringen föreskriver uppfyUs. Förpacknmgsutredningensförslag: En särskUd förpackningsdelegation bör knytos tiU med uppgift att förettäda regeringen i förhandlingar mednäringsUvet, tiUse att uppsfeUda mål efterlevs, mitiera forskning påförpackningonuådet, följa den mtemationeUa utvecklingen samt bidra med vissinformation tiU allmänheten. Promemorian UmehåUer mga förslag i fråga omuppföljning. Remissmstansema: Fleraremissinstanser har haft invändningar mot förslaget att imätte enförpackningsdelegation. Statskontoret avstyrker att en förpackningsdelegationmed den sammansättning och de ansvarsområden uttedningen föreslår uuättas.Även avstyrker att en förpackningsdelegation inrättoseftersom den blir resurskrävande och kan befåras medföra onödigtadministtativt krångel. Skälen för min bedömning:Stotens naturvårdsverk har det övergripande myndighetsansvaret förnuljöfrågoma och ett sektorsansvar för avfeU. Verket är centraltiUsynsmyndighet enhgt renhållningslagen. Inom ramen för detto harNaturvårdsverket organiserat ett kretsloppssekretariat som börjat to sig anfrågor av nu akttieUt slag. Jag finner det därför lämpUgt att Naturvårdsverketsansvar vidgas tiU att gäUa uppföljning av de krav på återanvändning ochmateriafetervinning som regeringen föreskriver vid beslut om prcxlucentansvar.Det ankommer på regeringen att meddela närmare föreskrifter om detto. 7.4Återtagningssystem för uttjänta nickel-kadmiumbatterier Min bedömning: Detär vUctigt att Uisamlingsmålet för nickel-kadmiumbatterier uppnås. Det åtogandebranschen nu gjort är ägnat att uppnå detto mål. Promemoriansförslag: Föreskrifter om återlämningspremie skuUe införas i lagen om avgifterför mUjöfarUga batterier Remissinstanserna: Enövervägande majoritet av dem som togit stäUning i frågan är positiv tiUförslaget. Några remissinstanser anser att bl.a. identifiering avNiCd-batterier kan komma att stälfe tiU problem. Andra ifrågasätter omdetaljhandeln är tillräckUgt förberedd. förslaget och hänvisar bl.a. till att tiUförseln av NiCd-batterierkommer att minska , för att i stort upphöra senast under1990-talet. Vidare anser förbundet att NiCd-batterier inte är lättidentifieradeeftersom batterier och kassetter inte aUtid är märkto samt att administtationenav premien kommer att medföra en inte oansenUg byråkrati och kostnader.Förbundet förespråkar istäUet ökad information tiU konsumentema. Skälenför min bedömning: Hanteringen av förbmkade mUjöfarUga batterier regleras genomförordningen (1989:974) om mUjöfarUga batterier Med mUjöfarUga batterier avsesslutna torrbatterier med mer än sammanlagt 0,025 vUctprocent kvicksUver ochkadnuum samt blybatterier (startbatterier) med en vUrt av mer än fre kUo perstyck. Förbmkade mUjöfarUga batterier klassas som mUjöfarUgt avfeU och får mteingå i hushåUsavfåUet utan skaU samfes in för särskUt omhändertogande. Iförordningen föreskrivs att de vanUgaste sortema av alkaUska batterier intefär säljas om angivna vUctprocent överskrids. Övriga mUjöfarUga batterier,utom blybatterier, skaU vara märkto för att yrkesmässigt få överlåtos.Märkningsföreskriftema gäUer även varor med fest montera- Prop. Den somyrkesmässigt överlåter mUjöfarUga batterier är skyldigatt to emot förbmkade sådana batterier. förordnmgenen skyldighet för tiUverkare och importörer att tiU Stotens naturvårdsverk deklareraförsålda mängder av sluma NiCd- batterier. Fro.m den 1 april 1992gäUer såväl mottogningsskyldigheten som skyldigheten att deklareratiU även varor som mneslu- ter fest monteradeNiCd-batterier. Påbasis av deklarerade uppgifter debiteras tiUverkare och Unportörer enmUjöavgift. Avgiften kan enUgt lagen (1990:1332) om avgifter för mUjöfarUgabatterier tos ut för att fecka samhäUets kostnader för att samla in ochoskadhggöra batterier som är förbmkade eUer som inte längre används. Avgiftenuppgår tUl per gram för NiCdbatterier, mkl. festmonterade batterier Intäktema från avgiften är placerade hos riksgäldskontoreti den s.k. batterifonden. Batterifonden disponeras av regeringen eUer denmyndighet som regeringen besfemmer. Batteriermed kadmium utgör ett aUvarUgt hot mot mUjön. Om uiga ytterUgare åtgärdervidtos i syfte att öka insamlingen av förbmkade NiCdbatterier kommer med tidenstora mängder kadmium att tiUföras mUjön genom avfåUet. Förbmkningsmönsfretför kadmium har ändrats kraftigt . Användningen av kadnuum förytbehandling, legeringar, pigment och stobihsatorer har minskat. Användningenav kadmium i batterier har däremot ökat kraftigt och svarar numera för överhälften av kadmiumanvändningen i världen. Det finns en stor mängd s.k. uppladdningsbaraprodukter med fest monterade NiCd-batterier i omlopp. Också denna marknad ökarkraftigt. Många av dessa produkter är mte avsedda att överleva mer än en omgångbatterier och normalkonsumenten kan mte utan vidare förväntos ha kunskaper foratt montera ur batteriema och lämna dem tiU omhändertogande när produktenkasseras. Batteriema beräknas ha en Uvslängd . Huvuddelen av debatterier, både fest monterade och lösa, som har sålts tordedärför finnas kvar hos konsumentema. Desom saluför NiCd-batterier och uppladdningsbara apparater är redan i dagskyldiga att återta förbmkade NiCd-batterier och apparater. Den somyrkesmässigt återtar en uppladdningsbar apparat är också skyldig att montera urNiCd-batteriet om kommunen så kräver Vidare genomförs vid återkommande tiUfäUensedan år 1986 riksomfattonde mformations- och insamlingskampanjer av mUjöfarUgabatterier EnUgt mm mening är emeUertid resultotet av Uisamlingsprogrammet vadgäUer NiCd-batterier mte tiUfredsstäUande. Insamlingsresultotet för år 1991uppskattos tiU ungefar av antalet försålda lösa och fest monteradeNiCd-batterier Det av stotsmaktema angivna insamlingsmålet är (prop.1990/91:90, bet. 1990/91 :JoU30, rskr. 1990/91:73). Ilagrådsremissen fanns ett förslag tiU lagstiftning om återlämnings m.m. avseende nickel-kadmiumbatterier Under beredningen av propositionen har berörda branschorganisationer gjort följande åfegande: g5 "ÅTAGANDE AVSEENDE INSAMLING AV LADDNINGSBARA Prop. 1992/93:180 BATTERIER , , , , , KooperativaDetaljhandelsgruppen företräder 23 000 parti- och detaljhandelsföretag påden svenska marknaden. Dessaföretag svarar för den helt dominerande delen av marknaden i mednickel-kadmiumbatterier (NiCd-batterier). I regeringens lagrådsremiss om riktlinjer för en kretsloppsanpassadsamhällsutveckling etableras producentansvar som en generell princip i arbetetför en bättre miljö och en uthållig utveckling. Producentansvarsprincipeninnebär många fördelar jämfört med traditionella system för avfallshanteringsom varit beroende av alltmer detaljerad och svåröverblickbar lagstiftning ochväxande krav på omfattande administration och myndighetskontroll i takt medproduktutbudens förändring och marknademas intemationalisering. Producentansvarsprincipeninnebär att den som producerar, importerar eller saluför en produkt som gerupphov till anfall, också tar sin del av ansvaret för produktens helakretslopp. Producenternas marknadskännedom, tekniska kunnande och flexibilitetger möjUgheter att välja de optimala metodema att minska avfallets mängd ochmiljöpåverkan i varje läge. Metodema kan vara av skiftande karaktär; alltifrånatt lägga upp riktade informationskampanjer och rabatter som stimuleraråterlämning och återvinning till fysisk insamling. Nyckelord förproducentansvarsprincipen är kostnadseffektivitet, kommersiella lösningar,optimal kunskap om marknaden och produktema samt minimal administration. Den som yrkesmässigt överlåter miljöfarliga batterier, t.ex. NiCdbatterier,är enligt gällande rätt skyldig att ta emot förbrukade batterier. Vidare tasen miljöavgifl ut på batteriema för att täcka kostnadema för insamling ochoskadliggörande av batteriema. Intäktema från avgiftema är placerade iBatterifonden. Närdet gäller förbrukade nickel-kadmiumbatterier av alla slag och utföranden ärsamhällets mål att av dessa skall återtas beräknat på årsbasis. Insamlingsresultatetär ca 20 7o baserat på genomsnittUga försäljningsvolymer för1986-87 och insamling på ca . Diskussionerhar förts mellan representanter för svensk handel, såväl partihandel somdetaljhandel, vad gäller åtagande att uppnå lagrådsremissens angivnainsamlingsmål för laddningsbara batterier utan att behöva utnyttja ett avsamhället administrerat och kostsamt premiesystem. Undertecknade åtar sigföljande som altemativ till lagstiftning: 1) att samla in av samtUga i landetförbrukade nickelkadmiumbatterier beräknat på årsbasis, utifrånårsmedelsförbrukning-en och med hänsyn tagen till dessa batteriers tekniskalivslängd. 2) att upprätta en gemensam organisation med syfte attuppfylla insamlingsmålet under ett andra verksamhetsår (juU 94 -juru 95) samt 86 att samla in underförståverksamhetsåret. skaUaktivt samverka med , Svenska Prop. intressenter på avfallsområdet. 3) attvälja de mest effektiva vägama att påverka samtUga berörda mål- och produktgrupper i den omfattning som erfordras för att Miljöavgifter på kadmium i batterieradministreras av via Batterifonden, vilket ävenfortsättningsvis kan ske. En förutsättning för att insamlingsmålet ska nås ärdock att den nybildade organisationen kan utnyttja medlen avseendeNiCd-batterier från Batterifonden. 4) antillställa - som oberoende granskare - de resurser som behövs för att säkerställa en tillförlitlig förbruknings- och insamlingsstatistik för NiCd-batterier i med syfle att bättre kvantifiera insamlingsmålet (dock högst /år). Naturvårdsverketfår därmed också möjUghet att inför regeringen löpande verifierainsamlingsresultatet. 5) att kostnadema för återtagningssystemet enligt ovanstående, täcks fiillt ut enUgt producentansvarsmodellen, dvs. genom att kostnaden för insamling, destruktion m.m. intemaliseras i batteriets/produktens pris. 6) attom insamlingsmålet inte uppnås, skall intressentema vara behjälpUga med vunna erfarenheter, kompetens etc. vid etablerandet av annat system för insamling av batterier Undertecknadeär införstådda med att lagstiftning blir aktuell om insamlingsmåletmot förmodem inte uppnås. kommer att finnas behov avfortsatt insamling Insamling och materialåtervinning av samtUga miljöskadliga ämnen i batterier är regeringens och handelns Undertecknade avser att i positiv anda verka för dettaliksom för en övergång till mer miljöanpassade batterier. nya organisationen skall däiför samverka med ,kommuner och andra organ som ansvarar för insamling och återvinning av andrabatterityper, så att arbetet sker på ett samordnat Teknik för återvinning av samtUga batterityper - inklusive NiCd- är Den nya organisationen kommer noga att bevaka denna utveckling och verka för att insamlings- ochåtervinningslösningar uppkommer i samverkan med andra länder Detta innebär attden felande länken i kretsloppet skapas och uttjänta batterierblir intressanta som råvarukälla." Kooperativa Detaljhandelsgruppen () MobU Tele Leverantörema (MTL) Somangetts tidigare är lagstiftning med förbud och regleringar ett medel och mteett mål för att åstodkomma producentansvaret. I den mån de mUjöpoUtiska måletkan uppnås utan tvångsmedel bör frivilUga åtgärder eftersttävas.