prop · GF03106 · 1992-01-01 00:00:00 — allmänna försäkringskassa framhåller att förslaget inte innebär någon resursbesparing om det leder till att föräldrarna växlar ersättningsnivåer i stället för att varva sjukpenningdagar med garantidagar. Försäk- ringsöverdomstolen anser att förslaget torde motverka syftet att stimulera fäderna att ta ut föräldrapenning. Om modern varit föräldraledig under barnets första tid är sannolikheten stor att sjukpenningdagarna är utnyttjade när det blir aktuellt för fadern att vara föräldraledig, varför 1991/92:106 han får nöja sig med garantipenning. I fall där modern vid barnets födelse har en låg sjukpenninggrundande inkomst - hon är t.ex. studerande eller har ganska inträtt i förvärvsarbete - innebär nuvarande regler en möjlighet att skjuta upp uttaget av föräldrapenning tills barnet fyllt . Därmed kan den sjukpenninggrundande inkomsten höjas och föräldrapenning uttas på en högre nivå. För dessa föräldrar kan det vara en fördel att först ta ut garantidagarna och skjuta upp uttaget av sjukpenningdagar, åtminstone en del av dem, då deras sjukpenningnivå blivit högre. En reglering i enlighet med förslaget skulle omöjliggöra ett sådant val. Vidare blir det omöjligt för en förälder att förkorta sin arbetstid med en fjärdedel och få hel garantipenning, innan samtliga sjukpenningdagar är förbrukade. Skälen för min bedömning: Av 4 kap. 6 § AFL första - fjärde styckena framgår följande. Hel föräldrapenning utgör lägst . (garantinivå). En förälder har rätt till föräldrapenning med belopp som motsvarar förälderns sjukpenning av ersättningstiden om han varit sjukpenningförsäkrad över garantinivån före barnets födelse eller den beräknade tidpunkten härför. Enligt detta kvalifikationsvillkor skall dessa alltid avräknas från de oavsett om ersättning betalas ut enligt garantinivån eller sjukpenningnivån. Av de övriga ersätts med belopp motsvarande förälderns sjukpenning utan krav på viss tids sjukpenningförsäkring över garantinivån och med belopp enligt garantinivån. kan tas ut utan särskild tidsföljd. Vid flerbarnsbörd utges för varje barn utöver det första föräldrapenning med belopp motsvarande förälderns sjukpenning och med belopp enligt garantinivån. De nuvarande reglerna möjliggör en betydande flexibilitet i användningen av förmånen. Detta är ett positivt inslag som i möjligaste mån bör bevaras. Möjligheten att - förutom vad gäller - ta ut föräldrapenningdagar utan särskild tidsföljd innebär att föräldrarna kan växla dagar på sjuk- penningnivå med dagar enligt garantinivån för att få en jämnare inkomst under föräldraledigheten. Detta medför förvisso att den administrativa belastningen för försäkringskassorna blir avsevärd. Såsom framhållits under remissbehandlingen finns det emellertid skäl att anta att en ändring av förevarande slag skulle motverka syftet att stimulera fäderna att öka sitt uttag av föräldrapenning. Om fadern är hänvisad till att huvudsakligen ta ut föräldrapenning enligt garantinivån, vilket kan bli fallet om modern är hemma under barnets första tid, är det lätt att inse att hans intresse att stanna hemma med barnet avtar. Detta är en icke önskvärd utveckling och förslaget kan därför starkt kritiseras från jämställdhetssynpunkt. Jag är således inte beredd att föreslå en ändring med denna innebörd. 3.6 Hel, halv eller fjärdedels ersättning Min bedömning: Någon ändring av reglerna om beräkningen av föräldrapenning bör inte göras. förslag: När föräldern förvärvsarbetar högst hälften eller tre fjärdedelar av normal arbetstid för vilken föräldrapenning skall betalas ut kan halv respektive fjärdedels föräldrapenning utges för i perioden oavsett arbetstidens förläggning per dag. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget. Försäkringsöverdomstolen är dock tveksam och anser bl.a. att förslaget innebär en förändrad syn på föräldraförsäkringen. Den nuvarande lagstiftningen är uppbyggd kring tidsbegreppet dag. Med den nu föreslagna ändringen kan enligt domstolen kravet på vård av barn inte upprätthållas, eftersom föräldrapenning då skulle kunna utges även för dagar då föräldern förvärvsarbetar . Domstolen framhåller vidare att rätten till föräldrapenning styr en förälders rätt till ledighet från förvärvsarbetet enligt lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård av barn, m.m. och att följdändringar erfordras också i denna lag och i andra författningar. Skälen för min bedömning: Enligt 4 kap. 7 § första stycket AFL utges hel föräldrapenning för dag med belopp motsvarande förälderns sjukpenning när föräldern inte förvärvsarbetar. Halv eller fjärdedels föräldrapenning med belopp motsvarande förälderns sjukpenning utges när föräldern förvärvsarbetar högst hälften respektive tre fjärdedelar av normal arbetstid. förslag har vissa förtjänster. Det ger utrymme för en bättre kompensation till dem som arbetar s.k. koncentrerad deltid och leder till en något minskad arbetsbelastning hos försäkringskassorna. Med den av föreslagna ändringen skulle föräldrapenning kunna utges även för dagar då föräldern förvärvsarbetar . Som framhållits under remissbehandlingen är ett sådant förslag inte förenligt med hittillsvarande principer inom föräldraförsäkringen, eftersom försäkringsförmånerna är uppbyggda som ersättning för dag då föräldern vårdar barn. Lagstiftningen anger också som ett krav att föräldern avstår från förvärvsarbete för vilken föräldrapenning utges. Med denna konstruktion anger lagen närmare hur mycket en förälder högst får arbeta per dag för att få rätt till föräldrapenning. förslag får också, som försäkringsöverdomstolen påpekat, återverkningar i annat hänseende som inte är tillfredsställande klarlagda. Rätten till föräldrapenning styr nämligen till vissa delar en förälders rätt till ledighet från förvärvsarbetet enligt lagen om rätt till ledighet för vård av barn, m.m. Denna sakliga och författnings- tekniska koppling gör att förslaget inte kan genomföras utan särskilda överväganden avseende bl.a. rätten till ledighet. 1991/92:106 Mot bakgrund av vad jag nu redovisat är jag inte beredd att på föreliggande underlag föreslå ändring beträffande beräkningen av föräldrapenning enligt 4 kap. 7 § AFL. 4 Vårdbidrag för handikappade barn 4.1 Gällande bestämmelser Enligt 9 kap. 4 § AFL utges vårdbidrag till förälder som vårdar barn som behöver särskild tillsyn och vård på grund av sjukdom, psykisk utvecklingsstörning eller annat handikapp. Vid bedömning av rätt till vårdbidrag beaktas även merkostnader på grund av barnets sjukdom eller handikapp. Vårdbidraget utges med belopp motsva- rande hel, halv eller fjärdedels förtidspension till ensamstående jämte pensionstillskott. Det innebär att det årliga bidraget utgör 200, 100 resp. av basbeloppet. Vårdbidraget är i princip skattepliktig och pensionsgrundande inkomst för föräldern. Av vårdbidraget kan viss del bestämmas som ersättning för merkostnader. Merkostnadsersättningen är skattefri, och denna ersättning grun- dar inte någon rätt till pension. Merkostnadsersättningen har fyra nivåer nämligen 18, 36, 53 resp. av basbeloppet. Vårdar föräldern flera handikappade barn som inte fyllt grundas bedömningen av rätten till vårdbidrag på det sammanlagda behovet av tillsyn och vård samt merkostnadernas omfattning. Om ett barn för vilket helt eller halvt vårdbidrag utges enligt 9 kap. 4 § AFL avlider, kan enligt 4 a § i samma kapitel vårdbidrag utges till efterlevande föräldrar. Därvid uppgår vårdbidraget till halv förmån, om bidrag lämnades som hel förmån, och annars till en fjärdedels förmån. Hade viss del av vårdbidraget bestämts som merkostnadsersättning skall motsvarande del av efterlevandebidraget anses utgöra sådan ersättning. Mitt förslag: Helt vårdbidrag skall utgöra 2,5 basbelopp och partiell förmån proportionell andel därav. Skälen för mitt förslag: Vården av ett handikappat barn hemma ställer stora krav på en familj, särskilt där en av föräldrarna helt eller delvis måste avstå från förvärvsarbete, något som kan skapa en besvärlig ekonomisk situation. Helt bidrag uppgår vid oförändrade regler till två Storleken på nuvarande vårdbidrag står inte i god relation till det merarbete som en förälder till ett handikappat barn utför. Det är därför angeläget att vårdbidraget höjs påtagligt. 1991/92:106 Jag föreslår därför att vårdbidraget höjs så att helt vårdbidrag motsvarar 2,5 basbelopp och de partiella förmånerna en proportionell andel därav. Denna höjning innebär att ett helt vårdbidrag uppgår till , dvs. en förbättring med . Höjningen av det hela och de partiella bidragen leder automatiskt till att också den pensionsgrundande inkomsten ökar. kan förälder som uppbär en fjärdedels vårdbidrag medges merkostnadsersättning motsvarande 18 eller av basbeloppet. I och med att en fjärdedels vårdbidrag höjs till 0,625 basbelopp kan även merkostnadsersättning av basbeloppet medges. Mitt förslag: Vårdbidraget skall kunna utges på en ny förmånsnivå, nämligen tre fjärdedelar av helt vårdbidrag. Skälen för mitt förslag: Vårdbidraget utges enligt gällande regler på tre olika nivåer, nämligen en fjärdedels, halvt resp. helt vårdbidrag. Halvt vårdbidrag utgör ett basbelopp och helt vårdbidrag två basbelopp. Den som uppbär halvt vårdbidrag på grund av att barnet är i behov av sådan vård- och tillsyn som i sig berättigar till halvt vårdbidrag kan inte få sina merkostnader täckta så länge det sammanlagda behovet av tillsyn och vård samt merkostnadernas omfattning inte räcker till helt vårdbidrag. Steget mellan ett halvt vårdbidrag och ett helt vårdbidrag innebär att en stor grupp av föräldrar inte får ersättning för en betydande del av sina merkostnader eller ersättning för viss del av den särskilda tillsynen och vården. För att överbrygga denna klyfta mellan ett halvt vårdbidrag och helt vårdbidrag föreslår jag att vårdbidraget skall kunna utges med tre fjärdedelar av ett helt vårdbidrag. Förslaget innebär att en familj, som har halvt vårdbidrag med . och blir berättigad till bidrag på den nya nivån, får en förbättring med . inkl. den allmänna höjningen av vårdbidraget . 4.4 Merkostnadsersättning vid helt vårdbidrag Mitt förslag: Om tillsyns- och vårdbehovet för ett barn uppfyller kravet för att vårdbidrag skall utges som helt bidrag skall ersättning för merkostnader som motsvarar av basbeloppet utbetalas som en skattefri ersättning utöver annars gällande maximibe- lopp för vårdbidraget. Skälen för mitt förslag: Där tillsyns- och vårdbehovet för ett barn är så stort att det ensamt räcker för att grunda rätt till helt vårdbidrag kan ett behov av ersättning för merkostnader inte tillgodoses enligt gällande regler. Detta blir följden av att den skattefria merkostnadsersättningen 1991/92:106 för vården av ett barn med stort vårdbehov och stora merkostnader reducerar ersättningen för själva vårdinsatsen. Förhållandet påverkar också vårdarens pensionsgrundande inkomst negativt. För att avhjälpa dessa brister vid helt vårdbidrag föreslår jag att merkostnadsersättning med 18, 36, 53 eller av basbeloppet skall kunna betalas ut utöver det annars gällande maximibeloppet för helt vårdbidrag, 2,5 basbelopp, om merkostnaderna uppgår till minst de nämnda procentandelarna av basbeloppet. Detta innebär - utöver höjningen av vårdbidraget i övrigt - en förbättring för den enskilde med 505, 1 011, 1 488 resp. . När merkostnadsersättning på nu angivet sätt betalas ut utöver annars gällande maximibelopp blir följden att den pensionsgrundande delen av vårdbidraget ökar väsentligt jämfört med nuläget. 5 Särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig vård av sjukt eller handikappat barn 5.1 Bakgrund och gällande bestämmelser Särskilt pensionstillägg till folkpension för vård av sjukt eller handikappat barn (SPT), som infördes , är avsett att kompensera föräldrar som på grund av vården har gått miste om förvärvsinkomster och därmed fått låg eller ingen ATP (prop. 1989/90:117, SfU20, rskr. Bestämmelser om tillägget finns i lagen (1990:773) om särskilt pensionstillägg till folkpension för långvarig vård av sjukt eller handikappat barn. För att få SPT skall föräldern ha vårdat barnet som barnet under en större del av vårdåret uppburit vårdbidrag enligt de regler som gällde eller hel förtidspension/sjukbidrag jämte handikappersättning. SPT utges per kalenderår med som lägst av basbeloppet om 10 vårdår finns och som högst av basbeloppet om föräldern förvärvat 15 vårdår. SPT är befriat från inkomstskatt och reducerar inte kommunalt bostadstillägg till folkpension (KBT). har i en rapport till redovisat en uppföljning av lagen om SPT (RFV ANSER 1991:14). Uppföljningen har avsett tillämpningen av den nya lagen, handläggningsrutiner och den antalsmässiga utvecklingen. Avsikten med uppföljningen har också varit att undersöka om syftet med lagen har tillgodosetts. Efter remiss har yttranden över avgetts av försäkringsöverdomstolen, försäkringsrätten för , allmänna försäkringskassa, statskontoret och . I korthet har gett vid handen att av ansökningarna om SPT avslogs . 1991/92:106 Den främsta orsaken till avslag på SPT var att barnet inte uppburit erforderliga förmåner som vårdbidrag, förtidspension eller sjukbidrag jämte handikappersättning (). av avslagen berodde på att den sökande inte hade minst 10 vårdår utan pensionspoäng och på att vårdrekvisitet inte ansågs vara uppfyllt. Mitt förslag: Lagstiftningen ändras så att kortare uppehåll i vården av barn inte skall utgöra ett hinder för rätt till vårdår. förslag: Vårdrekvisitet mildras, så att kortare avbrott i form av barnets vistelse på skola, dagcenter eller dylikt inte skall vara ett hinder för att en förälder skall få tillgodoräkna sig vårdår. Remissinstanserna: Tillstyrker förslaget. Skälen för mitt förslag: Enligt 3 § lagen om SPT krävs bl.a. för att vårdår skall få tillgodoräknas att föräldern under större delen av året har vårdat sjukt eller handikappat barn. I förarbetena (prop. 1989/90:117) gavs exempel på situationer där rätten till vårdår inte ansågs inskränkt på grund av att barnet någon eller vistades utanför hemmet. RFV har i sin uppföljning av lagen om SPT kunnat konstatera att olika försäkringskassor har haft olikartad bedömning av vårdrekvisitet. Av 1 200 ansökningar om SPT som kom in till försäkringskassorna har, enligt , 430 resulterat i att SPT beviljats och ca 735 i avslag. Av dessa avslag berodde, som tidigare nämnts, på att vårdrekvisitet inte ansågs uppfyllt. Avslagen på grund av att vårdrekvisitet inte har ansetts uppfyllt berodde till övervägande delen på att barnet har vistats inom skola eller dagverksamhet eller mer än en hel dag . Som framhållits i specialmotiveringen till lagförslagen i propositionen 1989/90:117 måste förälderns bundenhet till följd av vården av barnet räknas in vid bedömningen av rätten att få tillgodoräkna sig vårdår. Jag föreslår därför att lagen om SPT ändras så att kortare avbrott i förälderns vård av barn inte skall kunna vara ett hinder för att få tillgodoräkna sig vårdår. Med sådana kortare avbrott avser jag situationer där barnet under del av dygnet vistats i förskola, skola, dagcenter eller liknande eller andra kortare avbrott i vården som inte väsentligt påverkar vårdarens bundenhet till vårduppgiften. 5.3 Lägsta antal vårdår och storleken på särskilt pensionstillägg Mitt förslag: Det lägsta antalet vårdår som berättigar till SPT ändras från tio till sex vårdår. SPT skall utges med 5, 10, 15 respektive av basbeloppet till förälder som tillgodoräknats sex, sju, åtta respektive nio vårdår. Skälen för mitt förslag: Föräldrar som har vårdat ett sjukt eller handikappat barn får enligt gällande regler ingen ersättning för detta i form av SPT, eftersom det krävs minst tio vårdår utan pensionspoäng för att få SPT. Föräldrar som på grund av vård av sjukt eller handikappat barn inte haft möjlighet att förvärva pensionspoäng innan föräldrarna uppnått pensionsåldern kan i praktiken bli utestängda från rätten till SPT genom att de inte hinner tillgodoräkna sig tio vårdår fr.o.m. (1964) som vårdår kan tillgodoräknas. Genom att det nuvarande lägsta antalet vårdår är tio för rätt till SPT uppstår påtagliga tröskeleffekter i ersättningen till föräldrar som vårdat barn i nio, åtta, sju respektive genom att dessa helt utestängts från SPT. Riksförsäk- ringsverkets uppföljning visar, som tidigare nämnts, att detta är den näst vanligaste anledningen till att SPT avslås (). Jag föreslår därför att lagstiftningen ändras så att föräldrar som kan tillgodoräknas minst sex vårdår skall kunna bli berättigade till SPT. Jag föreslår vidare, i kongruens med nuvarande lagstiftning, att ersättningen för sex vårdår skall utgöra av basbeloppet, och ökas för varje vårdår därutöver. 5.4 Tillgodoräknande av vårdår för förälder född Mitt förslag: Lagstiftningen förtydligas så att det klart framgår att föräldrar födda kan tillgodoräkna sig det 65:e levnadsåret som ett vårdår. förslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: Tillstyrker förslaget. Skälen för mitt förslag: När pensionsåldern sänktes från 67 till begränsades möjligheten att tjäna in pensionspoäng till att gälla t.o.m. det år den försäkrade fyller . För personer födda under något av åren 1911 - 1927 gällde dock fortsättningsvis att de kunde förvärva pensionspoäng även för det . De som var födda eller tidigare hade redan fyllt när denna ändring genomfördes, varför endast personer födda under något av åren 1911 - 1927 kom att omfattas av övergångsbestämmelserna. 1991/92:106 För tillämpningen av lagen om SPT har det betydelse om även personer födda kan få tillgodoräkna sig vårdår . Jag föreslår därför att lagen förtydligas så att det av lagtexten framgår att denna möjlighet finns. 6 Sammanslagning av försäkringskassor 6.1 Inledning De allmänna försäkringskassorna handlägger enskilda ärenden inom socialförsäkrings- och bidragssystemen på lokal och regional nivå. Det finns 26 allmänna försäkringskassor, en i varje landsting respektive kommun som inte tillhör något landsting. Varje försäkringskassa leds av en styrelse. I en framställning har styrelsen för allmänna försäkringskassa föreslagit att kassan skall sammanläggas med allmänna försäkringskassa. Som främsta motiv anges att resurser härigenom kan frigöras för satsning på åtgärder i kampen mot ohälsan. I föregående års kompletteringsproposition (prop. 1990/91:150 Del ll, s. 48) anförde dåvarande socialministern mot bakgrund av Malmöhuskassans skrivelse att åtgärder borde övervägas för att ge de två försäkringskassorna möjlighet att gå samman. Härefter inkom skrivelser dels från vice ordföranden i Malmökassan, dels från den s.k. chefsgruppen vid samma kassa, i vilka uttalas stöd för ett samgående med . I anslutning till skrivelserna har översänts protokollsutdrag från styrelsesammanträde i Malmökassan . Av utdraget framgår att styrelsen vid sam- manträdet beslöt bordlägga ärende om samgående mellan försäk- ringskassorna i och för att tas upp i samband med verksamhetsplanering . De borgerliga ledamöterna anmälde avvikande mening och ställde sig positiva till ett samgående samt yrkade att en för båda kassorna gemensam utredning borde komma till stånd. I årets budgetproposition (prop. 1991/92:100 bil. 6, s. 29) har jag anfört att avsikten är att föreslå regeringen att förelägga förslag om lagändring som innebär att en försäkringskassas verksamhetsområde kan omfatta mer än ett landsting eller kommun. Jag återkommer i frågan. Enligt 18 kap. 1 § AFL skall det finnas en försäkringskassa för varje landsting samt varje kommun som inte tillhör något landsting. Ifrågavarande lagparagraf i dess lydelse innehöll även en bestämmelse om att försäkringskassas verksamhetsområde då särskilda förhållanden förelåg fick omfatta två landstingskommuner eller en landstingskommun och kommun som inte tillhörde en 1991/92:106 landstingskommun. Det ankom på Kungl. Maj:t att förordna om antalet försäkringskassor och deras verksamhetsområden. I den proposition (prop. 1974:167) som låg till grund för slopandet av specialbestämmelsen i fråga om försäkringskassas verksamhetsområde angavs som motiv att bestämmelsen kunde utgå då det i praktiken inte fanns någon kassa vars verksamhetsområde omfattade två landstingskommuner. Vid AFL:s ikraftträdande var antalet försäkringskassor 30, nämligen en för varje landstingskommun och en för varje stad som inte tillhörde sådan kommun. De båda landstingskommunerna i län tillhörde dock samma kassa. Fr.o.m , sedan de dåvarande kassorna för och slagits samman, som staden inträdde i landstingskommunen, har antalet försäkringskassor varit 26. I en försäkringskassa skall finnas en styrelse och en eller flera socialförsäkringsnämnder (18 kap. 6 § AFL). skall enligt 18 kap. 7 § AFL bestå av ordförande och vice ordförande vilka utses av regeringen samt fyra ledamöter som utses av eller, där fråga är om en kassa vars verksamhetsområde utgörs av kommun, av kommunfullmäktige. Härutöver får i styrelsearbetet delta två personalföreträdare. I styrelsen för allmänna försäkringskassa utser sex ledamöter. Förtroendevalda medverkar i försäkringskasseverksamheten även i socialförsäkringsnämnderna. skall enligt 18 kap. 20 § AFL bestå av sju ledamöter. Av dessa utses en ledamot, som skall vara nämndens ordförande, av regeringen. Av de övriga ledamöterna utses tre av efter förslag av organisationer på arbetsmarknaden och väljs tre av . Om kassans verksamhetsområde utgörs av en kommun, skall tre ledamöter väljas av kommunfullmäktige i stället för av . 6.3 Nya regler om försäkringskassornas organisation Mitt förslag: En försäkringskassas verksamhetsområde skall under särskilda förhållanden kunna omfatta två landsting eller ett landsting och en sådan kommun som inte tillhör något landsting. I sådant fall skall antalet styrelseledamöter vara åtta i stället för sex. Härtill kommer två personalföreträdare. Det skall ankomma på regeringen att förordna om sådant undantag från huvudregeln och då även om antalet ledamöter i styrelse och socialförsäkringsnämnd som skall utses av vartdera respektive och kommunen. Skälen för mitt förslag: Det är av stor vikt att eftersträva en effektiv användning av offentliga resurser. Med hänsyn till den utveckling som skett på socialförsäkringsområdet kan det under vissa förhållanden vara lämpligt att en försäkringskassas verksamhetsområde omfattar mer än ett landsting eller en kommun, bl.a. för att i ett sam- manhängande tätortsområde medge en väl fungerande uppläggning av arbetet med den aktiva rehabiliteringen. De utvidgade arbetsuppgifter inom rehabiliteringsområdet som försäkringskassorna har fr.o.m. innebär bl.a. kraftigt ökade kontakter med arbetsgivare i frågor som gäller de anställdas hälsa och arbetsgivarens åtgärder för rehabilitering. I de fall den försäkrades arbetsplats ligger inom en annan försäkringskassas område än där han är inskriven kan en rationell uppläggning av försäkringskassornas arbete kompliceras. Detta förhållande är särskilt framträdande i Malmö- området, där nuvarande organisation med två försäkringskassor, och , innebär mindre gynnsamma förutsättningar för en rationellt fungerande verksamhet. Många försäkrade som tillhör den ena kassan har sin arbetsplats inom den andra kassans verksamhetsområde. Uppdelningen av detta geografiska område på två försäkringskassor innebär olägenheter även när det gäller det allt viktigare samarbetet med sjukvården liksom samarbetet med övriga myndigheter på länsnivå. Som framhållits av dem som är verksamma inom dessa för- säkringskassor skulle en sammanslagning till en kassa innebära stora administrativa fördelar för kassaverksamheten, för de försäkrade och för företag, myndigheter m.fl. i länet. Jag anser det därför angeläget att lagstiftningen anpassas så att en sådan sammanläggning kan genomföras. En ökning av antalet ledamöter i styrelsen för en kassa med utvidgat verksamhetsområde är enligt min mening motiverad. Enligt nuvarande bestämmelser är antalet styrelseledamöter åtta i Stockholmskassan och sex i övriga kassor, exklusive personalföreträdare.