prop · GF03174 · 1992-01-01 00:00:00 — i anser att krigsmaterielinspektionen (KMI) bör ges en kontroll- och tillsynsfunktion även enligt utförsellagen, analogt med den som åvilar KMI enligt tillverkningslagen och -förordningen, även om utförselkontrollen naturligtvis i första hand ankommer på polis-, åklagar- och tullmyndigheter. En sådan funktion skulle enligt samma yttrande utgöra en naturlig del av KMI:s hantering av ärenden enligt utförsellagen, som ju utgör huvuddelen av inspektionens arbete. RÅ ansluter sig till regionsåklagarmyndighetens i uppfattning härvidlag. RÅ efterlyser i övrigt närmare anvisningar från lagstiftarnas sida om hur den kontroll av utförsellagens efterlevnad som åvilar polis-, åklagar- och tullmyndigheter skall se ut. Genom en utvidgning av utförsellagen (14 §) ålades en revisor, som i sin granskningsverksamhet framfört någon anmärkning i revisionberättelsen i fråga om ett företags eller en myndighets efterlevnad av utförsellagens bestämmelser, att genast sända in en kopia av revisionsberättelsen till regeringen och därigenom fästa regeringens uppmärksamhet på misstänkta överträdelser. Utredningen har föreslagit att revisorerna i berörda företag och myndigheter i fortsättningen alltid skall sända in en kopia av revisionsberättelsen till regeringen, sålunda även när de inte innehåller några anmärkningar av angivet slag. KK, som hade principiella invändningar mot införandet av bestämmelsen i utförsellagens nuvarande 14 §, erinrar härom och anser att dessa invändningar kan riktas också mot det aktuella förslaget. KK anser att berörda företags styrelser borde åläggas som obligatorisk skyldighet att inge revisionsberättelser -- och även årsredovisningar -- till regeringen. Det bör enligt KK:s mening i sammanhanget också anges när dessa handlingar senast skall inges. I fall en dylik reglering inte skulle anses tillräcklig, kan man enligt KK överväga om revisorernas nuvarande skyldighet dessutom skall kvarstå. RRV liksom åklagarmyndigheten i biträder utredningens förslag. FFV vill ifrågasätta den föreslagna revisorskontrollens lämplighet av principiella skäl och med hänsyn till risken för dubbla lojaliteter. FFV befarar att förslaget kommer att leda till en omfattande byråkrati vars värde förefaller tvivelaktigt. RPS anser beträffande den föreslagna utvidgningen av revisorers informationsplikt, att en förutsättning för effektivare kontroll och upptäckt av eventuella oegentligheter är att revisionsberättelserna utsätts för regelmässig, ingående och höggradigt sakkunnig granskning. RPS anser det dessutom diskutabelt, såväl av principiella skäl som med hänsyn till efterlevnaden, att lagstifta om en skyldighet som inte förenas med någon sanktion, såsom är fallet både med utförsellagens nuvarande 14 § och med den nya lydelse som föreslagits av utredningen. betecknar utredningsförslaget som en förbättring men föreslår en förtydligad lydelse av förslaget till 14 §. Kammarrätten i ifrågasätter om förslaget skulle medföra en mer ändamålsenlig ordning än den nuvarande. i anser att den föreslagna utvidgningen av revisorernas rapporteringsskyldighet möjligen kan göra kontrollen effektivare men att åtgärdens betydelse inte bör överskattas. FAR avstyrker detta förslag och erinrar om sitt yttrande över utredningsförslaget vid tillkomsten av utförsellagens nuvarande 14 §. Föreningen kan inte finna att utredningen framfört några argument som ger anledning till ändrat ställningstagande. I sitt yttrande över SOU 1987:8 angående försvarsindustrins utlandsverksamhet hävdade FAR att det närmast självklart bör ingå i den offentliga tillsynen över krigsmaterielexporten att årsredovisningar och revisionsberättelser från alla krigsmaterieltillverkande företag inhämtas, lämpligen av KMI som därefter kan avgöra vilka ytterligare kontrollinsatser som kan vara påkallade. Önskemål om ökad insyn och öppenhet Några av de organisationer som yttrat sig över utredningen har förespråkat största möjliga öppenhet kring krigsmaterielexportfrågorna. Sålunda har både och velat betona behovet av största möjliga insyn och öppenhet kring tillståndsgivningen för vapenexporten och av en breddad debatt härom för att ge bästa underlag för politiska beslut. förordar en större öppenhet om svensk vapenexport, bl a beträffande vilken typ av materiel som sålts till olika stater. Föreningen föreslår vidare att regeringen redovisar hur stor del av exporten som omfattas av slutanvändarintyg eller intyg om egen tillverkning. Föreningen vill också att regeringen redovisar hur många samarbetsavtal som tecknats med rätt till vidareexport till stater som inte är tillåtna för svensk vapenexport. Den rådgivande nämndens arbetsformer Utredningen har konstaterat att den rådgivande nämnd i krigsmaterielexportfrågor, som inrättades i syfte att bl.a. avlasta utrikesnämnden i dess befattning med hithörande spörsmål, numera har funnit ändamålsenliga arbetsformer och fyller betydelsefulla uppgifter som organ för parlamentariskt samråd och insyn. Endast ett par remissinstanser har yttrat sig om nämnden. CKF framhåller att samråd med både utrikesnämnden och med den rådgivande nämnden i krigsmaterielexportfrågor måste ske kontinuerligt för att åstadkomma bredast möjliga tillståndsunderlag. Trots att det råder sekretess, är det värdefullt att man får en så bred debatt i dessa frågor som möjligt. FPK för sin del förordar att den rådgivande nämnden avskaffas, för att regeringens ansvar i utförselärenden skall göras tydligare. Förbundet anför att nämnden intar en mellanställning och ofta används som gisslan av regeringen, när diskussion uppstår om någon vapenaffär. Finansieringen av krigsmaterielinspektionens (KMI) verksamhet Utredningen har föreslagit att kostnaderna för KMI:s verksamhet, som väsentligen täckts med särskilda avgifter som uttagits från försvarsindustrin i förhållande till de tillverkande företagens fakturerade värde av såld krigsmateriel samt med expeditionsavgifter i enskilda utförselärenden, fortsättningsvis i princip bör finansieras över statsbudgeten, till den del som de måttliga expeditionsavgifterna inte förslår. Utredningen har i sammanhanget anfört att det inte får finnas utrymme för misstankar om att inspektionen inte skulle vara oväldig och hänvisat till vikten av såväl tillverkningstillsynen som inspektionens mest omfattande uppgift, nämligen den grannlaga och från många synpunkter politiskt känsliga beredningen av regeringens avgörande i utförselärenden. Förslaget överensstämmer med vad som i detta avseende föreslogs av den genomförda översynen av KMI:s verksamhet och organisation, den s k KMI- utredningen. I sin tidigare proposition (1987/88:154) fann regeringen emellertid inte anledning frångå den hävdvunna ordningen med avgiftsfinansiering av KMI-verksamheten. Det aktuella förslaget om helfinansiering av KMI:s verksamhet över statsbudgeten har rönt instämmanden från de flesta av de remissinstanser som yttrat sig särskilt över detta spörsmål. FFV anser av principiella skäl att KMI inte bör finansieras av industrin utan dess kostnader täcks helt genom anslag. i framhåller att totalkostnaderna kan beaktas, när avgifterna fastställs för de tillståndssökande inom försvarsindustrin. CKF har däremot -- i anslutning till en till utredningen fogad reservation -- hävdat att finansieringen liksom bör ske genom avgifter uttagna från försvarsindustrin, men i förhållande till värdet av deras export av krigsmateriel, och inte via statsbudgeten. Avgiftsuttaget får enligt CKF inte innebära att kontrollåtgärderna får någon partisk behandling. Sammanslagning av tillverknings- och utförsellagarna för granskning av viss vapenexport pekade i sin rapport (SOU 1988:15) på önskvärdheten att av överskådlighetsskäl slå ihop tillverkningslagens och utförsellagens bestämmelser till en enda lag om krigsmateriel. Härigenom skulle enligt kommissionens uppfattning både lagstiftningens tillgänglighet för allmänheten öka och bestämmelsernas tillämpning förenklas såväl för berörda myndigheter som för berörda företag. Den nu aktuella utredningen uttalar sig för att detta bör övervägas i lämpligt sammanhang, och ett par remissinstanser har i likhet med medborgarkommissionen uttalat sig till förmån för en sammanslagning av de båda lagarna om krigsmateriel. RÅ ställer sig sålunda bakom tanken att i lämpligt sammanhang samordna tillverknings- och utförsellagarnas bestämmelser. FFV, som betecknar nu gällande lagar och förordningar på krigsmaterielområdet som svåröverskådliga och i en del fall svårtolkade, anser att en gemensam lag om tillverkning och utförsel måhända skulle vara fördelaktig. Utredningen har behandlat frågan om det finns anledning att upprätta en särskild lista över de länder som kan komma i fråga för utlandssamverkan och funnit att övervägande skäl talar mot en sådan lista. I en reservation har framförts att det borde finnas en icke offentlig lista över de länder med vilka samverkan är möjlig. Statsåklagaren för speciella mål anser att en sådan lista skulle tjäna till ledning när försvarsindustriföretagen ämnar inleda marknadsföringsåtgärder och förhindrar överträdelser av utförsellagen. SKSF menar att det är viktigt att inte begränsa diskussionen till enbart exporten. I viktiga avseenden är enligt SSKF beroende av import på vapenområdet: dels importerar vi komponenter att ingå i de vapen svensk industri tillverkar, dels köper vi också färdiga vapen för försvarets behov. Om vi anser att måste förbehålla sig rätten att importera viss krigsmateriel, är det svårt att fördöma all export. Enligt SKSF bidrar vi i båda fallen till en internationell vapenhandel som i många avseenden är fördärvlig. Sammanfattning av betänkandet (SOU 1989:66) Begreppet krigsmateriel Utförsellagen innehåller bestämmelser som gäller export av krigsmateriel från , avtal om licenstillverkning eller metodutveckling utomlands m.m. Utan särskilt tillstånd av regeringen får utförsel etc. inte äga rum. I lagen anges dock inte närmare vilka varuslag regleringen avser, utan det ges bemyndigande åt regeringen att lämna föreskrifter om detta. föreslår nu en ändring på så sätt att lagen byggs ut med en beskrivning i klartext av vilka materielslag som omfattas av regelsystemet. Härigenom får en mer ingående befattning än tidigare med avgränsningen av lagens tillämpningsområde. Utredningen anser att tyngden i det samlade regelverket ökar, om den lagstiftande församlingen i mer konkreta termer anger vilket produktkollektiv som omfattas. Den mer detaljerade förteckningen över berörda varuslag bör det dock liksom ankomma på regeringen att fastställa. Utredningen har bl.a. haft i uppgift att pröva själva krigsmaterielbegreppet. Den har noterat att uttryck som vapenexport, vapenhandel etc. allt oftare används i den allmänna debatten för att beteckna just utförsel av och handel med krigsmateriel. Trots att skäl sålunda kan finnas för ett utbyte av den sistnämnda termen föreslår utredningen inte en sådan förändring, eftersom invändningar kan resas även mot de alternativ som är tänkbara. För att få terminologin bättre anpassad till gängse språkbruk föreslår utredningen däremot, att utförsellagens tillämpningsområde skall definieras till att gälla krigsmateriel och produkter jämställda med krigsmateriel. Utredningen specificerar sammanlagt tio huvudkategorier av materiel som bör omfattas av utförsellagen och uttryckligen nämnas i denna. För fem av dessa kategorier anser utredningen att beteckningen krigsmateriel är tekniskt och språkligt adekvat, medan de övriga fem avser produkter som i utförsellagens mening skall anses jämställda med krigsmateriel. Följande materielslag hänförs till begreppet krigsmateriel:militära vapen och vapensystem,ammunition och stridsdelar till sådana vapen och system,fordon och farkoster utformade för strid,utrustning för inriktning och styrning av militära vapen,krut och sprängämnen med egenskaper som är karaktäristiska för användning i strid. Som produkter jämställda med krigsmateriel bör enligt förslaget räknas:sådan materiel för störning eller röjning, vars funktion regelmässigt har direkt samband med en militär vapeninsats,sådana fortifikatoriska anläggningar som primärt är konstruerade för vapeninsats eller direkt ledning av sådan insats,anläggningar, maskiner och annan utrustning för tillverkning eller kontroll av krigsmateriel,delsystem, komponenter, reservdelar och insatsvaror, som har vital betydelse för funktionen hos ett militärt stridsmedel och som inte är tillgängliga på den civila marknaden,sådan tekniskt kvalificerad övningsmateriel, som utformats för ett visst vapensystem och vars funktionella samband med den förstörelsebringande effekten hos detta är påtagligt. Ett konkret förslag till de ändringar i utförsellagen som blir en konsekvens av utredningens ställningstaganden samt förslag till en ny, omredigerad produktförteckning redovisas i betänkandet. Som utgångspunkt för sina ställningstaganden presenterar utredningen en analys av den tekniska utvecklingens inverkan på materielklassificeringen. Vissa trender i denna utveckling har efter hand medfört allt större problem när det gäller att upprätthålla en distinktion mellan militärt och civilt. Här kan exempelvis nämnas den ökade användningen av elektronik, den ökade standardiseringen, den allt kraftigare påverkan från civil teknik även på rent militärtekniska tillämpningar samt den påbörjade men ännu svårbedömbara utvecklingen inom biotekniken. Utredningen redovisar utförligt sina överväganden i fråga om vilken materiel som bör -- resp. inte bör -- omfattas av utförselregleringen. Grundläggande bör vara en bedömning av vilken funktion den enskilda produkten har i det totala militära stridförloppet. Tre faser kan urskiljas om man ser detta förlopp i övergripande perspektiv. I kronologisk ordning rör det sig om 1) ett förberedelseskede, till vilket kan hänföras dels tillverkning, utprovning och iståndsättande av materiel, dels olika introduktionsåtgärder i form av utbildning, övning m.m., 2) ett skede som omfattar planering och ledning av krigets förande i stort, inbegripet olika förflyttningar av personal och materiel, sambandstjänst m.m., och 3) den på direkt konfrontation inriktade egentliga stridsinsatsen. Viss utrustning kommer givetvis till användning under samtliga faser, men för huvuddelen kan man enligt utredningen urskilja en principiell grundfunktion som går att hänföra till endera av förloppets tre skeden. Detta bör tillmätas betydelse när man avgränsar de materielkategorier som skall omfattas av utförsellagens restriktioner. En grundläggande bedömning bör avse frågan om hur aktivt en viss produkt medverkar till att uppnå stridsverksamhetens yttersta syfte, dvs. att åstadkomma förstörelse. Ett funktionskriterium är sålunda den överordnade principen vid utredningens avgränsning av de varuslag som skall beröras av reglerna i utförsellagen. På det praktiska planet bör bestämningen dock enligt utredningen så långt möjligt bygga på tekniska och andra verifierbara data. Vid den mer detaljerade klassificeringen av enskilda produkter bör man sålunda, liksom , utgå från ett konstruktionskriterium. Utredningen tar ställning mot tanken på införandet av ett s.k. köparkriterium, som skulle göra klassificeringen flexibel på så sätt att hänsyn i varje särskilt fall skulle tas till den avsedda köparens förhållanden. Detta skulle enligt utredningen motverka strävandet efter tydlighet och konsekvens i regeltillämpningen. En annan sak är att den tilltänkte köparens identitet och nationalitet givetvis måste beaktas när frågan om eventuellt utförseltillstånd etc. prövas. Denna bedömning, som ankommer på regeringen, bör dock principiellt vara helt skild från själva materielklassificeringen. Särskilda frågor och kommentarer Utredningen diskuterar en tanke som framfördes i slutrapporten års medborgarkommission med innebörden att en regel skulle införas, varigenom regeringen skulle få rätt att tillfälligt föreskriva exportförbud även för varor som normalt inte omfattas av utförsellagen. Utredningen redovisar flera skäl som talar emot att man inom utförsellagens regelsystem skulle tillskapa en sådan specialregel. Den pekar emellertid på möjligheten att för ändamålet stifta en särskild fullmakts- eller beredskapslag, om det trots allt skulle anses befogat att fullfölja medborgarkommissionens tanke. I betänkandet kommenteras också det förhållandet att begreppet krigsmateriel förekommer i lagstiftningen även på helt andra rättsområden än det nu aktuella, och därvid ibland åtföljt av speciella definitioner. Enligt mervärdesskattelagen skall visserligen samma klassificering som enligt utförsellagen gälla när frågan om skattefrihet för krigsmateriel prövas. Men kopplingen mellan de båda skilda regelsystemen har likväl medfört påtagliga komplikationer, som enligt utredningen behöver undanröjas. Så kommer automatiskt att ske om de framlagda förslagen från kommittén för indirekt beskattning godtas, varför utredningen i denna del avstår från att presentera ett eget konkret förslag. Utredningens ställningstagande innebär att vissa materielslag, som inte tidigare omfattats av utförsellagen eller beträffande vilka varierande tolkningar förekommit, nu förs in under regleringen medan man i stället undantar vissa andra produktgrupper som f.n. berörs av densamma. Varken för försvarsindustrin eller för staten räknar utredningen med att dess förslag skall medföra ekonomiska nettoeffekter av betydelse. En viss resursbesparing förutses dock till följd av att regelverket blir tydligare, så att företagen får ett säkrare underlag för sin planering som löpande ärenden kan handläggas smidigare hos berörda myndigheter. Den nu slutförda utredningen har haft sitt uppdrag begränsat till att gälla definitions- och klassificeringsfrågor. Exportregleringens utformning i övrigt är föremål för en översyn i annan ordning, nämligen genom den parlamentariskt sammansatta krigsmaterielexportutredningen. Lag om ändring i lagen (1988:558) om förbud mot utförsel av krigsmateriel, m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:558) om förbud mot utförsel av krigsmateriel, m.m. dels att rubriken skall ha följande lydelse, dels att 1, 2, 4, 5, 6, 7, 8 och 9 §§ samt rubrikerna närmast före 2, 4 resp. 8 §§ skall ha följande lydelse, dels att en ny paragraf, 1 b §, av följande lydelse skall införas. Lag (1988:558) om förbud mot utförsel av krigsmateriel och därmed jämställda produkter, m.m. Nuvarande lydelse Inledande Föreslagen lydelse bestämmelser Inledande bestämmelser I denna lag finns I denna lag finns föreskrifter om förbud föreskrifter om förbud mot mot 1. utförsel av 1. utförsel av krigsmateriel, 2. krigsmateriel och produkter upplåtelse och jämställda med överlåtelse av rätt krigsmateriel, 2. att utom riket tillverka upplåtelse och krigsmateriel, 3. avtal med överlåtelse av rätt någon utom riket om att utom riket tillverka utveckling av krigsmateriel krigsmateriel och produkter och metod för jämställda med framställning av sådan krigsmateriel, 3. avtal med materiel, någon utom riket om utveckling av krigsmateriel och produkter jämställda med krigsmateriel samt metod för framställning härav. 4. bedrivande av militärt inriktad utbildning inom riket av utländsk medborgare, och 5. marknadsföring av 5. marknadsföring av krigsmateriel. krigsmateriel och produkter jämställda med krigsmateriel. I lagen (1983:1034) om kontroll över tillverkningen av krigsmateriel, m.m. finns föreskrifter om kontroll över tillverkning av krigsmateriel och tillhandahållande av krigsmateriel, uppfinning avseende krigsmateriel och metod för framställning av sådan materiel. Regeringen meddelar föreskrifter om vad som skall avses med krigsmateriel enligt denna lag. Med krigsmateriel enligt denna lag skall avses 1. militära vapen och vapensystem, 2. ammunition och stridsdelar till sådana vapen och vapensystem, 3. fordon och farkoster, utformade för strid, 4. utrustning för inriktning och styrning av militära vapen, 5. krut och sprängämnen med egenskaper som är karaktäristiska för användning i strid. Som produkter jämställda med krigsmateriel skall räknas 1. sådan materiel för störning eller röjning, vars funktion regelmässigt har direkt samband med en militär vapeninsats, 2. sådana fortifikatoriska anläggningar som primärt är konstruerade för vapeninsats eller direkt ledning av sådan insats, 3. anläggningar, maskiner och annan utrustning för tillverkning eller kontroll av krigsmateriel, 4. delsystem, komponenter, reservdelar och insatsvaror, som har vital betydelse för funktionen hos ett militärt stridsmedel och som inte är tillgängliga på den civila marknaden, 5. sådan tekniskt kvalificerad övningsmateriel, som utformats för ett visst vapensystem och vars funktionella samband med den förstörelsebringande effekten hos detta är påtagligt. Regeringen meddelar närmare föreskrifter om vilka produkter, komponenter, substanser m.m. som innefattas i de materielkategorier som anges i första respektive andra stycket. Om det finns särskilda skäl, får regeringen därvid undanta enstaka produktslag som annars skulle ha omfattats. Utförsel av krigsmateriel Utförsel av krigsmateriel och därmed jämställda produkter Krigsmateriel får inte Krigsmateriel och produkter föras ut ur riket utan jämställda med tillstånd av regeringen, om krigsmateriel får inte inte annat följer av denna föras ut ur riket utan lag eller annan tillstånd av regeringen, om författning. inte annat följer av denna lag eller annan författning. I ärenden som inte avser utförsel i större omfattning eller som i övrigt inte är av större vikt får det statsråd som har till uppgift att föredra ärenden om utförsel av krigsmateriel pröva frågor om tillstånd enligt första stycket. Upplåtelse och Upplåtelse och överlåtelse av rätt överlåtelse av rätt att utom riket tillverka att utom riket tillverka krigsmateriel, m.m. krigsmateriel och produkter jämställda med krigsmateriel, m.m. Avtal som innebär Avtal som innebär upplåtelse eller upplåtelse eller överlåtelse av rätt överlåtelse av rätt att utom riket tillverka att utom riket tillverka krigsmateriel får inte utan krigsmateriel eller produkter tillstånd av regeringen jämställda med ingås här i riket och krigsmateriel får inte utan inte heller utom riket av tillstånd av regeringen svensk myndighet, svenskt ingås här i riket och företag eller den som är inte heller utom riket av bosatt eller stadigvarande svensk myndighet, svenskt vistas här. företag eller den som är bosatt eller stadigvarande vistas här. Avtal med någon utom riket Avtal med någon utom riket om att för dennes att för dennes räkning räkning utveckla utveckla krigsmateriel eller krigsmateriel eller metod produkter jämställda med för framställning av krigsmateriel eller metod sådan materiel får inte för framställning utan tillstånd av härav får inte utan regeringen ingås här i tillstånd av regeringen riket och inte heller utom ingås här i riket och riket av svensk myndighet, inte heller utom riket av svenskt företag eller den svensk myndighet, svenskt som är bosatt eller företag eller den som är stadigvarande vistas här. bosatt eller stadigvarande vistas här. Avtal om tillägg till eller Avtal om tillägg till eller ändring av avtal som ändring av avtal som innebär upplåtelse eller innebär upplåtelse eller överlåtelse av rätt överlåtelse av rätt att utom riket tillverka att utom riket tillverka krigsmateriel får inte krigsmateriel eller produkter ingås utan tillstånd av jämställda med regeringen, om tillägget krigsmateriel får inte avser ingås utan tillstånd av regeringen, om tillägget avser