prop · GG0324 · 1992-12-31 00:00:00 — 1992/93:24partementet. Lagförslagetbestår dels av paragraferna 1-3, dels av en bilaga som innehåller denöverenskomna avtalstexten. Iförslaget till lag föreskrivs att avtalet skall gälla som lag här i landet (1 §).Vidare regleras där frågan om avtalets tillämplighet i förhållande till annanskattelag (2 §). I 3 § föreskrivs att då en här i riket bosatt person uppbär inkomstsom enligt avtalet skall beskattas endast i , skall sädan inkomstinte tas med vid taxeringen i . 1.3 Översiktligt om inkorhstskattesystemet i 1.3.1 Fysiska personer Fysiskperson som är bosatt i ("resident individual") är skattskyldigdär för all inkomst, oavsett varifrån den härrör. Fysisk person som inte är bosatti ("non-resident"), beskattas endast för inkomst som härrörfrån . Iprincip är all inkomst frän anställning skattepliktig. Till inkomst av anställningräknas förutom kontant ersättning såsom lön, bonus och provision, även naturaförmånerav olika slag. I det lägsta inkomstskiktet (beskattningsbar inkomst t.o.m. rapies,Rs, 10 000) utgår skatt . I inkomstskiktet Rs 10 000-30 000 utgår skattmed . För inkomster mellan Rs 30 000-50 000 utgår skatt . För inkomsterdärutöver (det högsta inkomstskiktet) tas skatt ut . Utdelningoch ränta ("investment income"), som sammanlagt ej överstiger Rs 30000, är undantagen från beskattning. Överstigande belopp beskattas som vanliginkomst. Fysiskapersoner medges grundavdrag med Rs 14 000. Härutöver medges avdrag förräntekostnader på inteckningslån och för utgivna underhällsbidrag. Premiertill privat pensionsplan är avdragsgilla med maximalt Rs 12 000. Avdrag medges ocksäbl.a. i viss omfattning för kostnader för sjukvård och gåvor till välgörandeändamål samt för försörjningsplikt mot familj, såsom för maka och bam under 18är. Personer med extrainkomster medges ett schablonavdrag av sådaninkomst. Vissakostnader får avräknas direkt mot skatten. Exempel på sådana kostnader ärlivförsäkringspremier (maximerat till Rs 3 500) och kostnader för förvärv avaktier i bolag som bedriver "godkänd" verksamhet. Avdraget ärbegränsat till av investerat belopp och fill Rs 30 000 under treår. Personersom inte är bosatta i är inte berättigade till något avdrag vidberäkningen av den beskattningsbara inkomsten. 1.3.1.2 Realisationsvinstbeskattningen Prop.1992/93:24 Realisationsvinsterär som regel inte skattepliktiga. Vinst som härrör från försäljningar som ingåri affärsverksamhet beskattas dock som vanlig inkomst. Sfyrelsearvodenbeskattas som anställningsinkomst. Skattskyldighetför rörelseidkare som är fysisk person ("Self-Employment/ Business Income")bestäms i princip på samma sätt som för anställda. All inkomst som hänför sigtill rörelsen är skattepliktig. Kostnader för intäkternas förvärvande är somregel avdragsgilla. Förlusterär avdragsgilla mot varje slags skattepliktig inkomst. Det finns ingenbeloppsgräns. Förluster som inte kan utnyttjas får utnyttjas undersenare år (carry forward). Bolagsom är hemmahörande ("resident") i är skattskyldiga där förall inkomst, oavsett varifrån den härrör. Säsom hemmahörande anses bolag sombildats enligt lagstiftningen i . Bolag anses ocksä som hemmahörandei om det bedriver rörelse i och har sin verkliga ledningdär ("central management and controi"). Bolagsskattenberäknas på nettoinkomsten. Den högsta skattesatsen för bolag uppgår till 35 %.För börsnoterade bolag och dotterbolag till sådana bolag är skattesatsen . Ivissa fall uppgår skatten endast till , se närmare under avsnitt 1.3.2.5.Skattesatsen för filialinkomst är densamma som för bolag. Det utgår ingen extraskatt på vinst som överförs till huvudkontoret. Lagervärderas i regel till det lägsta av anskaffningsvärdet och marknadsvärdet. Denskattskyldige fär emellertid välja mellan att värdera lagret tillanskaffningskostnaden, marknadsvärdet eller återanskaffningskostnaden. Sammavärderingsprincip mäste dock tillämpas år från är. Den bokföringsmässiga och skattemässigavärderingen måste överensstämma. Avskrivningarpä maskiner och inventarier, byggnader m.m. beräknas i allmänhet linjärt eftervissa procentsatser. Reglema är i vissa fall mycket generösa. De bokföringsmässigaoch skattemässiga avskrivningarna behöver inte överensstämma. Skattelagstiftningeni innehåller inte nägra särskilda koncern-regler. Royalfy,ränta m.m. som betalas till utländska närstående företag är av- 39 dragsgill,för det fall kostnaderna står i överensstämmelse med vad som Prop.1992/93:24 skulle ha betalats om företaget var ett utomstående företag (arm's length-principen).Vissa begränsningar gäller dock för det fall mottagare av ränta inte ärskattskyldig i . 1.3.2.2Realisationsvinster Se under avsnitt 1.3.1.2. Utdelningmellan bolag i är skattefri för mottagaren, förutsatt att den vinstav vilken utdelningen betalas har beskattats hos det utdelande bolaget. Källskattav sädant slag som kupongskatten utgör utgår inte i . Skatt påutdelning som betalas till person i utlandet tas i stället i princip ut efterden skattesats som gäller för i hemmahörande personer. Om mottagareav utdelning exempelvis är ett utländskt bolag, innebär det angivna attskatten normalt uppgår till . Samma princip gäller för royalfy och ränta. Förlustersom uppkommit i rörelsen och som inte kan utnyttjas fär skjutas framåt(carry forward), förutsatt att det finns en ägaridentitet på minst 50 %förluståret och det är förlusten kan utnyttjas. Ilikhet med mänga utvecklingsländer har en lagstiftning som syftartill att främja investeringar. Genom denna lagstiftning ges viss fyp avverksamhet förmånlig behandling i skattehänseende. Bestämmelserna återfinns i "Sections34 B, 34 C, 34 E, 59 och 59 C" i "Income Tax Act1974". I det följande lämnas en kortfattad redogörelse för dennalagstiftning. "Sections34 B och 34 C" tar sikte på företag som fått tillstånd ("certificate")att bedriva viss typ av verksamhet. ("" och "") är ("Section 34 B"). Vinst som utdelasav sådana företag är skattefri för mottagaren. Skattefriheten gäller underåtta är fr.o.m. det år bolaget började bedriva verksamheten. "Section34 C" tar sikte på bl.a. exportföretag, företag inom hotellbranschen,industribyggnadsföretag och utvecklingsföretag. Skattesatsen är även i dessafall . Vinst som utdelas av sådana företag är skattefri för mottagaren.Det angivna gäller fr.o.m. det år bolaget börjadebedriva verksamheten. "Section34 E" avser börsnoterade företag och dotterbolag till sådana bo lag. Skattesatsen för dessa bolag uppgår som redovisats under avsnitt 1.3.2.1. till . Förmånerges också enligt "Section 59 och 59 C". Dessa bestämmelser av- Prop.1992/93:24 ser bolag som bedriver s.k. offshoreverksamhet (se härom underavsnitt 1.4.1). Skattesatsen för bolag som bedriver sådan verksamhet är . Avtaletär utformat i nära överensstämmelse med de bestämmelser som rekommenderatför bilaterala dubbelbeskattningsavtal ("Model Double Taxation Convention onIncome and on Capital", 1977). Utformningen har också påverkats av att Mauritiusär ett utvecklingsland. Vissa bestämmelser har därför utformats i enlighet medde rekommendationer som () utfärdat för förhandlingarmellan utvecklade länder och utvecklingsländer ("United Nafions Model DoubleTaxation Convention between Developed and Developing Countries", 1980).Givetvis förekommer avvikelser från de angivna rekommendationerna som ärbetingade av resp. stats interna skattelagstiftning. Av redogörelsen förskattesystemet i framgår att där finns särskild lagstiftning somsyftar till att främja investeringar, se avsnitt 1.3.2.5. Vissa av de lättnadersom medges enligt denna lagstiftning riktar sig emellertid inte till företagsom bedriver näringsverksamhet i i egentlig mening, utan till företagvars inkomster uteslutande härrör från verksamhet utanför ("offshoreverksamhet").Eftersom i likhet med flertalet medlemsstater i inte är berett attunderstödja denna typ av verksamhet genom att medge företag som bedriver sädanverksamhet förmåner genom dubbelbeskattningsavtal, innehåller avtalet reglerom begränsningar av avtalets förmåner, se art. 22 punkt . Art.1 anger de personer som omfattas av avtalet. Endast person som avtalettillämpas pä är berättigad till de skattelättnader som föreskrivs i avtalet. Ienlighet med denna artikel, som överensstämmer med motsvarande artikel i , skall avtalet tillämpas på personer som har hemvist i enavtalsslutande stat eller i båda avtalsslutande staterna. För att avtalet skallvara tillämpligt krävs dels att fråga är om sådan person som avses i art. 3punkt 1 e eller f, dels att denna person i enlighet med bestämmelserna i art. 4punkt 1 har hemvist i en avtalsslutande stat, dvs. enligt den interna lagsfiftnlngeni en avtalsslutande stat är skattskyldig där på grund av hemvist, bosättning,plats för företagsledning eller annan liknande omständighet. För att avtaletskall vara tillämpligt på handelsbolag och dödsbon gäller vissa under art. 4punkt 1 b angivna villkor. Ett handelsbolag hemmahörande i en av deavtalsslutande staterna är med tillämpning av den angivna bestämmelsenberättigat att erhålla nedsättning av t.ex källskatt på utdelning i enlighetmed reglerna i art. 10, i den män handelsbolagets inkomst är skattepliktig idenna stat på samma sätt som inkomst som fillfaller en person som har hemvistdär. Det spelar därvid ingen roll om det är handelsbolaget eller 4 1992/93. dessdelägare som är skattesubjekt. Har ett handelsbolag inregistrerat i en Prop.1992/93:24 av de avtalsslutande staterna t.ex. tre delägare varav endast tvåhar skatterättsligt hemvist i staten i fråga medan den tredje har hemvist i entredje stat, har handelsbolaget - om dess inkomster såsom i beskattashos delägarna - rätt att erhålla de nedsättningar av källskatt som följer avavtalets regler beträffande tvä tredjedelar av den inkomst som uppbärs fränden andra avtalsslutande staten. Avtaletär inte tillämpligt på person som endast är skattskyldig på grund av inkomstfrån källa i en avtalsslutande stat, art. 4 punkt 1 a. Art.2 upptar de skatter på vilka avtalet är tillämpligt. Det kan noteras att denstatliga fastighetsskatten inte omfattas av avtalet. Dubbelbeskattning av t.ex.privatfastighet som en i bosatt person innehar i kan dockundanröjas med tillämpning av lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt.Art. 23 (Förbud mot diskriminering) tillämpas på skatter av varje slag ochbeskaffenhet. Art.3 innehåller definitioner av vissa uttryck som förekommer i avtalet. Innehålleti artikeln överensstämmer i huvudsak med innehållet i modellavtal, dockatt uttrycket "skatt" har definierats här (punkt 1 j). Definitionenav "internationell trafik" (punkt 1 h) har fått en i förhållande tillmodellavtalet något avvikande utformning med anledning av att hemvistet valtssom kriterium vid bestämmandet av vilken stat som skall ha beskattningsrättentill inkomst av internationell trafik, se art. 8 punkt 1. Definitioner förekommeräven i andra artiklar t.ex. art. 10, 11 och 12, där den inkomst som behandlas iresp. Avtaletavser att undvika dubbelbeskattning och förhindra skatteflykt beträffandesåväl skatter på inkomst som realisationsvinst. Även om "realisationsvinst"inte alltid uttryckligen anges är de avtalsslutande staterna emellertidöverens om att "inkomst"/"income" i tillämpliga delar ocksäinnefattar realisationsvinst, jfr RÅ 1987 ref 162. Närdet gäller tolkning av dubbelbeskattningsavtal och dä bl.a. den i art. 3 punkt2 intagna bestämmelsen får jag hänvisa till vad som anförts i propositionen omdubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna (prop. 1989/90:33 s. Art.4 innehåller regler som avser att fastställa var en person skall anses hahemvist vid tillämpningen av avtalet. Artikeln överensstämmer, förutom vadavser de i punkt 1 b intagna bestämmelserna rörande handelsbolag och dödsbon,med motsvarande bestämmelser i modellavtal. Hemvistreglernai avtalet har inte någon befydelse för var en person skall anses vara bosatt enligt intern skattelagstiftning, utan reglerar endast frågan om hemvist vid tillämpning av avtalet. Det angivna innebär att avtalets hem vistregler saknar relevans bl.a. dä det gäller att avgöra huruvida utdelning frän svenska bolag skall beläggas med kupongskatt. Utdelning från svenskt bolag till en fysisk person som i skattehänseende anses bosatt i enligt intern svensk skattelagstiftning, men som har hemvist i ett annat land enligt ett dubbelbeskattningsavtal, skall således inte beläggas med kupongskatt. Punkterna2 och 3 reglerar s.k. dubbel bosättning, dvs. fall där den skatt- Prop.1992/93:24 skyldige enligt svenska regler för beskattning anses bosatt iSverige och enligt reglerna för beskattning i anses bosatt i tillämpningen av avtalet skall i sådana fall den skattskyldige anses hahemvist endast i den avtalsslutande stat i vilken han har hemvist enligtavtalet. En person som anses bosatt i såväl som enligt resp.stats interna lagstiftning, men som vid fillämpningen av avtalet anses hahemvist i skall säledes i fräga om de inkomster till vilka Sverigehar beskattningsrätten enligt avtalet, vid taxeringen i beskattasenligt de regler som gäller för här bosatta, vilket medför rätt att erhålla t.ex.grundavdrag och allmänna avdrag. Art.5 definierar "fast driftställe". Uttrycket har i förevarande avtalfått ett något annat innehåll än det har i och modellavtal. bestämmelserna i punkt 2f, h och i. Det skall framhållas att punkt 2endast innehåller en uppräkning - på intet sätt uttömmande - av exempel, somvart och ett kan utgöra fast driftställe. Dessa exempel bör läsas mot bakgrandav den allmänna definitionen i punkt 1. De uttryck som räknas upp i punkt 2"plats för företagsledning", "filial", "kontor"osv. bör därför tolkas på sådant sätt att dessa platser för affärsverksamhetutgör fasta driftställen endast om de uppfyller villkoren i punkt 1.1 punkt 4anges vissa aktiviteter som trots att de bedrivs från en stadigvarande platsför affärsverksamhet ändå inte skall anses bedrivna frän fast driftställe. Detkan noteras att skillnaden mellan punkt 4 b och punkt 5 b är att personen i frägai sistnämnda fall regelmässigt innehar varalager från vilket han regelbundetlevererar varor, vilket medför att fast driftställe konstitueras. I punkt 4 eanges "vetenskaplig forskning" som exempel på sädan verksamhet avförberedande och biträdande art som inte konstituerar fast driftställe. Enligtnormalt spräkbrak torde vetenskaplig forskning inte utgöra verksamhet avförberedande eller biträdande art, men i avtalet har parterna kommit överens omdetta. Bestämmelserna om "fast driftställe" i svensk lagstiftningfinns i punkt 3 av anvisningarna till 53 § kommunalskattelagen (1928:370), KL. Föratt ett företag i skall kunna beskattas för inkomst av rörelse fränfast driftställe i enligt art. 7 i avtalet krävs att sädant driftställeföreligger enligt avtalet. Givetvis förutsätter detta att skattskyldighetföreligger även enligt svensk skattelagstiftning (jfr 2 § i den föreslagnalagen om dubbelbeskattningsavtal med ). I de flesta fall torde fastdriftställe i den angivna situationen föreligga även enligt bestämmelserna iKL. Art.6-21 innehåller avtalets regler om fördelning av beskattningsrätten till olika inkomster. Avtalets uppdelning i olika inkomster har endast betydelse för tillämpningen av avtalet och säledes inte vid bestämmandet av till vilket inkomstslag och vilken förvärvskälla inkomsten skall hänföras enligt svensk intern skattelagstiftning. När beskattningsrätten väl fördelats sker beskatt ning i enligt svensk lagstiftning. Har rätten att beskatta viss inkomst i inskränkts genom avtal måste denna begränsning iakttas. I de fall en inkomst "får beskattas" i en avtalsslutande stat enligtbestäm- 43 melsernai art. 6-21, innebär detta inte att den andra staten fråntagits rätten Prop.1992/93:24 att beskatta inkomsten. Beskattning får i sädana fall ske även i denandra staten (normalt hemviststaten), om det är möjligt enligt dess internaskattelagstiftning, men den dubbelbeskattning som uppkommer måste i sädanafall undanröjas (görs normalt av hemviststaten). Hur undanröjande av dubbelbeskattningsker framgår av art. 22. Inkomstav fast egendom får enligt art. 6 beskattas i den stat där egendomen ärbelägen. Enligt 21 och 22 §§ KL beskattas inkomst som härrör från fastighet ivissa fall som inkomst av näringsverksamhet. Vid tillämpning av avtalet bestämsdock rätten att beskatta inkomst av fastighet med utgångspunkt i art. 6, dvs.den stat i vilken fastigheten är belägen får beskatta inkomsten. Detta hindrardock inte frän att beskatta inkomsten som inkomst av näringsverksamhetvid taxeringen här. Royalfy från fast egendom eller för nyttjande av ellerrätten att nyttja mineralförekomst, källa eller annan naturtillgång behandlasockså som inkomst av fast egendom vid tillämpningen av avtalet. Annan royalfybeskattas enligt art. 12. Inkomst som förvärvas av företag som bedriverjordbruk, skogsbrak eller plantageverksamhet behandlas i enlighet medbestämmelserna för inkomst av rörelse i art. 7 (art. 6 punkt 5). Art.7 innehåller regler om beskattning av rörelseinkomst. Sädan inkomst beskattasenligt huvudregeln i punkt 1 endast i den stat där företaget är hemmahörande.Om företaget bedriver rörelse från fast driftställe i den andra staten, fåremellertid inkomst som är hänförlig till driftstället beskattas i denna stat. hemmahörande i bedriver rörelse i frän fastdriftställe här, skall vid inkomstberäkningen i första hand tillämpas svenskaregler men beräkningen fär inte stä i strid med bestämmelserna i detta avtal. Vidbestämmandet av fördelningen av inkomster mellan fast driftställe ochhuvudkontor skall arm's length-principen användas, dvs. till det fastadriftstället skall hänföras den inkomst som detta driftställe skulle ha förvärvatom det - i stället för att avsluta affärer med huvudkontoret - hade avslutataffärer med ett helt fristående företag som bedrivit verksamhet av samma ellerliknande slag under samma eller liknande villkor och avslutat affärer pånormala marknadsmässiga villkor (punkt 2). Punkt3 innehåller vissa regler för hur utgifter som uppkommit för ett fastdriftställe skall behandlas. Därvid klargörs att t.ex. allmänna förvaltningskostnadersom uppkommit hos företagets huvudkontor för ett fast driftställe är en utgiftsom får dras av hos det fasta driftstället. Ingäri inkomst av rörelse inkomster som behandlas särskilt i andra artiklar i dettaavtal regleras beskattningsrätten till dessa inkomster i de särskildaartiklarna (art. 7 punkt 7). Art.8 behandlar beskattning av inkomst av rörelse i form av sjöfart och luftfart i internationell trafik. Sådana inkomster beskattas enligt punkt 1 en dast i den stat där det företag som bedriver angiven verksamhet har hemvist. De särskilda reglerna för SAS i punkt 2 innebär att avtalet endast reglerar beskattningen av den del av SAS inkomst som är hänförlig till den svenske delägaren. Art.9 innehåller sedvanliga regler om omräkning av inkomst vid obehörig Prop.1992/93:24 vinstöverföring mellan företag med intressegemenskap. De i punkt 1angivna reglerna innebär givetvis inte nägon begränsning av en avtalsslutandestats rätt att enligt intern lagstiftning vidta omräkning av ett företagsresultat utan anger endast i vilka fall den i punkt 2 angivna justeringen äravsedd att göras. Art.10 behandlar beskattningen av utdelningsinkomster. Definitionen av uttrycket"utdelning", som återfinns i punkt 3, överensstämmer i huvudsak medden i modellavtal. Definitionen gäller som brukligt endast vidtillämpning av art. 10. Om uttrycket förekommer i andra artiklar kan det ha enannan befydelse. För att utdelning från bolag i skall vara skattefriför ett svenskt bolag, krävs exempelvis att fråga är om utdelning enligt svenskskattelagstiftning. Art. 10 eller motsvarande bestämmelser i modellavtalkan säledes inte användas för att avgöra innebörden av utttycket i andrasammanhang. Enligtpunkt 2 får utdelning från bolag med hemvist i en avtalsslutande stat tillperson med hemvist i den andra avtalsslutande staten, beskattas även i den statdär bolaget som betalar utdelningen har hemvist (källstaten). Skatten fär dockenligt punkt 2 a inte överstiga av utdelningens bmttobelopp, om den somhar rätt till utdelningen är ett bolag (med undantag för handelsbolag) somdirekt innehar av det utbetalande bolagets kapital. I övriga fallfår skatten inte överstiga av utdelningens brattobelopp (punkt 2b). De nuredovisade begränsningarna i källstatens beskattningsrätt gäller endast då"mottagaren har rätt till utdelningen". Av detta villkor, vilket ävenuppställs i fräga om ränta (art. 11 punkt 2), och royalfy (art. 12 punkt 2),följer att den angivna begränsningen av skatten i källstaten inte gäller när enmellanhand, exempelvis en representant eller en ställföreträdare, sätts inmellan inkomsttagaren och utbetalaren. Villkoret tar sikte på fall där den somhar rätt till utdelningen inte har hemvist i den andra avtalsslutande staten. Ivissa fall skall rätten att beskatta utdelning fördelas med tillämpning avavtalets regler för beskattning av inkomst av rörelse eller av självständig yrkesutövning.Dessa fall anges i punkt 4. Punkt5 innehåller förbud mot s.k. extra-territoriell beskattning av utdelning (beträffandedetta slag av beskattning se punkterna 33 - 39 i kommentaren till art. 10punkt 5 i modellavtal). 22 redogörs för de bestämmelser som reglerar skattskyldigheten för svenskabolag för mottagen utdelning från bolag i , se avsnitt 1.4.5.2. Art.11 behandlar ränta. Enligt punkt 1 fär ränta beskattas i den stat därmottagaren har hemvist. Vad som här menas med ränta framgår av punkt 4 (jfr vadsom angetts beträffande utdelning under art. 10). Även källstaten får enligtpunkt 2 beskatta ränta, men skatten får i sådant fall inte överstiga avräntans bruttobelopp. Undantag frän sädan beskattningsrätt görs dock i punkt 3i vissa fall, bl.a. när den som har rätt till räntan är en bank som bedriver"verklig bankverksamhet" och som har hemvist i den andra staten. Med"verklig bankverksamhet" avses för svensk del sädan verksamhet somfaller in under bestämmelserna i bankrörelselagen (1987:617), bank- aktiebolagslagen (1987:618), sparbankslagen (1987:619) och förenings- Prop. 1992/93:24bankslagen (1987:620). Bestämmelsernai punkterna 1, 2 och 3 tillämpas inte i de fall som avses i punkt 5, dvs. däräntan är hänförlig till fordran som äger verkligt samband med fast driftställeeller stadigvarande anordning som den som har rätt till räntan har i den andraavtalsslutande staten. I sådant fall skall beskattningsrätten till räntan istället fördelas med fillämpning av art. 7 resp. art. 14 som behandlar inkomstav rörelse resp. självständig yrkesutövning. Enligt svensk internskattelagstiftning utgör såväl inkomst av rörelse som inkomst av självständigyrkesutövning i allmänhet inkomst av näringsverksamhet. Den här beskrivnabeskattningsrätten för källstaten kan bli tillämplig i - i de fallbosättning i enligt interna beskattningsregler inte föreligger - endastom räntan enligt punkt 2 av anvisningarna till 22 § KL skall hänföras tillintäkt av näringsverksamhet. Dessutom fordras att fast driftställe föreliggerenligt intern svensk rätt eller att inkomsten hänför sig till här belägenfastighet (53 § 1 mom. a KL och 6 § 1 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt,SIL). Royaltysom avses i art. 12 punkt 3 och som härrör från en avtalsslutande stat (källstaten)och betalas till person med hemvist i den andra avtalsslutande staten, fårenligt punkt 1 beskattas i denna andra stat. Definitionen av uttrycket "royalfy"(jfr vad som angetts beträffande utdelning under art. 10, samma princip gällerockså för royalfy) omfattar i likhet med nuvarande lydelse av inte leasingavgifter och andra ersättningar för rätten att nyttjalös egendom. I fråga om sådana avgifter och ersättningar skall i ställetbestämmelserna i art. 7 (Inkomst av rörelse) tillämpas. Enligt punkt 2 får ocksåkällstaten ta ut skatt pä royalfybetalningar men denna skatt får inte överstiga15 % av royaltyns bmttobelopp om mottagaren har rätt till royalfyn. Royalfy somutbetalas frän till person med hemvist i får säledesbeskattas här, men skatten får inte överstiga av royaltyns brattobelopp.