prop · GF0386 · 1992-01-01 00:00:00 — Lagrådet kan dock för sin del ansluta sig till den i remissen angivna tolkningen enligt vilken den skattskyldiges bokföring i princip är utgångspunkten även vid tillämpning av punkt 2 av anvisningarna till 24 § KL. Med detta synsätt blir innebörden av det remitterade förslaget att det värde varmed varulagret tagits upp i bokföringen skall vara avgörande för taxeringen så länge värdet inte understiger en värdering i enlighet med lägsta värdets princip. Varje värde mellan 90 och 100 som den skattskyldige i det nyssnämnda exemplet redovisar i sin bokföring kan alltså också ligga till grund för den skattemässiga inkomstberäkningen. Det är däremot inte tillåtet att ta upp lagret till 100 i bokföringen men till ett lägre belopp vid taxeringen. Så långt synes lagförslagets rätta innebörd kunna fastställas med rimlig säkerhet. En mer svårlöst fråga uppkommer dock om den skattskyldige väljer att redovisa skillnaden mellan det absolut högsta värdet på lagret som är förenligt med lägsta värdets princip (i exemplet 100) och motsvarande lägsta värde (i exemplet 90) som en lagerreserv. I ett sådant fall måste ställning tas till om beskattningen skall baseras på den skattskyldiges egentliga värdering av lagret (100) eller på det värde varmed lagret faktiskt tagits upp i bokföringen (90). Det remitterade lagförslaget synes närmast kunna uppfattas så att det i räkenskaperna angivna anskaffningsvärdet (verkliga värdet) skall utgöra utgångspunkt för beskattningen. Den minskning av det bokförda värdet som beror på avsättning till lagerreserv synes alltså sakna betydelse i skattehänseende. Huruvida lagtexten varit avsedd att tolkas på detta sätt kan inte utläsas av remissprotokollet. Det ankommer inte på lagrådet att uttala sig om lämpligheten av att vid den skattemässiga lagervärderingen medge avdrag för avsättningar till lagerreserv av nu aktuellt slag. Befaras kan dock att en sådan avdragsrätt kommer att vålla problem i det praktiska taxeringsarbetet. Med hänsyn till lagervärderingsreglernas stora ekonomiska betydelse är det angeläget att nu berörda frågor klarläggs under lagstiftningsärendets fortsatta handläggning. Lagrådet vill anmärka att den lösning som väljs vad gäller hänsynstagande till eventuell lagerreserv vid tillämpning av den föreslagna värderingsregeln i första stycket kan få betydelse vid tillämpning av anvisningspunktens tredje stycke. Enligt tredje stycket får - utan hinder av vad som sägs i första stycket - annat varulager än bl.a. fastigheter och värdepapper tas upp till lägst av lagrets samlade anskaffningsvärde. Även här uppkommer frågan om en skattemässig nedvärdering till av anskaffningsvärdet förutsätter att en motsvarande nedvärdering görs i bokföringen. Kan med andra ord lagret värderas till 100 i räkenskaperna (ingen lagerreserv) som den skattemässiga inkomstberäkningen med stöd av tredje stycket grundas på värdet 97? Anses första stycket ge utrymme för avdragsgill avsättning till lagerreserv med belopp motsvarande skillnaden mellan maximivärdet och minimivärdet på lagret enligt lägsta värdets princip (jfr ovan), måste ställning vidare tas till om avdraget på grund av avsättningen till lagerreserv begränsar utrymmet för tillämpning av 97-procentregeln. Med de i exemplet givna förutsättningarna är frågan alltså om avdrag först kan medges för avsättning till lagerreserv med 10 och därefter under åberopande av 97- procentregeln med ytterligare (av 90 =) 2,7. Även på denna punkt är ett klarläggande önskvärt.