prop · GG0380 · 1992-12-31 00:00:00 — Nägon utbyggnad i finns hellerinte bland projekten i vattenkraftplan. Fallhöjdsägare är och Skellefte Kraft som inteaviserat några utbyggnadsplaner i Malån. Malån representerar ett orört bivattendrag av betydandestorlek där huvudvattendraget är fuUständigt utbyggt och hårtreglerat. Än har rika naturvärden som motiverar att den anges som ettriksintresse för naturvården. Några utbyggnadsanspråk förefaller för närvarandeinte vara riktade mot åns energiresurs. Det finns enligt min bedömning godaskäl att Malån i sin helhet ingår i förteckningen pä de vattenområden som ärskyddade enligt 3:6 NRL. Område av riksintresse för naturvård, AC-län nr N73. Sävarån tillhörde mindre skogsälvarna (avrinningsområde1165 km). Källområdet utgörs av ett sjörikt myrområde strax öster om . Från Lill-Sävarträsket 7 mil från kusten har ån ett brantare loppmed strömmar och forsar omväxlande med sel. Den mynnar i Kvarken nära Umeå.Jordbruksbygd förekommer främst vid , Gravmark, Bull-mark och . I Sävarånfinns numera inga kraftverk. då flottning bedrevs i ån finns ettstort antal dammar i sjöutloppen. Efterbehandling har senare utförts genom attstenkistor borttagits, sidogrenar öppnats, stenmassor återförts tillströmfåran etc. Av områden med geomorfologiskt intresse kan pekas på ettvidsträckt död- isområde strax ovan HK, i småbruten moränterräng varssvackor är upp- 35 fyllda med sjöar och småmyrar. Nära utloppet omges än avett av landets bäst Prop. 1992/93:80 utvecklade drumlinlandskap. Värdefullabildningar finns också på sträckan Bilaga 1 . Från ekologisk synpunkt utgör hela vattensystemet ettviktigt forskningsområde som exempel på en skogsälv med varierad vattenkemioch därav följande olikheter i växt- och djurliv. Här finns en rik provkartapä vatten från näringsfattiga sjöar i källområdet till de näringsrika miljöernalängre ner. Vid Ekträsk finner man bl.a. den sällsynta sjöranunkeln och klibbalsom anses ha levt kvar från Ancylustiden. Många intressanta växtlokaler finnslängre ned längs ån med särpräglad flora, t ex i djupt nedskurna raviner medyppig lövvegetation. Nedströms finns lokaler med bl.a. grönskära ochbrunskära, gul svärdslilja och skogssäv. Till stora delar har ån en vUdmarkskaraktär och den har enrik fauna. En fast rådjursstam förekommer och bävern är spridd längs hela ån.För fågellivet finns många goda rastiokaler, t.ex. vid Botsmarksträsket.Nedströms rastar stora flockar av tranor och sångsvan vid sin flyttning. I ån finns lokala bestånd av kräftor och flodpärlmusslor. Sävarånhar ett värdefullt fiske upp tUl Storsävarträsk. Fiskevårdande ätgärder harutförts, och fritidsfisket har snabbt expanderat. Sävarån är mycket värdefullt från rekreationssynpunkt,inte minst genom sitt läge i Umeåtrakten. Bl.a. är ån en uppskattad kanotled. Ekströmska utredningen konstaterar att några konkretaplaner pä utbyggnad inte presenterats. Frän kraftintressets sida har manbedömt det möjligt att utvinna ca 200 GWh/år i älven. Sävarån har betydelse förfriluftslivet och är välbelägen i förhållande till . Beträffande övrigabevarandevärden rådde viss osäkerhet. I valet mellan klass 3a och 2 valde manatt placera älven i den senare klassen. Till vattenkraftberedningen redovisades ett stort antalkraftverk (10 st) av Skellefte Kraft. Totalt skulle 180 GWh/år kunna utvinnas,men till relativt höga kostnader. I beredningens förslag till plan förvattenkraftutbyggnad upptas inte Sävarån, och några projekt har heller inteförts fram i den av medgivna vattenkraftplanen. Sävarån tillhör de mindre skogsälvar som bevarat sinkaraktär som outbyggt vatten. Dess naturvärden är av riksintresse. Älvensbelägenhet nära ger den särskilda värden sora lätt tillgängligt omräde förekologiskt inriktad forskning och som fritidsområde med möjligheter för mångamänniskor till rika naturupplevelser. Ett väl motiverat skyddsintresse talarenligt min mening för att Sävarån bör tillhöra de vattenområden som åtnjuterskydd enligt 3:6 NRL. Område av riksintresse för naturvärden i Y-län, nr N29samt i AC-län nr ° Områdena avser mellan och . är en av de största norrländska skogsälvarna.Den rinner upp i öster om och fränBottenhavet där den mynnar vid . De största tillflödena är Flärkän, Lägstaånoch Hemlingån. Tillrinningsområdet är relativt sjöfattigt. De naturligavariationerna i vattenflödet har därför varit stora. Tillkomsten av ett stortregleringsmagasin, Skinnmuddselet, skapat genom överdämning av ett 27 km stortmyrområde strax väster om , har i hög grad utjämnat dessa. I utloppsdammenhar anlagts ett kraftverk benämnt . Det flöde som tappas tillälven är starkt reducerat (4,5 mVs) då magasinet fylls. mellan kraftverken och , en 6 millång sträcka, på vilken älven faller 106 m, är till större delen outbyggd. Påsträckans nedre del ligger ett äldre kraftverk, Gammelby. Från är älvensfall ned till havet, 144 m, fullt utbyggt i fyra kraftverk (, , Gidböleoch Gi-deåbacken). Det dominerande naturvårdsintresset för är idagkoncentrerat till de outbyggda älvpartierna uppströms , och består iälvens orörda karaktär med särskilda inslag av geovetenskapliga och faunistiskavärden. Trots negativa effekter från Skinnmuddselets reglering har älven härbehållit höga naturvärden. På de övre delarna av sträckan domineras stränderna avskogsmark. Först vid Nyliden och Hemling möter ett mera öppetjordbrukslandskap. Älvens omgivningar präglas av den mäktiga Gideälvsåsen somföljer vattnet från Stor-Tällvattnet, ofta med nipformationer. Vid Aspsele ochvid Flärkåns utflöde i älven återfinns två stora isälvsdeltan. Särskilt Lockstafältet,länets mest intressanta s.k. HK-delta, uppvisar en rik variation av fluvialabildningar från istidens sista skede. Botaniskt anses som helhet vara tämligenartfattig. Den dominerande berggrunden inom den här aktuella älvsträckanbestår av svårvitt-rad Revsundsgranit, varför lokaler av växtgeografisktintresse förekommer sparsamt. Den artrikaste och frodigaste vegetationenåterfinns längs forsarnas storblockiga moränstränder. Faunistisktintressant är älvsträckan dels genom förekomst av utter, dels finns här ett strömlekande harrbestånd, som av anges vara av stort genetiskt intresse. Även flodpärlmussla - som mer frekvent före kommer i Hemlingsån - har påvisats i älven. Goda bestånd av öring före kommer upp till Stora Tällvattnet och i biflödena. I lugnvattnen finns sik, abborre och gädda. Fritidsfiske, och i sjöarna husbehovsfiske, bedrivs efter hela älvsträckan. Utbyggnadsfrågans tidigare behandling Prop. Till Ekströmska utredningen redovisades i stort sett denutbyggnad som Btiaga 1 är genomförd. Därutöver fanns en planerad utbyggnaduppströms Björnafallet som skulle ge 40 GWh/år. Utredningen fann att älvenvärderats högt från olika bevarandesynpunkter men utan någon utprägladtoppvärdering. Fortsatt utbyggnad skulle ge ett relativt stort energitillskottmed god lönsamhet. var därför en av de skogsälvar som i första handkunde komma i fråga och den placerades därför i klass 2. Vattenkraftberedningen behandlade projekten kraftverk samt uppströms Björnafallet där en utbyggnad avses ge enproduktion av 100 GWh/år. Angående Skinnmuddselet uttalar beredningen att"miljöproblem i samband med detta projekt kan bli betydande". Denredovisades i klass B i beredningens plan. Utbyggnaden i ingår i den nu aktuellavattenkraftplanen som godtagits av . Älvsträckan är därför avriksintresse också från energiproduktionssynpunkt, enligt 2:8 NRL. Fallhöjden i disponeras av ()som ingivit ansökningar avseende utbyggnad av hela älvsträckan. Fallhöjdennedströms Garamelby kraftverk (37,5 m) byggs enligt ansökan 1988 ut i trekraftverk. Ett alternativt förslag, benämnt Hemlings kraftverk, ingavs 1990 ochavser utbyggnad av samma fallhöjd i ett verk med en tunnel. Viss rainimitappningi älven förutsätts. har ytterligare fyra ansökningar ingivits tUlvattendomstolen. De avser en fullständig utbyggnad av med fyrakraftverk mellan och , totalt med 63 m fall. Den planerade utbyggnaden har mött starkt motstånd från majoritet av lokalbefolkningen. , iVästernorrlands län och har i yttranden tUl vattendomstolenbeslutat motsätta sig tillstånd till utbyggnaden. Ett viktigt motiv härtUl ärförekomsten av de sällsynta och skyddsvärda djurarterna utter, flodpärlmusslaoch strömlekande harr. En samrådsgrupp för Hemlingsforsarna, tillsatt påuppdrag av och för att belysa konfliktenmellan de båda riksintressena, har efter undersökning funnit att en utbyggnadinte är förenlig med långsiktigt bevarande av de tre nämnda arterna.Naturvärdsverket har i yttranden till Kammarkollegiet bl.a. hänvisat tillSveriges ansvar genom undertecknandet av om skydd aveuropeiska vilda djur och växter. Även har klassat älvsträckan somriksintressant främst med hänsyn till den genetiskt värdefulla harrstammen. Avden anledningen motsätter sig också bifall till utbyggnaden,såväl i som de fyra kraftverken på övre delen av älvsträckan. Kammarkollegiet har anmält ärendena till regeringen ochbegärt att regeringen med stöd av 11 kap 3 § vattenlagen skall förbehålla sigatt pröva tillåtligheten av de ansökta företagen. Itvå fp-motioner, Bo 518 och Bo 523 (1991/92), hemställs om att Bilaga 1 beslutar om en sådan ändring av 3:6 NRL aft uppströms Björnakraftverk undantas från vattenkraftutbyggnad. Ettlångtgående utnyttjande av älvens produktionskapacitet utgör för Graningeverkenett ekonomiskt intresse och är ett riksintresse från utbyggnadssynpunkt.Detta ställs emot ortsbefolkningens vilja att leva kvar i sin hembygd på de vUlkorsom den outbyggda älven ger. Härtill kommer att älven i denna del ägernaturvärden som är av riksintresse. Vid avgörandet av fråga om tillstånd tillutbyggnaden torde en prövning erfordras med utgångspunkt från såväl 2:10 NRLsom och vattenlagen. Enligt min mening är ett bevarande av Gideälveni dess outbyggda tillstånd det ändamål som på lång sikt bäst främjar en godhushållning med naturresurserna. Jag föreslår därför att sträckan från Stennäskraftstation till övre gränsen för dämningen från kraftverk bör ingåbland de älvsträckor som åtnjuter skydd enligt 3:6 NRL. Områdeför riksintresse för naturvård i Y-län, nr NIO och för friluftsliv nr Fl. ,den södra grenen i Ångermanälvsystemet, rinner upp i nordväst om ,passerar Ströms varifrån den längre ned i sydostlig riktningförenar sig med nära . Älven är i sin helhet utbyggdmed kraftstationer utom den älvsträcka där Meåforsen ärbelägen. Denna fria del av börjar nedströms utloppskanalen från Edselekraftverk och ansluter i sin nedre till . Där får älven ett meandrandelopp och övergår i ett vidsträckt delta. aren långsträckt sjö medodlad bygd på båda sidor. Förse kraftverk längre ned utövar reglering av Helgumsjön.På sträckan närmast mynningen faller älven mer än 100 m och fallettillgodogörs i kraftstationerna Förse (20 m) och Hjälta (82 ra). Älvsträckanmellan och är den sista outbyggda delen i hela Ångermanälvsystemetmed undantag för dess källflöden som är fredade enligt 3:6 NRL. Vattenflödet ärvisserligen reglerat men till stor del består ändock märkliga naturvärden, vilkaockså utgör grunden för älvens betydelse för friluftsliv. Älvavsnittet är en dalgångsom vid inlandsisens avsmältning fyllts av sedi ment under havets nivå. Genom älvens eroderande verksamhet har landska- 39 pet utformats då landet höjt sig och därefter genomfortlöpande processer. 1992/93:80 Topografin har stor variation med erosionsbrantor,terrasser, nipor, raviner. Bilaga 1 grusåsar etc, men också mer ovanligaformationer såsom deltabildningen vid utloppet i . Landskapet ger enovanligt klar bild av utvecklingshistoria med få motsvarigheter ivårt land. Älvens fall på sträckan, ca 4 ra, är i huvudsakkoncentrerat till Meåforsen med en längd av . Längs västra sidan av älvenföljer Faxälvsåsen med hög och brant skogklädd älvbrink. Östra sidan består aven eroderad slänt med skogklädda nipor och raviner. Dalgången företer en rikväxling mellan uppodlad småbrukarbygd, tallmoar och barrskogsslutningar. Meåforsen hyser ett gott bestånd av öring ochströmstationär harr och är av stort lokalt fiskeintresse. Särskilt älvens harrbeståndbedöms av äga ett högt fiskeribiologiskt - genetiskt värde ochkan användas som genbank vid fiskodlingsbehov av denna harrtyp. Tillgångenbetecknas av som ett riksintresse. Längs älvsträckan har utter regelbundet observerats. Älvenutgör också en klassisk lokal för bävern, som återinplanterades i på1920-talet efter att ha varit försvunnen från vårt land . Den har funnitsig väl tillrätta och spritt sig härifrån över landets norra del.Älvregleringarna har dock vållat djuret svårigheter. är ett av landets största insjödeltan,mer än stort, med välutvecklade meanderslingor, s.k. korvsjöar, levéeroch ero-sionsärr. Det befinner sig i ett sent utvecklingsstadium.Kulturpåverkan har varit stark genom bete och slätter. Deltat hyserett art- och individrikt fågelliv och är som rastlokal för flyttfågel detviktigaste i länet näst efter de kustnära. Älg, rådjur och bäver förekommer ochhär finns också viktiga biotoper för utter. I Ekströmska utredningen har Meåforsen placerats i klass1, dvs. bland sträckor med måttligt bevarandeintresse. Detta projekt ställdesmot det för domstolsprövning aktuella alternativet att öka dämningoch korttidsregleringen i . Med hänsyn till de allvarliga skador somskulle drabba framför allt sjöns delta och den lilla energivinsten (14 GWh/år)av företaget placerades i klass 3b. Företaget kom aldrig tillgenomförande. Vattenkraftberedningen har tagit med Meåforsen i sittförslag till utbygg-nadsplan och placerat detta projekt i klass B. godtagna planen för vattenkraftutbyggnad ingår Meåforsen - och tordedärför få betraktas som ett riksintresse för energiproduktion. Enligt planenger utbyggnaden 42 GWh/år och fallägaren är . Någonansökan om tillstånd till utbyggnad är ännu inte aktuell. Åtgärder (or skydd av området i Y-län har beslutat inrätta ettnaturreservat som innefattar Beslutet har överklagats av kraftbolaget somanser att en even- 40 tuell kraftutbyggnad i skall få prövas enligtvattenlagen före etl Prop. 1992/93:80 beslut om inrättande av naturreservat. har i skrivelsetill Bilaga 1 uttalat sitt stöd för reservatsbeslutet och anser att Meåforsen '" bör skyddas med stöd av 3:6 andra stycket NRL. Enutbyggnad innebär påtaglig skada av naturmiljön och bör därför enligtnaturvårdsverket inte få företas. I fp-motion Bo 523 (1991/92) hemställs att riksdagenbeslutar om en sädan ändring av NRL att Meåforsen i skyddas. Älvsträckans värdering som riksintresse för naturvård ochfriluftsliv bygger på ett utredningsunderiag som bara i begränsad omfattningfanns tillgängligt för Ekströmska utredningen. Bl.a. har landets utbyggda vattenkraftunder inte obetydligt ökat. Exempelvis räknar man med att av vattenkrafttillgångarna i nu är utbyggda. Sollefteåkommun har understrukit i sin översiktsplan att bygdens naturliga vattenmiljöervad gäller älvarna undergått nästan total omvandling. Så gott som allt forsandevatten har tystnat och fisket starkt försämrats. Det anges att sträckan undantas från vattenkraftutbyggnad. Situationen kan i viss mån te sig komplicerad. Frågan omavsättande av naturreservat är ännu inte avgjord. De båda riksintressena somavser skydd resp utbyggnad skall prövas mot varandra enligt 2:10 NRL. Tillståndtill utbyggnad skall prövas enligt vattenlagen. Ett bärkraftigt beslut omskydd såsom naturreservat torde innebära att de senare prövningarna intekommer att ske. Utan att ta ställning till den formellt korrektabehandlingsgången är min bedömning att Meåforsen, med de höga och mångskiftandenaturvärden den företräder, bör vara skyddad från utbyggnad enligt 3:6 NRL.Detta skydd bör enligt min mening avse från slutet av utloppskanalenfrän kraftverk till och med deltat i . Område av riksintresse för naturvård i Z-län, nr N28, Samtområde av riksintresse för kulturminnesvården nr 37. Hårkan, största biflöde med avrinningsområde4 av vattnar i sin övre del Liernes fjällområde i och angränsande fjäll på svenska sidan. Genom ett långsträckt band av sjöar sänker sig Hårkan i syd ostlig riktning och mynnar i nedströms . Nedre Hårkan - den del som är redovisad som ett riksintresse - utgör den outbyggda sträckan från till Huse där Högfors kraftverk ne- 41 dersti älven dämmer en kort sträcka av älven. Hårkan har i denna del ett Prop.1992/93:80 nästan rakt lopp mot syd-sydost . Nedströms Sandvikssjönbildar Bilaga 1 Hårkan en relativt brant forssträcka, , varefterföljer en, närmare milen, lång flackare älvsträcka. En brantare fors, Oxforsen,avslutar loppet ned mot Högfors dämningsområde. 1sin nedre del rinner Hårkan inom det jämtländska silurområdet, och omgivningarnakaraktäriseras av mjuka terrängformer med vidsträckta skogsåsar. Bebyggelsenligger i höjdlägen ovan älven, vilket bynamnen vittnar om: Husas, Forsåsen, Häggenäs. Isödra delen av börjar ett stråk av glacifluviala avlagringar somutan avbrott kan följas längs Härkan ända ner till . Det förekommerdessutom vidsträckta grusfält längs dalsidorna, särskilt på älvens västra sida.Säväl former som raaterial varierar, med deltaterrasser, åsryggar, kullar ochströmrännor, i material från mellansand till grusigt - stenigt och blockigt isälvsmateriai.Stränder av nipkaraktär förekommer längs många avsnitt av älven. Kraftutbyggnaden i päverkar i viss utsträckning vattenregimen iälven. I Rörvattenån som awattnar fjällområdet väster om finns tvåkraftverk, Stensjöfallet och , samt regleringsmagasinet (173 Mm-'). Hotagen är reglerad med 3,5 m amplitud (147 Mm-*). MeUan Ockern ochSandvikssjön är fallhöjden utbyggd i Näsaforsens kraftverk, och nederst i Hårkanligger Högfors kraftstation. Den totala regleringsgraden är förhållandevislåg, i nedre Hårkan . Enligt3:6 NRL är Hårkan uppströms Hotagen (sjön?) skyddad mot vattenkraftutbyggnad. Silurgrundensätter sin prägel på Hårkan och dess omgivningar. Hårkan utgör ett limnologisktintressant vattendrag. Genom naturlig tillförsel av kalk motverkasförsurningar, här liksom i Långan och Ammerån. Vattnet har således goda pH-värdenoch är i övrigt av hög kvalité. Älven kan därför fungera somgenbank vid restaurering av andra försurade vattendrag. Fisktillgångeni Hårkan är god med öring och harr som har reproduktions-och uppväxtområden iälven. Öringen kan bli mycket storvuxen. Fisket är helt upplåtet för kortfiskeoch älven är i sin helhet lätt tillgänglig. Sedan flott-ningens nedläggning1969 har orafattande fiskeförbättrande åtgärder utförts, bl.a. genom attåterföra stora mängder stenblock till älvfåran. Utsättning sker avframför allt harr uppodlad i Hårkans vattensystem. har betecknatnedre Hårkan som område av riksintresse för fritidsfiske. Frånbotanisk synpunkt är Hårkan intressant. I myrområden och övergivna slåtterängarär ört- och orkidérikedomen påfallande stor. Blod-och ängsnycklar hör till demer iögonfallande arterna, liksom guckuskon. Den sällsynta brunkullan har någralokaler intill Hårkan. På stränderna förekommer den skyddsvärda och ovanliga järatlandsmaskrosenganska rikligt. Hårkansdalgång har varit befolkad. Detta framgår av före komsten av stenåldersboplatser och täta bestånd av fångstgropsystem pä 42 sand- och grusplatåer längs en älvsträckning.Beståndet omfattar Prop. 1992/93:80 ca 350 fångstgropar enligtRiksantikvarieämbetet, som betecknat denna del Bilaga 1 av Hårkan som ettriksintresse för kulturminnesvården. Hårkans värde för friluftslivet är påtagligt. Denviktigaste attraktionen är härvid fisket. Nedre delen av älven ligger inomÖstersunds närområde och besöks av många människor. Ett förhållandevis stortantal fritidshus finns i älvens närhet. Hårkan har goda förutsättningar somkanotled, den är lätt-paddlad med få sträckor där bärning måste ske. Tillgångpå natursköna rast-och övernattningsplatser gör området attraktivt. Inte minstbedöms Hårkan ha ett högt potentiellt värde för rekreation och friluftsliv,dock under förutsättning att älvens strömsträckor inte blir utbyggda. I Sehlstedtska utredningen redovisas två projekt på nedre Hårkan,Edsoxforsen (18 MW) och Högfors, ombyggnad (10 MW). I den slutliga rangordningenplacerades Edsoxforsen i klass 3b och i Högfors i klass 2. Motiveringen är bl.a.beträffande Edsoxforsen, att "projektet medför uppdämning av en långälvsträcka i den nedre och relativt opåverkade delen av Hårkan. Projektet berörett område som är av största intresse för fornminnesvården och dessutom ärväsentligt att bevara från rekreationssynpunkt". Beträffande Högforsförutsätter utredningsmannen vid sin klassning att tUlräcklig rainimitappningsker genom kanjonlandskapet nedströms det gamla kraftverket. 1 vattenkraftberedningen redovisas tre projekt inom dennedre delen av Hårkan: Hotagsströmmen (40 GWh/år), Edsoxforsen (73 GWh/år) ochHögfors (65 GWh/år). Samtliga placerades i klass B i beredningens plan. godtagna planen för vattenkraftutbyggnad ingår de tre projekten.De torde därmed få betraktas som riksintressen för energiproduktion. Av de tre projekten är Högfors numera taget i drift.Beträffande Hotagsströmmen och Edsoxforsen föreligger inte såvitt känt någrabeslut om utbyggnad från fallägarnas sida. De motioner som ingivits till (fp, c, v, mp)avser skydd enligt 3:6 NRL för hela Hårkan. Det från naturvårdssynpunkt riksintressanta området i Hårkanhar begrän sats till dess outbyggda nedre del. Ett skydd som omfattar hela Hårkan bör avse älven från och med till dess utlopp, eftersom den nu undan tagna delen ligger uppströms Hotagen. (Det kan te sig oklart om därmed menas med tillrinnande vattendrag, enbart övre älven Hårkan ned till Hotagen - eller möjligen orten ). Förslagen i motioner och andra skrivelser torde avse hela älven. Väljer man att skydda hela Hårkan, d.v.s. nedströms ,kom- Prop. 1992/93:80 mer två kraftverk att inkluderas i området. Man bryteremellertid ingen prin- Bilaga 1 cip därmed, jämförelse kan göras med Piteälvenoch det där belägna kraftverket eller raed Eraån. I Hårkans undantagnaövre del finns för övrigt två kraftverk - om man nu inte med skyddet avsettendast huvudälven som kommer från . Bortser man från att två mindrekraftverk finns i älven nedom Hotagen, så torde värdet av naturvärds- ochfriluftslivsintresset vara mer mångskiftande och större än enbart i denoutbyggda delen. Mitt förslag är att Hårkan i sin helhet skall vara skyddadenligt 3:6 NRL. Område av riksintresse för naturvård och friluftsliv i Z-län,nr N92 Gimån och nr F9 Gimån. Gimån, största biflöde (avrinningsområde ),är en skogsälv som awattnar det sjörika omrädet sydost om i Jämtland.De största sjöarna är och . Gimån rinner fram omväxlandemed forsar och genom större och mindre sjöar. I sitt nedre lopp passerar dentvå stora, kraftreglerade sjöar: och Leringen, innan den när ibrant fall som är utbyggt (kraftverk). I övrigt är ån heltopåverkad av vattenkraftutbyggnad. Gimån ligger inom det s k norrländska bergkullandskapetdär berggrunden utgörs av revsundsgranit och ådergnejs. Geomorfologisktkarakteriseras området av rundkulliga urbergshällor och storblockig morän.Nedre hälften av omrädet ligger under högsta kustlinjen. Längs ån finns delvisorörda skogsområden samt natursköna sjö- och älvsträckor. Till vissa delar har Gi-måområdetren vildmarkskaraktär. Det är ändock i huvudsak lätt åtkomligt från allmännavägar, vilket gör ån värdefull för turism och rörligt friluftsliv. Möjligheterna till fiske gör Gimån i hög grad attraktiv. Strömfiskeomrädenaär spridda till många platser och är riksbekanta. God service och en stor och utveckladfiskevårdsverksamhet finns. har därför ansett att Gimån medhänsyn till fritidsfiske är av riksintresse. Gimån lämpar sig i stora delar väl sora kanotvatten, ävenom kanoten i vissa svåra partier måste bäras förbi. Vissa biflöden är ocksåattraktiva t ex Sännån. Ett utnyttjande av åns vattenkraftsresurser har intebehandlats vid den un dersökning som gjordes i Sehlstedtska utredningen. Till vattenkraftbered ningen har Båkab redovisat ett antal möjliga fallutnyttjanden, 7 mindre kraftverk, men beredningen fann inte anledning att ta upp en utbyggnad av 44 Gimån isitt förslag.