prop · GG0354 · 1992-12-31 00:00:00 — Iparagrafen anges förutsättningarna för att underkasta ett fartyg inspektionför misstänkt överträdelse i den ekonomiska zonen. Paragrafen ansluter närmasttill artikel 220 i havsrättskonventionen. Paragrafenavser inspektion av ett utländskt fartyg, som misstänks ha gjort ett förbjudetutsläpp i den svenska ekonomiska zonen och som befinner sig i territorialhaveller ekonomiska zon. Medförbjudet utsläpp avses oljeutsläpp, som är förbjudet enligt 2 kap. 2 § förstastycket vattenföroreninglagen, och utsläpp av sådana ämnen som Sjöfartsverketmed stöd av 3 § samma lag genom föreskrifter har förbjudit. Exempel på sådanaföreskrifter är förbudet att släppa ut fast avfall och toalettavfall ivattnet. Undernu angivna förutsättningar och om det är uppenbart att utsläppet har skett från fartygetoch utsläppet medför eller kan medföra betydande skador på stränder iSverige eller därmed sammanhängande intressen eller på tillgångar i territorialhaveller ekonomiska zon får en inspektion av fartyget ske. Omdet finns grundad anledning till misstanke om ett förbjudet utsläpp i Prop.1992/93:54 den ekonomiska zonen och under förutsättning, att utsläppet medföreller kan medföra sådana betydande skador som avses i första stycket och att befälhavarenvägrar att lämna begärda uppgifter eller de uppgifter han lämnar uppenbarligeninte överensstämmer med verkliga förhållanden samt omständigheterna i övrigtpåkallar en inspektion, föreligger också rätt att företa inspektion. I dettafall medför alltså befälhavarens uppträdande en rätt till inspektion på svagarebevisning, eftersom det enligt andra stycket räcker med grundad misstanke föratt rätten att företa inspektion skall föreligga. Paragrafernaanger den befogenhet som regeringen eller den myndighet som regeringen utserhar att meddela föreskrifter om att förebygga eller begränsa vattenförorening.I enlighet med artikel 56 i havsrättskonventionen utvidgas föreskriftsrättenatt omfatta den ekonomiska zonen. Ändringenföljer av att 4 och 5 §§ också kan tillämpas i den ekonomiska zonen. I detremitterade förslaget hade 5 § förtydligats såtillvida att den paragrafenföreslogs utttyckligen omfatta den ekonomiska zonen. Lagrådet ansåg dock attdetta tillägg var överflödigt. Som skäl härför anförde Lagrådet att utttycket"svenska intressen i övrigt", som redan förekommer i 5 §, omfattarintresset av att skydda tillgångarna i den ekonomiska zonen. Jag delar Lagrådetsuppfattning. Tillparagrafen har förts ett nytt andra stycke. Bestämmelserna motsvarar vad somföreskrivs om rätten att företa inspektion i 6 kap. 2 a § första stycket. I dennu förevarande paragrafen anges förutsättningarna för att ellerannan myndighet som regeringen utser skall kunna säkra bevisning, när fråga ärom utsläpp i den ekonoiniska zonen och det skäligen kan antas attvattenföroreningsavgift skall tas ut. Om fartyget befinner sig inomsjöterritoriet eller ekonomiska zon, gäller för svenska myndighetersrätt i ett sådant fall att det skall vara klarlagt att det har skett ettutsläpp i den ekonomiska zonen från fartyget och att detta utsläpp har medförteller kan medföra betydande skador på stränder i och därmedsammanhängande intressen eller på tillgångar i territorialhav ellerekonomiska zon. Förslaget till lag om ändring i lagen (1950:596) omrätt till fiske 1, 33e,33foch40a§§ inledande paragrafen har föreskrifterna om fiskezonens avgränsning utgått och ersatts av ett nytt tredje stycke som hänvisar till lagen omSveriges 60 I övrigthar utttycket svensk fiskezon och förkortningar av Prop. 1992/93:54 dettauttryck ersatts av utttycket ekonomiska zon i olika böjningsformer. Någramateriella ändringar behövs inte eftersom fullt ut har defiskerättigheter sora tiUerkänns kuststaten i havsrättskonventionen. I frågaom påföljder och andra rättsverkningar vid överträdelse av lagen hänvisas till prop.1983/84:159 med förslag till ändringar i lagen om rätt till fiske. Eftersom havsrättskonventionenännu inte har trätt i kraft finns ingen anledning att ändrastraffbestämmelserna genom att utmönstra fängelsestraff från straffskalan. 4.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1966:314) om kontinentalsockeln Iparagrafens första stycke sägs att vid tillstånd enligt kontinentalsockellags-tiftningenskall fogas de villkor som är påkallade från allmän synpunkt. Bland de exempel soranämns i detta sammanhang ingår genom en ändring i paragrafen också de villkorsom behövs till skydd för miljön. På detta sätt bringas lagen iöverensstämmelse med havsrättskonventionen i fråga om skydd för den marinamiljön. 1paragrafen finns en bestämmelse som reglerar förhållandet raellan konkurrerandetillstånd inom samma område på kontinentalsockeln. Paragrafen omfattar bådeundersöknings- och utvinningstillstånd, men den är bara tilllämplig då dekonkurrerande tillstånden avser olika naturtillgångar. Innebörden är att ettarbete sora bedrivs med stöd av äldre tillstånd inte får hindras avrättigheter enligt ett yngre tillstånd. Om det uppstår tvist raellan tillståndshavamaom hur deras arbete skall bedrivas, ankommer det på tillsynsmyndigheten attslita tvisten. Arbetena skall därvid ordnas så att innehavaren av det äldretillståndet har företräde att bedriva sitt arbete ändamålsenligt och medminsta förfång för innehavaren av det yngre tillståndet. Enkomplettering av bestämmelserna om konkurrerande tillstånd görs genom det nyaandra stycket. Därigenom blir paragrafen tillämplig också i de fall konkurrensuppstår mellan tillstånd enligt kontinentalsockellagen och lagen om Sverigesekonomiska zon. Innebörden av den nya bestärrunelsen är att arbete som bedrivsmed stöd av ett äldre tillstånd enligt någon av de båda lagarna inte fårhindras av rättigheter som givits nägon genom ett senare tillstånd. Paragrafenhar utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Ienlighet med vad som anförts i den allmänna motiveringen upptas miljöskyddslagenbland de lagar som inte skall tillärapas på anläggning eller inom säkerhetszonutanför territorialgränsen, om inte annat följer av den nya 10 10 a § Prop. Paragrafen är ny. Genom ändringen i 10 § kommer som huvudregelmiljöskyddslagen inte att tillämpas vid handläggningen av ansökningar som avserverksamhet utanför territorialgränsen. Genom den nya paragrafen får emellertidregeringen, om det föreligger särskilda skäl, som villkor för ett tillståndenligt kontinentalsockellagen ange att prövning enligt miljöskyddslagen skallske hos den myndighet regeringen bestämmer. Ett sådant särskilt skäl kan varaatt en verksamhet med tillhörande säkerhetszon blir så placerad att det berördaområdet ligger både innanför och utanför territorialgränsen. I ett sådant fallframstår det som mest naturligt att samma föreskrifter gäller för hela det ifrågavarandeområdet. som prövar ansökan om tillstånd enligtmiljöskyddslagen till verksamhet inom territorialgränsen bör också pröva verksaraheteni den del som skall bedrivas utanför territoriet. I fräga om vissa särskilt omfattande projekt kan det ocksåvara förenat med betydande svårigheter för regeringen att vid en prövningenligt kontinentalsockellagen bedöma alla de olika miljöskyddsaspekter som kangöra sig gällande. Det är därför mest ändamålsenligt att de närmare miljökraveni ett sådant fall bestäms av en myndighet som besitter särskild erfarenhet avtillämpningen av miljöskyddslagen. Även för ett sådant fall som det beskrivnafår alltså särskilda skäl anses föreligga. Regeringen kan därför i ett beslutsom rör ett särskilt omfattande projekt som villkor ställa upp att prövningenligt miljöskyddslagen skall ske. Som föratsättning för att verksamhet utanförterritorialgränsen skall kunna underkastas prövning enligt miljöskyddslagengäller att motsvarande verksamhet innanför gränsen är tillståndspliktig enligtmiljöskyddslagen. Om en ansökan har tillståndsprövats enligtmiljöskyddslagen gäller enligt andra stycket att miljöskyddslagen ävenfortsättningsvis skall tillämpas på verksamheten. Det ankommer på regeringenatt ange vilken myndighet som skall utöva tillsynen enligt miljöskyddslagen. Påsamma sätt som gäller för prövningen ligger det närmast till hands att denlänsstyrelse som geografiskt ligger närmast området i fråga ansvarar förtillsynen. Paragrafens första stycke behandlar svensk domsrätt.Lagrådet har påpekat att paragrafen kommer att skilja sig från motsvarandeparagraf i lagen om ekonomiska zon genom att det i förevarande paragraffinns en hänvisning till 2 kap 5 a § . Enligt Lagrådet uppkommerhärigenom en omotiverad skillnad mellan lagaraa. Lagrådet har i fråga om paragrafens nuvarande bestämmelseatt undanta 2 kap. 5 a § vid tillämpning av lagens straffbestämmelserinledningsvis hänvisat till att det i prop. 1972:98 s. 149 angavs att 1958 årskonvention om kontinentalsockeln torde medföra förpliktelse "att integodta utländsk dom varigenom någon frikänts på grund av att sådan gärning var straffrii den dömande staten". Lagrådet har härtill anfört: Det kan dock knappast antasatt någon förpliktelse av angivet slag följer av konvention. Lagrådet vill därför ifrågasätta om inte, i samband med att 17 § lagen om 62 ekonomiska zon antas, 14 §lagen om kontinentalsockeln borde Prop. 1992/93:54 bringas i närmareöverensstämmelse med denna bestämmelse på sä sätt att orden " och utanhinder av 2 kap. 5 a § första och andra styckena nämnda balk" utesluts. Ienlighet med vad Lagrådet anfört bör paragrafen - som motsvarar 17 § i lagrådsremissenoch 16 § i detta förslag - ändras i avsett hänseende. Lagrådethar föreslagit att övergångsbestämmelsen skall lyda: "Bestämmelsernai 10 a § skall inte tillämpas i fråga om tillstånd som meddelas i enlighet medett före ikraftträdandet av denna lag beviljat tillstånd." Lagrådetsformulering innebär att om ett tillstånd beviljats enligt 3 § kontinentalsockellagenföre kan inte ett senare beviljat tillstånd, som bygger pådet tidigare tillståndet, innehålla villkor som grundas på bestämmelsen i 10 a §.Jag godtar den av Lagrådet föreslagna formuleringen. 4.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1987:12) om hushållningmed naturresurser m.m Bestämmelsernai lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m., NRL, skall tillämpasvid beslut som reglerar förändringar i användningen av mark- och vattenområden.Lagen syftar till att främja en frän ekologisk, social och samhällsekonomisksynpunkt god hushällning med marken, vattnet och den fysiska miljön i övrigt. Hushällningsbestämmelsernai lagens 2 och 3 kap. anger de allmänna intressen som skall beaktas vidprövning av användning av mark- och vattenområden. Dei 2 och 3 kap. angivna bestämmelserna skall tillämpas enligt vad som är föreskriveti ett stort antal lagar som anges i paragrafen. Även lagen om Sverigesekonomiska zon skall knytas till NRL. På detta sätt kan säkerställas att olikaanspråk på nyttjande av havets resurser vägs mot varandra och att de olikaanspråken prövas med hänsyn till bl.a. miljön, allt för att främja en långsiktigtgod hushållning med naturresursema. Entillståndsprövning enligt lagen om ekonomiska zon kommer i mycket attöverensstämma med den prövning som sker enligt 4 kap. NRL. I denutsträckning en koramun kan vara berörd av beslutet, t.ex. genom att denplanerade verksamheten kommer att innebära ökad användning av en hamn,kommer naturligtvis kommunen att beredas tillfälle att lämna synpunkter i frägan. 4.8Förslaget till lag om ändring i räddningstjänstlagen Prop. 26,27 och 27 b §§ Lagentillämpningsområde har utvidgats till att omfatta ekonomiska zon ifråga om räddningstjänst för flyghaverier, efterforskning och räddning avmänniskor i sjönöd, sjuktransporter från fartyg, oljebekämpning m.m. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att anta förslagen till 1. lag om ekonomiska zon, 2. lag om ändring i lagen (1971:1154) om förbud mot dumpning av avfall ivatten, 3. lag om ändring i lagen (1982:395) om medverkan vidpolisiär övervakning, 4. lag om ändring i lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenföroreningfrån fartyg, 5. lag om ändring i lagen (1950:596) om rätt till fiske, 6. lag om ändring i lagen (1966:314) om kontinentalsockeln, 7. lag om ändring i lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m., 8. lag om ändring i räddningstjänsttagen (1986:1102). Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Sammanfattning av departementspromemorian Prop. (Ds 1990:41) ekonomiska zon ig Manbrakar förlägga den moderna havsrättens ursprung , då bl.a,holländaren utvecklade den teori om havets frihet, som blev avgrundläggande betydelse för de närmaste århundradenas regelsystem. Ett viktigtelement var att havet - utanför ett smalt bälte närmast kusten av nationellt territorialhav- var fritt. Detta kunde brukas av envar efter gottfinnande och inte bliföremål för nationell ockupation. Jurisdiktion kunde på det fria havet medytterst begränsade undantag utövas endast mot fartyg som förde den egnaflaggen. Bredden på territorialhavet var en omtvistad fräga. Såväl tre somfyra och kom att tillämpas i olika regioner. utbildadesen klar regel att främmande fartyg, i regel även örlogsfartyg, hade rätt till s.k.oskadlig genomfart genom ett lands territorialhav. Dessa grundelement avoskriven rätt kom att stå sig väl ända fram till tiden efter andravärldskriget. Efterandra världskriget kom en snabb utveckling igång, innebärande dels en tendenstill anspråk pä bredare territorialhav, dels inrättande av olika typer av specialjurisdiktionerför kuststaten utanför territorialhavet, såsom när det gällde fisket. Denförsta rättighet utanför territorialhavet som vann allmänt erkännande varensamrätten för kuststaten när det gällde utforskning och utvinning avnaturtillgångarna på kontinentalsockeln, dvs. på havsbottnen och i dennas underlagnärmast kusten. ILatinamerika kom emellertid en utveckling igång som innebaranspråk på en mer omfattande kuststatsjurisdiktion än kontinental sockeljurisdiktionen.Man gjorde anspråk även pä resurserna i "vattenpelaren" ut till 200nautiska mil frän kusten. I vissa fall sträckte sig anspråken (ofta kallat "patrimonialsea") så långt att de närmade sig anspråk pä territorialhavsrättigheter.Dessa krav vann dock till en början inget stöd utanför den latinamerikanskaregionen och vid FN:s första och andra havsrättskonferenser, i år 1958respektive , fanns det inte någon enighet om inrättande av någon form avresursrättigheter i havet utanför territorialhavet. Ävenom FN:s första och andra havsrättskonferenser inte lyckades skapa enighet omrättigheterna för kuststaten utanför territorialhavet (vid sidan av den s.k.tilläggszonen) började det i statspraxis alltmer förekomma attfiskezoner inrättades utanför territorialhavet, även utanför den latinamerikanskaregionen. inrättade en fiskezon om tolv nautiska mil.Storbritannien hävdade att detta stod i strid med folkrätten och sändeörlogsfartyg för att skydda brittiska trålare i deras traditionella fiskevattenkring (det första s.k. torskkriget). Detta rabbade inte det isländskabeslutet. Utvecklingen i statspraxis gick därefter snabbt och många staterinrättade fiskezoner om , bl.a.Storbritannien är 1964. gick senare vidare och inrättade enfiskezon om och är 1975 en motsvarande zon . Denisländska utvidgningen var signifikativ för den mycket snabba utveck- 65 lingmot bredare suveränitetszoner som följde under sextio- och sjuttiotalen. Prop.1992/93:54 uppkom också idén att tillgångarna pådjuphavsbottnarna Bilaga 1 utanför nationell jurisdiktion skulle vara "thecommon heritage of mankind". Inom FN:s s.k. havsbottenkommité förbereddessä FN:s tredje havsrättskonferens som höll sin första session i 1974.Det var i havsbottenkommittén som begreppet ekonombk zon ("exclusive economiczone") för första gängen myntades när lade fram ett förslag till "draftarticles of the exclusive economic zone concept". Enligt detta skulle allastater tillerkännas "sovereign rights över the natural resources of the exclusiveeconomic zone, living and non-living, either in the water column or on the seabedand subsoil thereof. Zonen skulle gå längst ut från baslinjernaoch det förutsattes att grannstater utan kust, och s.k. geografisktmissgynnande stater genora bilaterala och regionala överenskommelser skulletillförsäkras rätt att delta i exploateringen av de levande tillgångarna izonen. , då FN:s tredje havsrättskonferens arbetade, kom allt flerstater att vartefter göra anspråk på breda suveränitetszoner utanför territorialhavet.Det materiella innehållet i anspråken varierade. Det vanligaste var inrättandetav s.k. fbkezoner, dvs. zoner där kuststaten gjorde anspråk pä exklusivjurisdiktion avseende de levande resurserna. Tillsammans med de kontinentalsockelrättighetersora var grundade pä 1958 ärs kontinentalsockelkonvention kom därigenora raångastater att utöva en jurisdiktion över en zon utanför territorialhavet sommateriellt innehöll väsentliga element av vad begreppet ekonomisk zon stär förenligt havsrättskonvention. Den10 undertecknade FN:s konvention om havsrätten ("theUnited Nations Convention for the of the Sea"). har sammanlagtca 150 stater undertecknat konventionen. Konventionenträder i kraft ett är efter det att den ratificerats av sextio stater. Antaletratifikationer uppgår till fyrtio. Det är realistiskt att räknamed att det kommer att ta ytterligare några är innan konventionen träder ikraft. Enav de väsentiiga nyheterna havsrättskonvention är rätten för kuststaternaatt inrätta en ekonomisk zon ("exclusive economic zone") med enhögsta bredd om tvåhundra nautiska mil från baslinjerna (1 nautisk mil = 1.852meter). Inom denna zon, som alltså ligger utanför territorialhavet, geskuststater begränsade suveräna rättigheter och en begränsad jurisdiktion. Detär helt klart att begreppet ekonomisk zon som sådant vunnit en betydandeutbredning i statspraxis. Redan kring , då en betydande enighet börjatnås om innehållet i begreppet ekonomisk zon i den förhandlingstext som låg tillgrund för havsrättskonferens arbete, började ett stort antal kuststater inrätta"ekonomiska zoner". hade 74 stater inrättat ekonomiskazoner, bland dem och . Av Nordsjöstaterna har även Frankrikeetablerat en ekonomisk zon. har diskussioner förekommit om ensamverkan mellan de berörda staterna när det gäller att etablera ekonomiskazoner. Detmateriella innehållet i olika länders författningar om ekonomisk zon 66 varierar i hög grad. Ivissa fall, såsom i den norska lagen, görs väsentligen Prop. 1992/93:54 endastanspråk på jurisdiktion i fråga om fiske, medan de redan tidigare gäl- Bilaga 1 lande kontinentalsockelrättigheterna alltjämt regleras av separat lagstift-ninge.Den utfärdade sovjetiska lagen om ekonomisk zon följer däremotmycket nära havsrättskonventionens text och inkluderar alltså alla de elementsom havsrättskonventionen innehåller. Denfolkrättsliga utvecklingen mot bredare suveränitetszoner har under de senastedecennierna varit klar och entydig. Ett territorialhav om ärnu accepterat i sedvanerätten och tillämpas av en absolut majoritet av jordensstater. har många stater hävdat ensamrätt till de levandetillgångarna i vattenpelaren genom att de infört fiskezoner. Även kontinentalsockelrättigheternavann tidigt starkt genomslag i statssamfundet. Ekonomiska zoner införs nu avallt fler stater. Deninternationella trenden mot etablerande av ekonomiska zoner är alltså heltklar. För svensk del kan konstateras att vi har undertecknat havsrättskonvention,även om vi har avvaktat med ratificering. Denna avvaktande attitydhänger dock främst samman med de internationella kontroverserna ochosäkerheten kring reglerna för utvinningssystemet i den internationella delenav havsbottnen (djuphavsutvinningen) och har inte samband med reglerna om denekonomiska zonen. Innehålleti begreppet ekonomisk zon täcks till viss del redan genom kontinentalsockellagoch fiskerättslag. Frågan är nu om det finns skäl att kompletteradessa befogenheter med de ytterligare befogenheter som kuststaten tilläggs i enekonmisk zon, framför allt inom miljövårdsområdet och när det gäller annatresursutnyttjande av vattenpelaren än de levande resurserna (t.ex.vindkraftverk och annan utvinning av energi samt metaller och andra änrnen urhavsvattnet). Somnämnts är den internationella utvecklingen entydig. Allt fler stater inrättarekonomiska zoner och det kommer troligen att uppfattas somfullkomligt normalt att en stat med kust gör anspråk på en ekonomisk zon uttill tvåhundra nautiska mil eller till en avgränsningslinje mot motståendeeller angränsande stats ekonomiska zon. Genomde sedan dtygt tillämpade kontinentalsockelrättigheterna och genomfiskezonen kan redan sägas inneha en väsentlig del av de ekonomiskazon-rättigheterna. Ensamrättentill utforskning och utvinning av resurserna innebär ytterligare en ekonomisktillgång som det inte torde finnas anledning att avstå frän. Det ärnaturligtvis viktigt att etablerande av en ekonomisk zon inte medförpåtagliga negativa verkningar eller kostnader som uppväger de potentiellavinsterna. Man bör i sammanhanget inte bortse från den "konkurrenssnedvridning"som skulle innebära om andra stater, särskilt de i vår egen region, men inteSverige, inrättat ekonomiska zoner. Härtillkommer ej minst de ökade miljöskyddsmöjligheter som en kuststat får i denekonomiska zonen jämfört med om samma område fortfar att tillhöra det friahavet. Påkostnadssidan måste uppmärksammas att inrättandet av en svensk eko nomisk zon kräver en kapacitet för övervakning som går utöver den som un der nuvarande förhållanden bedrivs främst av . Sammanfattningsvis talarövervägande skäl för att bör etablera en Prop. 1992/93:54 ekonomiskzon. Vi får då på samma sätt som andra stater möjlighet att med Biiaga 1ensamrätt utforska och utvinna naturresurserna i havsområden runt vårt territoriumoch förbättrade möjligheter att skydda miljön. De kostnader, i sig svåra attkonkret uppskatta, som ett ökat behov av övervakning och kontroll kan medföra,torde utan vidare uppvägas av de nämnda fördelarna. Vadsora närmare bör övervägas är däremot den lämpliga tidpunkten för etablerandetav en ekonoraisk zon. Om och när ratificerar och blir bunden av havsrättskonventionen,är det naturligt - om än inte nödvändigt att etablera en ekonomisk zon. Fråganär om det finns skäl att , som torde ligga iframtiden, inrätta zonen. Även om .statspraxis otvivelaktigt visar att det ärfullt folkrättsenligt att redan före havsrättskonventionen ikraftträdandeetablera en ekonomisk zon, är det mindre klart i vad mån nationella regler förolika staters zoner fullt ut sammanfaller med havsrättskonventionenszonregler. Det bör dock beaktas att moderna lagar om ekonomisk zon ofta näraföljer havsrättskonventionens regler. Vissafördelar skulle kunna uppnås med att etablera en ekonomisk zon i anslutningtill aft blir bundet av havsrättskonventionen. Då skulle inte någontvekan råda om det precisa rättsläget och om vad en ekonomisk zon exakt skulleinnebära. Å anda sidan är tidpunkten för konventionens ikraftträdande osäker.Det kan dröja ännu innan de sextio nödvändiga ratifikationernauppnås. Dettatalar för att det knappast i och för sig finns skäl att invänta den osäkratidpunkten då formellt blir bundet av konventionen, innan vi inrättaren ekonomisk zon. Den ekonomiska zonen som begrepp är genom en tämligen entydigstatspraxis tillfredsställande utmejslad i den allmänna folkrätten. Som ovannämnts skulle ocksä etablerandet av en ekonomisk zon innebära klara fördelar,inte minst ur miljöskyddssynpunkt. Det synes knappast finnas skäl för Sverigeatt avstå frän rättigheter som klart synes ligga i linje med våra nationellaintressen. Behovet av att inrätta zonen bör därför tillgodoses inom de närmasteåren. Serman till den vanliga lagstiftningstekniken utomlands i zonfrågan ligger detnärmast till hands att använda tekniken med en tämligen kortfattad lag, sombland annat innefattar att man när det gäller fisket och kontinentalsockelrättigheterna,behåller det nuvarande regelsystemet, vartill endast hänvisning sker i den nyalagen om ekonomisk zon.