prop · GF03117 · 1992-01-01 00:00:00 — Avd- skattskyldige är medlem, samt rag får dock göras för sådana avgifter till arbetsgivar- och avgifter i den organisationer till den del av- omfattning som anges i 33 §, 46 gifterna beräknas avse annat än § 2 mom., punkterna 21 och 23 medel för konfliktändamål. Avd- av anvisningarna till 23 § och rag får dock göras för sådana punkt 6 av anvisningarna till och avgifter i den 33 §. omfattning som anges i 33 §, 46 § 2 mom., punkterna 21 och 23 av anvisningarna till 23 § och punkt 6 av anvisningarna till 33 §. Utgifter för representation och liknande ändamål är att hänföra till omkostnader i förvärvskälla endast om de har samband med verksamheten, såsom då fråga uteslutande är om att inleda eller bibehålla affärsförbindelser och liknande eller då utgifterna avser jubileum för företaget, invigning av mera betydande anläggning för verksamheten, stapelavlöpning eller jämförliga händelser eller då utgifterna är att hänföra till personalvård. Avdrag medges i det enskilda fallet inte med större belopp än som kan anses skäligt och inte i något fall för utgifter för spritdrycker och vin. Avdrag för måltidsutgifter medges normalt inte med större belopp än som motsvarar skäliga utgifter för lunch. Till kostnader för hälsovård, sjukvård samt företagshälsovård, för vilka avdrag inte medges enligt denna paragraf, räknas kostnader för hälso- och sjukvård för vilken ersättning inte utges enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring i den mån kostnaderna inte avser antingen sjuk- och tandvårdskostnader som uppkommer vid insjuknande 1Senaste lydelse 1990:650. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse i samband med tjänsteförrättning utomlands eller sjuk- och tandvårdskostnader för anställd som inte är försäkrad enligt lagen om allmän försäkring, kostnader för företagshälsovård som inte uppfyller villkoren för bidrag enligt förordningen (1985:326) om bidrag till företagshälsovård samt kostnader för sådan verksamhet som avser rehabilitering eller liknande och som inte bedrivs efter grunder som fastställs i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Äldre föreskrifter tillämpas dock fortfarande vid taxering i fråga om avgifter som avser tiden före . LAGRÅDET Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt protokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i kommunal- skattelagen (1928:370). Förslaget har inför lagrådet föredragits av kanslirådet . Förslaget föranleder följande yttrande av lagrådet: I remissen föreslås att avdragsrätten för avgift till arbets- givarorganisation till den del den inte avser konfliktändamål skall avskaffas. Förslaget gäller även avgifter som avser tid före ikraftträdandet av lagändringen men efter . Detta innebär att ändringarna skulle få en sådan retro- aktiv verkan som avses i 2 kap. 10 § andra stycket första meningen regeringsformen. Bestämmelsen i nyssnämnda stycke, som infördes , innefattar ett förbud mot stiftande av skatte- och avgiftslag som har retroaktiv verkan. Från förbudet kan - såvitt här är av intresse - göras undantag när finner detta vara påkallat av särskilda skäl och ett förslag om retroaktivitet från regeringen eller ett riksdagsutskott föreligger när den omständighet som utlöser skatt- eller avgiftsskyldigheten inträffar. Med ett sådant förslag jämställes ett meddelande i skrivelse från regeringen till om att ett sådant förslag är att vänta. I propositionen med förslag till bestämmelsen i nämnda andra stycke anförde föredragande statsråd bl.a. (prop. 1978/79:195 s. 55) att det var ett rättssäkerhetsintresse av vikt att skatte- lagar inte utan starka skäl gavs tillbakaverkande kraft. Han uttalade vidare att i då en stor och växande andel av medborgarnas inkomster tas ut i skatt för gemensamma ändamål kraven skärps på att skatteuttagets fördelning på olika grupper uppfattas som rättvis och att detta självklart nödvändiggör bl.a. effektiva ingripanden mot skattefusk och skatteflykt och en successiv översyn av skattesystemet. framhöll han att ändringarna måste ske på ett för de enskilda medborgarna godtagbart sätt. Beträffande frågan om undantag från förbudet mot retroaktiv lagstiftning åberopades i propositionen vad rättighetsskydds- utredningen hade anfört i sitt betänkande Förstärkt skydd för fri- och rättigheter (SOU 1978:34 s. 161) om att hade ansett att viss retroaktiv tillämpning av nya skatteregler var nödvändig. Enligt utredningen hade det då regelmässigt varit fråga om att sätta stopp för förfaranden som regeringen och hade ansett innebära kring gående av gällande skattelag. Utredningen pekade på att det var ett samhällsintresse av vikt att lagstiftaren kunde handla snabbt, sedan han väl fått upp ögonen på ett oförutsett och inte önskvärt sätt att utnyttja gällande skatteregler och i princip hade beslutat sig för att ändra dessa. Enligt utredningen skulle det vara direkt stötande om just en sådan omständighet som att regeringen lade fram en proposition med förslag till lag som hindrar ett visst slag av kringgåendetransaktioner till följd av ett undantagslöst retroaktivitetsförbud skulle leda till en ökning av sådana transaktioner fram till dess att lagen har trätt i kraft. Statsrådet delade kommitténs uppfattning (a. prop. s. 56) att ett undantag från retroaktivitetsförbudet var motiverat för de sålunda berörda fallen. förslag till bestämmelse i 2 kap. 10 § andra stycket regeringsformen hade väsentligen samma innehåll som bestämmelsen nu har. I sammanfattningen av sitt förslag i denna del uttalade rättighetsskyddsutredningen (a.a. s. 17) att undantaget syftade till att förebygga sådana orätt- visor som kan uppkomma som en följd av att föreliggande legala möjligheter till skatteflykt utnyttjas efter det att det har blivit känt att lagändring förbereds. En viss modifiering av detta uttalande kan spåras i specialmotiveringen till den föreslagna bestämmelsen, där utredningen anförde att med undantaget från retroaktivitetsförbudet avsågs främst lagstift- ningsingripanden mot skatteflykt och kringgående av skattelag. Utöver det nu redovisade ger förarbetena inte någon belysning av frågan vad som skall anses innefattat i det i bestämmelsen uppställda kravet på att skall finna att särskilda skäl påkallar ett undantag från retroaktivitetsförbudet. Det anförda ger intryck av att det varit möjligheten att ställa upp hinder för skatteflykt eller kringgående av skattelag som varit i blickpunkten vid utformandet av undantaget, men något direkt uttalande av denna innebörd finns i vart fall inte i proposi- tionen. På sina håll i litteraturen synes dock den ståndpunkten ha intagits att det är uteslutande i angivna fall som undantaget gäller (/Ragnemalm grundlagar, 1980 s. 66; jfr /Stjernquist Grundlagarna, 1980 s. 109 f som inte synes redovisa någon bestämd slutsats i frågan). Förslaget om viss retroaktiv tillämpning i det nu föreliggande lagstiftningsärendet har inte som motiv att hindra skatteflykt eller kringgående av skattelag. Det får i stället sättas i samband med det upphävande vid utgången av av lagen (1982:1193) om skattereduktion för fackföreningsavgift som beslutade i anledning av regeringens proposition 1991/92:48. I denna proposition meddelade regeringen att den avsåg att återkomma till med förslag om avskaffande av arbetsgivares avdragsrätt för avgift till arbetsgivarorganisation, som avsåg tiden efter , till den del den inte avsåg konfliktändamål. I proposi- tionen i övrigt liksom i skatteutskottets betänkande vari propositionsförslaget tillstyrkes och i den debatt som föregick beslut framhölls i olika sammanhang det samband som ansågs föreligga mellan avdragsrätten för fackföreningsavgifter och arbetsgivares rätt till avdrag för avgift till arbetsgivar- organisation. Värt att anmärka i sammanhanget är att skat- teutskottets majoritet tillstyrkte propositionen med hänvisning till den statsfinansiella situationen och till att regeringen skulle komma att lägga fram motsvarande förslag i fråga om arbetsgivar- nas organisationskostnader (1991/92:SkU8 s. 16). Att de tidigare berörda uttalandena i förarbetena till det här diskuterade undantaget från retroaktivitetsförbudet i 2 kap. 10 § andra stycket regeringsformen ger anledning anta att undan- taget i främsta rummet skall kunna utnyttjas vid sådana situa- tioner av skatteflykt och skatteundandragande som diskuterades vid förbudets tillkomst, torde inte kunna anses innebära att dess tillämpning i varje annan situation skulle vara utesluten. Undantaget har också ansetts tillämpligt i en något vidare omfattning än förarbetena sålunda antyder, t.ex. när det med hänsyn till den samhällsekonomiska balansen ansågs nödvändigt att genom lag om särskild vinstskatt, m.m. minska företagens likviditet och lönebetalningsförmåga (prop. 1988/89:132). Enligt lagrådets mening står det dock klart att en betydande restrik- tivitet måste iakttas när fråga uppkommer om dess tillämpning i andra fall. Med hänsyn till det tidigare anförda anser lagrådet att den situation som föreligger i det nu aktuella lagstift- ningsärendet kan anses falla inom ramen för en sådan restriktiv tillämpning av undantaget. Innebörden av den föreslagna ändringen av avdragsreglerna synes kunna sammanfattas enligt följande. Avgifter till arbets- givarorganisationer skall i fortsättningen vara avdragsgilla endast till den del de avser medel för konfliktändamål. Den enskilde arbetsgivaren har rätt - men är inte skyldig - att vid avdragsberäkningen falla tillbaka på en hjälpregel (i remis- sprotokollet kallad individuell schablonmetod) som innebär att fördelningen av avgiften på konfliktändamål och andra ändamål görs med hjälp av ett andelstal som bygger på uppgifter i organisationens budget. skall dock kunna frångå denna beräkning om den på grund av särskilda omständig- heter framstår som orealistisk. Oavsett om avdragsberäkningen grundas på det budgeterade eller det faktiska utfallet skall vid beräkningen förutsättas att inbetalda avgifter i första hand tas i anspråk för organisationens kostnader för annat än konflikt- ändamål och, får det förutsättas, kapitalförvaltning. I det remitterade lagförslaget har de nya reglerna tagits in i första stycket av punkt 1 av anvisningarna till 20 § kommunal- skattelagen. Förekomsten av en hjälpregel har inte mer än antytts genom en föreskrift som gör avdragsrätten beroende av vad avgiften "beräknas" avse. Den berörda principen för avräkning mot organisationens kostnader återspeglas inte i lagtexten. Enligt lagrådets mening är det önskvärt att huvudprinciperna för avdragsberäkningen kommer till tydligare uttryck i lagtex- ten. Av systematiska skäl är det lämpligt att samla de nya reglerna i ett nytt andra stycke i anvisningspunkten. Lagrådet föreslår att det nya stycke ges följande lydelse: "Bestämmelserna i första stycket gäller inte avgifter till ar- betsgivarorganisationer. Beträffande sådana avgifter gäller att avdrag medges till den del avgifterna avser medel för konflikt- ändamål. Bedömningen av vad avgifterna avser får grundas på uppgifter i organisationens budget om inte särskilda skäl talar mot det. Vid bedömningen skall dock avgifterna alltid i första hand avräknas mot kostnaderna för den övriga organisa-tionsverksamheten."