prop · GG0389 · 1992-12-31 00:00:00 — För att dessa myndigheter skall kunna skaffa sig all deninforraation de behöver för att uppfylla sitt tillsynsansvar har en möjlighetinförte i EG:s direktiv att inspektera filialeraa efter anmälan till behörigmyndighet i värdlandet. En regel raed denna innebörd finns i andra stycket. Iparagrafen firms bestämmelser som, beträffande filialer till bankerhemmahörande inora EES, skall underlätto för hemlandete behöriga myndigheteratt utöva tillsyn över filialeraas verksamhet. Således skall Finansinspektionenlärana de uppgifter sora behövs för att kontrollera att verksamheten i enbankfilial stämmer överens med det aktuella verksamhetetillståndet. Uppgifter skall, i enlighet med artikel 7.1 i försfe 13 1992/93. banksamordningsdirektivet,lämnas om bl.a. bankens soliditet cxh större Prop. 1992/93:89 engageraangsärat ora de ratiner som banker tillämpar för administration, redovisning ochintemkontroll. Paragrafenbildar utgångspunkt för prövningen av större aktieägares lämplighet.Bestäraraelser ora ågarprövning firms i andra banksaraordningsdirektivetartikel 11. Densora avser att antingen förvärva en kvalificerad andel av aktiema i ettbankaktiebolag, eller öka sitt kvalificerade irmehav så att det sararaanlagdainnehavet överstiger vissa angivna gränsvärden skall hos Finansinspektionenansöka om tillstånd till förvärvet. Det görs inte skillnad mellan fysiska ochjuridiska personer eller mellan svenska och utländska rättesubjekt. Begreppetkvalificerat irmehav firms definierat i 1 kap. 3 § 2. Reglemainnebär att den sora innehar ett kvalificerat innehav av aktier i ettbankaktiebolag blir föreraål för inspektionens prövning beträffande sinläraplighet. Skyldigheten att söka tillstånd för förvärv av en kvalificeradandel av aktiema irmebär att det inte är den förvärvade postens storlek i ochför sig sora är avgörande. Det avgörande är i stället ora förvärvet ensarateller tillsammans med de aktier, som förvärvaren redan har i bolaget, medföratt gränsen på uppnås eller att förvärvaren på annat sätt får ettbestäramande inflytonde över ledningen av bolaget. Vid förvärv av konvertiblaskuldebrev eller skuldebrev med optionsrätt till nyteckning av aktier krävsinte något tillstånd. Skälet för detto är att innehavaren av sådana skuldebrevinte kan utöva något inflytande över bolaget. När skuldebreven byte mot aktieruppkommer däremot ett förvärv som omfattas av förevarande bestämmelser. Aktiersom erhålls vid nyemission eller fondemission med företrädesrätt i förhållandetill tidigare innehav förändrar inte de tidigare andelsförhållandena. Förvärvav ny- och fondemitterade aktier medför därför vanligen inte någon separatprövning. Det skall emellertid framhållas att lagtexten inte anvisar någotundantog för aktier som förvärvas som gåva eller genom de familjerättsligafången bodelning, arv och testomente. 1 dessa fall raåste skyldigheten att sökatillstånd fullgöras raöjligt efter förvärvet. Undantag från kravet påtillstånd görs inte heller för aktier som inlöses på grand av hembudsskyldigheteller sora förvärvas vid bolagsfusioner. Meduttrycket "direkt eller indirekt förvärv" avses t.ex. det fallet atten person dels själv förvärvar av kapitolet eller rösteraa i enbank, dels äger ett företog som i sin tur äger . Med indirekt ägandekan i vissa fall även avses det fallet att flera personer inom samma familjinnehar aktier i den aktuella banken. Att det kan uppstå tveksamheter huravidaägarprövningsbestämmelseraa skall tillämpas på ett visst irmehav eller inte börtillmätos betydelse när överväger ett ingripande enligt 14§. 7 kap. 11 § Prop. Besfemmelsenanger gnmdförateättningen för lämplighetebedömningen. Om aktieförvärvaren kanantas komma att motverka en simd utveckling av bankverksamheten fårinspektionen vägra tillstånd. Kriteriet anknyter till sundhetebegreppet 13 §.En bedöraning av lämpligheten hos en innehavare av bankaktier måste ha somutgångspunkt att det är bankeraas speciella funktioner som skall säkersfellas.Den enskilcfe eller juridiska person som genora sitt agerande på ett ellerannat sätt direkt motverkar en sund utveckling av verksaraheten i en bank,skall inte heller kunna äga någon större aktiepost i banken. Närdet gäller de omständigheter som kan föranleda att en person eller ett företogbedöras som "olämplig" i detto sammanhang kan hänsyn tos till t.ex.jävsförhållanden, allmän vandel och konkurstillstånd. Enväsentlig föratoättning för en banks verksamhet är att den utan ovidkonunandehänsyn till olika ägaigrapperingar kan handla fritt och oberoende inora deramar sora lagstiftningen har lagt fäst. Detfe måste respekteras från ägamassida så att de inte utnyttjar sitt inflytande till att försöka på ett obehörigtsätt påverka den löpande verksamheten. Banklagstiftningen irmehåller ocksäolika regler sora är avsedcfe att hindra sådant maktmissbrak. Det frärastoexemplet är besfemmelseraa om kreditjäv i 2 kap. 17 § där det föreskrivs att enbank inte får uppställa gynnsammare villkor än som normalt tillämpas när detgäller kreditgivning till en viss angiven kreto av personer och företog sorasfer banken nära. Till denna krete hör bl.a. styrelseledamöter, viktigarebefattningshavare och aktieägare som innehar ininst avaktiekapifelet. Det finns däremot inte några formella hinder mot att enskildaaktieägare själva eller i saraarbete raed andra ägare, på andra sätt utövar ettallraänt inflyfende som i sisto hand kanske har till syfte att tillgodose egnaintressen. En ågarprövning kan bli ett värdefullt kompleraent till de gällanderegleraa när det gäller att motverka uppenbara jävsförhållanden. Det skallemellertid framhållas att enbart det förhållandet, att en fysisk eller juridiskperson genom aktieförvärv uppnår en storkt dominerande ställning eller kanskeförvärvar egen aktiemajoritet i en bank, inte utgör något principiellt hinderför irmehavet. Det firms - frånsett regleraa som rör konceraförhållanden - inga generella begränsningar av möjlighetema att äga bankaktier. Regleraa omågarprövning är inte heller avsedda att ändra detto förhållande i andra fall äncfe en enskild aktieägare med ett större aktieinnehav utövar påtryckningar påverksamheten i banken så att kravet på sundhet i banken eftersatte. En sådanägare kan bedömas vara olämplig. Detär för ett väl fungerande banksystem av störsto vikt att allmänheten kan kännaförtroende för bankeraa. Det gäller då inte bara insättoraas krav på att de skall hatrygghet raot förlust av sina insatto raedel, utan Prop. 1992/93:89 även enallmän förvissning ora att bankeraa agerar seriöst på marknaden. Det finns ettsamband mellan förtroendet för en bank cxh det förtroende man har for dessdominerande ägare. Densom grovt åsidosatt sina åligganden som näringsidkare kan meddelas förbudenligt lagen (1986:436) om näringsförbud. Det är i dessa fall fråga om enenskild person som har gjort sig skyldig till brottelighet av icke ringasvårighetegrad, underlåtit att betola skatter och avgifter till det allmännaeller som på olika sätt har förfarit grovt otillbörligt i samband raed enkonkurs. Enkonsekvens av ett näringsförbud är att den sora underkastoto förbudet blirdiskvalificerad som dorainerande ägare i företog. Han får bl.a. inte äga sårnånga aktier i ett aktiebolag, ett bankaktiebolag eller ettförsäkringsaktiebolag att det ger egen raajoritet av röstefelet. Ävenett mer begränsat innehav kan beläggas med förbud om det är tillräckligt stortför att ge en faktisk ledning över bolaget. En person sora ålagte näringsförbudfår inte heller utöva inflytonde över verksaniheten genora att irmeha vissabefattningar i ledande ställning. En näringsidkare som har åsidosatt sinaförpliktelser på ett så graverande sätt att näringsförbud har meddelate, ärredan genom förbudete rättsverkningar fråntogen möjligheteraa att på någotavgörande sätt agera inom näringslivet. De allvarligaste formeraa avoegentUgheter i ekonomisk verksamhet får därför förutsättos bli undanröjda frånmarknaden inom ramen för näringsförbudsinstitutet. Näringsförbudkoramer dock inte i fråga enbart av den anledningen att någon har gjort sigskyldig till de grova åsidosättonden som räknas upp bland föruteättningaraa förett beslut om förbud. Det skall dessutom göras en helhetsbedömning för attutröna om ett sådant förbud är påkallat från allmän synpunkt. Det kan därvidvisa sig att det rör sig om någon enstoka överträdelse eller att vederbörandekanske har togit rättelse på annat sätt. 1 sådana och liknande fåll skall detinte meddelas något förbud. Det är således en av.sedd konsekvens attnäringsförbud inte alltid skall utlösas även om det har förekommit ganskaallvarliga överträdelser. Detta innebär att även om något näringsförbud intehar meddelate, bör man vid granskningen av en presumtiv ägare i en bank varasärskilt uppmärksam när det gäller de allvarliga typer av oegentUgheter som tosupp i lagen om näringsförbud. Kan det konstoteras att den ifrågavarandepersonen eller ett närstående företog ligger bakora sådana förfaranden,kan detto leda till antagandet att han som större ägare i en bank skullepåverka bankens sköteel på att otillbörligt sätt. Han kan då inte godkännas irollen som betydande ägare i en bank. Närdet gäller aktieägare med inflytande över en bank bör man beträffande dermes vandelvidga kraven utöver att vederbörande inte skall ha varit inblandad i någon formav ekonomisk brottelighet eller andra otillbörliga förfaranden som kan ledatill näringsförbud. Bankemas verksamheter är, såsom tidigare framhållits,förknippade med en mängd särskilda villkor som inte förekommer inomnärinsslivet i övrigt. som har ägarinflytande ien bank får förateättos ikläcfe sig ett ansvar för Prop. 1992/93:89 attdessa skyldigheter iakttos. Närdet gäller en fysisk person som har varit verksam inoranäringslivet bör man kurma få en ganska god uppfattning vid en genoragång avdermes tidigare ageranden i andra sammanhang. Det kan därvid ses som envamingssignal om det komraer frara att personen i fråga har visatniissköteamhet med skatter, avgifter, tillståndsansökningar och liknandeförpliktelser mot det allmänna. Om den tidigare verksamheten har varitunderkastod någon speciell tillsyn från samhällete sida, finns det anledningatt undersöka om det förekommit några särskilda anmärkningar fråntillsynsmyndighetens sida. Vid bedömningen av förhållningssättet kan det ocksåvara av intresse att se ora det har förekoramit missköteamhet med bokföringeller andra åligganden som har med räkenskapema att göra. Man kan dessutomfåsto avseende vid beteenden som medfört att skador eller olägenheter hardrabbat borgenärer, anstallcfe, konkurrenter, kunder eller andra sora sfett iavtolsrätte-liga förhållanden till vederbörande själv eller till dermesföretog. För att slutligen to ytterligare ett exempel bör man också väga inageranden som står i påtoglig strid med marknads- och konsumenträttoliganorraer. Granskningenav de stöne aktieägama koraraer sarmolikt raånga gånger att gälla personer ochföretog raed välkänt gott renoinraé, t.ex. från tidigare verksamhet inoranäringslivet, och i sådana fall torde det inte behövas någon mer ingåendelämplighetebedömning. Gällerdet däremot en för myndighetema okänd person, blir det nödvändigt raed ennärraare utredning. Basen för en sådan utredning bör utgöras av uppgifter sorainhäratos från vederbörande själv. Infonnation från olika myndigheter kommervidare att vara av betydelse. Som exempel kan nämnas de övriga myndigheter somhar till uppgift att övervaka penningmarknaden och bank- och försäkringsområdena.De bör genora sin verksainhet kunna bidra raed infomiation. En raöjlighet attfå utdrag ur kriminalregistret bör tillskapas. Med tanke på de raöjligheter somnuraera öppnate för ägande över gränsema, blir det nödvändigt att hamotsvarande inforraationsutbyte även raed utländska rayndigheter. Ettutläncbkt ägande i bankema ställer krav på tillsynsmyndigheteraa att följaförändringar i agarbilden, att lära känna de större ägaraa i bankeraa oavsettvar de hör hemma och att vid behov kunna ingripa och saraordna insateer medandra länders tillsynsmyndigheter. Syftet är att prövningen av utländska ägarei banker och andra finansinstitut skall vara densamma och bygga på samma slagsinformation som i fråga om inhemska ägare. Sådan inforraation bör kunna inhämtasdels genom ägarens eller bankens egna uppgifter, dels genora förfrågningar ochkontroller hos den aktuella utländska myndigheten och eventuellt andramyndigheter och organisationer som kan bidra till att komplettera utredningen.Hur detfe enklast och effektivast skall ske får utvecklas genora praktiskaerfarenheter. Genora ett sådant samarbete bör man kunna få fram snabba ochtillförlitliga uppgifter utöver sökandens egna. Det bör härigenom finnasmöjligheter att hindra någon person eller något företeg, som inte accepterassom ägare i ett land, att via ägande i utländska företeg eller påannat sätt försöka kringgå lämplighetepröv- Prop. 1992/93:89 ningen i sitthemland. Motdenna bakgrand bör det finnas gocfe förateättningar att få frara ett informationsmaterialsom kan ligga till grand för bedömningama. Det är inte meningen att enstakaanmärkningar eller åsidosättanden av åligganden skall diskvalificera någonfrån att gå in som ägare i en bank. Detfe gäller också ora misskötsamhetenframsfer sora mindre allvarlig cxh har inslag av rent förbiseende. Det ärfrärast personer och förefeg som ägnat sig åt återkommande illojala förfarandenav något slag som bör bli ifrågasatte. Kan vederbörande emellertid visa att detinträtt en verklig förändring i positiv riktning, t.ex. genom att en förmissförhållandena ansvarig ledning i ett företeg har bytte ut, bör det ledatill en mildare bedöraning. Det bör dock inte ges någon"preskriptionstid" för det raera allvarliga slags åsidosättanden somkan få betydelse vid vandelsprövning-en. Också förfaranden av gararaalt daturabör kunna tillmätas betydelse även om det naturligtvis bör ges större tyngd åtnyligen inträffade händelser. Detfinns slutligen anledning att imderstryka att de förhållanden som läggs till grandför prövningen av fysiska cxh juridiska personers lämplighet som inflytelserikaaktieägare i en bank, skall vara individuellt knutna till den ifrågavarandeägaren. Man skall allteå från myndigheternas sida göra en bedömning huravidajust denna aktieförvärvare kan stå för ett handlande sora ligger i linje medbåde bankens och det allmärmas intressen. Övergripande frågesfellningar såsomlämpligheten av ägarkoncentration i bankeraa och s.k. branschglidning raellanbank- och försäkringssektoreraa, saknar relevans inora dette regelsystera. Vidbedömningen av en fysisk eller juridisk persons lämplighet som störreaktieägare i en bank, kan den omständigheten att vederbörande varit föremål förett konkursförfarande tjäna som ett påtegligt rekvisit. Det ligger i sakensnatur att den som försätte i konkurs, låt vara på grand av okunnighet ellertill följd av omsfendigheter sora ej kunnat föratees, äncfe i ett eller annatavseende har missbedömt sina ekonomiska förhållanden så att borgenärer blirlidande. Frågan är då om ett konkurstillstånd skall ses som endiskvalifikationsgrand i samband med en lämpligheteprövning. Underen pågående konkursutredning torde det sällan bli aktuellt för någon atteteblera sig som stor ägare i en bank. Beträffande tidigare konkurser får manförsöka utröna ora det förekommit något som ger vid handen attkonkursinstitutet har utnyttjate för ekonomiska oegentUgheter. Det behöver intebara gälla kriminaliserade förfaranden utan det kan också röra sig om illojalanvändning av en konkurssituation t.ex. i syfte att få till stånd en renskuldsanering. Den omständigheten att någon har försatte i konkurs vid fleratillfållen kan också ses som en indikation på missbrak av institutet. Inomramen för lämpligheteprövningen bör det således göras en Prop. 1992/93:89genomgång av ifrågavarande persons eller förefegs agerande i samband med enkonkurs. Om det cfervid inte framkommer några negativa omständigheter börett tidigare konkurstillstånd inte som ett enskilt rekvisit leda till ettunderkännande av vederbörandes lämplighet. Förbudetför bank att ingå sora dotterföreteg till annan än bank (nuvarande 1 kap. 4 §BAL) föreslås nu bli upphävt. I stället har i 11 § första stycket andrameningen införte en besferaraelse - sora inte återfirms i andrabanksaraordningsdirektivete regler ora ågarprövning - att tillstånd till ettförvärv som innebär att ett icke-finansiellt förefeg blir moderföreteg till enbank får ges om det finns synneiliga skäl. I den allmänna motiveringen (avsnitt5) har närmare beskrivite vad som kan utgöra syrmerliga skäl. Vidare måsteprincipen att kreditgivningsfunktionen inte skall sammanblancfes raed andrahänsynsteganden upprätthållas även under de nya ägarförhållandena. Det föreliggeren viss risk för att en obeståndssituation i ett moderföreteg, som inte stårunder inspektionens tillsyn, får effekter för banken sora dotterföreteg t.ex.vad gäller bankens raöjligheter till cfegsupplåning. Den finansiellasituationen i moderföretaget kan således i dette fall få betydelse för orakoncerabildningen skall godtes. Vissabokföringsraässiga problera uppsfer i och raed att ett bankaktiebolag blirdotterföreteg till ett företeg sora inte regleras av någon av lagaraa påkreditmarknaden. För vanliga aktiebolag eller ekonoraiska föreningar gällerredovisningsregler i aktiebolagslagen och lagen om ekonomiska föreningar. Förbanker däremot gäller särskilcfe redovisningsregler enligt bankrörelselagen.Finansinspektionen har därför möjlighet att, när ett tillsfend till ettaktieförvärv som innebär att banken blir dotterföreteg till etticke-finansiellt företeg ges, som villkor föreskriva att regler om redovisningoch revision, som enligt bankrörelselagen gäller för banker, också skall gällaför moderföreteget och övriga företeg i konceraen. Närett icke-finansiellt företeg får ställning som moderföreteg till en bank raåsteockså en avvägning ske beträffande vilka regler om t.ex. banks rörelse somskall tillämpas på moderföreteget. Enligt den s.k. banksmittobestämmelsen i denföreslagna I kap. 11 § blir bl.a. regleraa om banks rörelse gällande för allaföreteg som ingår i en koncera där också en bank ingår. Ett icke-finansielltmoderföreteg till en bank liksom övriga finansiella och icke-finansiellakonceraföretog kommer därmed att få krav på kapiteltäckning och begränsningarbeträffande enhandsengagemang, om inte medger undanteg.Vare sig undanteg medges eller ej så gäller i vart fall en upplysningsplikt förkoncernföretagen. Enligtandra stycket andra meningen får , när tillstånd ges till ettförvärv som innebär att banken blir dotterföreteg i en icke-finansiell koncera,som villkor föreskriva en skyldighet att inom viss tid avyttra så stor del avaktieinnehavet att banken upphör att vara Prop. 1992/93:89 dotterföretog. Besfemmelsen har kommenterate i avsnitt 5 av den allmännamotiveringen. Underlagetför prövning av en ansökan om tillstånd till aktieförvärvkoramer huvudsakligen att utgöras av sökandens egna uppgifter. I vissa fall kandet fenkas vara lärapligt att prövningen kombineras med en informellförhandling mellan sökanden cxh inspektionen. Parteraa kan då klarlägga sinapositioner. Inspektionen har cxkså enligt allmärma förvaltningsrättoligaprinciper rätt att foga formella villkor till ett förvärvstillstånd. Omdet i ett tillståndsärende visar sig finnas skäl att ifrågasätfe sökandenslämplighet skall det inte åligga derme att bevisa sin oförvitlig-het.Finansinspektionen får genom egna utredningar granska förhållandena.Inspektionen får vägra tillstånd endast om de för aktieförvärvaren graverandeomständigheteraa blivit klarlagcfe. I detto hänseende ligger bevisbördan påinspektionen. Avandra stycket första meningen framgår att inspektionen kan begränsaförvärvstillståndete giltighetetid. Förfarandet raed ägargransk-ning bygger påatt inspektionens prövning skall ske recfen irman det ifrågavarandeaktieförvärvet rätteligt sett är fullbordat. sökanden befinns lärapliginnebär det naturligtvis inte någon skyldighet för att också fullföljaförvärvet. Genora att föreskriva inora vilken förvärvet skallgenomföras (utan att en ny ansökan raåste göras), får raan en gräns för hurlänge ett aktieförvärv kan hållas svävande. Det har i lagtexten inte bestäratenågon längsto tid. Inspektionen får från fall till fall avgöra vilken tid somkan anses rimlig. Hänsyn kan härvid tos till sökandens egna önskemål ochsynpunkter. Emellertid måste också vägas in att det kan vara till förfång förbanken att det råder ovisshet om ägarförhållandena. Besluti ett tillståndsärende skall, enligt tredje stycket, meddelas inora treraånader, dvs. sararaa tidsgräns sora gäller för bl.a. vissa beslut videtoblering av filialer inom EES. Inspektionen bör dock inom den angivnatidsgränsen handlägga ärendena med stor skyndsamhet. I klara fall bör beskedkunna läranas i det närmaste omgående. Paragrafenföreskriver en anmälningsskyldighet för den som avyttrar ett kvalificeratirmehav av aktier eller en så stor andel av sitt innehav att det återståendeinnehavet understiger något av de gränsvärden sora anges i 10 §. Iparagrafen firms bestämmelser om en banks skyldighet att lämna uppgifter oraaktieägare, vilka irmehar en kvalificerad andel. 7 kap. 14 § Prop. Principenatt tillsynsrayndighetema skall kunna ingripa raot en aktieägare sora visar sigvara olämplig slås fast i artikel 11.5 i andra banksaraordningsdirektivet. Närdet gäller sanktioneraa raot en såcfen ägare ges exerapel på åtgärder sommedlemsstoteraa kan föreskriva. En såcfen åtgärd är att rösträtten kan upphävasför de aktier som innehas av en aktieägare sora har missbrukat sin sfeUning. Ettingripande från kan ske dels ora en aktieförvärvare brytermot förpliktelsen att ansöka om tillstånd enligt 10 § eller förvärvar aktier istrid mot inspektionens beslut enligt 11 §, dels om en ägare till ettkvalificerat innehav av aktier utövar eller kan antos komma att utöva sittinflytande på ett sätt som raotverkar en sund utveckling av verksaraheten ibanken. Här tillämpas allteå samma begrepp som vid ansökningsförfarandet,vilket i sin tur bygger på sundhetekravet i bl.a. 3 §. Likfonnigheten geruttryck för principen att samma kvalitotiva krav skall ställas på en aktieägareoavsett i vilket sammanhang som en fråga om personens lämplighet att varaaktieägare blir aktuell. Besfemmelsenutgår från den grandläggande insfellningen att inspektionen skall kunnaingripa endast i allvarliga fall. En händelse som att en aktieägare blirförsatt i konkurs, åläggs näringsförbud eller döms för allvarligarebrottelighet kan lätt konstoteras raen kan knappast ensam anses vara till skadaför banken, i vart fall inte ora ägandet motsvarar av kapitoleteller saratliga röster. Däratöver krävs att det firms anledning att anto attägaren koraraer att utöva sitt inflytande så att en sund utveckling avverksamheten är i farozonen. Det torde vara lättore att sätto in sanktioner oradet blivit klarlagt att en ägare verkligen missbrakar sitt inflytande än om detbara finns ett antogande om att så kommer att bli fallet. Iparagrafen anvisas två åtgärder som inspektionen kan vidto mot en aktieägaresom motverkar en sund utveckling av verksamheten i banken. För det försto fårinspektionen, om det bedöms nödvändigt för att bryto en ägares inflytonde överbolagete verksamhet, besluto att ägarens aktier inte får företrädas vidbolagsstämman. Bestämmelsen är utformad så att rösträtten upphör redan i ochmed att inspektionen har förordnat ora upphävande av rösträtten. Någotlagakraftvunnet beslut krävs således inte. För det andra får Finansinspektionenförelägga aktieägaren att sälja den del av aktieinnehavet sora medför attinnehavet är kvalificerat. Samma åtgärder får vidtos mot en aktieägare somunderlåtit att söka tillstånd enligt 10 § eller som genorafört ett förvärv istrid raed inspektionens beslut. 1 dessa fall gäller vidare att röster soraavgette för sådana aktier kan förklaras ogiltiga. Paragrafens lydelseöverensstämmer inte med den av Lagrådet granskade och godkända.