prop · GG03159 · 1992-12-31 00:00:00 — Fömtsättningama vadgäller kompetens och resurser, liksom ambitionema på handikappområdet, harvisat sig variera krafiigt mellan kommuner och i vissa fall mellan lokalanämnder. Enligt min mening kan lagstiftningen på handikappområdet spela enviktig roll för att i ett allt mer decentraliserat samhälle åstadkomma jämlikalevnadsvillkor. Deallra flesta personer som har omfattande funktionshinder har ett kontinuerligtbehov av individuellt anpassade lösningar för att den dagliga livsföringen skallfungera tillfredsställande. Både funktionshindret i sig och omständighetema iövrigt leder ofta till att de har svårt aU utan särskilt stöd hävda sinaintressen gentemot offentliga organ. Samhällsutvecklingen med ramlagstiftningoch decentralisering av besluts- och ansvarsfunktioner kan göra det än svårareför dem att hävda sina behov. Jag anser därför att svårt fuiUctionshindradesrättigheter i fråga om stöd och service i det dagliga livet bör regleras i ensärskild lag. Omsorgslagen med sina precist angivna rättigheter i fråga ominsatser har enligt min uppfattning haft en positiv effekt när det gällerutvecklingen av samhällsstödet till främst utvecklingsstörda personer. 4Riksdagen 1992/93. att omsorgslagen kanutgöra modell för en ny sådan lag omfattande en Prop. 1992/93:159 större personkrets. Vissaav de insatser som jag föreslår skall ingå som särskilt stöd och särskildservice i den nya lagen har en motsvarighet i de insatser som lämnas enligt socialtjänstlagen.Enligt socialtjänstlagen bör kommunen genom hjälp i hemmet, färdtjänst ellerannan service samt dagverksamhet underlätta för den enskilde att bo hemma ochha kontakt med andra. Kommunen kan utse kontaktperson och erbjuda t.ex.familjehemsplacering eller rådgivning till enskilda och familjer som behöversådant stöd. Vidare finns som jag tidigare påpekat i 21 § socialtjänstlagenbestämmelser som särskilt avser mäimiskor med funktionshinder. Socialtjänstlagenger emellertid inte den enskilde en absolut rätt till en viss bestämdbiståndsinsats som angetts i lagen. Den nya lagen skall däremot konkret ange deinsatser som den enskilde skall ha rätt till. En person som omfattas av den nyalagen, bör få en framställan om sådan insats bedömd enligt den nya lagen ochinte enligt socialtjänstlagen. Enligtmin mening bör lagar och verksamheter principiellt vara så heltäckande att detillgodoser även sådana särskilda behov som funktionshinder kan medföra. Somjag framhållit bedömer jag ändå att det behövs en särskild lagstiftning för attsvårt funktionshindrades ställning i samhället skall stärkas. Måletför verksamheten enligt den nya lagen bör vara att märmiskor med omfattandefunktionshinder skall kunna skapa sig eu värdigt liv, så likt andra människorssom möjligt och i gemenskap med andra människor. Insatserna skall vara såutformade att de stärker den enskildes möjlighet att leva ett självständigt ochoberoende liv och att delta aktivt i samhällslivet. Behovoch önskemål om stöd och service varierar från person till person och i livetsolika skeden. Insatsema bör därför utformas så att de svarar mot den enskildesaktuella situation. Den enskilde skall ha ett direkt inflytande, både iplaneringen och utformningen av insatsen och i genomförandet av den. Detfinns emellertid personer som har mycket begränsade möjligheter att ge uttryckför sin vilja och situationer då en funktionshindrad person inte kan eller harsvårt att utöva något inflytande. 1 vissa fall kan en person således behövastöd eller hjälp att fatta vissa beslut. Jag anser att märmiskor i sådanasituationer bör kuima företrädas av ett ombud, t.ex. god man. Då krävsemellertid mycket stor lyhördhet och respekt för de önskemål som den enskildeger uttryck för. Andra situationer som bör uppmärksammas särskilt, är dåenskilda till följd av omfattande funktionshinder är mycket beroende av flerastödinsatser. Detövergripande syftet med de särskilda insatsema enligt den nya lagen bör varaatt åstadkomma så jämlika villkor som möjligt mellan människor med omfattandefunktionshinder och andra människor. Jag vill emellertid understryka attpersoner som ingår i den nya lagens per- sonkretsinte enbart skall vara hänvisade till insatser enligt denna lag. Precis som andramärmiskor skall de ha rätt att utnyttja t.ex. och hälso- ochsjukvårdens resurser. De särskilda insatsemaskall förebygga och minska följdema av funktionshinder. Genom insatserna skallbarn och ungdomar ges fömtsättningar för god fysisk och psykisk utveckling ochi övrigt sådana uppväxtvillkor som betraktas som goda för alla bam ochungdomar. Insatsema till vuxna personer skall gmndas på behov som den enskildesjälv finner angelägna att få tillgodosedda för att kunna leva eU så självständigtoch oberoende liv som möjligt. Andra viktiga utgångspunkter är anhörigas behovav att kunna leva ett aktivt och tryggt liv, ungdomars behov av frigörelse ochvuxnas behov av vuxenrelationer till sina närstående. DeUa fömtsätter att denenskilde och dennes närstående får uttömmande och väl anpassad information somunderlag för sina ställningstaganden. Dennya lagen skall ersätta omsorgslagen och elevhemslagen. Jagredogör i det följande för de särskilda insatsema var för sig. 1992/93:159 Bilaga 1 Mittförslag: Den nya lagen skall gälla för 1. utvecklingsstördapersoner och personer med autism eller au tismliknande tillstånd 2.personer med betydande ochbestående begåvningsmässigt funktionshinder efter hjämskada i vuxen ålder,föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom 3.personer som till följd avandra varaktiga ftinktionshinder som uppenbart inte beror på normalt åldrandemen som är stora och förorsakar betydande svårigheter i den dagliga livsföringenoch därmed ett omfattande behov av stöd eller service. Handikapputredingensförslag: Överensstämmer med mitt. Mångaremissinstanser behandlar frågor om definitioner och avgränsningar avpersonkretsen. (), anser t.ex. attutredningen i alltför hög grad riktar in sig på de traditionellahandikappgmppema och uttrycker i likhet med för hjärtsjukabam och ungdomar och oro för aU utredningens förslag tillkriterier skall tolkas snävt. Försäkringsöverdomstolen anser atttolkningssvårighetema kan lösas genom praxis, men finner det ändå angeläget attlagens tillämpningsområde får en mer entydig utformning än den som utredningenföreslagit. Länsrätten i anser att utmejslingen i enskildheter fåröverlämnas till rätts- tillämpningen.Andra remissinstanser framhåller förvaltningsdomstolar- Prop. 1992/93:159nas betydelse för prejudikatbildning. Många remissinstanser under- Bilaga Istryker också betydelsen av kompetens hos dem som skall besluta ompersonkretstillhörighet. Fleraremissinstanser är kritiska till beskrivningen av den nuvarande omsorgslagenspersonkrets och anser att den är för diagnosinriktad. förrörelsehindrade bam och ungdomar (RBU) anser att utredningens förslag tillpersonkretsindelning innebär att gmpp kommer att ställas mot gmpp, genom attutvecklingsstördas rätt till insatser blir oberoende av graden avfunktionshinder. för utvecklingsstörda bam, ungdomar ochvuxna (FUB) och () anser det däremot som självklart aupersonkretsen i den nuvarande omsorgslagen skall omfattas av den nya lagen. Länsrätteni anser att det i lagtexten bör framgå att begreppet autism ocksåavser autismliknande tillstånd. Kammarrätten i anser att det börframgå i lagtexten att begåvningshandikapp efter hjämskada skall varabetydande. Mångaremissinstanser är kritiska till framför allt rekvisitet "ett omfattandestödbehov", men även till begrepp som "stora" och "betydande".De handikappades riksförbund (), Neurologiskt (), bam och ungdomar (RBU) ochTandvårdsskadeförbundet vill stryka "stora" i rekvisitet "storaoch varaktiga fysiska eller psykiska funktionshinder". framhåller betydelsen av samhällsinsatser även för personer sominte har etablerat stora funktionshinder eller betydande svårigheter men därett uteblivet stöd kan få allvarliga konsekvenser. Fleraremissinstanser belyser svårigheter med att göra åldersavgräns-ningar. Skälenför mitt förslag: Funktionshinderoch handikapp används ofta som synonyma begrepp. () definition är ett funktionshinder denbegränsning eller det hinder som gör att en människa till följd av en skadainte kan utföra en aktivitet på det sätt eller inom de gränser som kan ansessom normalt. Funktionshinder är i sig självt inget handikapp, men kan bli detom den miljö eller den situation som den funktionshindrade befinner sig i ärsådan att tillvaron försvåras. Handikapp är en beteckningför de konsekvenser som följer av ett Prop. 1992/93:159 funktionshinder. Detär alltid något relativt och uppstår först i samspelet Bilaga I mellan enindivid och den omgivande miljön. En person med funktionshinder kan alltsåvara handikappad i en viss miljö eller i en viss situation utan att för denskull vara det i andra. Meden sådan miljörelaterad syn på handikapp är det enligt min mening missvisandeatt tala om handikapp som individuella egenskaper eller om handikappadepersoner. Det är mer korrekt att tala om personer med funktionshinder. Det ärmot denna bakgmnd som jag i lagtexter och i föredragningen konsekvent använderbegreppet funktionshinder. Medpunkterna avses den nuvarande omsorgslagens personkrets. Avsikten är attomsorgslagen skall upphöra och ersättas av den nya lagen om stöd och servicetill vissa funktionshindrade. Personersom omfaUas av omsorgslagens personkrets har funktionshinder som ofta berederdem sådana svårigheter att de behöver speciella resurser och speciellt kunnandeför au få hjälp. Därtill kommer aU många personer som tillhör omsorgslagenspersonkrets har svårare än andra att hävda sina behov av samhällsservice. Desärskilda insatser som jag skall föreslå au ingå i den nya lagen har i storadelar motsvarigheter i de särskilda omsorgema enligt omsorgslagen.Erfarenheten visar att de särskilda omsorgema har stor betydelse för attpersoner inom omsorgslagens personkrets skall kunna få sina gmndläggande behovtillgodosedda. Enligt min uppfattning ryms flertalet av de personer somomfattas av omsorgslagen inom de kriterier som jag skall redovisa under punkt 3och som innebär en vidgning av personkretsen i förhållande till omsorgslagen.Personer med t.ex. grav utvecklingsstöming eller autism eller med betydandebegåvningsmässigt funktionshinder efter hjärnskada har regelmässigtfunktionshinder som orsakar omfattande behov av stöd i den dagligalivsföringen. Också personer som omfattas av omsorgslagen med måttligt ellerlindrigt funktionshinder behöver omfattande stöd, därför attfunktionshindret till sin karaktär ofta påverkar viktiga livsområden. Därtillkommer att många personer inom omsorgslagens personkrets har tillkommandefunktionshinder som vart för sig eller tillsammans kan orsaka behov avomfattande stöd. Jag anser emellertid att de kriterier som jag föreslår underpunkt 3 inte skall behöva prövas särskilt för personer som ingår i denpersonkrets som har rätt att erhålla stöd genom omsorgslagen. Med anledninghärav och för att det inte skall råda någon tvekan om att omsorgslagens personkretsskall omfattas av den nya lagen, anser jag att det i denna bör införas ensärskild bestämmelse härom. Medpsykisk utvecklingsstöming avses i omsorgslagen ett intellektuelltfunktionshinder som inträffat under personens utvecklingsperiod och som är såbetydande att han eller hon behöver särskilt stöd och särskild hjälp i sin livsföring.Med utvecklingsperioden avses vanligen åren före Prop. 1992/93:159 . används vanligen begreppet "utvecklingsstörd" i Bilaga 1 stället för "psykiskt utvecklingsstörd". Jag anser därföratt ordet "psykiskt" skall tas bort i den nya lagen. Det innebäremellertid inte någon skillnad i sak. Omsorgslagenjämställer med utvecklingsstörda personer dels personer med bamdomspsykos, delspersoner som efter utvecklingsperioden hjämskadats genom yttre våld ellerkroppslig sjukdom med betydande och bestående begåvningsmässigt funktionshindersom följd. Skälet är att gmppema ofta har särskilda behov, som ligger mycketnära dem som utvecklingsstörda har. Medbamdomspsykos avses i omsorgslagen en djupgående personlighetsstörning hosbåde bam och vuxna personer som i regel debuterat och varskonsekvenser tar sig uttryck bl.a. i omfattande avvikelser i sociala ochkänslomässiga relationer och i svåra störningar i språkförmågan. är detvanligt att begreppet "autism" används i stället för"bamdomspsykos". Det förra har dock en något snävare innebörd än detsenare. Jag anser därför att begreppen "autism eller autismliknande tillstånd"skall ersätta begreppet "barndomspsykos" i den nya lagen. Inte hellerhär innebär det någon skillnad i sak. Avsiktenär att kriteriema för betydande och bestående begåvningsmässigtfunktionshinder efter hjämskada i vuxen ålder bör motsvara dem som gällerenligt omsorgslagen. Uttrycket begåvningshandikapp bör dock bytas ut motbegåvningsmässigt funktionshinder i enlighet med vad Lagrådet förordat. Ispecialmotiveringen utvecklas ytterligare vad som avses under punktema I och2. Ävenandra personer med funktionshinder än de som omfattas av omsorgslagenspersonkrets är beroende av samhällsinsatser av olika slag för att kunna levaett självständigt och oberoende liv. Somjag redan redovisat finns det ännu brister i samhällsstödet till personer medftinktionshinder. Det allmänna stödet behöver därför utvecklas och anpassas såatt det bättre än nu tillgodoser behov som funktionshindrade har. Jag kommerockså längre fram att föreslå åtgärder som jag räknar med skall ha storbetydelse för både personer med omfattande funktionshinder och för personermed mindre uttalande funktionshinder. Jag anser emellertid att flertaletpersoner med funktionshinder redan nu bör kunna få sina behov av stöd ochservice tillgodosedda inom ramen för de åtgärder som regleras genom den mergenerella lagstiftningen. Jumer omfattande ett funktionshinder är, desto viktigare är det i allmänhet attsamhällsstödet fungerar på ett bra sätt. Personer med omfattande och varaktigafunktionshinder och deras anhöriga är ofta särskilt beroende av attsamhällsstödet håller en god kvalitet och att det kan ges i tillräckligomfattning. Ofta behöver svårt funktionshindrade personer särskildainsatser utöver dem som i allmänhet erbjuds också Prop. 1992/93:159 andra isamhället. Enligt min uppfattning har inte tillräckligt Bilaga 1omfattande åtgärder vidtagits för dem som har störst behov av samhällets stöd.Jag anser därför att det är synnerligen angeläget att de särskilda insatser somjag föreslår i den nya lagen koncentreras till de mest funktionshindrade. Motbakgmnd av vad jag nu har sagt anser jag att insatserna enligt den nya lagenskall riktas till personer med varaktiga funktionshinder som uppenbart inteberor på normalt åldrande men som är stora och förorsakar betydande svårigheteri den dagliga livsföringen och därmed ett omfattande behov av stöd ellerservice. Personersom på gmnd av funktionshinder möter svårigheter i sin livsföring, men som intebedöms ingå i den nya lagens personkrets, har rätt att få sina behov av stödoch service tillgodosedda genom t.ex. och hälso- och sjukvården.Jag vill framhålla betydelsen av att även dessa verksamheter utvecklas för atttillgodose behov som personer med funktionshinder har. Jag vill i sammanhangetockså peka på risken för att ett uteblivet eller otillräckligt stöd kan ledatill att en person senare i livet får sådana svårigheter att han behöver stödoch service enligt den nya lagen. Medfunktionshinder avser jag förvärvade eller medfödda fysiska eller psykiskafunktionshinder på gmnd av sjukdom eller skada. Varken orsaken till ellerarten av sjukdomen eller skadan, och inte heller den medicinska diagnosen, börspela någon roll i sammanhanget. Funktionshindret skall för att omfattas avlagen vara stort och varaktigt. Det skall ha en sådan karaktär eller omfattningatt det starkt påverkar flera viktiga livsområden , t.ex. boende,fritid eller behov av habilitering eller rehabilitering. Det gäller t.ex. omen person till följd av funktionshinder är mycket beroende avhjälpmedel eller har återkommande behov av atman persons hjälp för den dagligalivsföringen i boendet, i utbildningssituationen, på arbetet, på fritideneller för att förflytta sig, för att meddela sig med andra eller för att taemot information. Exempelpå personer med sådana funktionshinder kan vara människor med uttaladerörelsehinder, med grava syn- och hörselskador eller med svårartade effekter avsjukdomar som t.ex. diabetes eller hjärt- och lungsjukdomar. Ocksåfunktionshinder som för en utomstående kan verka ha mindre konsekvenser, kanför den enskilde förorsaka betydande inskränkningar i det dagliga livet ochmedföra behov av särskilda stödinsatser. Det kan t.ex. gälla för människor medvissa s.k. medicinska handikapp. Vissa mag- och tarmsjukdomar kan t.ex. medförabehov av täta tarmtömningar, vissa typer av hjämskador kan irmebära mindreuUalade intellektuella stömingar i vissa avseenden men omfattande stömingar iandra. Personer med vissa mindre kända funktionshinder kan också behövatillgång till särskilda resurser och särskilt kunnande på gmnd av att allmännakunskaper om funktionshindret och om dess konsekvenser är begränsat. Även vissapsykiska stömingar kan utgöra stora och varaktiga funktionshinder. Kombinationer av skadorvars sammantagna följder är speciellt svåra Prop. 1992/93:159 ellerkomplicerade medför ofta att den enskilde har särskilt stora svårig- Bilaga1 heter i den dagliga livsföringen. Det kan t.ex. gälla för personer meddövblindhet, med kombinationer av rörelsehinder eller med tal- ochspråkstörning i kombination med utvecklingsstöming. Funktionshindrenskall också vara varaktiga, dvs. inte vara av tillfällig eller mer övergåendenatur. Medbetydande svårigheter i den dagliga livsföringen menar jag att den enskildeinte på egen hand kan klara vardagsmtiner som t.ex. hygien, toalettbestyr,påklädning, mathållning, förflyttning inomhus och utomhus, sysselsättning ellerau utföra nödvändig träning eller behandling. Det kan också innebära att enperson inte kan förstå och klara sin ekonomi. Andra svårigheter kan vara attkonununicera med andra. Det gäller både svårigheter att ta emot och att geinformation och att samtala med andra direkt eller per telefon. Begreppet böräven kunna användas om en person på gmnd av funktionshinder löper risk att bliisolerad från andra människor. Medomfattande behov av stöd eller service avser jag både kvantitativa ochkvalitativa aspekter. Den enskilde skall i allmänhet ha ett återkommande behovav särskilt stöd för att klara funktioner som andra kan klara på egen hand. Medåterkommande avses att stödbehovet vanligen föreligger och i olikasituationer och miljöer. Behov av stöd bör uppfattas i vid bemärkelse och avsestöd av olika karaktär. Iblandkan det behövas stödinsatser av så speciell art att de trots mindre tidsåtgångbör betraktas som omfattande. Exempel kan vara stöd som vanligen bör ges avpersonal med mycket specifik utbildning och kompetens. Dennya lagen bör i första hand syfta till att tillförsäkra personer med livslångaeller mycket långvariga funktionshinder det särskilda stöd som de behöver föratt bygga upp och bibehålla levnadsvillkor som är likvärdiga med andramänniskors. Jag anser att insatsema därför i huvudsak skall inriktas mot bam,ungdomar samt vuxna personer . 1 sammanhanget noterar jagau äldre personer har fått en stärkt position genom de ändringar isocialtjänstlagen som trädde i kraft . Jag kommer också i detföljande aU lägga fram förslag som riktas generellt till personer medfunktionshinder och som kan komma även dem med funktionshinder relaterade tillnormalt åldrande fill godo, t.ex. i fråga om rehabilitering och hjälpmedel. Jaganser det emellertid motiverat att också personer över den allmännapensionsåldem som har funktionshinder som uppenbart inte beror på normallåldrande i vissa fall bör inkluderas i personkretsen. Jag finner det t.ex.naturligt att den som före pensionsåldem fått bostad med särskild servicekunna får behålla insatsen efter 65-årsdagen. Jag anser också att äldrepersoner som har funktionshinder som debuterat före pensionsåldem och hos vilkaåldersprocessen accentuerar funktionshindret bör kunna få del av vissainsatser enligt lagen. Detsamma bör gälla för äldre märmiskor som fårfunktionshinder som uppenbarligen ej är relaterat till normalt åldrande.Undantag bör göras för insatsen per- sonligassistans, som bör begränsas till personer som inte uppnått pen- Prop.1992/93:159 sionsålder.Vid avgörande av hur länge en viss insats skall lämnas till Bilaga 1 enperson som uppnått pensionsålder, bör en bedömning göras av om åldrandeprocesseni sig medför samma behov som han fått insatsen för. Ennittioårig person som inte tillhör lagens personkrets kan t.ex. ha lika stortbehov av utformat stöd som en person i motsvarande ålder som Om åldrandeprocessen i sig medför ett sådant behov,anser jag stödet bör lämnas genom den reguljära äldreomsorgen, ävenom det också föreligger ett omfattande funktionshinder som inte berorpå normalt åldrande. Somjag framhållit bör psykiskt störda personer kunna ingå i lagens personkrets.Fömtsättningen är naturligtvis att kriteriema för den nya lagens personkrets äruppfyllda, dvs. att störningen är stor och varaktig, att den förorsakarbetydande svårigheter i den dagliga livsföringen och därmed ett omfattandestödbehov. Specifika insatser som psykiskt störda personer kan behöva i form avt.ex. behandlingsaltemativ bör emellertid inte tillgodoses inom ramen för dennalag. (dir. 1989:22) har avlämnat betänkandet (SOU 1992:73)Välfärd och Valfrihet - service, stöd och vård för psykiskt störda tillstatsrådet . Jagär medveten om svårighetema att i varje enskilt fall bedömaper-sonkretstillhörighelen. Det är enligt min mening angeläget att bedömningari dessa frågor görs av personal som har kunskap om funktionshinder och om desskonsekvenser. Om det är uppenbart att en person har en omfattande stödbehov somär orsakat av ett varaktigt funktionshinder och betydande svårigheter i dendagliga livsföringen, bör normalt inte någon särskild utredning ompersonkretstillhörighet behövas. Om däremot tveksamhet råder kring stödbehovetsomfattning eller om sambandet mellan stödbehov och funktionshinder, bör enutredning göras. kan enskilda själva förete intyg etc. somunderlag för bedömningen av beslut om personkretstillhörighet. 1 särskiltkomplicerade situationer eller om det inte finns personal anställd som hartillräckliga kunskaper inom området, bör med den enskildes samtycke yttrandekunna inhämtas från personal inom t.ex. habiliterings- eller rehabiliteringsorganisationen.Med den enskildes samtycke bör också befintliga utredningar kunna inhämtas frånsjukvården, barnhälsovården, bamomsorgen, skolhälsovården, socialtjänstenm.fl. Kompletterande undersökningar kan i vissa fall vara nödvändiga innanslutlig ställning till personkretstillhörighet kan tas. För bam kan t.ex. oftaen pedagogisk utredning behöva göras. Detär av naturliga skäl förknippat med vissa svårigheter att definiera ochavgränsa den nya lagens personkrets. Mot den bakgmnden är det angeläget att denpraktiska tillämpningen när det gäller personkretstillhörigheten ges särskilduppmärksamhet. Regeringenavser att ingående följa effekterna av den nya lagen och de andra reformer somhär föreslås. Jag skall återkomma till denna fråga i det följande (avsnitt 11,Kostnadsfrågor och uppföljning). Jag vill dock redan nu framhålla att jagbedömer frågan om lagens personkrets som särskilt viktig att följa. Jag fömtsätter också attSocialstyrelsen inom ramen för sin tillsyns- Prop. 1992/93:159 verksamhetföljer hur den beskrivna personkretsen nås av de åtgärder Bilaga 1 som skallregleras av den nya lagen samt medverkar till att metoder för behovsbedömningaroch kvalitativa uppföljningar utvecklas. Handikapputredningenhar enligt sina direktiv haft i uppdrag att särskilt beakta situationen ochbehoven för svårt fimktionshindrade personer som har invandrarbakgrand.