prop · GG03226 · 1992-12-31 00:00:00 — Jagdelar i CKh för sig uppfattningen att skogsägama i allmänhet, oavsettregelverk, kommer att inrikta de slutUga avvericningama i ett bestånd till attavse skog av sådan åldei att avverkningama ger störst ekonomiskt utbyte. Detbehövs emellertid, som ett stort antal remissinstanser framhållit, ett skyddmot exploaterande slutavverkningar. Ett skydd med det syftet bör emellertidkunna åstadkommas med betycUigt enklare regler än de nuvarande. Regler om denlägsta tillåma slutavverkningsålder som inte inriktas mot så hög prcxluktionsom möjUgt, utan endast skall tjäna som ett skydd för den yngre skogen, kangöras enklare ckU ges meragenerell räckvidd. En riktUnje för att bestämma de awerkningsåldrar som börgälla kan vara att reducera de nu gällande åldrama med 25 %.Därigenom uppnås den betydande förenklingen att de nuvarande undantagsreglemainte längre behövs. Särskilda bedömningai kan dcKk behöva göras i fråga omädellövskog. Jag föreslår därför att det i lagen tas in ett bemyncUgande förregeringen eller den myncUghet som regeringen bestämmer att tiU skydd för denyngre skogen föreskriva att trädbestånd under en viss ålder inte får avverkas. Skogsvårdslagensnuvarande bestämmelser ställer krav både på viss ransonering av denawerkningsmogna skogen cKh på viss minsta slutavverkning. Syftet medbestämmelsema är art på varje brukningsenhet; med undantag för de minsta,främja en jämn åldersfördelning. Av dessa bestämmelser finns det, enligtkommitténs mening, skäl att behålla det nuvarande ransoneringskravet förstorskogsbraket. Jag delar denna uppfattning. Begränsningen bör, som kommirténhar föreslagit, gälla för brukningsenheter som äi större än 1 000 ha skogsmark. Jaganser emellertid, i likhet med , att det finns skäl att utöverdet nu angivna kravet för storskogsbraket behålla ett förenklatranso-ncringskiav också för brukningsenheter större än 100 ha skogsmark. Försådana brukningsenheter bör gälla att en avverkning skall begränsas om denskuUe leda tiU att mer än hälften av bmkningsenheten kommer att bestå av kalmarkCKh skog . En sådan regel motiveras inte minst av kravet pålångsiktig hushållning CKh de krav som böi ställas med hänsyn till det nyamiljömålet föi skogsbiuket Detnuvaiande kravet på viss slutavveikning böi, som uttedningen föreslagit,slopas. Minbedömning: Bestämmelsema i skogsvårdslagen till skydd mot insektshärjningarbehåUs oförändrade. Kommitténsbedömning överensstämmer med min bedömning. Remissinstansema: Positivatill kommitténs bedömning är i ,. Negativa eUertveksamma tiU att föreskriftema ändras äi , iKopparbergs län, cKh . Skälen för min bedömning:I skogsvårdslagen finns ett bemyncUgande som ger stöd för föreskrifter ombekämpning av insektshärjningar i skog CKh om olika åtgärder för att motverkauppkomsten av yngelhärdar. De sistnämnda föreskriftema innebär bl.a. enskylcUghet att upparbeta skadad skog, att iaktta restiiktionei när det gäUeiart lämna kvai hyggesavfall, att forsla ut virke ur skogen och att lagra viikepå visst sätt. Eftei de storastoimfällningama av skog i Syd- cKh i slutet av 1960-taletdrabbades främst granskogama av omfattande insektsangiepp. ÅtskilUga miljonerkronor satsades av staten och skogsägare för att bekämpa härjningarna.Samtidigt blev det alltmer tycUigt att det krävs gcxl planering cKh storförsiktighet i samband med avverkning och lagring av virke för att undvikainsektsskador. Detta är bakgmnden till att bestämmelser om insektshärjninginföides i skogsvärdslagstifmingen . I likhet med kommitténanser jag att nu gällande bestämmelser bör behållas. Även om vi för närvarandeinte upplever några stöme problem med insektsskador är det inte uteslutet attuppmjukade mtiner leder tUl fömyade angrepp framöver. I ett avseende visaremellertid nya kunskaper att en förändring av föreskiiftema i lagstifmingenbör göras. En mängd växter och djur är beroende av död eller döende ved för sinöverlevnad. Behovet av att lämna död CKh döende ved samt döda träd i skogen medhänsyn tiU naturvården bör därför tiUgodoses bättte . Det bör ocksåvara möjligt att höja gränsen för högsta antal träd som får lämnas kvar iskogen efter avverkning eller stormfäUning. FöreskriftemaskaU liksom gälla även på mark som inte är skogsmark. Det bör uppdras åtSkogsstyrelsen att göra en översyn av föreskrifterna i enUghet med vad jag nuhar anfört. I sammanhanget vill jag också nämna att jag har för avsikt att ilikhet med kommittén föreslå att det stadiga stödet till insektsbekämpningslopas. 5.6 Hänsyn till naturvården och kulturmiljövården Mittförslag: Skogsvårdslagens bemyndigande att meddela föreskrif-tei om den hänsynsom skall tas i skogsbmket till naturvårdens och kulturmUjövårdens inttessenändras i två avseenden. För det första utökas paragrafens exempel på hänsynstagandenmed krav på kvarlämnande av enskilda ttäd och med angivande av ytterUgare enåtgärd i skogsbruket, nämUgen gödsUng. För det andra skallhänsynsföieskrif-tema inte bara gäUa vid skötseln av skog utan cKkså gälla tUlskydd föi skogUga impediment Fölatt sanktion i någon foim skaU kunna utdömas skaU CKkså i fortsättningenkrävas att skogsvåidsmyncUgheten i ett föreläggande hai angett vilka hänsynsom skall tas. TiUsynsbestämmelsema ändras emellei-tid så att föreläggande fårmeddelas om det behövs för att bevara natur- eUer kultuimiljöväiden. Sttaffreglemaskäips så att påföljden vid öveittädelse kan bli bötei eUer fängelse . Ädellövskogslagensbestämmelser förs i stort sett oförändrade över till skogsvårdslagen. Den ändringengörs att Skogsvåidsstyrelsen i stället för fattar beslut ifrågor om att ta mark i anspråk för annat ändamål än ädeUövskogsbruk och ifråga om ttädslagsbyte från ädellövskog tiU annat ttädslag. Sådana beslut börföregås av samråd med . Kommitténsförslag överensstämmer i huvudsak med mitt förslag, frånsett mitt förslag somsyftar tiU förelägganden i ett ökat antal faU samt förslaget tiU skärpning avstraffreglema. Kommitténhar vidare föreslagit att det i föreskriftema tas in en skyldighet förmarkägaren att i samband med slutavverkning lämna minst tio äldre ttäd på varjehektar. Kommitténs förslag i frågaom ädeUövskogen överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Skogsstyrelsen, flertalet länsstyrelser, . cKh efterlyser effektivare sanktioner för brottmot hänsynsreglema. Bl.a. länsstyrelsema i , ,Koppaibergs CKh anser att föreläggande bör kunna meddelas utanföregående rådgivning. i Stockhohns län framhåUer attsttaffsatsen böter är för låg. i län CKh Skogsindustriemaanför att samma förtroende bör gälla i fråga om mUjöhänsyn som i fråga om attuppfylla produktionsmålet cKh att detaljreglering bör undvikas. Remissinstansemaär i allmänhet positiva till att det skall lämnas kvar ett antal ttäd vidslutavverkning, men anser att utformningen av föreskriftema måste göras merflexibel ckU funktionell. Remissinstansema har intehaft ancUa synpunkter i fråga om ädellövsko- Prop. 1992/93:226 gen än attbevarandet av sådan skog bör uppmärksammas mei än vad som hittUls har skett. Skälenför mitt förslag: Nuvaranderegler om hänsyn till naturvården och den kritik som riktas mot dem Iskogsvårdslagen finns ett bemyncUgande föi regeringen eUer den myncUghet somregeringen bestämmer att meddela föreskrifter om den hänsyn som skall tas tillnaturvårdens CKh kulturmiljövårdens intressen vid skötseln av skog. IbemyncUgandet anges som exempel föreskrifter om hyggens storlek CKh utläggning,beståndsanläggning, kvarlämnande av ttädsamlingar, dikning och skogsbilvägarssträckning. Regeringen har i skogsvårdsförordningen överlåtit tiUSkogsstyrelsen att meddela de föreskriftema. VarCKh en som ägnar sig åt skötsel av skog är i och för sig skylcUg att iaktta deav meddelade föreskriftema. Någon sanktion vid överttädelser cKhförsummelser kommer emellertid i fråga bara under fömtsättning attSkogsvåidsstyrelsen i ett föreläggande angett i vilka avseenden föreskriftemaskall iakttas. Föreläggandet kan förenas med vite. Har så inte skett kan istället bötessttaff utdömas. Ett föreläggande fåi dcKk meddelas föist sedan dethai visat sig att myndighetens låd och anvisningai inte hai följts. Bara ibrådskande fall eller när det annars finns särskilda skäl får ett föreläggandemeddelas . Bestämmelsemaom den naturvårdshänsyn som skall tas vid skötseln av skog har kritiserats föratt de inte är tillräckliga fÖr att effektivt skydda viktiga naturvärden. Dethävdas att det finns ett gap mellan skogsvårdslagstifmingens leglei ochnaturvåidslagens skyddsregler och att de förstnämnda reglema inte tiUämpas iden omfatming som lagstiftningen ger utrymme för. Den utvärdering somkommittén hai låtit göra visai att skogsbraket som helhet inte har nått upptill den hänsynsnivå som lagen kräver. Det anses CKkså vara så att det, även omen fiiUstäncUg efterlevnad av dagens regler skuUe uppnås, vore otillräckUgt föratt mot bakgrund av nuvarande kunskap tUlgodose behovet av skydd föl säiskildanamrvärden. av kritiken mot de nuvaiande reglema gäller det förhållandet att någondirekt sanktion inte är knuten till skogsvåidslagstifmingens naturvåidsföreskriftei. Bristemai den nuvarande regleringen kan följaktiigen sägas gälla dels det fölhållandetatt föreskiiftema i just skogsvåidslagen inte i alla avseenden till-godoseiskyddsbehovet, dels den omstäncUgheten att sanktionsbestämmel-sema inte äitUlräckUga. Föi att på ett effektivt sätt kunna uppnå det föreslagna mUjömåletmåste sålunda bestämmelsema i skogsvårdslagen om namr- och kulttirmUjöhänsynoch tiUsynen samt föreskriftema kompletteras. Hänsynsreglema måste tillämpasbättte än . I det följande behancUar jag först frågan om sanktioner CKh därefterföreskriftemas innehåll. Slutiigen tar jag upp ut- Prop. 1992/93:226redningens förslag om ett särskilt skydd för de skogUga impecUmenten samtskyddet av ädeUövskogen. Jagvill inledningsvis erinra om vad jag har anfört i det föregående om hur skyddetföi naturvårdens inttessen äi upplagt (avsnitt 4.2). Skogsvårdslagstiftningenutgöi sålunda inte det enda mecUet föi att i skogsbmket uppnå ett skydd föl ochhänsyn till natuivåidens inttessen. Naturvårdslagens regler angående bl.a.markavvatming, samrådspliktiga arbetsföretag och det nya biotopskyddet liksombestämmelsema om naturvåidsområden, naturreservat CKh nationalparker måsteockså ses som viktiga inslag i skogspolitiken. DetgäUer inte minst med den ökade tyngd som mUjöfrågoma enUgt mitt förslag börges. En dubblering av naturvårdslagens bestämmelser genom att föra in dem ocksåi skogsvårdslagen ser jag som onöcUg. AvSärskUd betydelse i detta sammanhang är det nya biotopskyddet enligtnaturvårdslagen. Avsikten är att detta skydd tiU en del skaU bestå av generellaregler som, om de överträds direkt, kommer att omfattas av naturvårdslagensSttaffbestämmelser. Därigenom åstadkoms mycket av den reglering som harefterlysts av många remissinstanser. Jaghar övervägt om inte en direkt sttaffpåföljd borde knytas cKkså till vissa avskogsvårdslagstiftningens hänsynsföreskrifter. Jag har emellertid funnit att ensådan ordning är svår att förena med rättssäkerhetens krav. Med hänsyn tiU denmängformighet som präglar förhållandena i skogsbmket är det vanskligt att draupp en skarp gräns mellan det tillåtna och det otUlåma, särskilt som fiigan iregel kommer att aktuaUseras sedan en åtgärd redan är vidtagen. Jag har istället stannat för att föreslå en ändring i skogsvårdslagenstiUsynsbestämmelser för att den vägen utsttäcka sanktionema mot överträdelserav namrvåidsföreskiiftema. Underden senaste tioårsperioden har antalet förelägganden och föibud uppgått till igenomsnitt drygt 460 , medan antalet råd CKh anvisningai uppgått till igenomsnitt diygt 27 000 om åiet. Antalet domstolsavgöranden om böter ellerviten var under samma pericxl ca 70. Av det totala antalet råd CKh anvisningarsom utfärdades /92 avsåg skogsvårdslagens hänsynsbestämmelser. Bakomdetta ligger dels att skogsvårdsorganisationen i stor utsträckning bygger sintillsyn på rådgivning enligt de intentioner som gäller , dels attförbud cKh förelägganden normalt får meddelas först sedan det visat sig attmyncUghetens råd CKh anvisningar inte följts. Enviktig uppgift för skogsvårdsorganisationen nu CKh är tillsynenövei efteilevnaden av skogsvårdslagen. Myndigheten böi även fortsätmingsvis ilinje med tracUtionen inom skogspx)litiken i första hand genomföra tiUsynenmed hjälp av råd. Av de utvärderingar som har gjorts av skogsvårdslagenframgår att efterlevnaden varit god utom just vad avser namrvårds-hänsynen. Manhar inte på frivillig väg uppnått det skydd som åsyftas med namrvåidsföreskriftema.Starkare styimedel behövs därför för att tillgodose Prop. 1992/93:226 dengruncUäggande hänsyn som skogvårdslagen är avsedd att reglera. Motbakgmnd av att miljömålet CKh produktionsmålet nu jämstäUs måste hänsynsreglemages en väsentiigt starkare stäUning i lagstifmingen. Erfarenhetema från1980-talet pekar på att skogsvårdsorganisationen bör ges möjlighet att meddelabindande beslut om hänsynstagande i enskilda fall, utan att först behöva ge rådCKh anvisningar. Direkta förelägganden äi i annan natui-våidslagstifming detvanUga förfaranciet. Jag föreslår mot denna bakgmnd att skogsvårdslagensbestämmelser ändras så att förelägganden får meddelas om det behövsför att bevaia natui- ellei kultuimiljöväiden. I övriga fall böi liksom hittiUssom huvudiegel gälla att ett föreläggande föregås av råd tiU den berörde. Idet följande kommer jag att föreslå att skogsägama i awerkningsanmä-lan skaUange vad de avser att göra för att tiUgcxlose naturvårdens ochkul-turmiljövåidens inttessen i samband med avverkningen. Dessa uppgifter iavverkningsanmälan kommer att bli ett betydelsefullt underlag för att avgöra omett direkt föreläggande om naturvårdshänsyn behövs. SkogsmyncUghetens personalhar cKkså en gcxl lokal kännedom om olika skogsägares intressenCKh möjligheter till naturvårdsåtgärder. Personalen hai dessutom stoi kännedomom vai höga naturväiden finns lokalt CKh kan därigenom verksamt bidra tiU enbättre efterlevnad av de hänsynskrav som måste ställas. Förnärvarande gäller att avverkningsanmälan skall göras minst en månad innanavverkningen påbörjas. Inom onuåden som angett särskilt skallanmälan göras senast före avverkningen. För att ge ökat tidsutrymmeför skogsmyndighetens handläggning av naturvårdsfrågoma bör, enUgt min mening,den genereUa anmälningstiden utsträckas tiU . Det är självfalletviktigt att myndighetens handläggning planeras så att ett föreläggande, närsådant behövs, delges skogsägaren före avverkningen. Jag avser attsenare återkomma till regeringen med förslag till föreskriftsändringar i dethär avseendet. mån ett föreläggande inte har förenats med vite ledei en överträdelse avföreläggandet som nämnts till straffansvar. Enligt skogsvårdslagen föreskrivssom straffpåföljd enbart böter. Jag delar uppfattningen att det bör markerasatt överträdelser av skogsvåidslagstifmingens bestämmelsei äi av allvarUgkaiaktäi, inte minst när överträdelsema rör naturvårdshänsynen. Vid densammanföring av skogsvårdslagen och ädellövskogslagen som jag förordar är detdärför naturligt att utforma den gemensamma sttaffbestämmelsen i enlighet medvad som gäller enligt ädellövskogslagen, dvs. att påföljden kanbestämmas tiU böter eUer fängelse . Jag vill erinra omkommitténs analys av måluppfyllelsen i den nuvarande SkogspoUtiken.Skogspolitiken har lett till ett skogstillstånd med en hög vir- 5 1992/93. kesproduktion samticUgtsom möjUghetema att ytterligare öka produktionen är Prop. 1992/93:226 goda.När det gäller mUjöfrågoma har SkogspoUtiken inte lyckats Uka väl. Jag delai istort denna uppfatming även om jag, i likhet med kommittén, vUl peka på attmedan picxiuktionsmålet legat fast undei så har en viss målförskjutningägt mm i ftga om naturvården. Somett viktigt led i den svenska uppföljningen efter kommer s.k.landstucUer inom de olUca sektorerna att utföras. På skogens område kommerSkogsstyrelsen, CKh att medverka idetta arbete. Ett av huvudsyftena är att utarbeta en handUngsplan för bevarandeoch utveckling av skogsresursema i vid mening genom att kartlägga vilkaproblem som finns cKh vad som redan nu görs åt dem. De ekonomiskakonsekvensema av cKh kosmadema för bevarande av biologisk mångfald kommerCKkså att beräknas i detta sammanhang. EnUgtmin mening behövs fÖr närvarande inte några ändiingai i skogsvåidslagstifmingenshänsynsreglei annat än i ett par avseenden. Betydelsen av att gamla träd lämnaskvar vid avverkningar som bottäd och av hänsyn till den lägre faunan ståraUtmer klar. Det gäUer både levande och döda träd samt delar av öäd. Ienlighet med vad jag har anfört i det föregående bör begränsningar kunnaföreskrivas i fråga om gödsling av skogsmark. MöjUgheten att reglera detta börmarkeras tycUigaie i lagstifmingen. I bemyncUgandet för regeringen, ellerefter regeringens bestämmande , att utfärda föreskrifter omnaturvåidshänsyn bör exempUfieringen utökas tiU att omfatta även kvarlämnandeav gamla ttäd CKh gödsUng. Enutökad reglering av naturvårdshänsynen kan i cKh för sig anses strida mot denallmänna inriktningen mot avreglering som jag har förordat. Jag anser emeUertidatt de skärpningar som jag här föreslår är nödväncUga. Däremot är jag inteberedd att förorda ett omfattande system av regionalt anpassade bestämmelsersom skulle bli följden av vad vissa remissinstanser har förordat Självfalletmåste vid tUlämpningen av föreskriftema en regional och lokal anpassning skeför att uppnå syftet med föreskriftema. Statenbör i enlighet med vad jag har förordat i det föregående inrikta sin verksamhetpå att förbättra miljökunskapen hos skogsägare cKh andra som är verksamma iskogsbiuket. Ytteiligaie kraftei måste alltså sättas in på utbUdning ochrådgivning. Erfarenhetema från som hai initierats avSkogsstyrelsen och som har bedrivits med stor framgång bördärvid kunna umyttjas. Det äi inte minst viktigt att i det sammanhangetumyttja den lokala expertisen i de ideeUa naturvårdsorganisationema. Påforskningens område pågår det i en rad försök som syftar till att finnakonkreta former för vad man kan kaUa ett ekologiskt skogsbruk. Jag har tidigareutvecklat detta i samband med min motivering tiU mitt förslag tUl nyaavverkningsregler. De skogliga impedimenten Prop. Deskogliga impecUmentens virkesproduktion nyttjas i mycket liten utsttäckning. Förnärvaiande begiänsar sig skogsägamas inttesse för impedimenten huvudsakligentill att umyttja enstaka frän föiädUngssynpunkt väidefuUa träd samt att avverkatiU husbehov. ImpecUmentenfyller emellertid andra viktiga funktioner. De har i många faU höga naturvärdenoch bidrar tiU variationen i skogsekosystemen, de ingår som en del avvattenhushåUningen CKh fungerar som kvävefäUor, de prcxiucerar renbete CKhbär, de äi värdefulla miljöei föi friluftsUvet och de äi ofta vackra inslag ilandskapsbilden. Enligt min bedömning böi därföi den naturUga karaktären hosde skogliga impedimenten bibehåUas. Somjag har redovisat i avsnittet om skogsmaiksbegreppet är skogsvårds-lagensnaturvårdsbestämmelser inte knuma till viss mark, utan gäller alla åtgärdervid skötsel av skog som kan vara till men för naturvåids- CKhkultui-miljövåidsintressena. Det innebär att de skogUga impecUmenten omfattasav ett visst skydd redan med gällande föreskrifter. Vid skötseln av skog fårinte några åtgärder vidtas som skadar naturvärdena på angränsande impecUment.Åtgäidei som enbart inriktai sig på skogen ellei inom ett impedimentomfattas däremot inte av de nuvarande natuivåidsföreskriftema i skogsvåidslagen,efteisom det då inte äi fråga om skötsel av skog. Föi att åstadkomma ett merafullständigt skydd föi de skogliga impedimenten bör därföi ett nyttbemyndigande införas i skogsvårdslagen som ger stöd för föreskrifter om förbudmot avverkning CKh andra skogsbruksåtgärder på dessa marker. Föreskriftemabör kunna avse förbud mot slutavverkning, återväxtätgärder, röjning CKhgallring. Även prcxluktionshöjande åtgärder såsom gödsling och skogsocUing medfrämmande ttädslag bör kunna förbjudas genom föreskriftema. Dentotala arealen ädeUövskog uppgår till ca 170 000 ha. Behovet av skydd förädeUövskogen är väldokumenterat, bl.a. genom den utveckling den hade föreädellövskogslagens tillkomst åi 1984. Ädellövskogslagen hai uppfyllt målet attbibehålla andelen ädellövskog. Minskningen av arealen ädellövskog har upphört.Däremot har avsättningama av ädellövskog som naturteservat varit få. Sådanaavsätmingar är ett viktigt komplement tiU ädeUövskogslagens skyddsbestämmelser.Detta betonades beslut om lagen. lönsamhet är frånpioduktionssynpunkt ofta låg. Det kan vaia svårt att uppnå en lyckad föiyngringav dessa bestånd till en rimlig kosmad. Stadiga bidrag lämnas därför föråtgärder som behövs för att trygga återväxten. Jagföreslår, i likhet med kommittén, att ädellövskogslagens bestämmelser flyttasöver till skogsvårdslagen. Därmed skapas en bättte överblick över debestämmelser som reglerar skogsbmket. En sådan åtgärd är också i överensstämmelsemed sektorsansvaret för skogsvårdsmyndigheten. Skogsvärdsstyrelsenhar den huvudsakliga tillsynen över ädellöv- Prop. 1992/93:226skogslagen. När det gäller att ta mark i anspråk för annat ändamål änädeUöv-skogsbrak samt ttädslagsbyte från ädellövskog till annat ttädslag skalltillstånd dock inhämtas från . Dessa beslut bör i enlighet meddet ökade sektoisansvaiet i fortsätmingen fattas av Skogsvåidsstyrelsen. Beslutenbör föregås av samråd med . Vidnyplantering av ädeUövskog på jordbruksmark inom omstäUningspro-grammet måstedet vara möjligt att, om ädeUövskogsplanteringen misslyckas, ge markägarenmöjUghet att övergå till annat ttädslag än ädellöv. Stöd för medgivande härtiUfinns i ädeUövskogslagen. Mittförslag: En ny bestämmelse införs i skogsvårdslagen som ger regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer befogenhet att föreskriva attmiljökonsekvensbeskrivningar skall finnas. Beskrivningen skaU möjUggöra enbedömning av viUcen inverkan som nya metoder för skogens skötsel ochskogscxUingsmaterial har på miljön. Föreskriftema får innebära attmiljökonsekvensbeskrivningen skall upprättas av den som avser att användametcxlen eller skogsocUingsmaterialet Kommitténsförslag: Kommittén anser att behovet av miljökonsekvensbe-skrivnmgar iskogsbruket är ringa. Remissinstanserna:Flertalet av remissinstansema delar inte kommitténs bedömning att behovet avmiljökonsekvensbeskrivningar skulle vara litet. Några länsstyrelser ochSkogsstyrelsen förordar att bestämmelser om miljökonsekvensbeskrivningar tas ini skogsvårdslagen. instämmer såvitt avser nyaskogsbruksmetoder. refererar till egna erfarenheter som visar attmiljökonsekvensbeskrivningar kan vara ett mycket bra hjälpmedel. Skälenför mitt förslag: Miljöpåverkande åtgärder som vidtas inom skogsbruket är ivissa fall tillståndsplUctiga. Exempel på sådana åtgärder ärmarkavvatttungsföretag som äi tiUståndspUktiga enligt 18 § naturvårdslagen,slutavveikning i fjällnära skog, i svårföiyngrad skog CKh i skyddsskog samtttädslagsbyte i ädellövskog. Andra arbetsföretag kan omfattas av samrådsbestämmelseni 20 § naturvårdslagen. Bestämmelsen avser arbetsföretag som kan komma attväsentiigt ändra naturmiljön. Dit hör skogsplantering på nedlagd ,slutavverkning i orörd skog, hyggesplöjning, omföring av löv-skog tiU barrskogoch anläggning av vägar. Enligt 25 § naturvåidsföi-oidningen skall enmiljökonsekvensbeskrivning inges i samband med ansökan om tiUstånd förmarkavvatming eUer anmälan om samråd, om det behövs i det enskilda fallet Dennabestämmelse har utfärdats med stöd av 5 kap. 2 § lagen (1987:12) om hushållningmed naturresurser m.m. (naturresurslagen). Enligtden lagen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- Prop.1992/93:226 mer föreskriva att det i ärenden enUgt de lagar som är anknuma tUlnamrresurs-lagen skall upprättas en miljökonsekvensbeskrivning. En sådanbeskrivning skall möjliggöra en samlad bedömning av en planerad anläggnings,verksamhets eller åtgärds inverkan på mUjön, hälsan CKh hushållningen med naturresurseroch skall bekostas av den som ansvarar för verksamheten eller den som skallvidta åtgärden i fråga.