prop · GG03179 · 1992-12-31 00:00:00 — Detto ska ske på ett rättvist sätt ochmed beaktande av partemas gemensamma men difirentierade ansvar och förmåga attvidtoga åtgärder. Industriländeraa har den ledande roUen. Hänsyn skaU tos tiU utvecklingsländemas specieUabehov och omständigheter, vilket kommer tiU uttrj'ck i punkt 2. I punkt 3 i denna artikel slåsförsUctighetsprincipen fest. Avsaknaden av fuUständig vetenskapUg säkerhet fårinte användas som skäl för att inte vidto nödvändiga åtgärder. Åtgärder for attmotverka klimatförändringar ska vara kosmadseffektiva samt to hänsyn tiiUolika socioekonomiska förhållanden. Åtgäider får genomföras gemensamt i samverkanmeUan flera parter. Punkt 4 slår fest rätten och skyldigheten attfrämja en håUbar utveckling samt stryker under betydelsen av god ekonoiniskutveckling för att en part skaU kunna vidto åtgärder tiU skydd för klimatet. Punkt 5 betonar vikten av ett öppet intemationeUtekonomiskt system och att åtgärder inte får leda tiU stömingar i den mteraationellahandeln. I artikel 4 beskrivs parternas åtoganden. Punkt 1mnehåUer förpliktelser som gäUer för alla parter. Varje land skafl rapporteraoch pubUcera sina utsläppsdato för växtiiusgaser och upptogen i sänkor.Parterna skaU genomföra program i syfte att begränsa utsläppen av växthusgaser.Programmen skaU pubUceras och ses över regelbundet. Parteraa skaU främjaanvändningen av tekniker som begränsar eUer eliminerar utsläpp av växthusgaserinom afla sektorer. PoUtiska beslut fcimtsätts innehåUa bedömningar avkonsekvensema från Iclimatsynpunkt. Vidare skaU parterna samarbeto och främjavetenskapUg forskning och utveckling inom aUa områden som berör klimatet.UtbUdning och uiformation om växthuseffekten skaU främjas. Den andra punkten är en av de mest centrala ikonventionstexten. För att differentiera åtogandena fimis två Ustor av länderupptogna som bUagor tiU konventionen, bUaga 1 omfattar samt EG.BUaga 2 omfattar dessa parter samt f.d. östländer. De sistnämnda länderaa har ipunkt 6 tiUerkänts vissa övergångslösningar och omfattas mte av åtogandet omresursöverföringar tiU utvecklingsländerna enUgt punkt 3 i samma artikel. EnUgt punkt 2(a) skaU industtUänderaa föra ennationeU poUtik och vidto åtgärder fÖr att motverka klimatpåverkan. Sådanaåtgärder bör leda tiU att utsläppen av koldioxid och andra växthusgaser bör återgå tiU tidigare nivåer. Därvid bör man beakto att det finns storaskillnader beträffande ut gångspunkter, fömtsättningar och möjUgheter mellan ländema. Åtgär derna måste därför ses mot bakgmnd av det enskUda landets utgångs läge, ekonoiniska situation m.m. Vidare finns en hänvisning tiU behovet av rättvis fördelning av åtgärdema meUan ländema. Parteraa ges möj Ughet tiU att genomföra åtegandena gemensamt eUer i samarbete. För mdustrUändema gäUer enUgt punkt 2(b)att rapportera Prop. 1992/93:179 om den nationeUa klimatpoUtUcens inriktning,åtgärdsprogram liksom Bilaga 1 projicerade utsläpp och upptog i sänkor. Dessarapporter skaU granskas av den försto partskonferensen. I samma stycke angesatt syftet med åtgärdsprogrammen är att utsläppen av koldioxid och andraväxthusgaser bör återgå tifl den nivå som rådde . Denna rapporteringsskyldighetkommer att bU föremål för partemas regelbundna granskning. Den försto partskonferensen skaU i enUghet medpunkt 2(c) to ställning tiU metodik för utsläppsberäkningar och metoder for attberäkna upptog av växthusgaser. Vid det tillfaUet får man to ställning tifl omåtogandena att stobiUsera utsläppen avser varje växthusgas för sig eUer om mankan räkna samman dem enUgt någon vetenskapUgt godtogbar metod. Detto framgårinte klart av konventionstexten. Vidare skaU kriterier för gemensamtgenomförande utarbetas. EnUgt punkt 2(d) skaU den försto partskonferensenockså pröva tiUämpUgheten av bestämmelseraa om åtogandet enUgt (a) och (b) ochvidto de förändringar av konventionstexten som kan vara motiverade med hänsyntiU bl.a. vetenskapUga framsteg. En andra översyn av samma slag skaU görassenast . I punlct 3 anges att industriländema skaUtillhandahåUa nya och additioneUa resurser för att bestrida de överenskommnatotafe kostnader som utvecklingsländema behöver för att uppfyUa sina åtogandenvad gäUer rapportering. Sådana finansieUa resurser skaU också tillhandahållasför de överenskomna kostnaderaa for utvecklingsländemas åtgärder enUgt artikel1. Punkt 4 innebär att partema i bUaga 2 skaU stödjade utvecklingsländer som är särskUt utsatto för klimatförändringar. Punkt 5 innehåUer ett åtogande för ländema i bifega2 att överföra teknologi tiU utvecklingsländerna och understödja utvecklingenav utvecklingsländemas inhemska kapacitet och teknologier. Sisto meningen idenna paragraf stodgar att även andra länder som inte är Ustode i bUaga 2 kangöra detto. Punkt 7 behandlar utvecklingsländemas krav påbistånd för att genomföra åtoganden enUgt konventionen. Här fömtsätts attresurs- och teknologiöverföringar kommer tiU stånd innan utvecklingsländernaförväntas genomföra några av åtogandena. I punkt 8 Ustos de kategorier av länder som haransetts vara särskUt känsUga för klimatförändringar. Ipunkt 9 har de minst utveckfede länderaas behov framhåUits. Punkt 10 innehåUer en hänvisning tiU de svårighetersom kan uppkomma for länder som är beroende av inkomster från fossife bränsleneUer som har svårt att finna alternativ tiU användningen av fossife bränslen. Artikel 5 behandlar behovet av forskning ochsystematisk insamling av dafe inom klimatområdet. Parterna skaU stödja och vidareutveckfe interaationeUa forskningsorganisationer och program. Forsk ningsinsatserna bör stärkas, särskUt i utvecklingsländema. parteraa främja utbyte avcfeto mellan nationerna och to särskUd hänsyn Prop. 1992/93:179 tiU utvecklingsländeraas behov av att delto i arbetet. EnUgt artikel 6 åtar sig partema att främja ochunderlätto information om klimatförändringar och dess effekter tiU allmänheten.UtbUdningsinsatser riktede tiU allmänheten och tiU yrkesverksamma inom teknikoch vetenskap betonas, liksom vUcten av att alfe medborgargrapper får möjUghetatt delte i information.sarbetet. För utvecklingsländema understryks behovetav expertutbyte. är konventionens högsto beslutandeorgan. Dess vUctigaste funktioner beskrivs i artikel 7. skaUse tiU att partema fuUgör sina åtoganden i konventionen eUer i andra juridislctbindande dokument under konventionen. Rapporter skaU regelbundet utarbetos. forskning skaU sörja föratt vetenskapUga utvärderingar om klimatförändringar utarbetas i enUghet medartikel 9. Arbetet skaU bedrivas under överinseende av partskonferensen och medhänsyn togen tiU existerande organ. Det egentUga utvärderingsarbetet skaU aUtsåmte Ugga på kommittén, men den har tiU uppgift att to fram beslutsunderlag iform av vetenskapUga utvärderingar över effekten av de åtgärder som harvidtogits under konventionen. Vidare skaU kommittén visa på effektivatelcnologier och ge råd om hur de skaU kunna överföras tiU utvecklingsländerna.Kommittén skaU också vara rådgivande när det gäUer att starto nya vetenskapUgaprogram för kUmatförändringar. SlutUgen skaU kommittén bereda frågor somuppkommer i andra organ under konventionen. I artikel 10 anges mandaten förgenomförande. Denna artikel har varit foremål för kompakt motstånd frånutvecklingsländeraa. Man har hävdat att någon sådan kommitté inte behövs ochatt arbetet kan av partskonferensen. IndustrUänderna har hävdat attdenna kommitté har en mycket viktig fiinktion för att få tiU stånd en kraftfuUkonvention. Resultotet blev en mycket kortfettod text om kommitténs uppgifter,samt att partskonferensen har det övergripande ansvaret för genomförandet.Kommittén skall to emot och behandfe rapporter från parteraa över vidtognaåtgärder, emissionsdato m.m. Kommittén skaU också hjälpa tUl att utvärdera omde åtgärder som åsyftos i konventionen och som vidtos av partema är tiUräckUgamed hänsyn tifl UtveckUngen. Iartikel 11 anges ramama för den finansielfe mekanismen. Flera svåra frågort.ex. partemas relation tiU den operativa delen av den finansieUa mekanismenskaU beslutos på konventionens förste möte. Liom efter konventionensförsto möte skaU den finansieUa mekanismen omprövas. I punkt 1 etobleras en finansieU mekanism föröverföring av finan sieUa resurser mkl. teknologi tiU utvecklingsländer. Överföringen skaU ske på gåvobasis eUer koncessionella villkor. Den skaU fungera under vägledning från och rapportera tiU partskonferensen som skaU bestämma inriktning av mekanismens arbete och prioritera i enUghet med konven tionens föreskrifter. Det operativa ansvaret skaU anförtros åt ett eUer 26 flera existerande UitemationeUa organ. Mekanismen skafl ha en rättvis och balanseradrepresentotion av Prop. 1992/93:179 länder som skrivit på konventionen. EnUgt den ttedje punkten skaU partskonferensen ochden eUer de organisationer som anförttos det operativa ansvaret för denfinansieUa mekanismen skaU sluto en överenskommelse för att uppfyUa punkterna 1och 2. Överenskommelsen skaU inkludera villkor för att garantera attfinansierade projekt uppfyUer den poUcy och inriktning som feststäUts avpartskonferensen. Villkoren skaU vara så utformade att de möjUggör att ettenskUt projekt kan omprövas. Regler för rapportering från den operativtansvariga organisationen tiU partskonferensen skaU festställas. Vidare måsteman lägga fest vilka resurser som är nödvändiga för att uppfyUa konventionensamt ange kriterier för regelbunden granskning av om dessa är tillräckUga. EnUgt Qärde punkten skaU partskonferensen vid sittförsto möte genomföra denna överenskommelse och se över de interimsarrangemangsom finns i artikel 21 punkt 3. I femte punkten sägs att industriländer också fårbistå utvecklingsländema med resurser för uppfyUandet av konventionen påbifeteral och regional basis samt via andra multUaterafe kanaler. Artikel 12 behandlar rapporteringsskyldighetenunder konventionen. Utvecklingsländema har varit rädcfe för att konventionenskuUe få en form av överstotUghet, bl.a. tiU följd av föreskrifter omgranskning av nationeUa rapporter. Överenskommelse kunde nås genom att döpa omartikeln från "Reporting" tiU "Communication ofInformation". Dessutom är åtoganden om rapportering olika forindustriländer, utvecklingsländer och för f.d. östiänder. AUa parter skaU rapportera date för utsläpp ochsänkor av växthusgaser och ge en genereU redovisning över vilka åtgärder somhar vidtegits med anledning av konventionen. Industriländema skaU lämna en merdetaljerad redovisning och också göra en beräkning över effekten av vidtegnaåtgärder för att nedbringa utsläppen av växtiiusgaser tiU nivå vidslutet av seklet, i enUghet med artikel 4. OECD-ländema skaU dessutom visavilka ekonomiska bidrag man lämnat tiU den finansieUa mekanismen, vilkaåtgärder man vidtegit för att underlätte teknologiöverföring och i vilketavseende man hjälpt de särskUt utsatte ländema när det gäUer att mUdra effektenav klimatförändrin gar. Utvecklingsländerna kan i sina rapporter föreslåprojekt mom klimatområdet som behöver ekononuskt stöd m.m. för att genomföras. IndustrUändema skafl lämna sin förste redovisningsenast efter det att konventionen ttätt i kraft. Övriga länderefter tte år. Artikel 13 stodgar att partema vid sitt förste mötehar att to ställning tiU humvida man skaU etoblera någon form av mekanism somskaU kunna anUtos för att behandla frågor som gäUer genomförande avkonventionen. Flertalet industriländer önskade få en sådan mekanism etobleradredan i konventionen. Utvecklingsländerna motsatte sig dock detta. Artikel 14 om tvistiösning följer en ttaditioneU modeU med 27 förhandUngar som ettförsto steg. Om tvisten inte kunnat lösas inom 12 månaderkan den, på begäran av endera av partema, hänskjutas tiU förlikning. EnsärskUd skaU då etobleras. ArtikelninnehåUer även ett altemativt förfarande som gör det möjUgt för en part attacceptera bmdande tvistiösning i form av skUjedom och/eUer hänskjutande avtvisten tUl Intemationella domstolen i genom en skriftUg deklaration tUldepositarien. Innan erfarenhet vunnits av hur konventionen kommer att fungeraanser jag att inte bör avge en sådan deklaration. Konventionen innehåUer i övrigt sedvanUgabestäinmelser om bifegor, ändringar, protokoU, ratifikation, ikraftträdandem.m. (artUdama 15-24). TiUkonventionen hör också en resolution som stedgar betydelsen av en tidig startav arbetet med åtgärder m.m. enUgt konventionen. För att nå dette syfte kommerman att börja förbereda den förste partskonferensen efterdet att konventionen trätt i kraft. Flerauppgifter skafl, som jag redan nämnt, behandlas av partskonferensen vid dessförsta möte. Den kommer att besluto om procedurfrågor och budget för de olikaorganen i konventionen inkl. för sin egen verksamhet. För att konventionen skaUbU meningsfuU måste den också besluto om en metcxlilc för att beräkna utsläppoch sänkor av växthusgaser och om kriterier för gemensamt genomförande.Granskning av industriländernas poUtik och åtgärder för att uppfyUa åtegandenai punkt 4 skaU också göras vid det förste mötet. I det sammanhanget skaUpartema u'ärdera om åtegandena enUgt artikel 4, punkt 2(a) och (b) ärtillräckUga mot bakgmnd av den tekniska och vetenskapUga utvecklingen. De måsteockså beslute om den globafe mUjöfonden (GEF) även efter övergångsperioden skaUvara konventionens finansieUa mekanism. Det är också viktigt att arrangeratekniskt och finansieUt stöd tiU utvecklingsländema så att de skaU kunna tefram nationeUa rapporter om vidtegna åtgärder, utsfeppsberäkningar m.m. SlutUgenmåste partskonferensen avgöra om det behövs ett fristående arrangemang som kanbehandfe frågor om konventionens genomförande. 1992/93:179 Bilaga I 4.3 Godkännande av klimatkonventionen Mitt förslag: Regeringen överlämnar klimatkonventionen tiU för godkännande. Skälenför mitt förslag: Det krävs långtgående åtgärder för att hejda en ökning avväxthusgasema i atmosfären. Det vetenskapUga underfeget tyder på att utsläppenmåste minska . Att låte utvecklingen fortsatte i enUghet med dagensttender skuUe förändra Uvsbetingelsema på jorden på ett mycket påtogUgt sätt.Växtiiusgasemas stora ttöghet och långa uppehåUstid i attnosfäi-en mnebär attnär en klimatförändring väl har inttäffat kommerdet att to mycket innan man kan återgå Prop. 1992/93:179 tiUtidigare förhållanden. Det är ciärför utomordentUgt vUctigt att mrikto Bilaga 1 den långsiktiga samhäUsutvecklingen mot kraftigt reducerade utsläpp.KUmatkonventionen är en nödvändig bas för det fortsatte interaationeUa arbetetför att motverka klimatförändringar. Klimatkonventionen är en ramkonvention och dessartiklar medför inte några problem i förhållandet tifl svensk rätt. Någonsituation där inte skufle kunna uppfylfe sina förpliktelser enUgtkonventionen kan inte fömtses. Jag kommer attredogöra för utformningen av den svenska klimatsttategm samt ange vissa preciseringarav målsättningama på klimatområdet. De förändringar jag föreslår Ugger helt iUnje med klimatkonventionens inriktning och enskUda bestämmelser. 5 Strategi och mål för en minskad klimatpåverkan 5.1 Kostnadseffektivitet och rättvis fördelning Klimatfråganär världsomfettande och resulfet av utsläpp av klimatpåverkande gaser från aUajordens länder. Den helt övervägande delen härrör från de rika ländema. Klimatpåverkan från växthusgaser är oberoende avvar på jorden utsläppen äger mm. Effekterna är svårbedömda, men hotbUden harbhvit aUt tydUgare i takt med att kunskapen har utveckfets på området. Motdenna bakgmnd är det naturUgt att försiktighetsprincipen niåste tiUämpas iklimatpoUtiken dvs. att bristen på kunskap mte får användas som argument fÖratt inte vidto åtgärder. Kosmadema för att begränsa utsläppen och vidtoandra åtgärder for att motverka ökningen av växthusgaser i atmosfären varierari hög grad. Ett flertal intemationeUa studier visar att kostaadema för attbegränsa t.ex. koldioxidutsläpp spänner över stora mtervaU såväl mom som mellannationer. I vissa faU kan avsevärda reduktioner av utsläppåstodkommas tiU låga eUer obetydUga kostnader och även vara ekonomiskt lönsammaför det enskUda landet eUer individen. I andra feU kan kostnaden för reduktionervara betydande, särskUt i länder som redan genomfört långtgående åtgärder föratt effektivisera energisystemet. Klimatfrågans komplexitet och globafe omfettninginnebär att ingen enskUd nation eUer gmpp av nationer på ett avgörande sätt kanbidra med tillräckUga mofetgärder för att begränsa växthuseffekten. Uppgiftenär gemensam för världssamhäUet. Detto förhåUande liksom den stora variationen ikostnadema for åtgärder har inneburit att kraven på kostnadseffektivitet harbhvit en utgångspunkt för klimatpoUtUcen både nationeUt och intemationeUt. Kostnadseffektivitet innebär att ett visst givetmål, exempelvis en minskning av ett utsläpp uppnås tiU lägsto kostnad eUer omvänt att varje satsad resurs skaU ge störsto möjUga utsläppsminskning. MöjUghetemaatt utforma en kostnadseffektiv strategi för att förhindra Prop. 1992/93:179klimatförändringarna påverkas emeUertid av de stora ekonomiska Bilaga I skillnaderna mellan i försto hand industriaUserade västländer ochländer i ttedje världen. Därför har också rättviseaspekten och krav på en rimUgbördefördelning mellan oUka länder bUvit en utgångspunkt i det UitemationeUaklimatsamarbetet. Omfattningen vad gäUer utsläppen av växthusgaserinnebär att genereUt verkande styrmedel tsr sig särskUt attraktiva. HittiUs harkoldioxidskatter börjat tillämpas i och några andra länder. På långsikt kan ännu oprövade system med överlåtbara utsläppskvoter bU aktueUa.Överlåtbara utsläppsk'oter är också instmment som kan ge kostnadseffektivalösningar, men det återstår ett omfettande arbete innan sådana system kantiUämpas i det intemationeUa regelverket på mUjöområdet. Marknadsinriktode styrmedel som skatter eUer kvoterger företog och andra incitament att sträva efter att minska utsläppen påbiUigaste sätt. De ger också tydUga signaler tiJl marknaden att utforma nyatekniska eUer organisatoriska lösningar. I öststotema har avsaknaden av väl fungerandemarknader och en kostnadsrelaterad prissättning på energi lett tUl ett mycketomfettande slöseri och bristande energieffektivitet. Utsläpp av metan fränläckande naturgasledningar i det ryska naturgassystemet är en av de störrekäUor-na tiU metanutsläpp i . Sådana läckage kan åtgärdas tUl mycket lågakostaader och är ofto direkt lönsamma. SkUlnaderaa i möjUgheten att vidte åtgärder kanvara mycket stora också meUan industriländer. I flera länder kan exempelvis enaweckling av mhemsk kolproduktion tiU fönnån för ett ökat utayttjande avnaturgas innebära att den specifika koldioxidutsläppet per producerad kWhelenergi halveras. Kostaadema for ytterhgare reduktioner utöver denminskning av koldioxidutsläppen som redan har åstedkommits i t.ex. de nordiskaländeraa framstår som förhållandevis höga beroende på långtgåendeeffektivisering och en hög andel icke fossU energi. Villkoren för en begränsning av utsläppen pånationeU nivå skUjer sig därför i hög grad mellan ländema. KUmatkonventionen är en bekräftelse påindustriländernas vUja att gå före övriga länder inte bara när det gäUer attbära kostnadsbördan utan även i hög grad när det gäUer att genomföra åtgärder idet egna landet. På detta sätt markerar också industriländema ttovärdighet ochpoUtisk tyngd åt sttävandena att motverka växthuseffekten. Även mom bör insatser och åtgärder styras ihuvudsak med utgångspunkt i sttävan efter kostnadseffektivitet. fördelningpoUtisk eUer energipoUtisk art har emeUertid betydelse iavvägningen av insatemas fördelning i samhäUet. Åtgärder mot koldioxidutsläpp från elproduktion börsamordnas med övriga . Utvecklingen mot en intemationaUserad elmarknadnödvändiggör intemationeUt samordnade åtgärder mot koldioxidutsläppen från 30 elproduktionen.Sverige bör därför verka for att en koldioxidskatt på Prop, 1992/93:179 elproduktion införs allmänt inom EG och övriga industriländer. Frågan om energi- och koldioxidskatt har väckts momEG. Ett mförande har emeUertid gjorts vUlkorUgt av en inttoduktion avmotsvarande beskattning i övriga . och Nederländema har dockinfört nationeUa energi-och koldioxidskatter, vilka har gcxlkänts avkommissionen, liksom undantogsreglema för den energiintensiva industrin. Dendanska koldioxidskatten för elproduktionen är en konsumtionsskatt och påverkarinte kraftutbytet med andra länder. har föresfegit ett skattesystem därbränslen beläggs med energiskatt och koldioxidskatt tos ut på elproduktion. Hurskatten skaU fördefes mellan energi och koldioxid samt mellan el och bränslenär ännu ej bestämt. Andra olösto frågor rör skattens nivå, skartebasen ochbeskattningen av inhemska bränslen. Jag viU understryka att senast närett direktiv på detto område träder i kraft måste utöka skattebasen förkoldioxidskatten i enUghet med dfrektivets regler. 5.2 Möjligheter att samverka med andra länder iklimatpolitiken Enfri prisbUdning och väl fungerande marknader är gmndfeggande fömtsätöiingar fören effektiv resurshushållning. Ett slopande av skatter som har ogynnsammamUjöeffekter och att avlägsna subventioner kan effektivt bidra tiU attväxthuseffekten begränsas. Brister i marknadsprisbUdningen kännetecknarsärskUt ländema i där möjlighetema tiU energieffektivisering ochutsläppsminskningar är mycket stora. En angefegen uppgift för den svenskaösteuropapoUtiken, såväl från humanitära och ekonomiska överväganden som frånIclimatsynpunkt, är att stödja arbetet med att åtgärda bristema imarknadshushållningen. EnUgt kUmatkonventionen kan åtgärdema motkUmatförändringar vidtos gemensamt av flera av konventionens parter. I Artikel4 i konventionen, som jag har kommenterat, öppnas möjUghet tiUgemensamt genomförande (jomt implementotion) i anslutning tiU i-ländemasåtoganden. I samma artikel föreskrivs att den försto partskonferensen skaUutorbeto kriterier för gemensamt genomförande av konventionens åtoganden. Bestämmelsema om gemensamt genomförande har tegitsin i klimatkonventionen främst för att söka tiUgodose kraven påkostaadseffektivitet i åtgärdsarbetet. Detto innebär också att konventionensparter uite ser någon motsättning mellan nationeUa ansträngningar och t.ex.regionalt eUer bUateralt samordnade insatser fÖr att minska globalamUjöproblem. Jag anser att bör använda möjUghetema attsamverica med andra länder på det sätt som klimatkonventionen öppnat möjUghet för. För svensk del är en sådansamverkan också angefegen med tanke på att åtgärder i energisystemeni framför aUt är nödvändiga för att Prop. 1992/93:179 minskanedfaUet av försurande luftföroreningar firån dessa länder. En Bilaga 1särskUd uttedare kommer att tillkallas för att närmare belysamöjUghetema tiU gemensamt genomförande och redovisa försfeg om formema för ettframticfe samarljete med andra länder i klimatpoUtiken. 5.3Mål för den svenska klimatpolitiken Utgångspunktemafor svensk del i det fortsätto arbetet med att begränsa globalaklimatförändringar är energiöverenskommelsen samtklimatkonventtonens åtoganden. Av stor betydelse är också nyaforskningsresultot om klimatförändringar och i vilken takt och tiU vilkakostaader andra länder vidtar konkreto åtgärder. Vid den närmare utformningenav en svensk klinuitstrategi niåste jämförelser göras med faktiskt vidtognaåtgärder i andra länder för att undvika att påtar sig en väsentUgtstörre ekonomisk börcfe än våra konkurrentländer. I klimaticonventionen har industriländernassärskUcfe ansvar tydUggjorts genom att dessa länder hia åtogit sig att antonationeUa strategier och åtgärder för att begränsa utsfeppen av klimatgaser.Detto skaU enUgt konventionstexten demonsttera industriländemas vUja attkorrigera den långsiktigt ökande utsfeppsttenden fÖr att uppnå konventionensmål. Konventionen innehåUer diiremot inte några kvantitotiva eUer tidsbestämdaåtoganden för vaije land. Bestämmelsema i klimatkonventionen innebär mte någradirekto krav på omorientering eUer preciseringar av den hittiUsvarande svenskaklimatpoUtiken. En utgångspunkt i det intemationelfe klimatarbetethar varit att begränsa klimatförändringarna tifl den nivå som naturen tål.