prop · GG03159 · 1992-12-31 00:00:00 — länslandsting anser att det inte framgår av betänkandet om kostnadsansvaret förelevhemsboende vid regioninstilution skall tas över av kommunema. FUBanser att antalet boende på elevhem måste maximeras till högst tre. Ordet"elevhem" föreslås bytas ut mot "bostad med särskild service förbam och ungdom". Det måste enligt FUB finnas elevhem/korttids-hera för demsom har behov av kvalificerad, särskilt utbildad personal och tekniskutrastning. Dessa elevhem måste samverka med landstingetshabiliteringsorganisation. RFA efterlyser mellanformer där gränsen mellanhemmaboende och elevhemsboende är fiytande. RBU anser att utredningen i sinspecialraotivering inte beaktar behoven hos elever med rörelsehinder. Boende iannan familj är, enligt RBU, inte alltid den boendeform som skall komma iförsta hand, i synnerhet inte när det gäller elever i de högre grandskoleåldrama.Intentioneraa bakom elevhemslagen måste enligt RBU integreras i LSS, så attdet medicinska vårdbehovet tillgodoses jämsides med att elevema fårundervisning. RBU anser att staten skall ha kostnadsansvar för elevhemsboendeför den lilla grappen grandskoleelever med stora rörelsehinder , för habilitering och barnneurologioch anser att det måste finnas tillgångtill elevhemsplatser på hemorten för rörelsehindrade elever, . 1992/93:159vilka inte bör vara på elevhem tillsammans med gravt utvecklingsstörda Bilaga1.4 barn. Instanseraa anser att staten bör stå för kostnadema för svårt funktionshindradeselevhemsboende på grandskolenivå, i analogi med statens kostnadsansvar vid des.k. Föreningen menar att familjevårdbör regleras i SoL, medan elevhem kanske behöver regleras särskilt. Malmöförsäkringskassa saknar i betänkandet ett klargörande huravida rätt tillkommunalt bostadstillägg (KBT) skall gälla även vid boende i elevhem. 7 Bostad med särskild service för vuxna Enskildabör genom hemkommunen få tillgång till lämplig bostad med särskild service.Enskildas behov av stöd och service skall kunna tillgodoses t.ex. genompersonlig assistans, servicebostäder och grappbostäd. Vårdhemmen föreslås varaersatta av andra boendeformer . Fleraremissinstanser tar upp rätten till en god bostad och konstaterar att valfrihetsaknas på grand av att bostadsbeståndet inte är tillgängligt. SHR,, kommun, HCK, DHR, RBU, RTP, HCK i Östergötlandoch Filadelfiaförsamlingens i handikappråd föreslår en skärpning avkraven i (1987:10), PBL. HCK anser att möjligheten till ettsanktionssystem i anslutning till PBL bör utredas. Kammarrätten i Göteborganser att det inte bör läggas fast någon lidpunkt för när vårdhem ochspecialsjukhus skall ha avvecklats. Socialstyrelsenanser att riktmärket för grappbostäder hellre bör vara 3-5 än 4-6 boende somutredningen föreslagit. SHR anser att den service som funktionshindradebehöver inte skall kopplas ihop med rätten till en god och tillgänglig bostad.Boverket instämmer i definition av gmppbostad ochframhåller att den låga kravnivå sora gäller för grappbostäder föråldersderaenta inte bör tillämpas för andra grapper. ser enrisk för att det kan byggas grappbostäder raed en oacceptabelt låg standardgenom utredningens förslag att lämna utrymme för lokala bedömningar i fråga omkraven. Uppsalaläns landsting anser att ej beaktat betydelsen av grappenssamraansättning i sin definition av grappbostäd. anseratt en egen bostad utan fast beraanning aldrig kan vara en bostad raedsärskild service enligt LSS. LSS bör endast ge rätt till grappbostäd, medan SoLbör tillämpas i övrigt. har inget att erinra mot den föreslagnatidpunkten för av- veckling av vårdhemmen,raen anser att planen ej bör fastställas av Prop. 1992/93:159 centralamyndigheter. bedömer att tidpunkten Bilaga 1.4 förvårdhemsavvecklingen är orealistisk. Enköpingskommun anser att utredningen dåligt har penetrerat förslaget om avveckling avspecialsjukhusen. inom kommun anser att utredningensförslag om maximalt sex personer i en grappbostäd är en detaljbestänunelse sominte behövs. Kommuner och landsting bör fritt kurma finna lösningar förboendet utifrån lokala förhållanden. HCKoch FUB anser att antalet boende i en grappbostäd inte bör överstiga fyrapersoner. För utvecklingsstörda bör grappen ibland vara ännu mindre. FUBframhåller att den som är måttligt eller svårt utvecklingsstörd har svårt attknyta och upprätthålla många kontakter. FUB kan inte heller acceptera attutvecklingsstörda hänvisas till s.k. servicebostäder. mental hälsa (RSMH) menar att grappboendet inte får bli ett "maskerat"institutionsboende där människor med relativt stora hjälpbehov föses samman.RFA anser att det bör finnas grappbostäder med speciell inriktning på vuxna medautism. HCK, HCK i och RTP anser att grappbostäder bör beståav ett litet antal fullvärdiga lägenheter som fungerar som privata lägenhetermed möjlighet till omfattande service och vård under alla tider . FöreningenSveriges socialchefer tillstyrker förslaget att grappboende meddygnet-rant-service lagregleras som särskild rättighet men, hänvisar i övrigttill att redan har ansvaret för bostad med särskild service förvuxna genom bestämmelser i . KOMS anser att antalet platser i grappbostädskall följa principen fyra boende. Åsbackaskolan föreslår regionvistgrappboende över kommun- och landstingsgränser för att erhålla störreflexibilitet vid sanunansättningen av boende. PROföreslår att avvecklingen av vårdhem och specialsjukhus sker successivt. Femremissinstanser behandlar frågan om bostadsanpassningsbidrag. kommunantar att behovet av bostadsanpassning kommer att öka med tanke på bl.a.institutionsavveckling samt medicinsk och teknisk utveckling. Kommunen anserdet angeläget med en högre grad av statlig delfinansiering. Socialstyrelsenanser att riktmärket för grappbostäder hellre bör vara 3-5 än 4-6 boende somutredningen föreslagit. SHR anser att den service som funktionshindradebehöver inte skall kopplas ihop med rätten till en god och tillgänglig bostad.Boverket instämraer i definition av grappbostäd ochfrarahåller au den låga kravnivå som gäller för grappbostäder föråldersderaenta inte bör tillärapas för andra grapper. seren risk för att det kan byggas grappbostädermed en oacceptabelt låg standard genom utredningens Prop. 1992/93:159förslag att lämna utrymme för lokala bedömningar i fråga om kraven. RBUefterlyser en skärpning av tillämpningen av regleraa för bostadsanpassningsbidrageftersom de tillämpas mycket olika. föreslår att råd ochinformation om bostadsanpassning skall vara helt gratis. Pingstförsamlingeni anser att det statliga stödet för bostadsanpassningar bör ökas. Enindividuell plan skall upprättas om den enskilde begär det. Planen skallklargöra den enskildes behov av insatser från olika stödorgan och underlättasamordning. Planen skall översändas till , raedan landsting ochkommun skall underrätta varandra om upprättade planer. Mångaremissinstanser riktar kritik mot förslag beträffandehanteringen av planeraa. Några remissinstanser anser att förslaget leder tungrodd administration och oklara roller. har redan i dagett yttersta ansvar enligt 3 § SoL. Sammanställningen nedan gäller planerenligt såväl SoL och HSL som LSS där inte annat anges. Niostatliga myndigheter är positiva till upprättande av individuella planer, menavstyrker utredningens förslag ora att planeraa skall tillställasförsäkringskassan. Endast () uttalar stöd förförslaget om saraordnande roll med motivet att kassan redanhar en samordnande funktion för rehabilitering. föreslår attkommunen får ansvar för den saraordning sora fordras. För de bara sora harkontakt raed bamhabiliteringen bör denna ha det samordnande ansvaret. RFV anseratt frågan ora roll bör övervägas ytterligare. Verket anseratt den tillsynsfunktion som tilldelas genom förslaget börvara förbehållet de statliga rayndigheter som redan har tillsynsfunktionergentemot korarauneraa. NV, Statskontoret och JO avstyrker förslaget ora attlagfästa ora individuella planer och samordnande roll. Landstingsförbundetframhåller värdet av individuella planer, raen anser att en detalj föreskriftom sådana ej bör införas i HSL. , , , ,, , och tillstyrkerförslaget om planer enligt HSL. Av dem tillstyrker dock endast ochGävleborgs läns landsting förslaget att skall ha ensamordnande roll.Landstingen i och , , Prop. 1992/93:159och anser att planer inte skall regleras i HSL. Bilaga 1.4Stockholms, , , , , ochKopparbergs läns landsting stödjer förslaget ora planer enligt LSS, menavstyrker förslaget ora roll. , Västernorrlandsoch anser inte att uppgiften att planera skallregleras i LSS. , och läns landstingsamt i uttalar stöd för förslaget omorganisationsplaner. anser att direktiv raåsteskapas för planemas utformning. Endast avstyrkerförslaget om organisationsplaner. anser att utredningens förslag om ochkommuneraas ansvar inte är förenliga. Kommunförbunden , Göteborg- ochBohus län och tillstyrker förslaget om planer i LSS, men anser attförsäkringskassan inte skall ha ansvar för samordningen. anser att kommunen skall vara samordningsansvarig. och avstyrker förslaget omreglering av planer. 15kommuner tillstyrker förslaget om planer enligt LSS. Av dessa anser Stockholmsstad, , , , och samtOmsorgsnämnden i att kommunen skall svara för att insatseraagenomförs. Kommunerna , , , , , ochÖrebro avfärdar förslaget om en samordnande roll för . DHR,, (), RBU, FUB, RFA och SRFuttrycker stöd för reglering av planer i LSS. DHR och RBU anser att kommunenskall ha det yttersta ansvaret för planering och genomförande. Tiohandikapporganisationer stödjer utredningens förslag till planer enligt 3 a §HSL. Av dessa anser RFA och RMT att ej bör ha någonsamordnande roll. RBU och RTP menar att kommunen bör ha det yttersta ansvaret.HCK anser att ansvarsfördelningen raåste göras tydligare. DHR stödjer inteutredningens förslag till formulering av 3 a § HSL, utan anser att det klartmåste framgå att planen omfattar samhällets utfästelser vad gäller rehabiliteringsinsatser. Äveni svaren från andra reraissinstanser framhålls vikten av planering, raeniveksamhet uttalas om förslaget att skulle vara samordnandemyndighet. TCO tillstyrker att åläggs ett uppföljningsansvarför de individuella planema. bedömer att deföreslagna uppgifteraa för ligger väl i linje med kassansnuvarande ansvar för att rehabilitering genomförs. Kassans ansvar ochuppgifter måste dock förtydligas. 9 Avgifter Prop. Huvudregelnenligt LSS är att de särskilda insatsema skall vara avgiftsfria. Avgift fårdock tas ut i anslutning till assistansersättning som utbetalas av allmän försäkringskassa.Av dem som uppbär pension eller har inkomst får skäliga avgifter tas ut förtidsbunden hemtjänst, bostad, uppehälle samt fritidsverksamhet. Ettfåtal instanser har yttrat sig angående avgifter för insatser enligt LSS. Iinställningen finns en skillnad mellan kommunema och övriga remissinstanser. Dehandikapporganisationer som yttrat sig anser att ingen skall behöva drabbas avextra kostnader på grand av sin funktionsnedsättning. Kommuner och länsförbundanser att förslaget är ett ingrepp i kommunemas räu att själva besluta omavgifter. RFVoch SHR framhåller att ingen skall behöva betala för sitt handikapp. Kalmaroch tUlstyrker utredningens förslag om avgifter.Södermanlands, och anser att avgifterskall betalas, men kompletteras med en rätt till högkostnadsskydd. KommunförbundetKristianstads län och avvisar Handikapputredningensförslag, som de uppfattar som ett ingrepp i kommunemas rätt att ta utavgifter. Stockholmsstad samt kommunerna avvisar utredningens förbud förkommuneraa att ta ut avgifter utom i vissa undantagsfall. Ett inkomstskydd börtillgodoses genom handikappersättningen. HCK,DHR, FUB, HRF, RTP, och allergi (RmA), Riksförbundetmot reumatism (RMR), () och SRF poängterar attingen skall behöva kännas vid extra kostnader på gmnd av sinfunktionsnedsättning. DHR föreslår en integration av högkostnadsskydd raellanhuvudmännen och en justering av handikappersättningen. FUB efterlyser enspärregel motsvarande 10 procentsregeln omfattande bostadskostnadema samtidigtsom den hjälp och service man behöver, inkl. tandvård, skall tillhandahållas utankostnad. () anser att högkostnadsskyddets reglerinte är anpassade till de grapper som har oregelbundna vårdkostnader. Förbundetkonstaterar vidare att handikappersättningens nuvarande regler lett fillgodtyckliga bedömningar hos försäkringskassoma. () anser att egenavgiftssystemet leder tillorättvisor. SPFanser att ett väl genoratänkt högskostnadsskydd är den viktigaste faktorn föratt väraa om den enskildes ekonomi. 10 uppföljning, utvärdering och tillsyn Prop. 1992/93: i59 Statligafackmyndigheter skall följa de verksamheter inom sina respektive oraråden somhar uppgifter att tillgodose enskilda i de avseenden som lagförslaget föreskriversamt förmedla kunskap. Myndigheteraa skall ha rätt till full insyn i allverksamhet sora offentliga och privata organ bedriver inora ramen för LSS.Länsstyrelseraas tillsyn skall enbart avse verksamhet som bedrivs i enskildregi. Utredningen avser att återkomma till frågan om handikapporabudsman i sittslutbetänkande. Fåreraissinstanser har yttrat sig i fråga om utvärdering, uppföljning ochtillsyn. De sora yttrat sig föreslår framför allt att bör fåsainma tillsynsfunktion i förhållande till LSS som den har i fråga oraSoL. Socialstyrelsenoch NV anser att den centrala tillsynsmyndigheten bör vara Socialstyrelsen.Statskontoret och i frarahåller behovet av en starkcentral tillsynsfunktion utan att ange var ansvaret skall ligga. NV,Statskontoret, RRV, länsstyrelserna i , , ochJämtlands län samt JO framhåller behovet av att ges ettregionalt tillsynsansvar. Jämförelser görs härvid med tillsynen försocialtjänsten. Socialsryrelsen nämner försöksverksamhet med tillsyn enligtomsorgslagen som är förlagd till i . EnligtSocialstyrelsen bör denna utvärderas innan man tar ställning till om tillsynenligt LSS bör förläggas till eller till Socialstyrelsensregionala tillsynsenheter för hälsooch sjukvård. Kopparbergsoch anser att bör vara lokaltillsynsmyndighet. tillstyrker förslaget om encentral staflig myndighet med uppgift att följa och utvärdera ora den nyalagstiftningen får avsedd effekt samt följa kostnadsutveckling ochfinansiering. läns landsting understryker vikten av att en gedigenutvärdering görs av reformen. i konstaterar att ochlänsstyrelsens tillsynsansvar är fullt tillräckligt och att försäkrinskassansföreslagna tillsynsroll blir onaturlig och byråkratisk. kommunanser att skall ha en rådgivande och samordnande funktion, medankorarauneraa bör ha tillsynen över enskild verksamhet. kommuntillstyrker utredningens förslag om en cenlral myndighet som svarar föruppföljning av LSS, medan tillsyn skall avse enskild verksamhet.Kommunen ifrågasätter behovet av en handikapporabudsman och hänvisar till HCKsom bör kunna fylla denna funktion. i framhållerdet ökade behovet av uppföljnings- och utvärderingsinsatser. UpplandsVäsby och anser att metoder för uppföljning och Prop. 1992/93:159 utvärdering bör utarbetas. HCK,(), Förbundet blödarsjuka iSverige (FBIS), (), FUB, RMR, RFA ochHCK i menar att bör få ett förstärkt ansvarför den centrala tillsynen. HCK, BRO, FBIS och RMR föreslår att tillsynenkombineras med sanktionsmöjligheter. RMR, RFA och HCK i länanser att tillsynen kan utövas av regionala tillsynsenheter.SDR anser att bör ha tillsynsansvaret. SRF skriver att tillsynsrayndighetenbör finnas så nära verksamheten som möjligt. FUB och HCK i länmenar att den direkta tillsynen kan utövas av antingen Socialstyrelsensregionala tillsynsenheter eller . RHL och RMT lyfter fram behovetav uppföljning och utvärdering som komplement till tillsynen. Afasiförbundetoch RTP stödjer utredningens förslag om en handikapporabudsman. RFA anser atten handikappombudsman inte är den bästa lösningen, men kan behövas närrättssäkerheten är svår att hävda. NHR anser att frågan om enhandikapp-omsbudsman kräver ytterligare belysning och menar att en sådan funktioninte får ersätta annan myndighetsutövning. POMSanser att om man skall kunna undvika detaljreglering av verksamheten krävsutökade kontroll- och inspektionsmöjligheter samt kontinuerligauppföljningar.Sveriges Sjukvårdsleverantörers förening framhåller att tillsynsfunktionen ärväsentlig. LO/anser att föratsättningar redanfinns för en handikappom-budsraan och att man därför inte skall avvakta raedbeslut om att inrätta en sådan. SverigesFrikyrkoråd menar att man redan nu bör fastställa kriterier för den utvärderingsom föreslås ske . Till denna utvärdering bör finnas metoder föratt utvärdera även de efiska principema. bedömer att enhandikappombudsman kan stärka självkänslan hos många handikappade. LSSger rätt till personlig assistans för den som tillhör personkretsen och kananses ha behov av insatsen. Den enskilde skall kunna få sådan insats hoskoraraunen, själv vara arbetsgivare för assistenten eller anlita annan, t.ex.ett kooperativ. Om komraunen är arbetsgivare skall den enskilde ha ett stortinflytande över vera som anställs och när hjälpen skall ges. Förden sora fyllt och bor i eget boende, eller hos familj/anhörigträder in med assistansersättning viasocialförsäkringssystemet för assistans utöver . tansersättningutbetalas inte till boende i gmppbostad, för tid mot- Prop. 1992/93:159svarande dygnsvila eller till hjälp i samband med sysselsätt- Bilaga 1.4 ning. Omden enskilde själv vill ordna personlig assistans på annat sätt än genomkommunen vänder han/hon sig till kommunen för ekonomiskt bidrag förassistensbehov upp till och därefter till försäkringskassanför överstigande behov. FörLSS:s personkrets ges den tidsbundna enligt den lagen och inteenligt SoL. Flertaletremissinstanser anser att endast en huvudman bör vara ansvarig för beslut omoch administration av personlig assistans, i första hand kommunen. Ett stortantal instanser framhåller betydelsen av statlig medfinansiering i någon form.Några, framför allt kommuner, avfärdar förslaget ora tidsbunden hemtjänst. 11.1 Administration och finansiering NV,Försäkringsöverdomstolen, AMS, Kammarrätten i , Länsrätten i Stockholmoch i anser att kommunen bör svara för den totalabedöraningen av behovet av assistans. , RRV samt länsstyrelsernai och är tveksamma till den föreslagnaadministrationen och föreslår att en huvudman skall ansvara för bedömningenutan att ange vilken som vore lämplig. AMS,Försäkringsöverdomstolen, och anser att finansieringen börske via socialförsäkringssystemet. Statskontoretoch RRV menar att kommunen bör erhålla ett statsbidrag. Kammarrätten iGöteborg, Länsrätten i samt länsstyrelserna i ochJämtlands län anser att finansieringen inte är tillfredställande löst, menlänmar inga egna förslag till lösningar. RFVföreslår att kommunen får ett lagstadgat ansvar att tillgodose den enskildesstödbehov. Kommunen bör enligt RFV ha ett sammanhållet ansvar för bådebedömningen av den enskildes hela stödbehov och för att detta behovtillgodoses. För att kompensera den ekonomiska belastningen för omfattandeinsatser föreslår RFV att kommunema erhåller ett statsbidrag för viss del avkostnaderaa, t.ex. av stöd överstigande . Även omHandikapputredningens förslag om delat ekonomisk ansvar genomförs anser RFV attkommunen bör svara för en saralad handläggning. RFV har inget att invända motden föreslagna nivån på assistansersättningen. ,, och samtLänshandikapprådet i anser att kommunen ensam skallsvara för prövningen av behovet av personlig assistans. ,och läns landsting invänder 18Riksdagen 1992/93. 1 samL Nr 159 mot det delade ansvaretulan att föreslå något alteraativ. 1992/93:159 ochVästerbottens läns landsting föreslår en delfinansiering via stats- Bilaga1.4 bidrag till kommunerna. anser att de extrakostnadema skall finansieras via socialförsäkringen. , län, ochNorrbotten anser att kommunema ensamma bör fatta beslut om assistans.Kommunförbundet anser att bör ta hela detekonomiska och administrativa ansvaret, medan kommunförbunden i ochNorrbotten ser detta som ett alteraativ. Kommunförbunden i samtGöteborg och län föreslår en finansiering via statsbidrag. 13kommuner anser att kommuneraa bör fatta beslut om det totala behovet avassistans. kommun anser att bör vara primärt ansvarigför både ekonomi och administration. , , ochÄngelholms kommuner efterlyser en tydligare ansvarsfördelning än den somutredningen har föreslagU. i Stockolms stad, Härnösandskommun. i kommun samt kommunerna , ochVästerås bedömer att en finansiering via socialförsäkringen är bra. Göteborgskommun föreslår finansiering direkt via statsbidrag. HCK,DHR, NHR, RHL, FUB och SRF föreslår att kommunen ensam skall svara förutredning och beslut, men att insatsen skall finansieras viasocialförsäkringen. RFA anser att kommunen bör svara för insatsen och tillförasstatliga medel för detta. RSMH förordar att ensam svarar förinsatsen. RTP raenar att den föreslagna ansvarsfördelningen är oklar. HCK,DHR, NHR och RFA bedöraer att ersättningsnivån är för låg. Nivån föratsätterenligt dem att assistans aldrig erhålls under obekväm arbetstid som nätter ochhelger. LO/anser att assistansersättningen i sin helhet bör utbetalas avförsäkringskassan. varnar för att utredningens förslagkan leda till dubbeladministration. TCO anser att kommunen bör pröva detsararaanlagda stödbehovet. Brukarkooperativför personlig assistans i och samt personer i medregistrerade firmor för personlig assistans menar att två beslutsvägar kanmedföra dubbla samhälleliga kostnader, längre väntetider för brakaraa och tvåbesvärsvägar. De bedömer vidare att den föreslagna assistansersättningen är förlåg. 11.2 Begränsningar i rätten till assistansersättning ,SHR och NV anser att ersättning bör utgå för dygnsvila. menaratt ersättningen bör gälla även assistans i anslutning till kommunalsysselsättning samt framhåller att åldersgränsen ej får tolkas som engräns för behovet av assistans. SHR anser att 16-årsgränsen för rätt tillersättning är olämplig. SHR och NV menar att boendeformen inte skall påverkarätten till ersättning. Södermanlandsoch anser att statliga medel skall utgå tillpersonlig assistans oavsett boendeform. KommunförbundetUppsala län bedömer att stöd till personlig assistans Prop. 1992/93:159 skall utgå även till bara under . Eskilstunakommun anser att utredningens förslag om att ersättning ej skall utgå fördygnsvila skapar ett beroende av den kommunala organisationen på udda tidergenom att kommunen då blir skyldig att gå in med hjälp. Kommunen har redan idagsvårigheter att organisera ett bra arbetsflöde med god kontinuitet för denenskilde. anser att ersättning även bör utgå vid boende igrappbostäd samt till personer . Kommunerna ochSollentuna anser också att 16-årsgränsen är olämplig. kommun anseratt åldersavgränsningen är oklar. HCK,DHR, FUB och ytterligare åtta handikapporganisationer framhåller attersättning bör utgå under dygnsvila. HCK, FUB och RFA menar attassistansersättning skall utgå för personer i sysselsättningalteraativt daglig verksamhet. DHR och RBU anser att rätten bör gälla arbeteresp. sysselsättning mer allmänt. HCK, DHR, FUB, NHR, RBU, RSMH, RFA och SDRhävdar att ersättning skall utgå oavsett boendeform. HCK, DHR, FUB, RHL,barn, RBU och menar attersättningen bör omfatta även personer . anser attden som är dement skall ha rätt till assistans. RBU, RTP och RMR framhåller atträtten till personlig assistans måste garanteras oavsett ålder. Tvärsektionsgruppenför yrkesföreträdare inom barn- och ungdomshabiliteringen bedömer att denföreslagna 20-timmarsgränsen kan medföra ödesdigra gränsdragningstvister närdet gäller bam. SPFanser att rätten till personlig assistans skall vara oberoende av ålder.Brukarkooperativ för personlig assistans i och samt personeri med registrerade firmor för personlig assistans anser attassistansersättning bör utgå under dygnsvila och i boendeservice. 11.3 Utbildning, inflytande och arbetsgivaransvar RFVvill inte inskränka det fria valet av assistent, men påpekar det komplicerade iett arbetsgivaransvar för den enskilde. SHR framhåller att den enskildesinflytande inte får inskränkas.