prop · GG03141 · 1992-12-31 00:00:00 — Ävenom det således inte i första hand är sttaffrättsliga åtgärder som bör vidtas,finns ingen anledning att avvakta med de sttaffrättsliga åtgärder som framstårsom befogade. Jag har också i det föregående i samband med mina förslag till förändradesttaffskalor för misshandel, olaga hot, ofredande och sexuellt ofredandebetonat vikten av att förekomsten av psykiskt våld och sådant vålds effekterbeaktas vid sttaffmätningen. Medhänsyn till den samstämmighet i åsikt som kom fram vid hearingen har jag valtatt redan i detta sammanhang redovisa de sttaffrättsliga åtgärder som förnärvarande bör vidtas med anledning av vad som framkommit om det psykiskavåldet. Att avvakta ytterligare beredning i form av en bearbetning av vad somframkom vid hearingen skulle onödigtvis försena genomförandet av förslagen. Frånoch med den 1 juU 1992 har domstol möjlighet att i samband med dom besluta omomhändertagande av en kontraktsvårdsdömd. Omhändertagandet är avsett attsäkerstäUa att den dömde inleder den planerade vården. En fömtsätming föromhändertagandet är att den dömde är häktad i målet. Omhändertagandet skallvara helt kortvarigt och är maximerat till . MöjUgheten att omhändertafördes in i en ny 6 b § i 28 kap. . (Jfr prop. 1991/92:109, bet1991/92:JuU24, rskr. 1991/92:259, SFS 1992:373.) Även om domstolenhar att besluta om omhändertagandet är det även beträffande denna kategoriomhändertagna naturligt att polismyndigheten lämnar den handräckning som behövsför omhändertagandets praktiska genomförande. Denna polismyndighetensskyldighet bör framgå av lagtext varför jag föreslår att en hänvisning till 28kap. 6 b § brottsbaUcen införs i 38 kap. 12 § samma balk. Minaförslag innebär att sttaffen skärps för ett antal brott. Detta kan förväntasleda till ett ökat ttyck på kriminalvårdens anstaltsorganisation. Härull kommervissa ökade kostnader för domstols-, åklagar- och polisorganisationen. Dessakostnader kommer att rymmas inom ramen för befintiiga medel genomomprioriteringar inom Prop. 1992/93:141 anslagsram. Ienlighet med vad jag nu har anfön har inom upprättatsförslag till 1. lag om ansvarsfrihet vid olaga vapeninnehav, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i vapenlagen (1973:1176). Jaghemställer att regeringen föreslår rUcsdagen att anta lagförslagen. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar au genom propositionföreslå att anta de förslag som föredraganden har lagt fram. Remissinstanser,Prop. Bilaga1 Efter remiss har ytttanden över huvudbetänkande (SOU1986:13-15) Påföljd för brott avgetts av , Hovrätten för NedreNonland, , , och tingsrätter.Domstolsverket, Riksåklagaren (), RUcspolisstyrelsen, ,, första övervakningsnämnd, Övervakningsnämndeni , . Överbefälhavaren, räddningsverk.Socialstyrelsen, , , ,, , vidStockholms Universitet, Juridiska fakultetsstyrelsen vid ,. Statskontoret, ,Rättegångsuttedningen (Jul977:06), justitieombudsmannen ,, , , Landsorganisationeni , , . Föreningen , Övervakares ochKontaktpersoners/, , , , Svenska fångvårdssällskapetoch . RÅhar överlämnat ytttanden från överåklagaren i samtfrån överåklagama vid Regionåklagarmyndighetema i , , ,och Hämösand. och Centtalorganisationen /SR har utan egnaställningstaganden överlämnat ytttanden från respektiveSveriges Socionomers, . Remissinstanser,RÅ:s och RPS.s förslag Prop. Bilaga 2 Efterremiss har yttranden över Riksåklagaren och skrivelseangående olovligt brukande av tillgripet fortskaffningsmedel (dnr 91-1136)avgetts av RUcsdagens ombudsmän. Hovrätten för Nedre Nonland, , ochKalmar tingsrätter. i , RegionåklagarmyncUghetema iJönköping, och , Polismyndighetema i , ,och , , vid Lundsuniversitet, , . Remissinstanser,Prop. BUaga 3 Efterremiss har ytttanden över slutbetänkande (SOU 1990:92)Våld och brottsoffer avgivits av , , , , Kammanätten i , Länsrätten i Stockholmslän. Riksåklagaren (), Krintinalvårdsstyrelsen,, , , Postenscenttalförvalming. , Statistiska centtalbyrån. Statensungdomsråd, Länsstyrelsema i , län, ,, , , län, Göteborgsoch län. , ,, ,, och , Barn- ochungdomsdelegationen, ombudsmän. , , kommun. , , socionomers. Personal - , , . FöreningenSveriges poUschefer, och Skola, ,. förkvinnojourer i (RÖKS), Föreningen styresmän och assistenter inomkriminalvården samt Centtum för kvinnoforskning: Foram för kvinnliga forskare. RÅhar överlämnat ytttanden från Överåklagama i , och Malmöåklagardistrikt samt bifogat redovisning över lokala brottsförebyggandeprojekt från Överåklagarna vid regionåklagarmyndigheten i och Stockholmsamt Åklagarmyndigheterna i , , , , ,, och . Länsstyrelseni har bifogat ytttande av Polisstyrelsen i ochredovisning över lokala brottsförebyggande projekt vid iStockholm. i har bifogat ytttande frånPolismyndigheten i . i har bifogat ytttandenfrån Polismyndighetema i , , och Varberg.Länsstyrelsen i har bifogat ytttanden från Polismyndighetema iKarlstad och . i har bifogat redovisningav brottsförebyggande projekt från Polis-myncUghetema i , ,, , , och . i harbifogat ytttanden från i . iVästemonlands län har bifogat ytttanden av Polismyndighetema i Hämösand,, , och Ömsköldsvik. Vidarehar yttranden och skrifter inkommit från flera andra organisationer ochenskilda personer. Hearingom psykiskt våld Prop. Bilaga 4 Hearingenhölls i i . Närvarade'gjorde; föratom representanter för , ,Hovrätten över och , , ,, , , RUcsåklagaren, , , , i , HelenaSilverhjelm, , (, ), KunBaneryd, Arbetarskyddsstyrelsen, , Arbetarskyddsstyrelsen,(, i ), (,), , , ,, UUa Granéli, och Skola, ,, , , , ,, kommun, (, TCO), (,), , i , EvaFlod-sttöm. Statshälsan, , vid Umeåuniversitet, , vid ochAgneta Blidberg, i . Nedanföljer en redigerad utskrift av de inlägg som gjordes. Hearingen inleddes avdepartementsrådet , . BakgrundentiU den här hearingen, som kanske är lite annorlunda än många hearingar som vihar i , har ni fått belyst i den promemoria som har skickatsut. Riksdagenhar mot bakgrund av en motion givit regeringen tilUcänna att man bör tittanärmare på frågan om psykiskt våid och framför allt då den Sttaffrättsligaregleringen av psykiskt våld och om man kan göra förbättringar ilagstiftningen på det området. Enligtvad har uttryckt är det egentligen två saker som man vill ha belysta.Det ena är, som det står i justitieutskottsbetänkandet som ligger bakomriksdagsbeslutet, en uppskattning av antalet straffbara övergrepp. Det äralltså den faktiska situationen när det gäller psykiskt våld som ärinttesserad av. Och den andra biten; det är frågan om det är möjligt att genomen tydligare straffrättsUg reglering öka skyddet för människor som utsätts förpsykiskt våld. Vihar inom Jusritiedepartementet inlett ett arbete och tagit in bl.a. liteuppgifter angående främmande rätt och försökt att hämta in annat material frånolika håll. I det här arbetethar vi funnit att det är en ganska svår uppgift. Det är svårt att få någonriktig klar bild över hur pass vanligt psykiskt våld är och vilka effekter detegentiigen leder till. Och vi har också funnit att det är en mycket svåruppgift att bedöma på vilket säu som den straffrättsliga ' Namn inom parentes angerinbjudna som inle kunde deltaga. lagsriftningen kanförändras för att öka skyddet mot psykiskt våld. Detta är Prop.1992/93:141 bakgranden till den lite ovanliga form för beredning som vi har. Detman kanske bör säga, inte för att minska debattlustan eller att lägga någrabegränsningar på inläggen, iir att det ur en bemärkelse är ett lite snävtperspektiv som har bett oss att ritta på. Det tar ju enbart sUcte påden sttaffrättsliga regleringen och hur den kan användas för det här syftet.Det tar alltså inte sikte på ancha åtgärder, t.ex. arbetsrättslig lagstiftning.Och när det gäller den faktiska förekomsten är det också så att harsagt att man bör göra en uppskattning av antalet sttaffbara övergrepp, så inriktningenär även där på de straffrättsliga frågoma. Jagnämner det här, men som sagt var inte för att ni inte ska kunna ta upp annat.För det är aUdeles självfallet av stort värde att få synpunkter också på i vadmån sttaffrätten är användbar sedd i förhållande till andra metoder, om det ärandra metoder som är viktigare än de sttaffrättsliga och vad man kan användasttaffrätten till. Så vi ser gäma att det kommer andra synpunkter och när niredovisar det faktiska läget, de som har uppgifter om det, behöver ninaturUgtvis inte heller begränsa er till vad som står i . Men detkan ju vara inttessant om ni kan belysa i vad mån ni ttor att det är saker somär formellt sttaffbelagda och i vad mån det är andra saker. Ettav problemen när det gäller psykiskt våld är naturligtvis avgränsningsproblemen,hur man skall bedöma vad som är psykiskt våld. Och är det lätt att man serpå effektema av olika gämingar; alltså psykiska skadeverkningar, att människormår illa, att de får psykiska problem. Det kanske är värt att anmärka att desttaffbestämmelser som behandlas i promemorian täcker psykiska skadeverkningari viss utsttäckning och detta oavsett med vilka metoder som de framkallats. Mendet sttaffrättsliga systemet är ju mer inriktat på det fysiska våldet. Närdet gäller det fysiska våldet kan det vara värt att nämna att de psykiskaskadeverkningama står i centtum för de straffrättsligabedömningama, eller åtminstone utgör ett centtalt moment i dem. När det gällerangreppssätten är uppmärksamheten däremot ofta inriktat just på fysiskaangrepp, alltså misshandel i mer ttaditionell mening, när man diskuterar desttaffrättsliga frågoma. Barahär kom det ut en skrift från som heter"Våld" och som är en kunskapsöversikt över vad vi vet om våldet isamhället. Där tar man bl.a. upp skadeverkningama; våldets konsekvenser finnsdet ett avsnitt som heter. Man redovisar där uppgifter om just de fysiskaskadeverkningama för om detta finns vissa undersökningar. Men det framhållsockså att i många fall så är det inte de fysiska skadeverkningama som är devärsta, utan det kan vara de psykiska skadorna som är de värsta även när detgäller rent fysiska angrepp. Dethär har också kommit till uttryck i lagstiftningen, bl.a. så gjordes det enändring av misshandelsbestämmelserna . Det gällde kriterierna för grovtbrou där man ändrade dem i viss mån Då framhölls det bl.a. att de synligaskadoma kan vara begränsade men au brottet ändå kan vara att bedöma som grovt.Det kan exempelvis vara en misshandel som har pågått underen eller utgjort led i upprepade övergrepp. momentetvid den typen av misshandel ligger främst i, inte de fysiska ska- Prop.1992/93:141 döma, utan de påtagliga integritetskränkningama, liksom i detförhållandet Bilaga 4 att våldet ofta är psykiskt nedbrytande till sinkaraktär. Så vi har två olika moment här, dels angreppssättet och dels vilkaslags skadeverkningar som det leder till. Ja,detta är några inledande ord. Det vi har tänkt oss från departementets sida äratt lyssna på er inbjudna och inte säga så mycket mer än det jag har sagt nuutan vi lämnar ordet fritt. Vi hade tänkt lägga upp hearingen så att den delasin i två olika avsnitt med anknytning till de frågor som stäUs i promemorian.De första frågoma tar sikte på faktisk förekomst och på viUcen forskning somfinns om psykiskt våld och vad vi vet om detta rent faktiskt på olUca sätt. Vihade tänkt att vi till en början begränsar oss huvudsakligen till de frågomaoch att de som har kunskaper om detta redovisar det. De fyra sista frågoma tarmer dUekt sUcte på rättsväsendets hantering av psykiskt våld; hur många fallsom anmäls till åtal, hur poUs och åklagare hanterar det, hur domstolamabedömer det och slutligen vilka slags lagstiftningsåtgärder som eventuellt skullekunna vidtas. Vihar på vart och ett av områdena dristat oss till au be någon att öppnacUskussionen. Pådet här första avsnittet har från Arbetarskyddsstyrelsenlovat att göra en sådan inledning och berätta från sitt perspektiv vad honkänner till om förekomsten av mobbning och psykiskt våld. Anitavon , Arbetarskyddsstyrelsen: Jagkan berätta lite om varför jag arbetar med de här områdena. Jag har sedanbörjan av inttesserat mig för och jobbat mycket intensivt dhekt medmånga så kallade fall av ttakasserier och mobbning i egenskap avpersonalkonsulent, den längsta tiden i Statshälsan. Sedan några år tillbakajobbar jag på Arbetarskyddsstyrelsen som handläggare och håller på att arbetafram ett förslag till allmänna räd i enlighet med arbetsmiljölagen omttakasserier i arbetslivet. är det ju det att trakasserier, mobbning,psykiskt våld, social utstötning osv. finns det väldigt många uttryck för ochjag har ägnat ganska mycket tid åt att försöka hitta ett annat begrepp och dåkommer vi in på definitioner. Jag har försökt att sammanfatta det som jag harmött i mitt arbete . Det gäller naturligtvis situationerna iarbetslivet, pä arbetsplatserna, det är det jag har jobbat med, arbetsmiljöfrågomaoch sambanden med arbetsmiljölagen och dess ansvarsförhållanden. Och harjag kommit fram tUl en, som jag tycker, ganska sammanfattande definition. Jagkallar det för kränkande särbehandling. Då får man fram dels kränkningen i sig,vilken nu kan vara individuell och särbehandlingen på arbetsplatsen som dåskaU vara ganska påtagUg för att man skall kunna se den och göra någonting åtden. Den här särbehandlingen behöver då ha en sådan karaktär att den böruppfattas som djupt personligt förolämpande eller riskera att orsaka onormalthöga psykiska och sttessande påfrestningar på individen, men även på grappenfaktiskt. De handlingar som jag har sett och som är ganska påtagliga det ärförtal av eller nedsättande omdömen om en arbetstagare eller dennes familj,med-5 Riksdagen1992/93. vetet undanhållande avarbetsrelaterad informarion eller att man lämnar fel- Prop. 1992/93:141 akrigsädan, medvetet saboterande eller försvårande av arbetets utförande, Bilaga 4uppenbara åsidosättanden, förföljelse i olika former eller skapande av rädsla,medvetna förolämpningar, överkriuskt eller negativt bemötande ellerförhållningssätt, sexuella ttakasserier och adnunisttativa sanktioner utan angivandeav sakliga skäl. För det här ser man ett klart mönster. Det är väldigt mångachabbade som säger att de inte har fått någon förklaring till det som har skettoch att alla försök att få en förklaring gör att motståndet blir väne och dettakan ju en människa då hålla på att kämpa med . De söker alltså någonform av förklaring till vad som har skett. Det här är en ganska typisk bild avvad som händer, nämligen att man inte blir ttodd. Många vågar inte berätta omvad som händer med dem därför att de redan från början vet eller misstänker attde inte kommer att bli ttodda. Därför är det många av de här händelserna somaldrig blir kända, eller blir kända först när det har gått mycket . Dåkommer de ganska krisartat och chock-anat fram i ljuset. Då har människan gåttvälcUgt länge och haft det bedrövligt och så kan det hända en sak som harblivit så au säga tuvan som stjälpte lasset och de hamnar i en akutkrissituation, med en stark chock. Det är ganska vanligt. Jaghar ägnat mycket tid och grävt nervig i de här frågorna ibland på heltid, föratt försöka att komma till rätta med och lära mig så mycket som möjligt vad sompågår och var det finns att söka mer kunskap. Det är ganska svårt att sökakunskaper i de här frågorna. Det man får kunskap genom är offren själva och denkan ibland vara vinklad. Uppgifterna kan ibland vara färgade av så storbitterhet och osaklighet att man får lägga ner mycket tid och möda på auförsöka reda ut vad som egentligen har hänt. Direktforskning är det väl som har gjon mest av samt inomskolvärlden. Thylefors har följt en grupp utfrysta personer i somkallar sig själva Exodus och skrivit en bok om det. är en av mångaandra som också jobbar direkt i personalkontakt med fallen och skriver mycketom det, kan mycket om det. och jag har gjort det också . Vi ärinte så många i landet som har ägnat mycket tid ät det här. Det kan behövas merforskning om hur arbetet bör ordnas för att minimera riskerna förfrusttationer. psykisk belastning och Sttess. Det ar nämligen ur min synvinkelsett frusttationer, sttess och psykisk belastning som väcker aggressioner,irritationer, som ibland då kan rikta sig mot personer som finns i närhetenoch som eventuellt har någon egenhet som kan ini-tera en eller annan. När maninte kommer till rätta med de stora problemen på en arbetsplats, inte fårkontakt med chef och beslutfattare sä ökar alltså irritationen och det är enväldigt vanlig förekommande förklaring till att sådant här inträffar. Detbehövs väldigt små skillnader i den utpekade personens agerande för att justden skall råka bli syndabock. Detkan också behövas en del insatser vad gäller just aggressionsforskning, alltsåvad som väcker våra aggressioner och våra frusttationer. Det behövs forskningomkring effekter av olika terapi- och behandlingsformer. Då pratar jag om devärst drabbade som alltså befinner sig i poststressttaumatiskasjukdomstillstånd, mycket svårbehandlade tillstånd. Dessutom behöver man ocksåse över inte bara de drabbades utan även de Prop. 1992/93:141 frustteradesproblemområden. De behöver man se över. Människor bhr Bilaga 4frustterade om de lever i onormalt sttessande situationer. Vilkaär avsikterna med handlingar som riktar sig mot en utpekad person? Det kan manegentligen bara skaffa sig hypoteser om men också gå på det som har kommit frami aggressionsforskningen. Men jag ser ju detta i de fall jag har mött att härär ju ganska klara signaler på att avsiktema kanske är att skada en människamedvetet, försvara sig själv eller det kan t.o.m. hända att det handlar omkonkunens, ibland är det så att två personer står och pekar på varandra och denene säger: Du mobbar mig, men den andra säger: Nej, det är du som mobbar mig.Och det här kan vara väldigt svårt att reda ut och jag menar att ibland så ärdet fakriskt dumt att försöka göra det också, för att man kan få backa 15-20 årrillbaka i tiden; det blh ganska bamsliga uttedningar. "Det var du sombörjade","nej det var du"osv. Så au vad man behöver göra det äratt ritta på den aktuella situarionen och hjälpa människoma framåt För det ärju det det handlar om, att undvika att göra människor till faU. Det är detvikrigaste och även få dem själva att förstå att de kan störta sig själva rillatt bli ett fall om de inte tar den hjälp och de råd de kan få. Andraavsikter med att så kallat mobba eller bete sig kränkande och behandla enmänniska på ett särartat sätt det är att man vill ändra på dem eller man villfå bon dem från arbetsplatsen. Man har bestämt sig för att får vi bara bon denpersonen så blir allring bra här. Och det bih det väldigt sällan. Det kan blibra ett litet tag, när man då har fått bort den misshagliga människan och hurdet går för den här människan det bmkar man inte lägga ned mycket möda på.Sedan när den personen har försvunnit så dröjer det ett litet tag och så är detsnan en ny syndabock på den arbetsplatsen. Det tyder ju på att där finnsgrundläggande problem i arbetssituationen, i organisarionen. Man kanske villvisa makt över någon eller roa sig på någons bekostnad. "Roa sig" märkerman ofta när det handlar om pennalism. Den typen av ttakasserier pratar maninte så mycket om. Det är få fall som jag har mött. Jag har mött några styckendär de har berättat att de har blivit behandlade så att man kan kalla det förren pennalism, men de är inte många. Och jag vet inte under den tysta massanhär eller att man skäms lite för det, eller om det är så att pennalismförekommer mest i sådana miljöer där man ska "tåla lite grann". Jagkan inte svara på det här, jag vet fakriskt inte, men det är säkert ett problemsom finns som är rätt uttalat ttor jag, eller att man stöter bort någon därföratt man ttor att man på det sättet skall lösa problem. Få bon problemet heltenkelt och det är ju kanske någonting som arbetsgivare ibland har för sig. Får manbon den där besvärliga människan på olika sätt så har problemen löst sig. Jagskall försöka att redovisa de få siffror som finns. Vi får ju in anmälningarom psykosociala arbetsskador, alltså arbetsskador som bottnar i psykosocialaorsaker och problem på arbetsplatsen. Här har vi nu börjatatt ritta just på olika former av psykosociala orsaker, det har man väl integjon i den utsttäckningen förut. Jag kan bara kort tala om vad det är försjukdomar som har visats. Det här är gamla uppgifter, men de Det är neuroser, magvärk, depressioner, hjärrinfarkt, Prop.1992/93:141 magsår, psykosomatiska sjukdomar. Här finns med kärlkramp och förhögt Bilaga 4 blodtryck också. De här siffroma fick jag fram i går, så de ärhyperfärska. och här har vi då antalet registrerade anmälningar avarbetssjukdomar. Med eller utan tilläggsinformation. Man kan ju om man villtala om vad som har hänt en, och vill man inte det så är det kryss i rutan. Såatt utan tilläggsinformation är det 1 326 stycken av 2 866, och med tilläggsinformationså är det 1540 som har talat om vad det var som inttäffade i den härpsykosociala arbetsskadan, och det är ju inte alltid mobbning. Här har vi vadde har sagt kon. Det som hoppar ut är hot och våld. Det är en stor skillnadhär nämligen hot och våld är sådant som oftast chabbar en utifrån, klienter,patienter, kunder osv. Det vi pratar om här, är de skaderisker som finns innepå arbetsplatsen, innanför väggarna och det är en betydlig skillnad i hur manhanterar de här skaderiskema från arbetsgivarens sida. Är det hot utifrån sågör man ju vad man kan för att bygga upp skyddsmurar och skyddsglas och alltvad det kan vara. Det är mycket svårare inom arbetsplatsen. Här har vi en storkader av problem, relationsproblem, arbetsbelastning, där har visttessfrågorna, alltså för höga arbetsbelastningar det är det som förekommer.Det är sällan man ser för låg arbetsbelastning. säger att de är utsatta förmobbning och då har vi definitionsproblem. Vad är mobbning egentligen? Föribland är det så att folk betecknar det de har varit med om som mobbning ochnär man sedan börjar fråga lite djupare sä kan man inte tycka att det är det.Då kan det vara ömsesidiga konflikter, det kan vara partsfrågor, förhandlingssaker,det kan vara allt möjligt annat. Och de är inte direkt mobbade, inte direktttakasserade utan har hamnat i besvärliga situationer på ancha sätt. Hurvanligt förekommande är den här typen av handlingar? Det kan vi inte klartsvara pä. Vi vet att kränkningar förekommer i arbetslivet och det räcker attveta det. Det förekommer dessutom i mycket hög utsttäckning det vet vi juockså, och i mindre eller i högre grad. Det finns varianter på det häralltiifrån att vara utsatt för skvaller som man ju faktiskt inte kan rubricerasom något brott, utan rätt vanligt vardagsbeteende, till alldelesförskräckligt grova påhopp och fönal och det mest förskräckliga man kan tänkasig som kan rikta sig mot en människa. Vi vet vad som har hänt i stort, vi vetatt det finns ett klan mönster i de ärenden som vi har mött och då möter vi demofta i ett slutstadium, ett stadium där det har gått ganska långt. Vi vet ocksåpä eu ungefär vad som händer de värst drabbade steg för steg, för det är enklar uppttappning. Vi kan följa det. det finns ett mycket tydligt mönster ochdet innebär att om man kan se det lite tydligare och lite mer så kanskeman också kan åtgärda det tidigt, vilket är väsendigt om man skall komma åt detoch förebygga livslånga, för att inte säga, livshotande skador. Omvi utgår ifrån den klassiska situationen med en arbetsplats där man lider avpressande förhållanden och situarioner, det är mycket sttess, det är mycketmissförstånd, många problem som inte blir lösta, en ledare som inte kanskealltid tar i problemen som folk förväntar sig att han eller hon skall göra ochde står där mitt i detta och känner sig hjälplösa. Då riktar sig inita-tionenibland mot nåson arbetskamrat eller gentemot chefen. typer av mobbning, kamratmot kamrat, anställd mot chef chef mot an- Prop. 1992/93:141 ställd, anställdaoch chef gentemot en person som alla vill ha bort osv. Men oilaga 4 om vi tarsärbehandling från arbetskamraters sida så tycker jag att det generellt settär så att man först tycks börja lite sublimt och försikrigt.