prop · GG03150 · 1992-12-31 00:00:00 — Harersätmingsperioden gått tiU ända men har den arbetelöse på nyttuppfyUt arbetevillkoret, lämnas ersätttung under ytterligare enersättningsperiod. Därvid skaU dock karensvillkoret på nytt uppfyllas. RegeringenskaU bemyndigas att meddela föreskrifter med ytterligare besfemmelser omkarenstid för arbetslösa som regelbundet utför deltidsarbete under veckor dåde i övrigt är arbetslösa. Besfemmelsemaom karenstid skaU mte gäUa för den som är anvisad verksamhet för arbetshvsutveckling. Besfemmelsema omkarenstid skaU ttäda i kraft den 5 juh 1993. Skälen för mitt förslag:Före fenns i såväl arbetelöshetsförsäkringen som KAS ettkarensdagssystem. Detto tidigare regelsystem innebar att ersättning inte fickutgå tiU den arbetslöse förrän han eller hon varit arbetelös under fem dagarunder en sammanhängande tid av . Efter det attkarensviUkoret fuUgjorts utgick ersätming under hela den föreskrivnaersättningsperioden uton någon ytterUgare karens. Från vad nu sagts gjordesdock ett undantog. Hade en sammanhängande tid av förflutit - ivilken inte inräknades s.k. överhoppningsbar tid - sedan den arbetelöse senastuppbar ersättning skulle denne på nytt uppfylfe karensvillkoret ocharbetsvilUcoret. Reglema om karensdagar togs bort , bl.a. med hänvisningtill att det inte fanns i sjukförsäkringen. i sjukförsäkringen enUgt lagen (1962:381) om allmän försäkring ett systemmed en karensdag i varje sjukperiod, dock under entolvmånaderspericxl. Införandet av karensdagarför arbetelöshetsförsäkringen och KAS motiveras i hög utsttäckning av detekonomiska läget i arbetsmarknadsfonden och av det svåra stotsfinansieUaläget. Utöver detto skäl är det rimligt att en självriskinförs även för KAS och arbetslösheteförsäk- Prop. 1992/93:150 ringen när ensådan införts i övriga dominerande socialförsäkringar med Bilaga ellertimberäknade förmåner. Enligtmitt förmenande bör ett nytt karensdagssystem så nära som möjligt ansluto tiUdet system som gäUde fram tiU . Ersätming bör således lämnas först sedanden arbetelöse anmält sig som arbetesökande vid en offentUg arbetsförmedlingoch därefter varit arbetelös sammanlagt , anmälningsdagen inräknad.Dessa dagar behöver inte ligga i en följd men skaU rymmas inom ensammanhängande tid av högst . En arbetelös bör enhgthuvudregeln inte behöva genomgå karens mer än en gång varje ersättningsperiod.KarensvilUcoret bör dock uppfyUas på nytt, om en sammanhängande tid av tolvkalendermånader, vari inte inräknas s.k. överhoppningsbar tid, har förflutitsedan den arbetslöse senast uppbar ersättning. Enarbetslös som regelbundet utför deltidsarbete under veckor då han eller hon iövrigt är arbetelös kan emeUertid komma att uppbära ersättning under entidspericxl som är längre än . I förhåUande till andra gmpper avarbetelösa ter det sig inte rättvist om ersättning i vissa fell skall kunnalämnas under så långa tidsperioder utan att karens-vilUcoret på nytt uppfylls. Densom är helt arbetslös eller den som utför deltidsarbete som inte är regelbundetutförsäkras efter ca 14 kalendermånader. Därefter måste han eller hon genomarbete eller någon arbetemarknadspoUtisk åtgärd. kvalificera sig för en nyersättningspericxi. Innan denne arbetslöse på nytt kan få ersätming måste haneller hon dessutom fuUgöra en ny karenstid. Föratt så långt möjligt likstäUa arbetelösa som regelbundet utför deltidsarbetemed övriga arbetslösa bör det enhgt min mening införas en särreglering. Ensådan reglering bör ske i form av föreskrifter som regeringen meddelar. Ersätmingsperioderaaslängd bör vara oförändrade, dvs. 300 eller i fråga om arbetslöshetsförsäkringenoch 150, 300 eller beträffande KAS. Dennya arbetsmarknadpolitiska åtgärden arbeteUvsutveckling (ALU) bedrivs som enförsöksverksamhet tiU utgången av och gäUer från den 1 januari 1993inom arbetslöshetsförsäkringen och från den också inom KAS.Åtgärden syftar tiU att to tiU vara de arbetslösas vilja till aktivitet ochutveckling för att bryto sm arbetelöshet. Åtgärden är angelägen. EnUgt minbedömning skuUe de arbete-lösas vilja att delto i denna åtgärd minska, om deomfattodes av regleraa om karenstid. Besfemmelsema bör därför mte gäUa underden tid då den arbetslöse deltar i en ALU-åtgärd. Avadministtativa skäl bör ett karensdagssystem, Uksom de förändringar aversättningsbeloppen som jag strax återkommer tiU, ttäda i kraft en måndag.Tidpunkten för Ucraftträdande bör därför bestämmas till denSjuU 1993. Denya reglerna om karens bör tiUämpas i fråga om rätt tiiU ersättning som avser tid efter Ucraftttädandet. Reglema bör tiUämpas också i fråga 59 om en ersättningsperiodsom har börjat före Ucraftttädandet. reglerna skall i det faUetgälla när den arbetslöse blir arbetelös försto gången efter ikraftträdandet. Mitt förslag börgenomföras genom införande av en ny paragraf, 13 §, i lagen (1973:370) omarbetelöshetsförsäkring och i lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd.Vidare bör följdändringar göras i 11, 15, 16 och 30 §§ i försmämnda lag och ll,15, 16, 27 §§ i sismämnda lag. 1992/93:150 Bilaga 8 Mittförslag och min bedömning: Beräkningssystemet för fastställande av det högstodagpenningbeloppet i arbetslösheteförsäkringen och för fastsfellande avstödbeloppet för KAS slopas. Regeringen skall bemyndigas att fastsfeUa dessabelopp. Förändring av de nämnda ersätmingsbeloppen grandas på en bedömning avpris- och löneutvecklingen samt det stotsfmansieUa läget. Dagpenningeni arbetslöshetsförsäkringen bör i enUghet med rUcsdagens beslut sänkas från tiU av den försäkrades tidigare dagsförtjänst inom ramen för den gäUandehögsto och lägsto dagpenningen. Dethögsto dagpenningbeloppet i arbetelöshetsförsäkringen bör vara fr.o.m.den 5 juU 1993. Från samma tidpunkt bör stödbeloppet för KAS vara . Somlägsto dagpenning i arbetslösheteförsäkringen bör gälla stödbeloppet för KAS. De i förordningen(1987:406) om arbetemarknadsutbUdning (FAMU) och i förordningen (1992:330) omungdomspraktUcanter faststellda krontalsbeloppen, och , börfr.o.m. sänkas till respektive tiU . Det i 18 § p. 3 isismämnda förordnmg faststäUda krontalsbeloppet som utgår till vissahandUcappade vid ungdomspraktik bör fr.o.m. sänkas tiU . Skälen för mitt förslagoch min bedömning: Kosmaderaa för de kontonto understöden ochutbildningsbidragen vid arbetemarknadsutbildning m.m. har under det senasteåret stigit kraftigt och fecks i stor utsttäckning genomupplåning. Som jag framhöU i min anmälan till årets budgetproposition (prop.1992/93:100 bU. 11 s. 29-30) är det mot bakgrand av det snabbt växandeunderskottet i arbetsmarknadsfonden samt det besvärUga stotefinansieUa lägetnödvändigt att vidto åtgärder för att komma tiU rätto med kosmadsutvecklingenför dessa bidragsformer. Bl.a. av denna anledning har beslutot attkompensationsnivån i arbetslöshetsförsäkringen skaU sänkas från till 80 %av den tidigare utkomsten som den högsto dagpenningnivån sänks från598 kr per dag tiU per dag. Även stödbeloppet för KAS skaU enUgtriksdagens beslut sänkas från tUl per dag. Jag vill också framhåUaatt de av beslutode sänkningaraa Prop. 1992/93:150 skall ses motbakgrand av att det inte nu varit möjUgt att höja finansie- Bilaga 8ringsavgifteraa, i vardaghgt tol de s.k. egenavgifteraa, eftersom regeringenkommit överens med Socialdemokratiska arbetarepartiet i den s.k.krisöverenskommelsen , om att uite höja dessa avgifter. Nivånpå utbildningsbidragen regleras förordningsvis. Dessa bidrag är emellertidkopplade tifl ersätmingniväema i arbetslöshetsförsäkringen. UtbildningsbidragenskaU förändras i motevarande mån som den högsto dagpenningen iarbetslöshetsförsäkringen. Med hänsyn tiU att denna koppling finns börutbildningsbidraget för arbetelöshetsförsäkrade sänkas så att det motsvarar enkompensationsnivå på av den tidigare inkomsten och det högstoutbUdningsbidraget sänkas från till per dag. UtbildningsbidragtiU arbetslösa som mte är A-kasseberättigade bör sänkas från tiU 338 krper dag samt från till per dag. Bidragetenligt förordningen (1984:523) om bidrag tiU arbetslösa med flera som stortoregen näringsverksamhet är kopplat tiU FAMU. Förändringar av ersätmingsbeloppeni FAMU får därför automatiskt genomslag också på starta-eget-bidraget. Enligtnuvarande regler skall den högsto dagpenningen i arbetiöshets-försäkringen ochstödbeloppet för KAS justeras i motsvarande utsträckning som löneraaändras för vuxna industriarbetore inom egentlig industri. Denna förändringskall ske med automatik. Inom arbetsmarknadsutbUdningen utges UtbUdningsbidragtiU kassamedlemmar med samma belopp som de skuUe ha varit berättigade att få iform av arbetslöshetsersätming. Enligtmitt förmenande bör regleraa för hur dessa höjningar skaU ske förändras på ettsådant sätt att större hänsyn kan tos tiU bl.a. det stots-finansiella läget.Den ekonomiska simationen är aUvarlig och det är i ett sådantläge särskUt viktigt att varje kosmadsökning noggrant prövas för sig. Mot dennabakgmnd bör det inte finnas någon indexering eller någon annan gmnd som med mereUer mindre automatik höjer ersätmingsnivåerna. Minaförslag föranleder förändringar i 17 och 20 §§ lagen (1973:370) omarbetslöshetsförsäkring och i 18 § fegen (1973:371) om kontantarbetsmarknadsstöd. Dämtöver föranleder förslagen förordningsänd-ringar. Ifråga om dessa avser jag att återkomma tiU regeringen. 1992/93:150 Bilaga 8 Mitt förslag: Dentid då den arbetelöse från en arbetegivare får annan ersätming än pension pågmnd av anställningens upphörande (avgångsvederlag) skaU jämstäUas med den tidunder vilken en arbetslös utfört förvärvsarbete i fråga om tiUgcxloräkningsbartid för uppfyllande av arbetsvilUcoret. Regeringen eUer den myndighetregeringen bestämmer bemyndigas att meddela föreskrifter om beräkning av dennatid. Skälenför mitt förslag: Det är inte ovanUgt på arbetemarknaden att avgångsvederlagutgår i samband med att en anställning upphör. De överenskommelser omavgångsvederlag som mgås innebär ofto att den försäkrade erhåUer ettavgängsvederfeg som vida överstiger det antal månadslöner som den ansfellde ärberättigad tiU på gmnd av regleraa om uppsägningstid enUgt lagen (1982:80) omanställningsskydd (LAS). Från skattesynpunkt lUcställs fr.o.m. år 1991avgångsvederfeget med lön. Detto beskattos sålunda fuUt ut som mtäkt av tjänstoch arbetegivaren har att betala sociala avgifter på hefe avgångsvederlaget.Den förat ansfellde får vidare tillgodoräkna sig hela beloppet som förmånsgrandandeenhgt lagen (1962:381) om allmän försäkring och anslutande förmånssystem. Försäkringsöverdomstolen(FÖD) har i ett avgörande (2009/91:4), aUtså efter det att den ovanredovisade förändringen av skattelagstifmingen ttätt i kraft, prövat hur fråganom avgångsvederlag skall påverka rätten tiU ersätming frånarbetslösheteförsäkringen. EnUgt detto avgörande, som replierade på tidigareavgöranden, skall avgångsvederlag jämställas med lön för uppsägningstid tiUden del vederlaget motsvarar den uppsägningslön som den försäkrade ärberättigad tiU enligt 11 § LAS. När denna uppsägningstid löpt ut skaU denförsäkrade enligt domstolen betraktos som arbetslös på sätt som anges i lagen(1973:370) om arbetslöshetsförsäkring. Domstolen uttalade vidare att det iärendet inte fenns skäl att göra en annan bedömning än i tidigare avgöranden ifrågan, när det inte klart framgick vad avgångsvederlaget avsåg eller hur dethade beräknats. AMShar i skrivelse överlämnat tiU regeringen att bedöma omekonomisk ersättning från arbetsgivare i större utsttäckning än nu bör påverkaarbetslöshetsersättningen. I skrivelsen framhåller styrelsen bl.a. att det somföljd av den djupa lågkonjunkturen och omfattonde strakmreUa förändringar påarbetemarknaden har bhvit aUt vanligare att försäkrade som slutit avtal med sinarbetegivare om ett ekonomiskt vederlag för att sluto sm anställning ocksåansöker om arbetslöshetsersättning. Enligt AMS är praxis inom arbetslöshetsförsäkringenatt den tid under vilken den arbetslöse inte kan få ersättning på gmnd av atthan eUer hon fått ekonomisk ersättning från arbetsgiva- ren, räknas som arbetodtid vid en senare prövning av arbetsvillkoret. 1992/93:150 AMS framhåUeräven att Försäkringsöverdomstolens avgörande bettäf- Bilaga 8 fendeavgångsvederlagen innebär att personer som ttäffat avtal om avgångsvederlag, itvå faU motevarande 32 månadslöner, är berättigade till arbetslöshetsersätmingefter utgången av den lagstodgade uppsägningstiden som gäUer i varje enskUtfaU. AMS anser att de förändringar som gjorts i socialförsäkrings- ochskattelagstiftningen borde få motsvarande genomslag också inomarbetelösheteförsäkringen. För detto tolar enligt AMS också att det tordeuppfettos som stötande att personer som fått stora belopp i avgångsvederlagockså kompenseras av samhällsmedel för en mkomstförlust. EnUgt AMS talar fören ändring också följderaa, i fråga om arbetsvillkorets uppfyUande, för deförsäkrade som sett det som självklart och riktigt att inte begäraarbetelösheteersätt-ning därför att de erhålUt ersätming från arbetegivaren. Jagvill för min del insfemma i vad AMS anfört om behovet av en bättre samordningmellan avgångsvederlagen och arbetslöshetsersättningarna. Det förhållande attett avgångsvederlag utöver kompensation för mistod lön även ofta mnefattarersättning av ideeU nater utgör enUgt mitt förmenande inte något skäl mot ensamordning. Samordningenbör ske genom att avgångsvederfeget skall jämställas med förvärvsarbete i frågaom tUlgcxloräkningsbar tid för uppfyllandet av arbetsvillkoret. Detto böråstodkommas genom att avgångsvederlaget beräknas avse en viss tid.Utgångspunkten för beräkningen bör vara avgångsvederlagets storlek iförhållande tiU storleken av den försäkrades genomsnittiiga månadsinkomst ianställningen . Det bör ankomma på regeringen eller denmyndighet som regeringen besfemmer att meddela föreskrifter om den närmareberäkningen av . Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer, bör därför bemyndigas att meddela sådana föreskrifter. Enkonsekvens av att avgångsvederlaget omräknas tiU som skall jämsfellasmed förvärvsarbete i fråga om tiUgcxloräkningsbar tid för uppfyllande avarbetevillkoret, är att den försäkrade inte är att anse somarbetelös i försäkringens mening och följaktiigen inte heller berättigad tUlarbetslöshetsersätming. Den tid som avgångsvederlaget skall beräknas avse,skaU i detto hänseende aUtså behandlas på samma sätt som övriga i 7 § lagen(1973:370) om arbetslöshetsförsäkring angivna simationer, t.ex. tid då denförsäkrade har semester. Enligtmin åsUct bör den föreslagna samordningen gälla även i fråga om KAS. Mittförslag föratsätter ändring i 7 § i lagen (1973:370) om arbetelöshetsförsäkringoch i 6 § i lagen (1973:371) om kontont arbetsmarknadsstöd. Somjag har nämnt utteder en särskUd ut redare utformningen av en framtida arbetelöshetsförsäkring. Jag har erfarit att utredaren även i sitt arbete överväger hur samordningen mellan arbetslöshetsersätming och avgångsvederlag skaU ske. Med anledning härav vUl jag framhålla att det kan finnas anledning för mig att återkomma till regeringen med ytterUgare förslag i derma fråga. 5 1992/93. 1 samL Nr 150 BiL 8 1992/93:150 Bilaga 8 Mittförslag: För att anses som företogare enhgt lagen (1973:370) omarbetslöshetsförsäkring eUer lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstödskall den arbetelöse äga del i näringsverksamhet som han eUer hon aktivtdeltar i och som han eUer hon dessutom har ett väsenthgt inflytande över. Regeringenbemyndigas att meddefe föreskrifter om undantog från regeln om att ersättningendast kan lämnas tiU företogare när verksamheten upphört annat än tiUfäUigt. Skälenför mitt förslag: En fråga av grandläggande betydelse när rätten tillersätttung från arbetslöshetsförsäkringen eUer KAS prövas, är om den arbetslösei dessa lagars bemärkelse är att anse som anställd eller företogare. För densom är an betrakto som företogare gäUer att ersättning utges endast om denpersonUga verksamheten i rörelsen upphört annat än tUlfäUigt. I förarbetena tiUinförandet av de nämnda lagarna anförde föredragande departementschef (prop.1973:56 s. 185 ff) i fråga om företogarbegreppet bl.a. att den som arbetor åtsin make eller annan femiljemedlem inte på grand av detto förhållande skaUkunna vägras inttäde i arbetslöshetekassa. Föratsätming för rätt till medlemskapär emellertid att det klart framgår att ett ansfeUningsför-hållande föreligger.Det är enhgt propositionen även av vikt att det klarläggs att den försäkradetidigare verkUgen haft inkomst av ansfeU-ningen som tyder på att ett ordinärtanställningsförhåUande förelegat. En omsfendighet att beakto i sammanhanget kanvara att arbetsgivaren betolat avgifter till sjukförsäkringen, ATP m.m., sägsdet i propositionen. 1 propositionen togs enfråga upp särskUt. Departementschefen anförde följande: "Jag viU i dettosammanhang även beröra det problem som de allt vanUgare förekommande s.k.erunansbolagen kan medföra. Jag syftor då på sådana bofeg där den anstäUde eUerhans femUj äger huvudparten av aktieraa. 1 praktiken är en sådan ansfeUd oftostatt jämsfella med en egen företogare festan han formeUt står i ettarbets-agarförhållande gentemot bolaget. De regler som jag förordar skaU gällai fråga om företogare bör därför normalt tiUämpas även när det gällerinnehavare av enmansbolag. Dessutom bör arbetslöshetskassa för arbetstogarekunna vägra sådan anstäUd medlemskap i kassan." KritUchar framförts mot att det utvecklate en restriktiv praxis för ansfelldaanhöriga i femUjeföretog. Det har sagts mig att anhöriga tiU företogare, om desom ansfellda aktivt deltegit i rörelsen, har kommit att jämsfellas medföretogare även om de mte ägt någon andel i företoget. En sådan praxis kansjälvfaUet få som yttersto konsekvens att den som arbetot åt t.ex. sin makeeller annan lamUjemedlem redan på grand av släktskapsförhållandetdiskvaUficeras från arbetelöshetsersättning. Enligt rUcsdagen har företogarbegreppet mom arbetslöshetsförsäk- ringenoch KAS givits en alltför vidsträckt toUcning och med anlednmg Prop.1992/93:150 härav har hemsfellt (bet. 1992/93:AU17, rskr.1992/93:202) Bilaga 8 om ett klarläggande genom lag angående vem som är attbetrakto som företogare. Jaginstämmer i bedömning. Jag föreslår att det i arbetslöshetsförsäkringslagenoch lagen om KAS sfes fest att endast den som äger någon del av ennäringsverksamhet som han eUer hon aktivt deltar i och som han eUer hondessutom har ett väsentUgt mflytande över bör bettaktos som företogare.Härigenom anser jag också att frågan om huravida närsfeende tifl företogareskaU jämstäUas med företogare fått sin lösning. AnsfeUda närsfeende skaU vidarbetelöshet behandlas på samma sätt som andra ansfellda. SkuUe det uppsfetveksamheter om att det föreligger en verkhg arbetelöshetesiteation börarbetslöshetekassan eller länsarbetenämnden kunna begära intyg om detto avt.ex. auktoriserad revisor i företoget eUer annan bettcxld person. Somframgår av förslaget måste vid en bedömning huravida den arbetslöse är att ansesom företogare hänsyn tos tiU ett flertal aspekter. Om den arbetelöse ärdelägare i näringsverksamheten och aktivt deltor i denna bedömer jagsom mindre problematiskt att klarlägga. Det är förmodhgen mer kompUcerat attavgöra om den arbetslöse dessutom har ett väsenthgt inflytande övernäringsverksamheten. EnUgt min åsUct bör med väsentiigt inflytande menas attden arbetslöse har haft ett inflytonde på verksamheten totalt som har varit såstorkt att det ekonomiska utfallet tiU stor del berott på dennes kompetens samtde åtgärder och sfeUnmgstoganden som han eUer hon gjort i verksamheten. För attavgöra om så varit fallet måste självfaUet i varje enskUt ersätt-ningsärende ensammanvägning göras av samtUga relevanto omsfendigheter. Somjag redogjort för är en företogare mte att bettakto som arbetelös förrän hanseUer hennes personhga verksamhet i rörelsen upphört annat än tillfålligt. Dennaregel innebär i princip att företogaren definitivt skall ha upphört med sinrörelse för att bettaktos som arbetslös. Detär en från regeringens sida prioriterad uppgift att skapa förhållanden som gernya företog och tiUväxt i små- och medelstora företog. Dessutom är det av storbetydelse att kunna ge rimUga förhåUandena för dem som vill starto ett egetföretog. En viktigt föratsättning för att kunna lösa den nuvarandearbetelöshetskrisen är just att företogandet ökar. Därför framstår det somorimUgt att ersättningssystemet tvingar många arbetslösa att göra sig av medföretoget, som ofto är deras möjlighet att åter få fotfäste på den reguljäraarbetsmarknaden. Detto sfer inte i överenssfemmelse med arbetsmarknadspoUtikensmålsättningar. Det finns således starka skäl att förändra de nuvarande reglemasom Stodgar att företogaren måste ha definitivt upphört med sm rörelse för attvara berättigad tiU arbetslöshetsersättning. Enmöjlighet som jag anser bör övervägas är att arbetslöshetsersätt ning skall kunna utgå i samband med tiUfäUiga uppehåU. Vid ett sådant uppehåll skulle det kunna uppstäUas ett krav på att företegaren skaU genomgå en viss karenstid innan ersättning kan utgå. Vid behov bör, 65 för att kunna bedöma omdet föreligger arbetsbrist som motiverar ett uppehåll,tillämpande instanser kunna kräva mtyg om detto från auktori- Prop. 1992/93:150serad revisor i företoget eller annan bettodd person. Jag är emeUertid Bilaga 8nu inte beredd att i detalj redogöra för hur denna reglering skaU utformas.Bl.a. viU jag mvänto den uttedning om en obUgatorisk arbetelösheteförsäkringsom kommer att redovisa sma överväganden vad gällerföretogarproblemadiken. Jag viU därför föreslå att regeringen ges rätt attmeddela föreskrifter om undantog. Minaförslag bör genomföras som en ändring i 4 § lagen (1973:370) omarbetelöshetsförsäkring och i 4 § lagen (1973:371) om kontantarbetsmarknadsstöd. 1enlighet med vad jag nu anfört har inom Arbetemarknadsdepartementet upprättoteförslag till 1. lagom ändring i lagen (1973:370) om arbetelösheteförsäkring, 2. lagom ändring i lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. Lagförslagenbör fogas till protokoUet i detto ärende som underbilaga 84. Jag hemsfeUer attregeringen föreslår att anto lagförslagen. Kosmademaför stotebidragen tiU arbetelöshetsförsäkringen besfems huvudsakligen av nivånpå arbetslösheten bland arbetslöshetskassomas medlemmar och storleken på dengenomsnittUgt utbetalade dagpenningen. Med utgångspunkt från den bedönming somnu föreUgger angående arbetslöshetens utveckhng och med hänsyn tiU de olikaförslag som läggs fram i denna proposition bedömer jag att arbetelösheten blandmedlemmama kommer att motsvara per medlem under nästo budgeferet. Meddenna arbetslöshet och en genomsnittUgt utbetalad dagpenning om samt ca3,6 mUjoner medlemmar beräknar jag kosmadema för stotebidragen under budgetåret1993/94 tiU efter avdrag för finansieringsavgifter. StotsbidragentiU arbetelöshetsförsäkringen finansieras mte med anslagsmedel, utan med delsen socialavgift, benämnd arbetsmarknadsavgift, dels en avgift frånarbetslöshetskassoma, benämnd finansieringsavgift. Dessa avgifter samlas påett konto hos , vanligtvis kallat arbetsmarknadsfonden,varifrån utbetalningama av stote- Som jag nämnt beräknar jag kosmadema för stote- Prop. 1992/93:150bidrag tiU försäkringen tiU 30,6 mUjarder kronor. HärtiU kommer kost- Bilaga8 nadema för kontant arbetemarknadsstöd, vissa utbUdningsbidrag ochpermitteringslöneersättning, sammanlagt 12,9 mUjarder kronor. Jagberäknar antalet stöddagar med KAS under /94 tiU . Vidare beräknar jag att det genomsruttUgt utbetolade stödbeloppetkommer att uppgå tiU . Den totala kostnaden för KAS blir härigenom ca2,2 mUjarder kronor. Kosttiadenför stotebidragen tiU permitteringslöneersättning beräknar jag till 300 mUjonerkronor. Jag har härvid räknat med oförändrat stotebidrag, dvs. per dagi normalfaUet och per dag vid väder-permittering. Motde sammanlagda utgiftema på 43,5 mUjarder kronor skaU stäUas de beräknademkomstema under nästo budgetår på ca 9,5 mUjarder kronor. Kosmadema kommersåledes enhgt min bedömning att överstiga intäkteraa med ca 34 mUjarder kronorunder /94.