prop · GG03111 · 1992-12-31 00:00:00 — I övrigt innehåller lagen bemyndigandeni fråga om tillsyn m.m. Det föreslås också att produktsäkerhetslagen skall varatillämplig pä farliga livsmedelsimitationer. Remissinstanserna:Den helt övervägande delen av remissinstanserna tillstyrker eller lämnarförslaget till lag om farliga livsmedelsimitationer utan erinran. och ifrågasätter om inte syftetmed direktivet om farliga livsmedelsimitationer redan uppnäs medproduktsäkerhetslagen. och Le/csakshandlaresRiksförbund är tveksamma till att det stiftas en särskild lag för en såbegränsad fråga, och anser att antalet lagar med anledning av mästebegränsas för att underlätta för företagen att skaffa sig överblick över . anser att kopplingen till ochdess syfte bör framgå av författningstexten. Industriförbundoch ytterligare Prop. 1992/93:111 nägra remissinstanser uttalar sig i sammariktning. Skälen för regeringens förslag: Direktivet om farligalivsmedelsimitationer har en mindre räckvidd än direktivet om leksakerssäkerhet. Det framgär av den beskrivning som har gjorts tidigare (avsnitt 3).Dess innebörd är sammanfattningsvis ett åläggande för de stater som berörs avdirektivet att vidta alla nödvändiga åtgärder för att förbjuda marknadsföring m.m.av farliga livsmedelsimitationer. Det åligger också staterna i fråga att utövakontroll på marknaden, liksom att - såvitt gäller - underrätta EG-kommissionennär de vidtar åtgärder enligt direktivet. Direktivet har samma syften som detom leksakers säkerhet, dvs. ett konsumentpoUtiskt - att skydda konsumenternafrån skaderisker - och ett handelspolitiskt - att genom enhetliga reglerfrämja konkurrens på lika villkor och därmed en fri rörlighet Ett par remissinstanser har ifrågasatt behovet av ensärskild lag om farliga livsmedelsimitationer med hänvisning tillproduktsäkerhetslagen. Vi erinrar om att en jämförelse mellan leksaksdirektivetoch produktsäkerhetslagen ger vid handen att det resultat som direktivet skallge inte till fullo uppnås med produktsäkerhetslagen (se avsnitt 4.2). Denavgörande skillnaden dem emellan är att direktivet uppställer ett kategorisktförbud mot att farliga varor säljs osv. Produktsäkerhetslagen däremot ställerinte upp något sådant förbud utan är den rättsliga grunden för meddelande avförbud. En första fråga är då hur EG-direktivet om farligalivsmedelsimitationer, dvs. närmast dess artikel 2, skall tolkas. Där sägs attmedlemsstaterna "skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att förbjudamarknadsföring, import och antingen tillverkning eller export av de produktersom omfattas av detta direktiv". Av intresse är också artikel 3, som säger attmedlemsstaterna skall försäkra sig om att produkter kontrolleras för attfastställa att ingen produkt som faller inom ramen för direktivet marknadsförs.De skall också vidta alla nödvändiga åtgärder för att försäkra sig om att debehöriga myndigheterna återkallar eller föranstaltar om ett återkallande frånmarknaden av varje produkt som täcks av direktivet. Man kan dåfråga sig om detta innebär att en medlemsstat skall införa för bud mot marknadsföring m.m. av farliga livsmedelsimitationer och inte en dast en möjlighet att meddela förbud. Svaret på frågan synes framgå av arti kel 4 i direktivet. Där sägs att, om en stat "vidtar en speciell åtgärdenligt artikel 2 och 3" (exempelvis förbjuder marknadsföring av eller återkallaren vara) "skall den underrätta kommissionen om detta. Medlemsstaten skall bi foga en beskrivning av produkten och skälet till beslutet". Någotkategoriskt förbud mot marknadsföring osv. av farliga livsmedelsimitationer synes såle des inte krävas, endast ett system som gör det möjligt att få till stånd ett så dant förbud i det enskilda fallet. Det systemet utgörs i av produktsä kerhetslagen. Emellertiduppnås direktivets syfte inte helt med produktsäkerhetslagen i dess nuvarandeutformning. Medan förbud mot försäljning och export kan meddelas med stöd avproduktsäkerhetslagen, kan så inte ske i fråga om import och tillverkning. Somhar framgått intyms även dessa förbudsformer i direktivet. Särskilda regler omfarliga livsmedelsimitationer mäste därför införas. Ettspörsmål som då inställer sig är hur detta lagtekniskt skall lösas. Frågan ärsåledes om en särskild straffsanktionerad fullmaktslag av det slag som föreslåsi promemorian bör införas eller om man i stället skall göra en påbyggnad avproduktsäkerhetslagen eller välja en tredje modell. Somvi har sett är leksaksdirektivet utformat så att konsumentskydd ochkonkurrensneutralitet skall uppnås genom att leksaker får säljas bara om de uppfyllervissa närmare angivna säkerhetskrav samt motsvarar standarder eller godkändaprototyper. Imitationsdirektivethar en annan utformning. Det kräver att varje medlemsstat förbjudertillverkning och import osv. av produkter som kan förväxlas med livsmedel ochdärmed ge upphov till skador. Imitationsdirektivet hänvisar till skillnad frånleksaksdirektivet inte till några särskilda säkerhetsnormer. Detta synesinnebära att det i praktiken överläts åt vaije berörd stat att i viss mån självavgöra när en livsmedelsimitation är så farlig att marknadsföringen - liksomförstadierna tillverkning eller import - av den bör förbjudas. En annan sak äratt direktivet längre fram kan tänkas komma att få en mera precis innebördgenom avgöranden av behöriga organ inom EG och EFTA. Motden nämnda bakgranden ter det sig av flera skäl naturligt att lagteknisktknyta an till produktsäkerhetslagen. Denna lag är således i principfillämplig på farliga livsmedelsimitationer. I förarbetena till lagen och irättspraxis har vissa principer för riskprövningen slagits fast. Med de förbehållsom gjordes bör detta kunna ge både berörda näringsidkare och de rättstillämpandeorganen ledning för bedömningen av vilka livsmedelsimitationer som bör kunnagodtas, liksom vilka som bör omfattas av ett ingripande. Produktsäkerhetslageninnehåller vidare reglerom tillsyn m.m., som gör det onödigt att införasärskilda regler om detta. En ytterligare fördel med att knyta an tillproduktsäkerhetslagen ligger i att prövningen enligt denna lag ytterst ankommerpå . Genom att den domstolen också har ansvar för prövningenav konkurrensärenden, kan en lämplig awägning göras av de olika syften som bärupp en lag om farliga livsmedelsimitationer. Fråganär då om de särskilda reglerna om farliga livsmedelsimitationer som bör förasin i svensk rätt skall tas in i produktsäkerhetslagen eller i en särskild lag. Moten lösning av det förstnämnda slaget talar samma skäl som har anförts mot att föra in bestämmelser om leksakers säkerhet i produktsä kerhetslagen (avsnitt 4.3). Tvåremissinstanser ställer sig tveksamma till att det stiftas en särskild lag fören så begränsad fråga. Enligt dem bör reglerna i stället införas i närliggandelagstiftning så att man undviker ett alltför stort antal speciallagar. Remissinstansernahänvisar i sammanhanget till önskemålet att företagens överblick över EES-avtaletsrättsakter underlättas. För vårdel anser vi att det är svårt att finna någon existerande lagstiftning sompassar att hysa reglerna om farliga livsmedelsimitationer. Även om sådanaprodukter kanske ofta kan hänföras till leksaker, behöver detta inte alltidvara fallet, något som också har framkommit under remissbehandlingen. Det tersig därför inte lämpligt att ta in reglerna i den lag om leksakers säkerhetsom regeringen här föreslår. Mot bakgrund av vad som har anförts nu bör denödvändiga bestämmelserna om farliga livsmedelsimitationer tas in i ensärskild lag. Denna lagbör, av skäl som har utvecklats tidigare (avsnitt 4.3), innehålla en hänvisningtill . Med farliga livsmedelsimitationer bör avses sådana varor sompå grund av sitt utseende eller sin storlek, lukt, förpackning eller märkningkan förväxlas med livsmedel, särskilt av barn. Vidare bör av lagen framgå att produktsäkerhetslagen ärtillämplig på farliga livsmedelsimitationer, med tillägget att äventillverknings- och importförbud kan meddelas i fråga om sådana imitafioner. Lagen bör heta "Lag om farliga livsmedelsimitationer". 6 Kostnader och resursbehov Regeringens bedömning: Det är inte möjligt att närmareberäkna de sammantagna kostnadseffekterna av den föreslagna lagstiftningen. Detär dock sannolikt att näringsidkare som berörs belastas med vissa kostnader. nya uppgifter på området för leksakerssäkerhet och farliga livsmedelsimitationer bör, i varje fall övergångsvis,kunna av genom en omfördelning av fillgängliga resurser. Dekostnader som kan uppstå för domstolarna måste anses försumbara. Promemoriansbedömning: Vad avser kostnaderna för tillsynen överensstämmer promemorian medvår bedömning, se promemorian s. 54 f. I promemorian behandlas intekostnadseffekterna för berörda näringsidkare eller domstolar. framhåller att en intensivare marknadsbevakning kommer att tabetydande resurser i anspråk. I övrigt hänvisar verket till vad man har anförti en tidigare skrivelse i frågan till . Skälen för regeringens bedömning: Den föreslagnalagstiftningen kommer med all sannolikhet att belasta de näringsidkare somberörs med vissa kostnader för bl.a. certifiering och kontroll samt informationsåtgärderi linje med vad som föreskrivs i leksaksdirektivet. Motde kostnader som lagstiftningen således kan medföra står den nytta Prop.1992/93:111 som ligger i att produktsäkerheten ökar och att konsumenternadärigenom får ökad ttygghet. Till detta kommer att kostnaderna blir enoundviklig följd av skyldighet att, enligt , överföraleksaksdirektivet till svensk rätt. medför införandet av EG-reglernai att svenska tillverkare av leksaker får möjlighet att på deneuropeiska marknaden konkurrera med utländska tillverkare på lika villkor. Dettorde inte kunna uteslutas att detta kan kompensera branschen ekonomiskt för deökade kostnaderna. Äventillsynen över lagens efterlevnad kommer att dra kostnader. I en skrivelse tillregeringen har angående förändringar i verketsmarknadsbevakning med anledning av sökt ange behovet av resurser.Enligt kräver en intensifierad marknadsbevakning päde flesta omräden. Resursförstärkningar krävs främst på central nivå. Verketgör där bedömningen att ett tillskott om behövs. Konsumentverkethar emellertid inte ansett det möjligt att göra någon defintivresurs- och kostnadsberäkning av den intensifierade marknadsbevakningen somför verkets del kan bli en följd av . Regeringenhar bemyndigat chefen för att tillkalla enkommitté med uppdrag att göra en konsumentpolitisk översyn (dir. 1992:63). Ikommitténs uppdrag ingår bl.a. att undersöka hur marknadsövervakningen påkonsumentområdet med anledning av bör organiseras samt vilkafinansieringsbehov och finansieringsalternativ som föreligger. Det kantilläggas att regeringen vidare uppdragit åt SWEDAC attutreda frågor om marknadsövervakning av produkter med anledning av EES-avtalet.I uppdraget ingår att göra en översiktlig bedömning av behovet avresursinsatser för marknadsövervakning och att beskriva de finansieringssystemsom finns. Iawaktan pä resultatet av det utredningsarbete som har redovisats nu börKonsumentverkets nya uppgifter i fråga om leksakers säkerhet tills vidare kunnaklaras av genom en omfördelning av tillgängliga resurser. De nya reglerna omfarliga livsmedelsimitationer torde knappast alls påverka verkets resursbehov. Konsumentverketkan som tillsynsmyndighet komma att drabbas av särskilda kostnader för provtagning.Som vi har berört (avsnitt 4.8) bör verket bl.a. ges rätt att ta utersättning för kostnaderna från näringsidkare som inte har uppfyllt deföreskrivna kraven. Enfräga som också bör tas upp i detta sammanhang är eventuella kost nadskonsekvenser för bl.a. åklagarväsendet och domstolama. Som har an förts i avsnitt 4.7 bör en näringsidkare som uppsåfligen eller av oaktsamhet btyter mot föreskrivna krav på säkerhet och hälsa m.m. kunna straffas. Om fattningen av nya brottmål, liksom besvärsmål, med anledning av en ny lag om leksakers säkerhet kan förväntas bli synnerligen liten. Det finns inte hel ler anledning att anta att antalet ärenden rörande farliga leksaker som prö vas med stöd av produktsäkerhetslagen kommer att öka genom den nya lag stiftningen. De kostnader som kan uppstå för rättsväsendet måste därför be traktas som försumbara. Regeringensförslag: Lagarna om leksakers säkerhet och farliga livsmedelsimitationer börträda i kraft den dag som regeringen bestämmer. Promemoriansförslag överensstämmer i sak med mitt förslag, se promemorian s. 84. och anser attlagen om leksakers säkerhet bör träda i kraft tidigast efter EES-avtaletsikraftträdande. Skälet är behovet av informationsinsatser gentemotmedlemsföretagen och efterföljande anpassning. Skälenför regeringens förslag: åtagande enligt innebär att bl.a.leksaksdirektivet skall införlivas i svensk rätt med verkan från den fidpunktdå avtalet träder i kraft. Det är ännu oklart när detta kommer att ske. Det bördärför ankomma på regeringen att besluta om när lagarna skall träda i kraft. Någonsärskild övergångsreglering till lagarna torde inte behövas. Däremot kan detfinnas anledning att överväga övergångsbestämmelser till regeringens ochKonsumentverkets föreskrifter. Ienlighet med vad regeringen nu har anfört har inom upprättatsförslag till l.lagom leksakers säkerhet, 2.1agom fariiga livsmedelsimitationer. 9.1 Förslaget till lag om leksakers säkerhet I lagen om leksakerssäkerhet släs de grundläggande förutsättningarna fast för att varor som är attanse som leksaker i lagens mening skall få tillhandahållas. Lagen innehållerockså en bestämmelse om produktsäkerhetslagens tillämplighet och om fillsynsmyndighetensrätt fill upplysningar m.m. Det finns också bestämmelser om ansvar ochöverklagande. I övrigt utgörs bestämmelserna av bemyndiganden. Lagen omleksakers säkerhet är indelad i sex olika avsnitt med särskilda rubriker. 1§ Föreskrifterna i denna lag meddelas till uppfyllande av förpliktelserenligt avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Lagen syftar till att införiiva med svenskrätt i fråga om det i Prop. 1992/93:111 avtalet intagna direktivet om leksakerssäkerhet. Av paragrafen framgår att lagen har till syfte att uppfylla Sverigesförpliktelser enligt . Bakgrunden till detta är bl.a. att entillämpning av den s.k. lagvalsregeln i 5 § i förslaget fill EES-lagen kankomma att aktualiseras (jfr prop. 1991/92:170 del 1, avsnitt 14.2 och 16.5; s.136 respektive 186). Utformningen av lagförslaget i denna del ligger också ilinje med vad Lagrådet har anfört. Direktivet om leksakers säkerhet har - inom ramen för EES-avtalet- till syfte att dels skydda konsumenten från fariiga leksaker, dels främja denfria rörligheten av varor inom EES. Även detta blir genom hänvisningen till EES-avtaletlagens ändamål, även om det inte utttyckligen anges i lagen. 2 § Lagen gäller leksaker som är utformade föreller annars klart avsedda att användas av barn . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerfår meddela föreskrifter om att lagen inte skall gälla vissa varor som skullekunna hänföras till sådana leksaker som avses i första stycket. Paragrafens första stycke motsvarar delvis 2 § ipromemorians lagförslag. Andra stycket motsvarar, med viss lagteknisk förändring, 3§ andra stycket i promenorians lagförslag. Av första stycket framgår lagens tillämpningsområde. Lagengäller leksaker som är utformade för eller annars klart avsedda att användasav barn under 14 ar. Beträffande vissa leksaker, exempelvis dockor och skallror,torde det ofta stä alldeles klart att de är avsedda för barn . Ifråga om andra kan det i praktiken vara mera osäkert, t.ex. då det gäller mereller mindre avancerade modellbyggsatser eller dataspel. Ofta torde dock densom tillverkar eller säljer leksaker ha en god uppfattning om i vilka åldrarbarn använder hans produkter. Det är inte ovanligt att denna uppfattning angespå leksaken eller dess förpackning. Leksaksdirektivet är inte tillämpligt pä alla slags varorsom i och för sig skulle kunna tänkas vara leksaker i direktivets mening. Iartikel 1.2 sägs således att produkterna i bilaga 1 till direktivet inte skallbetraktas som leksaker i direktivets mening. Exempel på produkter som tas upppå listan har givits tidigare i avsnitt 2 (under rubriken). Syftet med bestämmelsen i andra stycket är att göra detmöjligt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer attföreskriva om samma undantag från lagens tillämpningsområde som sålunda gällerfrån direktivets. Förslaget i denna del ansluter till vad Lagrådet harföreslagit. 3 § En näringsidkare får tillhandahålla leksakerbara om de uppfyller sådana krav som föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen be stämmer och som avser 1.skydd för hälsaoch säkerhet, 3.märkning ochannan produktinformation. Paragrafen motsvarar 3 § första stycket i promemorianslagförslag. Somhar framgått av avsnitt 2 tar leksaksdirektivet sikte på att förhindra Prop.1992/93:111 att farliga leksaker "släpps ut på marknaden", liksom atten medlemsstat uppställer hinder mot att leksaker som uppfyller kraven idirektivet "släpps ut på marknaden" (se artikel 2, 3 och 4). Enligtartikel 2.3 avses med utttycket "släppa ut på marknaden" bådeförsäljning och gratisutdelning. I3 § sägs att en näringsidkare får tillhandahålla leksaker bara under vissa angivnaförutsättningar. Av detta framgår att lagen bara är fillämplig på ett konmiersielltfillhandahållande, dvs. när en näringsidkare fillhandahåller leksaker inomramen för sin näringsverksamhet. Begreppet näringsidkare har samma innebörd härsom det överlag har inom marknads- och konsumenträtten (se prop. 1988/89:12 s.76 med hänvisningar). Ordettillhandahålla är avsett att ha samma innebörd som utttycket "släppa ut påmarknaden" i leksaksdirektivet. Det har också samma innebörd som iproduktsäkerhetslagen. Det torde i praktiken främst avse försäljningserbjudanden,men det täcker också erbjudanden om överlåtelser av annat slag, t.ex.gratisutdelningar. Liksom enligt produktsäkerhetslagen innefattar ordetdäremot inte erbjudande om och upplåtelse av nyttjanderätt. Till skillnad frånden lagen (jfr 2 § produktsäkerhetslagen) är lagen om leksakers säkerhet intetillämplig på ett sådant erbjudande eller en sådan upplåtelse. Skälet tilldetta har utvecklats i avsnitt 4.5. Iparagrafen anges inte någon särskild mottagarkrets. Innebörden av detta är attett kommersiellt tillhandahållande i varje distributionsled omfattas av lagen.Den tar alltså inte sikte endast på en näringsidkares tillhandahållande av enleksak till konsument. Även en tillverkares eller importörs tillhandahållandeav en leksak till en annan näringsidkare, exempelvis en grossist eller endetaljist, omfattas av lagen. Leksaksdirekfivetinnebär att leksaker får släppas ut på marknaden bara om de inte innebär riskför användarens eller någon annan persons säkerhet och hälsa när de används påavsett eller förutsebart sätt med tanke på barns normala beteende (artikel2.1). En leksak skall, i det skick den har när den släpps ut pä marknaden,uppfylla de hälso- och säkerhetskrav som anges i bilaga 2 till direktivet. Iparagrafen anges att en leksak måste uppfylla vissa grundläggande förutsättningarför att få tillhandahållas. Den måste således uppfylla vissa krav i fråga skyddför hälsa och säkerhet, utformning samt märkning och annan produktionformation.Av lagen framgår inte vilka krav som en leksak i det enskilda fallet skalluppfylla i de hänseenden som har angivits . Bestämmelsen innefattar ettbemyndigande till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer attmeddela föreskrifter om detta. Paragrafen är avsedd att utgöra rättslig grundför utfärdandet av föreskrifter som bl.a. anger de säkerhetskrav som utttycks iden nämnda bilagan till direktivet. Ipunkt 1 finns bemyndigandet att meddela föreskrifter om de krav som skall varauppfyllda i säkerhetshänseende och som går under beteckningen "väsentligasäkerhetskrav" i direktivet. Medstöd av punkt 2 kan sådana föreskrifter meddelas som behövs för att säkerställa att de leksaker som tillhandahålls är utformade på ett sätt som krävs för att de väsentliga säkerhetskraven skall vara uppfyllda. rätten är inte begränsad till att avse krav på sådan överensstämmelse utan 43 kan också gälla iaktagandetav sådana provnings- och kontrollförfaranden Prop. 1992/93:111 som behövsför att fastställa att leksakerna och de ämnen som ingår i dem överensstämmermed standarder och prototyper. Punkt3 innehåller bemyndigandet att meddela föreskrifter om märkning och annanproduktinformation som behövs för att förhindra att leksaker som tillhandahållsger upphov till personskador. Det blir här närmast fråga om föreskrifter somomfattar sådan information som anges i bilaga 4 till leksaksdirektivet. Vidareger bestämmelsen stöd för föreskrifter om sådan informafion som en tillverkareeller hans representant inom gemenskapen (EES) skall göra tillgänglig förkontroll enligt artikel 8 i direktivet. Slutligen avser bemyndigandetföreskrifter om EG-märkningen. 4 §Tillsyn över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter som har med delats med stöd av lagen eller av ett bemyndigande enligt den utövas av den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafensaknar motsvarighet i promemorian. Somtidigare har framhållits (avsnitt 4.8) förutsätter leksaksdirektivet att detutövas tillsyn av att direktivets krav på säkerhet m.m. efterlevs. Av 4 §framgår att tillsynen utövas av den myndighet som regeringen bestämmer. Det äralltså regeringen som avgör vilken myndighet som skall vara tillsynsmyndighet. 5 §En näringsidkare är skyldig att på anmaning av tillsynsmyndigheten 1.lämna tillsynsmyndighetentillträde till uttymmen där leksaker förvaras, 2.lämna de upplysningar,handlingar, varuprover och liknande som behövs för tillsynen. Omen anmaning enligt första stycket inte följs, fär tillsynsmyndigheten förelägganäringsidkaren att fullgöra sin skyldighet. Ett sådant föreläggande får förenasmed vite. Paragrafenmotsvarar, med vissa ändringar, närmast 4 § första stycket 1 och 2 ipromemorians förslag. Somhar utvecklats i avsnitt 4.8 förutsätter direktivet att det utövas tillsyn övermarknaden för leksaker. De berörda staterna skall "vidta alla nödvändigaåtgärder" för att säkerställa att bara säkra leksaker släpps ut på marknaden(artikel 3). Även en tillämpning av säkerhetsklausulen (artikel 7.1) förutsättertillsynsåtgärder. Vidare skall de berördastaterna enligt leksaksdirektivet vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att det tas stickprov på leksaker på marknaden för kontroll av att leksakerna överensstämmer med direktivet (artikel 12.1 första stycket). Den myndighet som har ansvaret för kontrollen skall på an modan få tillträde till tillverknings- eller lagerlokaler och tillgång tillviss i direktivets artikel 8.1 b och 8.2 b närmare angiven information. Vidare skall myndigheten i fråga få anmoda tillverkaren, hans auktoriserade represen tant eller den person som ansvarar för att leksaken släpps ut på den gemen samma marknaden att lämna sådan information. Myndigheten skall också få välja ut ett provexemplar av leksaken och ta det med sig för undersökning och provning (artikel 12.1 andra stycket). Paragrafen gör det möjligt för tillsynsmyndigheten attfullgöra sädana till- Prop. 1992/93:111 synsuppgifter som direktivetförutsätter. I punkt 1 föreskrivs att en näringsidkare är skyldig attpå anmaning lämna tillsynsmyndigheten tillträde till uttymmen där leksakerförvaras. Bestämmelsen gör det möjligt för tillsynsmyndigheten att bl.a.kontrollera att leksakerna utformas i enlighet med sädan information somnäringsidkaren kan ha lämnat om tillverkningen (jfr artikel 8.1b och 8.2 b idirektivet). Bestämmelsen gör det också möjligt för tillsynsmyndigheten attkomma in i de lokaler där leksaker tillverkas för att där ta prover, liksomtill lagerlokaler. Punkt 2 ålägger en näringsidkare att pä anmaning lämnatillsynsmyndigheten upplysningar, handlingar, varuprover och liknande(exempelvis prototyper eller modeller av en leksak) som behövs för tillsynen.