prop · GG03111 · 1992-12-31 00:00:00 — Om en anmaning till en näringsidkare att lämna tillträdetill uttymmen där leksaker förvaras inte följs, får tillsynsmyndigheten förelägganäringsidkaren vid vite att fullgöra sin skyldighet. Detsamma gäller om hanunderlåter att lämna upplysningar m.m. enligt första stycket 2. Den föreslagnabestämmelsen har tillkommit med anledning av Lagrådets synpunkter. Att ettbeslut som tillsynsmyndigheten fattar i ett enskilt fall med stöd av 5§ kanöverklagas framgår av 12 §. 6§ Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1,kontroll av atten leksak uppfyller sådana krav som har föreskrivits med stöd av 3 §, 2,skyldighet förnäringsidkare att betala kostnader för provtagning och undersökning av prover. Paragrafen motsvarar 4 § första stycket 3 och andrastycket promemorians förslag. Leksaksdirektivet förutsätter (artikel 5.1 samt artikel8.1 a och 8.2 a) att varje leksak som släpps ut på marknaden överensstämmer meden godtagen standard eller med en godkänd prototyp. Av artikel 8.2 a framgåratt prototypen skall godkännas av ett "godkänt kontrollorgan" (dvs.ett anmält organ) efter ett i artikel 10 närmare angivet förfarande. Avartikel 9.1 framgår att ett kontrollorgan med behörighet att godkännaprototyper måste uppfylla vissa i bilaga 3 till direktivet närmare angivnaminimikrav. När en prototyp vid en prövning av ett anmält organ har visat siguppfylla tillräckliga krav på säkerhet (som anges i artikel 3 med hänvisning tillbilaga 2), skall kontrollorganet utfärda ett s.k. typgodkännandebevis (artikel10.4). Ett syfte medpunkt 1 är att möjliggöra för regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela de föreskrifter som ärnödvändiga för att uppfylla leksaksdirektivets krav på provning och kontroll. I leksaksdirektivet regleras inte möjligheten för enmedlemsstat att låta en näringsidkare betala ersätttung för kostnader för provtagning och undersök- 45 ning av prover. Det torde stå varje land fritt att beslutai detta hänseende. 1992/93:111 Enligt 24 § fjärde stycketproduktsäkerhetslagen får regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer meddela föreskrifter om skyldighet för en näringsidkare som har fåttett åläggande om säkerhetsinformation, varningsinformation, återkallelse, säljförbudeller exportförbud att ersätta tillsynsmyndigheten kostnader för provtagningoch undersökning av prov. En likartad bestämmelse finns i 16 § tredje stycketmarknadsföringslagen. Som har anförts i avsnitt 4.8 bör det finnas möjlighetatt ta ut kostnader för provtagning m.m. av en näringsidkare även enligt lagenom leksakers säkerhet. Punkt 2 utgör rättsligt underlag för föreskrifter påområdet. 7 § Produktsäkerhetslagen (1988:1604) skall tillämpas påleksaker som kan medföra risk för personskada. Detta gäller även om leksakerna uppfyller sådana krav somhar föreskrivits med stöd av 3 §. Paragrafen motsvarar 5 § i promemorians förslag med enviss mindre redaktionell ändring. Enligt leksaksdirektivet skall en medlemsstat somkonstaterar att leksaker som bär EG-märket och som används på avsett sätt"sannolikt kan utgöra en risk för konsumenters eller andra personerssäkerhet och hälsa", vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkallaprodukterna eller för att förbjuda eller begränsa dem på marknaden (artikel 7).Av direktivet framgår vidare att orsaken till att en leksak som bär EG-märketändå kan utgöra en riskfaktor kan tänkas vara a)att man harmisslyckats med att uppfylla de s.k. väsentliga säkerhetskraven i artikel 3inklusive bilaga 2 till direktivet i de fall leksaken inte motsvarar destandarder som anges i artikel 5 punkt 1 (innebörden torde vara att dengodkända protofypen inte uppfyller säkerhetskraven), b)felaktigtillämpning av en standard, c)brister istandarden. Innebörden av den föreslagna bestämmelsen i 7 § är attproduktsäkerhetslagen skall gälla vid sidan om lagen om leksakers säkerhet försådana leksaker som kan medföra skada på person. Detta gäller även omleksakerna har utformats i enlighet med sådana säkerhetskrav som harföreskrivits med stöd av 3 §. Produktsäkerhetslagen kan alltså tillämpas ävenpå leksaker som bär EG-märket och som har utformats i överensstämmelse med enstandard eller en prototyp som har godkänts av ett behörigt kontrollorgan.Tidigare har redovisats (avsnitt 4.1) vilka slag av ingripanden som kan görasmed stöd av produktsäkerhetslagen. Som framgår av vad som sades skall enligt direktivetett ingripande kunna göras enligt nationella rättsregler mot en leksak som "sannolikt kan utgöra en risk" för konsumenterna. Förutsättningarna för ett ingripande en ligt produktsäkerhetslagen är också, som framgått, att det finns en risk för skada. Den risk som skall föreligga för ett ingripande med stöd av produktsä kerhetslagen beskrivs dock på ett delvis annat sätt än i direktivet. 1 avsaknad av praxis rörande innebörden av den i direktivet angivna förutsättningen för 46 skall fä tillgripas har det ändå antagits att förutsättning- Prop.1992/93:111 arna för ingripande med produktsäkerhetslagen ligger väl i linjemed dem i direktivet. Produktsäkerhetslagen ger ocksä uttymme för åtgärder avdet slag som anges i direktivet. Produktsäkerhetslagen är enligt paragrafen tillämplig barapä sädana leksaker under leksaksdirektivet och denna lag som kan orsakapersonskador. Ett ingripande med stöd av produktsäkerhetslagen får alltså inteske i fråga om en sådan leksak som omfattas av direktivet men som endast kan geupphov till egendomsskador. Denna begränsning torde dock ha liten praktiskbetydelse, eftersom leksaker som kan orsaka egendomsskador i de flesta fall ocksätorde kunna ge upphov till personskador (ett tänkbart undantag skulle kunnavara en leksak av plast, som kan ge upphov till färgvandring, s.k. mi-grering,om den läggs mot ett annat plastföremål). Produktsäkerhetslagen är tillämplig på sådanaleksaker som inte omfattas av lagen om leksakers säkerhet. I fråga om en sådanleksak kan ett ingripande göras även när risken avser egendomsskador. Också motsådana leksaker som hyrs ut kan produktsäkerhetslagen tillämpas. I det till Lagrådet remitterade lagförslaget harregeringen föreslagit rubriken samt att ordet "straffskall användas i lagtexten i 8 och 9 §§. Lagrådet har föreslagit att rubrikentill detta avsnitt får lydelsen "Ansvar" och att ordet "straff i8 § - liksom i 9 § - byts ut mot "ansvar". Skälen är att de vedertagnaorden för angivande av att det är fråga om påföljdsbestämmelser är ansvar elleransvarsbestämmelser. Enligt Lagrådet ger utttycket "Straff som rubrik ettfelaktigt intryck, eftersom det inte inbegriper andra påföljder enligtbrottsbalken än straffen böter och fängelse. Lagrädet har ocksä pekat pä attuttrycket "ansvar" används i förslag till annan lagstiftning på grundav . Frågan om vilket ordval som görs kan knappast sägas hanågon rättslig betydelse. Som Lagrådet anför inbegriper inte "straff"andra brottspåföljder än böter och fängelse. Detta hindrar dock inte att endomstol i förekommande fall kan meddela en annan påföljd än straff, även omordet "straff används i lagtexten. Frågan om vilket uttryck som bör väljas bör därför iförsta hand bedömas med utgångspunkt i strävan att göra lagtexten sä begripligsom möjligt. I detta hänseende är ordet "straff att föredra framföransvar. Det är också skälet till att "straff om än inte helt konsekventhar kommit att användas i stället för "ansvar" i annan lagstiftningsom har kommit (ill , t.ex. bostadsrättslagen (1991:614),folkbokföringslagen (1991:481) och lagen (1991:921) omförbud motkonkurrensbegränsning i fråga om jordbruksprodukter. För att undvika missförstånd föreslär vi att"Straffbestämmelser m.m." används i rubriken. Däremot bör, somLagrådet har föreslagit, ordet "ansvar" användas i de föreslagnabestämmelserna i 8 och 9§§. 8 § Den som med uppsåt eller av oaktsamhet btyter mot 3 §skall dömas till böter ellerfängelse i högst . I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Paragrafen motsvarar 6 § i promemorians lagförslag. De åtgärder som leksaksdirektivet kräver att de stater somomfattas av detta skall vidta när någon handlar i strid med direktivet kansammanfattas i ordet rättelse. En farlig leksak skall i förekommande fall tasbort från marknaden (artikel 7.1), är det fel på en standard skall detta meddelasvissa EG- eller, i förekommande fall, EFTA-organ för åtgärder med avseende påstandarden (artikel 6.1 och 7.1) osv. Inga krav uppställs på attmedlemsstaterna skall införa straffsanktioner gentemot näringsidkare somexempelvis släpper ut farliga leksaker på marknaden. Det grundläggande kravetpå medlemsstaterna är att "vidta alla nödvändiga åtgärder" för attsäkerställa att leksaker endast kan släppas ut på marknaden om de uppfyllervissa närmare angivna säkerhetskrav (artikel 3 och bilaga 2 till direktivet). För att i direktivets anda uppnå ett reellt förbud motförsäljning av farliga varor har det ansetts att de säkerhetskrav som kanföreskrivas med stöd av 3 § bör vara straffsanktionerade. Detta gäller säledessåväl de krav i fråga om skydd för hälsa och säkerhet som avses i 3 § 1 som dekrav i fråga om tillverkning samt märkning och annan produktinformation somavses i 3 § 2 och 3. Det bör observeras att underlätenhet att märka en leksakmed EG-märke på det sätt som skall ske straffsanktioneras enligt detta lagrum. För att någon skall dömas till ansvar vid överträdelse av3 § krävs att gärningen har begåtts med uppsåt eller av oaktsamhet som intebehöver vara grov. Påföljden är böter eller fängelse i högst . Böterdöms ut i dagsböter eller, om brottet är förtjänt av lägre straff än trettiodagsböter, i penningböter. Detta följer av 25 kap. 1 § i desslydelse fr.o.m. (SFS 1991:240; prop. 1990/91:68, JuUlO, rskr.155). Av andra stycket framgår att det inte skall dömas tillansvar i ringa fall. Straffrihet gäller således om förseelsen med hänsyn tillsamtliga omständigheter får betecknas som ringa. En sädan omständighet kundetänkas vara att ett krav i en föreskrift enligt 3 §, som en leksak i ett visstfall inte har uppfyllt, vid prövning av ett behörigt organ inom EES visar siggå längre än vad direktivet anger och förfarandet således inte är i strid meddetta. 9 § Den som överträder ett vitesföreläggande ellervitesförbud enligt produktsäkerhetslagen (1988:1604) skall inte dömas tillansvar enligt 8 § för en gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Paragrafen motsvarar 7 § i promemorians lagförslag. Enligt den föreslagna bestämmelsen i 7 § ärproduktsäkerhetslagen till lämplig på sädana leksaker som kan medföra risk för skada på person. På följderna enligt den lagen är ålägganden eller förbud, som normalt skall för enas med vite (15 § produktsäkerhetslagen). Det kan därför tänkas att en 48 handling som innefattar överträdelse av ett vitesförbudeller föreläggande Prop. 1992/93:111 enligt produktsäkerhetslagen ocksåutgör ett brott mot 3 § i den nu föreslagna lagen om leksakers säkerhet. Om dåbåde straff och vite döms ut drabbas handlingen av dubbla påföljder, vilket kanvara ägnat att väcka betänkligheter. Eftersom båda lagarna syftar till att motverka skador påperson (här bortses från att produktsäkerhetslagen även har till syfte attmotverka sakskador) och påföljderna enligt båda lagarna är knutna till detförhållandet att en farlig vara - enligt förevarande lag en farlig leksak - harkommit att tillhandahållas, bygger vitesföreläggandet och straffregeln påsamma grund. 1 så fall bör inte mer än en av påföljderna dömas ut. Vitet bördärvid ges företräde. En föreskrift av sådan innebörd har tagits in i dennaparagraf. Straffrihet föreligger om gärningen när den begås innebäröverträdelse av ett vitesförbud, som gäller mot den handlande. Den föreslagna bestämmelsen i 9 § är tillämplig bara pådet fallet att handlingen är straffbar enligt lagen om leksakers säkerhet. Ärden belagd med straff i annan författning, gäller bestämmelsen inte. Dä skallalltså i princip både straff och vite dömas ut. Intresset av att inte densammanlagda påföljden blir oskäligt hård bör emellertid beaktas vidstraffmätningen (jfr prop. 1970:34 s. 96 f.). 10 § Allmänt åtal för brott mot denna lag får väckasbara efter medgivande av den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafen motsvarar 8 § i promemorians lagförslag. I paragrafen föreskrivs att allmänt åtal inte får väckasför brott mot lagen annat än efter medgivande av den myndighet som regeringenbestämmer. Detta överensstämmer med vad som gäller enligt marknadsföringslagen.Regeln medför bl.a. att en gärning som har åtalats som exempelvis vållande tillkroppsskada eller sjukdom (3 kap. 8 § ) inte kan bestraffas sombrott mot 3 § utan att tillsynsmyndighetens medgivande har inhämtats (se 20kap. 3 § andra stycket ; jfr NJA 1981 s. 513). Om åklagaren beslutar att inte väcka åtal har enligtvanliga regler en målsägande rätt att väcka enskilt åtal (20 kap. 8 §rättegångsbalken). 11 § En leksak som har varit föremål för brottenligt denna lag eller dess värde samt utbytet av sådant brott skall förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. Paragrafen motsvarar 9 § i promemorians lagförslag. Paragrafen utttycker den allmänna principen att egendomsom har varit föremål för brott eller egendomens värde samt utbytet av brottetnormalt skall förklaras förverkade. Genom förverkandet av leksakerna i frågaförhindras en vidare spridning av dem, vilket är i linje med lagens och leksaksdirektivetssyfte. Det framstår också som naturligt att värdet av leksaker somtillhandahållits i strid med 3§, men som inte längre innehas av näringsidkareni fråga, förverkas. Detsarruna gäller den vinst som näringsidkaren i fråga hargjort genom det olovliga tillhandahållandet. 12 § beslut i enskilda fall enligt 5§ eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 6 § får överklagashos kammarrätten. Paragrafen motsvarar 10 § i promemorians lagförslag. Av paragrafen framgår vilka beslut av en tillsynsmyndighetsom får överklagas. Det är därvid fräga om sådana tillsynsbeslut som grundarsig på 5 § eller på föreskrifter som har meddelats med stöd av 6 §.Bestämmelsen föreskriver att sådana beslut får överklagas hos kammarrätten.Instansordningen kan dock komma att ändras på grund av att Domstolsutredningeni betänkandet (SOU 1991:106) Domstolar inför 2 000-talet har föreslagit att iprincip alla förvaltningsmål skall prövas av länsrätt som första domstolsinstans. 9.2 Förslaget till lag om farliga livsmedelsimitationer Lagen består av två paragrafer. 11 § markeras lagenskoppling till . Av 2 § framgår att produktsäkerhetslagen ärtillämplig på farliga livsmedelsimitationer. Till skillnad från vad som gällerenligt den lagen skall dock enligt imitationsdirektivet även tillverknings- ochimportförbud kunna meddelas. Som framgår av avsnitt 5.2 avviker den föreslagna lagen omfarliga livsmedelsimitationer i väsentliga avseenden från det förslag somlämnas i promemorian. Promemorians förslag är således uppbyggt kring enstraffsanktion, medan förevarande förslag är marknadsrättsligt (näringsrättsligt).1 promemorians förslag fanns också bemyndiganden i fråga om bl.a. föreskrifterom tillsyn. Lagen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 1 § Föreskrifterna i denna lag meddelas till uppfyllandeav förplik telser enligt avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Beträffande motiven till denna paragraf kan hänvisas tillspecialmotiveringen till 1 § förslaget till lag om leksakers säkerhet. 2 § I denna lag förstås med farliga livsmedelsimitationersådana varor som - särskilt av barn - på grund av sitt utseende eller sin storlek, lukt,förpackning eller märkning kan förväxlas med livsmedel. I paragrafen ges en definition av utttycket"livsmedelsimitationer". Direktivetär tillämpligt på sådana "produkter, som på grund av sina yttre egenskaper, kan förväxlas med andra produkter och härigenom utgöra en risk för konsumenternas hälsa och säkerhet". Dessa produkter definieras (i artikel 1.2) som "sådana som, trots att de inte är matvaror, har en form,lukt, färg, utseende, förpackning, märkning, volym eller storlek som är sådan att det är sannolikt att konsumenterna, särskilt barn, kommer att förväxla dessa med matvaror och som en följd härav placera dem i munnen eller suga pä dem eller svälja eller dem, vilket kan vara farligt och orsaka t.ex. kvävning, förgiftning eller perforation eller stopp i matsmältningsappara ten". Det framgär av direktivet (ingressen samt artikel 1.1 och 2) att detär " konsumenterna" som skall skyddas. Direktivet synes således intesyfta till att förhindra sådana egendomsskador som kan uppkomma exempelvis på 50 Ordalydelsenöverensstämmer inte med den som har citerats i direkti- Prop.1992/93:111 vet. Detta avser dock inte att i sak innebära någon awikelse fråndirektivet. När det i lagtexten talas om "utseende" innefattar detsåledes både färg och form, och ordet "storlek" avser ävendirektivets ord volym. 3§ Produktsäkerhetslagen (1988:1604) skall, med dettillägg som görs i andra stycket, tillämpas pä livsmedelsimitationer som kanmedföra risk för personskada. Om en näringsidkare har tillverkat eller importerat enlivsmedelsimitation som innebär särskild risk för personskada, kanMarknadsdomstolen förbjuda honom att fortsätta med det. Förbudet får även avseen annan liknande vara med samma skaderisk. Froduktsäkerhetslagen är i och för sig redan i dagtillämplig på farliga livsmedelsimitationer. Att så skall vara fallet också iframtiden slås fast i första stycket. () kan alltsåföra talan inför om förbud mot farliga livsmedelsimitationer,normalt efter att först har förhandlat med vederbörandenäringsidkare. Enligt produktsäkerhetslagen kan en näringsidkare som hartillhandahållit en farlig vara - dvs. en vara som medför risk för skada påperson eller egendom - meddelas olika ålägganden att lämnainformation om skaderisker och hur dessa kan bemästras. Näringsidkaren kanvidare meddelas säljförbud och exportförbud samt åläggas att återkalla varan. Svensk rätt möjliggör därmed ingripanden mot farligalivsmedelsimitationer på flera av de sätt som direktivet föratsätter.Produktsäkerhetslagen ger dock inget uttymme för förbud mot tillverkning ellerimport av farliga varor. I detta avseende mäste alltså nya regler skapas isvensk rätt. Det sker genom den föreslagna bestämmelsen i andra stycket. Av detta stycke framgår att en näringsidkare skall kunnameddelas förbud mot att fortsätta att tillverka eller importera farligalivsmedelsimitationer. Detta saknar motsvarighet i produktsäkerhetslagen. För att ett tillverknings- eller importförbud skall kunnameddelas krävs att näringsidkaren i fräga har tillverkat eller importerat enfarlig livsmedelsimitation. Regeringen föreslår att antar förslagen till 1.lag omleksakers säkerhet, 2.lag om farligalivsmedelsimitationer. Härigenom föreskrivs följande. 1§Föreskrifterna i denna lag meddelas till uppfyllande av förpliktelserenligt avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. 2§ Lagen gällerleksaker som är utformade för eller annars klart avsedda att användas av barnunder . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerfår meddela föreskrifter om att lagen inte skall gälla vissa varor som skullekunna hänföras till sädana leksaker som avses i första stycket. 3 § En näringsidkare får tillhandahålla leksakerbara om de uppfyller sådana krav som föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen be stämmer och som avser 1.skydd för hälsaoch säkerhet, 3.märkning ochannan produktinformation. 4§ Tillsyn överefterlevnaden av denna lag och av föreskrifter som har meddelats med stöd avlagen eller av ett bemyndigande enligt den utövas av den myndighet somregeringen bestämmer. 5§ Ennäringsidkare är skyldig att på anmaning av tillsynsmyndigheten 1.lämnatillsynsmyndigheten tillträde till utrymmen där leksaker förvaras, 2.lämna deupplysningar, handlingar, varuprover och liknande som behövs för tillsynen. Om en anmaning enligt första stycket inte följs, fårtillsynsmyndigheten förelägga näringsidkaren att fullgöra sin skyldighet. Ett sädantföreläggande fär förenas med vite. 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer får meddela föreskrifter om 1.kontroll av atten leksak uppfyller sådana krav som har föreskrivits med stöd av 3 §, 2.skyldighet fören näringsidkare att betala kostnader för provtagning och undersökning avprover. 7 § Produktsäkerhetslagen (1988:1604) skall tillämpas påleksaker som kan medföra risk för personskada. Detta gäller även omleksakerna uppfyller sådana krav som har föreskri- Prop. 1992/93:111 vits med stöd av 3 §. 8 §Den som med uppsåt eller av oaktsamhet btyter mot 3 § skall dömas till böter eller fängelse i högst . Iringa fall skall inte dömas till ansvar. 9 §Den som överträder ett vitesföreläggande eller vitesförbud enligt pro duktsäkerhetslagen (1988:1604) skall inte dömas till ansvar enligt 8 § för en gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. 10§ Allmänt åtal för brott motdenna lag får väckas bara efter medgivande av den myndighet som regeringenbestämmer. 11§ En leksak som har varitföremål för brott enligt denna lag eller dess värde samt utbytet av sådantbrott skall förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. 12 §Tillsynsmyndighetens beslut i enskilda fall enligt 5 § eller enligt före skrifter som har meddelats med stöd av 6 § får överklagas hos kammarrät ten. Dennalag träder i kraft den dag som regeringen bestämmer. 2 Förslag till Prop. Lag om farliga livsmedelsimitationer Propositionens Härigenom föreskrivs följande. 1§Föreskrifterna i denna lag meddelas till uppfyllande av förpliktelserenligt avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. 2§ I denna lagförstås med livsmedelsimitationer varor som - särskilt av barn - på grund avsitt utseende eller sin storlek, lukt, förpackning eller märkning kan förväxlasmed livsmedel. 3§ Produktsäkerhetslagen (1988:1604) skall, med dettillägg som görs i andra stycket, tillämpas på livsmedelsimitationer som kanmedföra risk för personskada. Om en näringsidkare har tillverkat eller importerat enlivsmedelsimitation som innebär särskild risk för personskada, kanMarknadsdomstolen förbjuda honom att fortsätta med det. Förbudet fär även avseen annan liknande vara med samma skaderisk. Denna lag träder i kraft den dag som regeringen bestämmer. Prop.1992/93:111 Bilaga 1 om tilinäimning &v mcdlcmssUtcn&ns lagstiftning omleksakers ukcrhet (88/378/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV gemenskapensprogram ior skydd och främjande av konsumenternas intressen*. medbeaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,särskilt artikel 100a i detta, med beaktande av kommissionens förslag', i samarbete med ?, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténsyttrande', och med beaktande av följande: GäUande lagar och andra forfattningar som rör krav päleksakers säkerhet skiljer sig till omfatming och innehäU i de olikamedlemsstaterna. Sädana skillnader kan skapa handelshinder och olikakonkurrensvillkor på den inre marknaden, utan att dc därför nödvändigtvis erbjuderkonsumenterna inom den gemensamma marknaden, särskilt bam, något effektivtskydd mot dc risker som produkterna medför. Dessa hinder for genomförandet av en inre marknad, därbara tillräckligt säkra produkter skulle säljas, bör avlägsnas. Därför börmarknadsföringen av leksaker' och dessa varors fria rörlighet göras tillföremål för enhetliga regler, som grundas på de målsättningar for skyddet avkonsumentemas hälsa och säkerhet som läggs fram i rådets resolutionen av den 23juni 1986 om den framtida inriktningen av Europeiska ekonomiska För att underlätta bevisningen om överensstämmelse med deväsentliga kraven är det nödvändigt att ha harmoniserade standarder påeuropeisk nivå som särskilt rör utformningen och sammansättningen av leksakeroch att produkter som följer dessa standarder får antas uppfylla dc väsentligakraven. Sådana harmoniserade eurof>ciska standarder utarbetas av privataorgan och måste bibehåUa sin icke-bindande status.