prop · GG0360 · 1992-12-31 00:00:00 — Omprövningav villkoren för kraftanläggningar och speciellt för reservkraftanläggningarbör få avgöras från fall till fall av svenska myndigheter. Koncessionsnämndenhar denna möjlighet . I lagförslaget bibehålls denna. 3.5.3 : I direktiven definieras"befintlig anläggning" som anläggning i drift före eller som uppförts eller erhållittillstånd före detta datum. I direktiven anges att det är dessa anläggningars utsläpp som skall minskas enligt överenskommen plan (Bilaga 1 och 2 i dir 88/609/EEG). Detta avviker frän det synsätt som gäller i Sve rige som inkluderar alla anläggningar som är i drift. EGs definition gör det enklare att innehålla uppställda mål. Föreningen anser att det behöver klar läggas alt EGs tolkning även gäller . I direktiv /609/EEG artikel 15 redovisas regler gällandeutsläppsvillkor. Reglerna avviker i sin konstruktion frän dagens svenskaregler. Föreningen anser i första hand alt den nationella redovisningen skallfölja dagens svenska regler och all myndigheterna i sin redovisning räknar omtill regler och metoder. Alternativt bör de svenska reglernaanpassas till EGs om de svenska ej kan existera på egen hand. I bilaga 9 C 2 (dir 88/609/EEG) anges all den metod somskall användas vid redovisningen, är den som tillämpades vid fastställande avutsläppen . Enligt föreningens uppfattning gjordes utsläppsberäkningarna1980 mycket godfyckligt med hjälp av tillståndsvärden och enstaka mätningar ochifrägasätter det lämpliga i alt denna metod skall tillämpas även i fortsättningen. Rådets direktiv (89/369/EEG) anger en lägsta tillåtnatemperatur för en zon varigenom rökgasen skall passera. Denna temperatur kanvara svär att klara under startförlopp och under korta driftstillfällen i CFB-pannorutan att förbränningen därför är dålig. Risken för rökgasstråk i dessa pannorär obefintlig. Föreningen anser all det bör klarläggas om dessa tillfällen kan undantast ex på samma sätt som för utsläppen av svavel. Av direktiv /156/EEG bilaga 2B återvinningsförfarandenframgår att förbränning av avfall för produktion av fjärrvärme betraktas som enåtervinningsmetod, en värdering som enligt föreningen bör gälla ochdokumenteras även i svenska sammanhang. Direktiv /360/EEG arlikel 10 anger att nationellinformation även skall vara tillgänglig för övriga medlemsländer. Föreningenanser att ett klarläggande behövs i ansvarsfrägan, krav pä eventuellöversättning samt hur kostnader skall läckas. 3.5.4 Kraftsam: Kraflsam noterar vidare att deutsläppskrav för SO2 och NOx som EG tillämpar, och som enligt föreslagen ändring av 18 § i miljö skyddslagen minst måste uppfyllas i , är väsentligt mindre härda än de som tillämpar eller enligt riksdagsbeslut kommer att tillämpa i framtiden.Vid eventuella framtida skärpningar av EG:s gränsvärden är det 144 dock viktigt att det frän svensk sida tillses att det sättpå vilket de svenska Prop. 1992/93:60 oljekondenskraftverken användsbeaktas. Dessa verk utnyttjas mycket lite Bilaga 2 under flertalet år menkan under enstaka år - torrår i vattenkraftshänseende - få långa driftstider. I den till remissen fogade kopian av bilaga XX lill anges under punkt19 svenska utsläppsvärden för SO2 och NOx för som inle kan återfinnas iannan statistik. Dessa utsläppsvärden avser enligt EG-direktivet (88/609/EEG)utsläpp från stora förbränningsanläggningar (större än 50 MW tillförd effekt).De för angivna siffrorna "känns låga" och bör kontrolleraseftersom de direkt påverkar de utsläppskvoter som lägger päSverige. 3.5.5 : Beträffande punkt 5 ovan om skydd motluftföroreningar från förbränningsanläggningar, särskilt värmekraftverk med entillförd effekt av 50 MW eller mer, är utgångspunkterna för EG:s krav om altbästa möjliga teknik skall tillämpas - en fräga som regelmässigt skall prövasvart tionde är väsentligt annorlunda än i . I det svenska kraftsystemetfinns nämligen ett fåtal stora värmekraftverk, som endast har uppgiften altfungera som reservkraftanläggningar. För del kan detta exemplifierasmed , som haft drifttider pä någothundratal timmar eller ännu mindre. Om de stora svenska reservkraftverken skulle behöva byggasom vart tionde är skulle detta leda till orimliga kostnadskonsekvenser och att re-servkraftfräganfär finna andra lösningar än dagens. För säväl som den övriga kraftinduslrinsplanering är det väsentligt att tidigt fä kännedom om den svenska hållningen iomprövningsfrägan; dvs om inför EG kommer att hävda att utsläppensomfattning är sä ringa att frågan om omprövning får avgöras av svenskamyndigheter frän fall till fall. 4.1.1 : Genom att sjöfarten tillsammans medvägtrafik och flyg anses svara för av kvävedioxidutsläppen kommer deatt bli berörda av en sädan lagändring. För sjöfartens del kan det innebäraatt kommuner och länssfyrelser ges möj lighet att med restriktioner ingripa ifarleder och hamnar med för höga ulsläppsvärden. ställer sig tveksamt till sädana ingripandeåtgärder eftersom länssfyrelser och kommuner knappast har tillräcklig överblicköver vilka realistiska krav som kan ställas på den internationellt verksammasjöfarten. Principiellt kan dock trafikreglering vara en av de åtgärder som äraktuella för att minska luftföroreningarna från transportsektorn. En slor frågasom nu driver internationellt är mUjöklassning av farfyg varigenomfarfyg som t.ex. installerar rökgasrening eller övergår till lägre svavelhalti bränslet kan ges möjlighet att erhålla lägre kostnader i samband med .hamnbesök. 10 1992/93. 4.1.2 Riksantikvarieämbetet:Svenska luftföroreningshalter ligger , Prop. 1992/93:60 med mindre undantag, alltid långt under EG:s normer. Trots detta är en yl- Bilaga 2 terligare sänkning angelägen. Koncentrationer av kvävedioxid, svaveldioxid och sot i nivå med EG:s luftkvalitetsnormer bedöms kunnaorsaka betydande skador på kulturminnen utförda i känsliga material somsandsten och kalksten. En grundlig studie från förbyggnadsforskning visar att sådana luftföroreningsnivåer också medför påtagligthögre underhållskostnader på fastighetsbeståndet i tätorterna. Huvudmålet i EG:s direktiv synes vara att förbättra miljöni de värst förorenade områdena, utan att en "väsenflig försämring"uppstår i andra omräden. RAÄ:s uppfattning är att lagstiftning ochtillämpningspraxis måste utformas sä att miljön även i måttligt förorenadeområden kan förbättras ytterligare. Förslagen i promemorian är som ovannämnts, i avsnittet om behandling av hälsa och miljö i översiktsplan, inteägnade att bidra till en sådan utveckling, utan kan i värsta fall till och medmotverka denna. 4.1.3 : anserdet önskvärt att man lagsfiftar om miljökvalitet och i synnerhet om luftkvalitet. Det bör ankomma på föreskrivande myndighet (SNV) att utforma ett system för hur kommu nerna skall säkerställa att man klarar kraven. På det sättet kan man begränsa mätverksamheten. Det kan inte vara rimligt att alla kommuner skall genom föra mätningar, alltså även sådana kommuner som med säkerhet klarar normvärdena. Verket föreslår därför att 2:a stycket i föreslagen 8 a §utgår, och att 3:e stycket ändras enligt följande: "Regeringen eller denmyndighet regeringen bestämmer får meddela de föreskrifter som behövs omkommuners skyldighet och form för att redovisa förekomsten i luften avföroreningar i form av kvävedioxid, svaveldioxid, sot och bly". Om intedetta är tllräckligt för att uppfylla 8 kap. 5 § RF föreslår verket alternativtatt 2:a stycket ändras enligt följande: "Det ankommer på kommunen att ierforderlig utsträckning mäta eller på annat sätt dokumentera förekomsten . 4.1.4 : Promemorian föreslår häratt luftkvalitetsnor mer ska införas i svensk rätt genom en 8 a § hälsoskyddslagen. Med föreslagen lydelse kommer därigenom att btytagrovt mot . Som promemorian mycket riktigt på annat håll påpekar,med hänvisning till hantering av mål rörande ochFrankrike, måste direktivens regler helt och hållet reflekteras i lag (ellerlikvärdig författning). Luftkvalitetsdirektiven handlar om mer än att man skamäta luftkvaliteten. Direktiven innebär, sedda i ett EG-rättsligt sammanhang,att nationerna ska ha ett sådant regel- och genomförandesystem attluftkvaliteten verkligen blir och är den föreskrivna. Den fundamentala bristen i promemorians förslag är att detinle finns nägon adressat för själva kvalitetsnormerna annat än möjligenluften själv. Från vissa öststater, varav och är två kändaexempel, finns omfattande erfarenheter av totalt misslyckande när det gällerjust den lagstiftningsteknik som promemorian föreslår. En annan allmän nackdel i förslaget är att luftkvaliteten,om den regleras i hälsoskyddslagen, underordnas tillstånds rättsverkan enligt ML, nägot som 146 har nämnts ovan. Frånsystematiska synpunkter är det vidare direkt olämpligt att reglera Prop.1992/93:60 luftkvalitet i annan lag än ML. ML är den primära svenskaluftvårdslagen. Bilaga 2 Där ska luftkvalitetsnormerna tas in. Nedanåterkommer yttrandet fill en lämplig uppbyggnad av miljöregelsystemet där dekvalitetsnormer som följer av bilaga XX införs i svensk rätt. Införandeti svensk rätt av kvalitetsnormer innebär stora förändringar, delvis berördaovan i samband med luftkvalitetsdirektiven. Eftersom ML är både en vattenvårds-och luftvårdslag med en grupp gemensamma kravregler (4,5 och 6 §§) följda avvissa speciella kravregler (7 §), kan kvalitetsnorm-regeltekniken behandlaslikartat för vatten och luft. Att miljöskyddskommittén arbetar medkvalitetsnormer är ingen EES-rättsligt godtagbar anledning för attinte nu i svensk rätt införa regler som motsvarar bilaga XX tillEES-avtalet. Iett kort perspektiv förefaller den lämpligaste systematiska lösningen vara atti nära anslutning till 6 § ML införa regler som reflekterar de EG-direktiv ibilaga XX till , som avser kvalitetsnormer. Det äralltså dels nämnda ytvattentäktdirektiv, dels tidigare nämnda luftkvalitetsdirekliv. Orsakentill att 6 § är lämplig som "angöringspunkt" i ML är att denna § ärden enda som antyder ett perspektiv utifrån effekter (olägenhet av väsentligbetydelse) och inte utifrån vad olika verksamheter klarar av tekniskt ochekonomiskt. Deluflkvalitetsdirektiv och ytvattendirektiv som finns i bilaga XX ochdärmed hör till måste på ett eller annat sätt göras till gällandesvensk rätt. En klar bestämmelse i själva ML med antingen direkt koppling tillde olika direktivens normer, eller med koppling till en förordning med sammadirektiv, är det minsta som måste åstadkommas för att i jdenna delska uppfyllas. Eftersompromemorian inte alls tar upp det aktuella ytvattendirektivet samt förluftkvalitetsdirektiven föreslår lagändringar som inte uppfyller direktivenoch därmed , saknas i promemorian ett förslag till det kanske mestomvälvande för svensk miljöskyddslagstiftnings del, nämligen kvalitetsnormeroch sådanas rättsliga genomförande. Huruvidadetta beror på att promemorieförfattarna avser att inte genomföra det som EES-avtaletkräver, eller annan orsak, är obekant. I detta yttrande kan inte hela fräganom denna del av de EES-anknutna reglernas införande i svensk rätt behandlas;det måste krävas åtminstone någon form av förslag i ett betänkande för att ägnaett yttrande åt en ingående sådan granskning. Huvudfrågorna måste dockbehandlas här. IEG-rätten och i princip därmed även i EES-rätten ligger det i direktivteknikenatt medlemsländerna/avtalsparterna utifrån sina egna rättsordningarsförutsättningar och sin rättskultur åstadkommer det resultat som direktivenanges. Direktivenpå miljöområdet är i många hänseenden mycket detaljerade och/eller precisa.Oavsett detaljeringsgraden är det dock en EG-rättslig och i princip därmed ävenen EES-rättslig skyldighet att aktivt verka för att verkligen åstadkomma detsom direktiven föreskriver. Närdet gäller kvalitetsnormer för luft enligt promemorians förslag kom mer, om förslaget genomförs, svensk rätt inte att innehålla nägra regler som 147 medför attsämre luftkvalitet än normerna i ett bestämt område mäste in- Prop.1992/93:60 verka på krav på olika slags verksamheter, på rättsliga beslut ommarkan- Bilaga 2 vändning och liknande. Med andra ord saknar promemorianförslag till regler med rättsverkan. Detta är i klart motsatsförhållande till EG-rättenoch EES-rätten, och att det är så följer i och för sig redan av det som skrivspå vissa ställen i promemorian, bl.a. ovan angivna sidor. Det finns relativt ingående litteratur när det gällerolika metoder att genomföra kvalitetsnormer och att ge sådana rättsverkningar.I huvudsak finns följande metodgrupper. 1.Tvärstoppsmetoden.I ett område där kvalitesnormer inte är uppfyllda, får ingen ytteriigareverksamhet inledas och ingen befintlig verksamhet utökas eller på andra sättförändras i för kvaliteten försämrande inriktning. 2.Osthyvelmetoden.I ett område där kvalitetsnormer inte är uppfyllda, måste allaföroreningskällor minska sina utsläpp med samma procentsats ända tills lagligluftkvalitet uppnås. 3.Utbytes- eller bubbelmetoden.I ett område där kvalitetsnormer inte är uppfyllda, får ingen föroreningskällaöka sina utsläpp och inget nytt tillkomma, utan att detta har samband (direkteller indirekt) med att annan förorening av liknande slag minskas med en störremängd än nytillskottet. Denna metod är den som kan antas ha framtiden för sigoch den är i bruk i . Planläggning av utvecklat slag blir ett viktigt redskapför genomförandet av olika slags miljökvalitetsnormer. I ett kort tidsperspektiv och i syfte att efterleva EESavtaletär det mest lämpligt att i ML, i nära anknytning till 6 § ML, införa sådanaregler att de olika kvalitetsnormerna i bilaga XX får en rättsverkan som uppfyller EG-rättsliga ochdärmed i princip EES-rättsliga minimikrav. 4.1.5 : Direktiven /779/EEG, 89/427/EEG,82/884/EEG och 85/203/EEG innehåller bestämmelser om gränsvärden och vägledandevärden för kvalitetsnormer beträffande svaveldioxid och svävande partiklar,bly och kvävedioxid i luften. Direktiven reglerar högsta till-lätna halter avdessa ämnen i luften, och mät- och analysmetoder för kontroll. Medlemsstaternaskall vidta lämpliga åtgärder för att fastställda kvalitetsnormer skallhållas. Om halterna överskrids i något område skall den berörda medlemsstatenupprätta planer för förbättring. Enligt promemorian uppfyller i allt väsentligt demateriella bestämmelserna i direktiven. allmänna råd omriktvärden för kvävedioxid och svaveldioxid och sot stämmer med de gräns- ochriktvärden som anges i direktiven. En sammanställning frän avkommunernas mätningar visar resultat som i allmänhet klart understiger dessavärden. Ändringar kan dock bli aktuella när det gäller mätrutiner och val avmätstationsplaceringar. Beträffande bly finns inga gränsvärden i . Men, som sagts, även om den materiella rätten ihuvudsak överensstämmer med direktiven, mäste reglerna få formellt stöd isvensk lag. EG-direktiven innehåller regler om bindande luftkvalitetsnormer,medan allmänna råd mera är att ses somrekommendationer. I promemorian förelås etttillägg till hälsoskyddslagen om luftkvalitetsnor- Prop. 1992/93:60 mer ochmätning, och till PBL 4 kap om planer för att åtgärda överskridande Bilaga2 av dessa normer. Kvalitetsnormerenligt direktiven skall antas i första hand med hänsyn fill skyddet förmänniskors hälsa. Överskridande av normerna torde i sådana fall innebära"sanitär olägenhet", och därmed vara angripbart med stöd avhälsoskyddslagen. I den mån man fastställer lägre värden, t.ex. för att skyddamiljön eller förbättra skyddet för människor, (se t.ex. art 1 andrastrecksatsen i direkfiv om svaveldioxid, art. 1.1 andra strecksatsen dir. omkvävedioxid) är hälsoskyddslagen inte tillämplig. Kommunenbör, som utredningen föreslår, med stöd av hälsoskyddslagen åläggas attkontinuerligt mäta förekomsten av luftföroreningar. Möjligheterna att åtgärdaeventuella överskridanden av normerna med stöd av hälsoskyddslagen äremellertid begränsade. kan meddela de förelägganden och förbud som behövs föratt lagen skall efterlevas. Dess tillämplighet är dock som redan påpekatsbegränsat till företeelser som kan betecknas som sanitär olägenhet. Åtgärdernaskall riktas mot ägare eller nyttjanderättshavare till berörd egendom.Regeringen, eller efter bemyndigande, kommunen, kan meddela ytterligareföreskrifter fill skydd mot sanitär olägenhet. Föreläggandeneller föreskrifter får emellertid inte innebära åligganden utöver villkor itillståndsbeslut enligt ML (ML 22 §). Man kan m.a.o. med stöd avhälsoskyddslagen endast reglera enskilda verksamheter som inte tillståndsprövatsenligt ML. Deti promemorian föreslagna tillägget till ML 18 § anges gälla utsläppsgränserför enskilda verksamheter, dvs. inte gränsvärden för miljökvalitet. I annatfall skulle det innebära tvärstopp för nya verksamheter i områden med risk föratt kvalitetsnormerna kunde överskridas. Föratt luftkvalitetsnormer skall kunna hävdas av myndigheterna måste det finnasmöjlighet att ompröva tillstånd enligt ML (och NRL) i områden därkvalitetsnormer, meddelade med stöd av ML eller hälsoskyddslagen, överskrids.Dessa omprövningsregler måste utformas med stor noggrannhet. Svenskrättssäkerhet och tillåter knappast en godfyckligomprövning av de företag myndigheterna anser svara för en alltför stor andel avutsläppen. Närdet gäller kvävedioxidföroreningar i tätorter är trafiken ett stort problem.För att åtgärda detta måste man framför allt ställa höga krav på källan, dvs.fordonet. Ett närmande till EG torde tyvärr innebära försämrade möjligheterför i detta avseende. Det måste också finnas uttymme att meddelagenerella inskränkningar i rätten att fritt förgifta sina medmänniskor medhjälp av automobil och andra fordon. Lag (1990:1079) om tillfälliga bilförbudinnehåller i viss mån sådan möjlighet, men bara för akuta situationer. Pådetta område behövs en skärpning av svensk lag, om det skall vara fakfisktmöjligt att åtgärda för höga halter av kvävedioxid. 4.1.6Länsstyrelsen i : har ingen erinran i sak motförslaget till lagstiftning om luftkvalitetsnormer. uppfattning är ettkonsekvent system med styrande miljökvalitetsnormer en Prop. 1992/93:60förutsättning för att en god luftkvalitet skall kunna uppnås ochupprätthållas Bilaga 2 i alla miljöer. Enligt förslaget kan medlemsstaternatillämpa lägre haltnivåer än vad anger. Enligt länssfyrelsensbedömning kan detta bli aktuellt för del med hänsyn till deriktlinjer som anges i Allmänna Råd 90:9, Riktvärden förluftkvalitet i tätorter. IEG-direktiven anges att luftkvaliteteten inte får försämras väsentligt i deområden som redan ligger under de fastställda gränsvärdena. Avsevärda mätinsatser- lokalt och regionalt - kommer att erfordras för att kontrollera attdirektiven innehålls i denna del. Spridning av luftföroreningar sker mellankommuner, regioner och län. Därför är samordningen av luftkvalitets-övervakningenviktig. Länssfyrelsen har ett övergripande ansvar förmiljöövervakningen i länet. Länssfyrelsens regionala ansvar och roll som samordnarebör fastställas i de föreskrifter som skall utfärdas med stöd av 8 a § tredje sfyckethälsoskyddslagen. 4.1.7 Länsstyrelseni : På samma sätt som för miljöskyddsla gen innebär införande av miljökvalitetsnormer i hälsoskyddslagen att en ny princip införs. Förslagetavser gränsvärden för kvävedioxid, svaveldioxid, sot och bly. Krav ställs påkommunerna att mäta dessa luftföroreningar. I förhållande tillnaturvårdsverkets nuvarande riktvärden för luftkvalitet ingår i förslaget intekoloxid. riktvärde för kvävedioxid är strängare än . Ettrelativt stort antal människor i våra större tätorter är utsatta för föroreningshalteröver dessa niväer. Trafiken är vanligen den dominerande luftföroreningskällan.Trafiken ger också upphov fill buller. Avsevärt fler människor än beträffandeluftföroreningar är utsatta för höga bullernivåer varför buller vanligen är ettstörre miljöproblem än luftföroreningar. Motdenna bakgrund är det minst lika. angeläget att införa immissions-gränser förbuller som för luftföroreningar. Föreslagetkrav på mätning bör ändras till krav på kartläggning då i många fall beräkningav såväl buller- som luftföroreningsnivån är ett bättre sätt än mätning.Särskilt gäller detta när trafiken är den dominerande föroreningskällan. Luftföroreningsvärdenabör också omfatta koloxid i enlighet med riktvärde. 4.1.8 Länsstyrelseni o. län: Enligt direktiv /203/EEG skall medlemsländerna fastställa ett gränsvärde för kvävedioxid i luften. Ett gränsvärde får inte överskridas under angivna tidsperioder. Enligt den refe rerade domen från angående implementering av direktivet är ett cirkulär från ett ministerium om att direktivet skall följas inte tillräckligt klart eller juridiskt bindande. I finns Allmänna råd och riksdagsuttalanden om begränsningar av kväveoxidutsläpp. - Enligt bedömning uppfyller inte dessa svenska uttalanden om kvali tetsnormer för kvävedioxid i luft de krav som domstolen har ställt för att direktivet skall säkerställas i den nationella lagstiftningen (Jfr sid 90fjärde sfycket och sid 131överst). Lagstiftningsåtgärder bör därför krävas för att 150 skall uppfylla EES-avtaleti fråga om utsläpp av kvävedioxid. 1992/93:60 kan ske såsom ocksåföreslagits i promemorian på sid 131 genom att SNV:s Bilaga 2 allmänna råd ochluftkvalitet i tätorter görs om fill bindande föreskrifter, utfärdade med stödav hälsoskyddslagen .Trots att det vore lämpligt att alla regler om miljöskyddinförs i miljöskyddslagen har de föreslagna miljökvalitets-normerna ett sådantsamband med hälsoskyddsfrågor att förslaget får godtas. Länssfyrelsen anserdock att det är olyckligt om utttycket "gränsvärde" införs för enkvalitetsnorm som inte blir straffsanktionerad (se sid 91) och att miljökvalitetsnormernu införs i hälsoskyddslagen som i övrigt syftar till att tillgodosehälsoskyddet och motverka sanitär olägenhet. 4.1.9 Länsstyrelsen1 : Dessa bestämmelser kräver klara di rektiv, från regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, för inom vilka delar i kommunen mätningar skall ske och på vilket sätt det skall genomföras. Lämpligen bör detta ske i samråd mellan tillsynsmyndigheten och kommunerna. 4.1.10 UppsalaKommun: I promemorian föreslås att EG:s luftkvalitetsnor mer skall tas in i hälsoskyddslagen. Enligt kommuns mening bör luftkvalitetsreglerna istället inarbetas i miljöskyddslagen. Argumenten här för är flera. Fördet första är miljöskyddslagen huvudlagstiftning för luftvård och detta gör detnaturiigt att inarbeta luftkvalitetsnormer just i denna lagstiftning. För detandra viker hälsoskyddslagen för fillstånd enligt miljöskyddslagen. Ska EG-reglernaom luftkvalitet tillämpas i områden med föroreningskällor som redan hartillstånd kommer tillämpningssvårigheter att uppstå med den i promemorianföreslagna konstruktionen. För det tredje är det ur synvinkel attföredra att luftkvalitetsnormerna placeras i miljöskyddslagen eftersom detförbättrar finansieringsmöjligheterna för kommunen. Ärtanken att EG:s direktiv om luftkvalitetsnormer skall ges rättsverkan i Sverigeframstår promemorians förslag som otillräckligt eftersom där enbart läggs enskyldighet på kommunerna att mäta luftkvaliteten. Därmed har ingen direkträttsverkan knutits till mätningarna. I promemorians förslag läggs det direkta mätansvaretpå kommunen. kommun har i och för sig inget att invända mot att detgörs fill ett kommunalt ansvar att se fill att erforderiiga mätningar kommertill stånd, men det bör av lagtexten fydligt framgå att också annan än kommunkan få utföra de mätningarna. Detta framstår som angeläget, dels med tanke påde nya arbetsformer som är under utveckling i kommunerna, dels med hänsyntill promemorians påstående om att EG-direktiven i fråga om det nödvändigaantalet mätstationer är mycket oprecisa. Är sex mätstationer ett tillräckligtantal stationer för del kan det ifrågasättas om minst enmätstation i varje kommun är kostnadseffektivt eller ens eftersträvansvärt förSveriges del. 4.1.11 Norrköpingskommun: I förslaget till ändring av hälsoskyddslagen ställs krav på konununema att mäta förekomsten av vissa luftföroreningar. Kommunen vill framhålla vikten av att den kunskap och erfarenhet som finns hos regionala även tas tillvara.