prop · GG0354 · 1992-12-31 00:00:00 — Detta är möjligt när det är fråga ommiljöskyddsåtgärder, vilket framgår av artikel 56 i havsrättskonventionen. Ensådan lösning står enligt min mening inte heller i strid mot andra konventionersom är aktuella i sammanhanget. Tvångsingripandenav den karaktär det kan vara fråga om föranleds i regel av att ett fartyg undergång förorenar omgivande vattenområde. regleras dessa frågor med stöd avvattenföroreningslagen, på det sätt jag redogjort för. Denna lagbygger i sin tur på MARPOL 73/78 och ingreppskonventionen, två konventionersom har ratificerat och som trätt i kraft. Vad särskilt gälleringreppskonventionen är den avsedd att kunna till-lämpas för ingripandenutanför territorialhavet. Den avsedda möjligheten att skydda den omgivandemarina miljön och våra kuster kan alltså enligt min mening nås med vissatillägg i vattenföroreningslagen. I den lagen finns också uttömmande regler omingripande och kvarhållande av fartyg och i vilken ordning ett fartyg efter ettkvarhållande kan frisläppas. Den dag havsrättskonventionen träder i kraft försvenskt vidkommande finns det dock anledning att överväga om frågorna omtvångsingripanden i den ekonomiska zonen också skall finnas i en merövergripande lagstiftning om zonen. Ifråga om den straffrättsliga regleringen finns det anledning att något up pehålla sig vid frågan om hur brott i den ekonoiniska zonen, dvs. brott utan för territoriet, kommer att handläggas. Frågan om svensk straffrätts tillämp lighet för brott som begåtts utom riket regleras dels i 2 kap. , dels i specialstraffrätten. Enligt 2 kap. 2 § första stycket 1 brottsbalkengäller i fråga om brott som begåtts utom riket, att om det är en svensk medborgare eller en utlänning med hemvist i som har begått brottet är svensk domstol alltid behörig. Likaså är enligt 2 § första stycket 2 svensk domstol behörig, om brottet begåtts av annan nordisk medborgare som finns i Sve rige. Ett i detta sammanhang viktigt undantag finns i 2 § andra stycket, där det bl.a. sägs att svensk domstol saknar domsrätt, om gärningen begåtts 42 inom ett område som intetillhör någon stat och enligt svensk lag svårare Prop. 1992/93:54 straff änböter inte kan följa på gärningen. Genom 3 § utsträcks den svenska domsrättenytterligare i vissa fall, då gärningen begåtts utanför svenskt territorium.Det gäller bl.a. brott ombord på svenskt fartyg eller luftfartyg. Ävenom havsområdet utanför territorialhavet inte hör till statsterritoriet behandlasbrott som begåtts inom fiskezonen och kontinentalsockelområdet som brott sombegåtts i . När det gäller fisket framgår detta av de allmännadomstolarnas praxis i fråga om brott mot fiskelagen och föreskrifter somutfärdats med stöd av lagen. Enligtkontinentalsockellagen gäller att svensk domstol är behörig att döma för brottom olovlig utforskning eller utvinning av kontinentalsockeln. Denna bestämmelsestöder sig konventionen om kontinentalsockeln. Debestämmelser om kuststatens rätt till jurisdiktion som följer av artikel 56 i havsrättskonventioneninnebär att en motsvarande straffrättslig lagstiftning som den som gäller förkontinentalsockeln kan införas för brott mot lagen om en svensk ekonomisk zon.I fråga om straff för brott mot lagen har i promemorian föreslagits böter ellerfängelse i högst . Kammarrätten i har framhållit att enligt havsrättskonventionenfår inte fängelse ådömas och att promemorieförslaget på grund av att fängelseingår i straffskalan inte kan fortsätta att gälla den dag konventionen blirgällande i . Kammarrätten har vidare i fråga om motiveringen i promemorianframhållit att det inte bör förekomma att domstolaraa väljer olika påföljd medavseende på om gärningsmannen är svensk eller utlänning. Kammarrätten hardärför föreslagit att straffbudet redan från början bringas i överensstämmelsemed havsrättskonventionen. Föregen del vill jag anföra följande. Den typ av böter det kan bli fråga omnämligen dagsböter begränsar i princip storleken av penningstraffet enligt vadsom följer av 25 kap. 2 § till högst 150 dagsböter å 1000 kronor.Detta bötesstraff är lägre än vad som kan följa i vissa andra länder. Följdenblir att en svensk medborgare kan straffas med högre bötesstraff för brott iett annat lands ekonomiska zon än vad en medborgare i det landet riskerar förmotsvarande gärning i den svenska ekonomiska zonen. I situationer som den nuifrågavarande är alltså det svenska dagsbotssystemet i en interaationelljämförelse mindre långtgående när det gäller möjligheterna att döma ut högabötesstraff. Jag har emellertid efter samråd med chefen för att det i vart fall inte finns skäl att ändra vedertagnasvenska principer i fråga om bestämmandet av bötesstraff enbart med hänsyntill eventuella överträdelser mot lagen om ekonomiska zon. För egen del anser jagdet, som redan framgått, angeläget, att ut nyttjar den möjlighet folkrätten ger oss, att genom egna föreskrifter skydda våra kuster och omgivande hav från föroreningar. Härtill kommer, enligt min mening, att det ligger i intresse att i umgänget med andra länder inte skapa nya regler vid sidan av de folkrättsligt accepterade. Inte heller vill jag föreslå regler som skulle innebära att likartade gärningarstraf fas olika beroende på om det är en svensk eller utlänning som har begått den åtalade gärningen. Jag är därför beredd att i lagen om ekonomiska 43 zon begränsa påföljden tillböter. I fråga om annan berörd lagstiftning blir det aktuellt att ändrastraffskalorna först när havsrättskonventionen blir bindande för svensktvidkommande. Vad gäller frågan somGotlands militärkommando väckt, om kuststaten har rätt att i händelse av krigeller neutralitetskränkning hävda sina rättigheter i zonen med militärainsatser, kan konstateras, att denna fråga lämnas olöst i havsrättskonventionen.I konventionen uttalas i artikel 301 att staterna i samband med att man utövarsina rättigheter och skyldigheter enligt konventionen skall avstå från våldeller hot om våld mot andra stater och deras territorier och inte heller iövrigt uppträda i strid mot . Militära frågor regleras inte i vidaremån i havsrättskonventionen. Jag vill för egen del tillägga att frågan om krigsom ett hot mot miljön är, som jag berörde vid i deJaneiro, en av de viktigaste miljöfrågorna i ett internationellt perspektiv.Jag kommer därför att i annat sammanhang ha anledning återkomma till dennafråga. Mitt förslag:Lagen skall träda i kraft . Promemoriansförslag: I promemorian föreslås att lagen om ekonomiska zon skallträda i kraft den dag regeringen bestämmer. Remissinstanserna:Kustbevakningen anser det angeläget att förslaget om ett inrättande av ensvensk ekonomisk zon genomförs . anser attlagen skall träda i kraft så fort som möjligt. universitets forskningscentmmär av samma uppfattning. De övriga remissinstanseraa har inte utttyckt någonbestämd åsikt i denna fråga. Skälen för mitt förslag:En annan och närbesläktad fråga till de materiella bestämmelserna i en lag omen svensk ekonomisk zon är det är lämpligt att lagen träderi kraft. Som framgått av vad jag sagt får det numera anses utgöra endel av folkrättslig sedvana att ett land inrättar en ekonomisk zon i anslutningtill sitt territorialhav eller delar därav. Det finns därför inget som hindraratt inrättar en ekonomisk zon vi själva önskar.Dessutom är tidpunkten för konventionens ikraftträdande osäker. Det kan dröjaåtskilliga år innan de nödvändiga 60 ratifikationerna uppnås. Dennaomständighet och den intemationella utvecklingen på området talar för att detinte finns tillräckliga skäl att invänta den tidpunkt, då konventionen träderi kraft och genom ratificering blir bunden av den. Vadsom dock ytterligare kan behöva övervägas och som framfördes som dethuvudsakliga skälet i promemorian för att inte fbcera tidpunkten förikraftträdandet, är vilka resurser som kan behöva avsättas för att övervaka zonen.Dessa behov skall bedömas främst mot bakgrund av de miljöskyddsföreskriftersom kan komma att gälla i zonen och vilka kostnader en tillräcklig övervakningskulle medföra. Överväganden av detta slag bör dock inte stå i vägen för lagensikraftträdande. I stället får frågor om resursbehovet knytas till deföreskrifter som allt efter hand kommer att föreslås gälla i den ekonomiskazonen. En ytterligare anledningtill att frångå promemorian i berört avseende är att i olikainternationella sammanhang har deklarerat sin avsikt att efter riksdagensgodkännande införa en ekonomisk zon fr.o.m. , en tidpunkt somför övrigt stämmer väl överens med vad övervägande antalet länder som deltar i Nordsjökonferensenanser som en lämplig tidpunkt för att låta sätta i kraft åtgärder för enförstärkt jurisdiktion i . Jag har med anledning av de övervägandensom varit aktuella i detta sammanhang samrått med chefen förUtrikesdepartementet. 2.8 Ändringar i övrig lagstiftning Ilikhet med vad som föreslagits i promemorian föreslår jag vid sidan av införandetav en lag om ekonomiska zon också ändringar i ett antal befintligalagar som rör havsrätten. Förslagen avser durapningslagen, vattenföroreningslagen,kontinentalsockellagen, fiskerättslagen, lagen om medverkanvid polisiär övervakning, naturresurslagen och räddningstjänstlagen. I fråga omde fyra sistnämnda lagarna är ändringarna av en så begränsad karaktär att jagbehandlar dem endast i samband med specialmotiveringen. Jagvill dock tillfoga att Lagrådet, mot bakgrund av hur svensk domsrätt i straffrättsligthänseende regleras i förslaget till lag om ekonomiska zon, haranmärkt, att någon uttrycklig motsvarande bestämmelse inte finns ifiskerättslagen beträffande fisket i den svenska fiskezonen. Lagrådet har förordatatt en sådan bestämmelse införs i fiskerättslagen. Efter samråd med chefen för jag dock från att föreslå den av Lagrådet förordadeändringen. Skälet för detta är att det inom pågår enöversyn och modernisering av fiskerättslagen. Lagrådets synpunkter kan beaktasinom ramen för detta arbete. Mitt förslag:Dumpningslagen och vattenföroreningslagen utvidgas till att omfatta skydd motförorening från farfyg i den ekonomiska zo- Promemoriansförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Remissinstanserna har inte haft några invändningar i sak mot de föreslagnaändringarna. Skälen för mitt förslag:Jag redogjorde för reglerna i dumpningslagen. De förbud mot dumpning isvenskt territorialvatten som föreskrivs i lagen bör utvidgas till att omfattaden ekonomiska zonen. Dumpningsförbudet skall gälla både svenska och utländskafartyg. Jag har i samband med minredogörelse för rätten att göra tvångsvisa ingripanden på grund av ettförbjudet utsläpp i den ekonomiska zonen berört vissakonventioner och därvid föreslagit att lösningen på frågan bör vara en utvidgningav vattenföroreningslagen. Jag återkonuner nu till den lagtekniska lösningenav denna fråga och till andra frågor som rör samma lag. Vattenföroreningslagenbygger på konventioner om sjöfart och miljöskydd, främst MARPOL 73/78 ochingreppskonventionen. har tillträtt dessa båda konventioner. I lagenbör införas möjlighet att i enlighet med MARPOL-reglerna, och i någon mån medstöd av ingreppskonventionen, meddela föreskrifter som också avser sjöfart ochmiljöskydd i den ekonomiska zonen. Sådana föreskrifter bör införas i 2 kap. omförbud mot förorening från fartyg, i 4 kap. om fartygs konstraktion m.m., i 6kap. om tillsyn, i 7 kap. om särskilda åtgärder mot vattenförorening och i 8kap. Så som lagen och denförordning som är knuten till lagen, förordningen (1980:789) om åtgärder motvattenförorening från fartyg, är uppbyggda, blir det sak attmeddela närmare föreskrifter. På detta sätt är det också möjligt att på ettsmidigt sätt anpassa vattenföroreningsföreskrifterna till internationellaöverenskommelser och regionala rekommendationer t.ex. inom ramen för samarbetetrunt . Deföreslagna ändringarna i vattenföroreningslagen har till syfte att förhindra,motverka eller minska föroreningarna i den miljön och följer alltså avfrämst artiklarna 194 och 211 i havsrättskonventionen. Den folkrättsligagrunden att införa reglerna följer av artikel 56 i konventionen. EftersomSverige har jurisdiktionen i zonen i fråga om miljöskydd föreligger ingenkonflikt med t.ex. MARPOL-reglerna. Eftersomhavsrättskonventionen ännu inte trätt i kraft och då väsentliga delar av lagenbygger på andra konventioner finns det som jag tidigare nämnt för närvarandeingen anledning att ändra påföljdsreglerna i lagen. Motbakgrand av artikel 194 i havsrättskonventionen i den del artikeln rörsjösäkerheten (punkt 3 b), finns det anledning att återkomma till regeringen medförslag till ändringar i sjötrafikförordningen (1986:300), så att förordningenkan göras tillämplig i den ekonomiska zonen. Jag har i denna fråga samrått medchefen för . Mitt förslag:Hänsynen till miljön skall klart framgå av lagen. Miljöskyddslagen skall kunnagöras tillämplig på utvinning från den del av kontinentalsockeln som liggerutanför territorium. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: Detövervägande antalet remissinstanser tillstyrker förslaget till ändring i kontinentalsockellagen.Sveriges geologbka undersökning, SGU, tillstyrker att miljöskyddets intressenbeaktas vid all verksamhet som bedrivs med tillstånd enligt godtar den lagtekniska lösningen i fråga omförhållandet mellan miljöskyddslagen och kontinentalsockellagen. versitetsmarina forskningscentmm anser att det är ändamålsenligt med den Prop.1992/93:54 föreslagna regleringen. OPAB menar att det är viktigt att Sverigeinte ensidigt inför krav som gär utöver Helsingforskonventionens regler ochrekommendationer. och anseratt miljöskyddet inte fått ett tillfredsställande lagstöd i förslaget. Enligt Naturskyddsföreningenbör miljöskyddslagen utan särskild prövning göras tillämplig fullt ut iSveriges ekonomiska zon. Skälenför mitt förslag: Av min lämnade redogörelse bör ha framgått att svensklag i betydande utsträckning gäller inom ett sådant område där verksamhetenprövats med stöd av kontinentalsockellagen. Närdet gäller verksamheten på den del av kontinentalsockeln som ligger utanförsvenskt territorium kan anmärkas följande. Tillsynsreglernai miljöskyddslagen gäller inom anläggningen, men rättsläget är inte helt klartnär det gäller miljömyndigheternas kompetens i övrigt, eftersom kontinentalsockellagstiftningentillkom före miljöskyddslagen och frågan aldrig berördes i motiven till densistnämnda lagen. NärSverige inrättar en ekonomisk zon skall de förpliktelser i fråga om skydd förden miljön som föreskrivs i havsrättskonventionen iakttas. I dettasammanhang har miljöskyddslagen en naturlig plats. Medhänsyn till att det förmodligen blir fråga om ett mindre antal anläggningarför undersökning eller utvinning av kontinentalsockeln som kommer att inrättasutanför sjöterritoriet, framstår det som mest ändamålsenligt att regleramiljöskyddsvillkoren i det särskilda fallet. För att göra rättsläget klart ifråga om utvinning från kontinentalsockeln bör miljöskyddslagen uttryckligen undantasfrån tillämpning enligt 10 § kontinentalsockellagen på samma sätt som förnärvarande gäller för vattenlagen och minerallagen. I stället bör miljöskyddetsintressen beaktas genom att det i lagen utttyckligen anges att tillstånd skallförenas med villkor till skydd för miljön. Exploatering av kontinentalsockelnstillgångar kräver alltid tillstånd och villkoren i fråga om hänsynen tillmiljön kan alltså anpassas till förhållandena i det enskilda fallet. För närvarandefinns enligt vad jag har erfarit tvä tillstånd som . regeringen meddelat medstöd av 3 § kontinentalsockellagen för verksamhet på den del av sockeln somligger utanför svenskt territorium. Tillstånden avser eftersökande av olja ochgas genom geofysiska och andra mätningar samt i ett fall även borrning. Ingetav tillstånden medger anläggning för borrning utan regeringens särskildagodkännande. De båda tillstånden innehåller villkor till skydd för den marinamiljön. I den mån det blir aktuellt för regeringen att lämnautvinningstillstånd kan regeringen med stöd av 4 § i den nu föreslagna lydelsenmeddela de villkor som behövs med hänsyn till miljöskyddet. I sararaanhangetbör tilläggas att i ärenden om tillstånd till att genom borrning ellersprängning utforska kontinentalsockeln eller att utvinna dess naturtillgångargäller enligt förordningen (1991:738, omttyckt 1992:45) ommiljökonsekvensbeskrivningar att en sådan beskrivning skall fogas tillansökningen. Ilagen bör emellertid införas en bestämmelse som säger att om det finns särskilda skäl får regeringen vid tillståndsprövningen besluta, att för verk samhet som bedrivs på ett område som ligger utanför territorialgränsen, skall miljöskyddslagen vara tillämplig. GenomHelsingforskonventionen har åtagit sig ökade skyldighe- Prop.1992/93:54 ter när det gäller att skydda den miljön i . Arbetetkring konventionen leds av den s.k. (), som bl.a.utfärdar rekommendationer. De krav som konventionen ställer upp och därmedsammanhängande rekommendationer skall beaktas vid tillståndsgivningen enligt kontinentalsockellagenvid beredningen av ärendena och i form av villkor i tillstånden. Genomden nu föreslagna utvidgningen av kontinentalsockellagen anser jag attmiljöhänsynen klart kommer till uttryck i lagen. Den oro som på sina håll harfunnits, att en prövning enligt kontinentalsockellagen skulle vara mindrenoggrann från miljösynpunkt än den som görs med stöd av miljöskyddslagen, börgenom de föreslagna ändringarna kunna stillas. Dessutom är det min avsikt attolika miljöorganisationer på sanuna sätt som sker vid prövningen enligt miljöskyddslagenskall beredas tillfälle att redovisa sina synpunkter i frågor om exploateringav kontinentalsockeln. Jag har i dessa frågor samrått med chefen förNäringsdepartementet. Ienlighet med vad jag nu anfört har inom Miljö- och naturresursdepartementetupprättats förslag till 1. lag om ekonomiska zon, 2. lag om ändring i lagen (1971:1154) om förbud mot dumpning av avfall i vatten, 3. lag om ändring i lagen (1982:395) om medverkan vid polisiärövervakning, 4. lag om ändring i lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening frånfartyg, 5. lag om ändring i lagen (1950:596) om rätt till fiske, 6. lag om ändring i lagen (1966:314) om kontinentalsockeln, 7. lag om ändring i lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m., 8. lag om ändring i räddningstjänstiagen (1986:1102). Förslagenunder 3 och 8 har upprättats i sanuåd med chefen för ,förslaget under 4 har upprättats i samråd med chefen för ,förslaget under 5 har upprättats i samråd med chefen för förslaget under 6 har upprättats i samråd med chefen förNäringsdepartementet. Lagrådethar granskat lagförslagen. 4.1 Förslaget till lag om ekonomiska zon Genomden nya lagen får regeringen efter bemyndigande inrätta en svensk ekonoraiskzon. Den ekonomiska zonen är ett i särskild ordning avgränsat område utanförSveriges territorialhav. Tillgrund för lagen om den ekonomiska zonen ligger FN:s havsrättskon- Prop.1992/93:54 vention, som tillkom . Konventionen har formellt sett inteträtt i kraft. Den utgör dock i de frågor som omfattas av denna lagfolkrättslig sedvanerätt. Dtygt 80 länder, däribland och , harinrättat en egen ekonomisk zon. Inomett område som utanför territorialhavet överensstämmer med det område somSverige kan göra anspråk på som ekonomisk zon utövar redan i dagrättigheter i enlighet med folkrätten i fråga om fiske och utvinning ochutforskning av kontinentalsockeln. Den nya lagen omfattar endast de nyarättigheter som tar i anspråk. De materiella reglerna om utvinningfrån kontinentalsockeln och om fisket stannar kvar i särskilda lagar. Dennya lagen reglerar inte frågor om kuststaternas rättigheter enligt havsrättskonventioneni det egna territorialhavet. Ispecialmotiveringen görs kortfattade hänvisningar till de artiklar i havsrättskonventionensom respektive paragraf bygger på. De aktuella artiklarna har redovisatsutförligare i avsnitt 2.4 i den allmänna motiveringen. Paragrafenbehandlar den ekonomiska zonens utsträckning och avgränsning. "Den föreslagna formuleringen av andra meningen torde kunnauppfattas så, att den ekonomiska zonen aldrig får utsträckas över mittlinjen iförhållande till annan stat. Så bör emellertid kunna ske om avtal träffas medannan stat om en avgränsning som avviker från mittiinjen. Bestämmelsen bör därförfå den utformningen att det i första hand är den avtalade avgränsningslinjensom skall tillämpas. Om något avtal inte träffats bör däremot gälla att mittlinjeninte får överskridas. Vad som i detta sammanhang avses med en mittlinje börnärmare anges i ett andra stycke. Därvid kan den definition som använts iartikel 6 konvention om kontinentalsockeln tjäna tillvägledning." Paragrafen har utformats i enlighet med det av Lagrådetlämnade förslaget. Ilikhet med vad som anges i 1 § andra stycket lagen (1950:596) om rätt tUl fiskefår regeringen bestämma gränsen för den ekonomiska zonen. Denekonomiska zonen får i enlighet med artikel 57 ha en bredd av högst . Med hänsyn till de geografiska förhållandena kommer en svensk ekonomisk zon dock att ha samma omfattning som avtalade kontinentalsockel- och fiskegränser. har ingått avgränsnings- avtal med , , , dåvarande Tyska Demokratiska Repu bliken, , dåvarande och . Avtalen gäller utom såvitt avser hela den nu aktuella gränssträckningen. Med pågår överläggningar om gränsdragningen inom ett begränsat område i norra . kan träffa avtal med de andra länderna, att tidigare överenskomna gränser för kontinentalsockeln och fisket i stället skall utgöra gräns för ekonomiska zon. I fråga om avtalet med tiska Republiken gäller numera att har inträtt som avtalspart. 4 1992/93. 2 § Prop. Paragrafenanger att den som färdas eller bedriver verksamhet i zonen skall vidtanödvändiga åtgärder för att skydda och bevara den miljön. Paragrafenhar sin utgångspunkt i artiklarna 56,192-194,208,210,211 och 246 i havsrättskonventionen.Hur paragrafen kan komma att utnyttjas för svenskt vidkommande framgår av denallmänna motiveringen. Såvittavser första stycket i paragrafen gäller särskilt följande. Enligt artikel 192är staterna förpliktade att skydda och bevara den miljön. Artikel 194avser åtgärder för att motverka, minska och kontrollera förorening av denmarina miljön. Artiklarna 208, 210 och 211 ålägger staterna bl.a. attnationellt och även i viss utsträckning internationellt agera för att motverkaföroreningar från särskilda verksamheter. Artikel 246 rör marinvetenskaplig forskningi den ekonomiska staten. Andrastycket knyter närmast an till artikel 56 punkt b iii, enligt vilken bestämmelsekuststaten har jurisdiktion i den ekonoraiska zonen i fråga om skydd ochbevarande av den miljön. Den raer materiella utformningen avföreskrifterna kommer att ha sin utgångspunkt i bl.a. havsrättskonventionensartiklar 208, 210, 211 och 246. Av den allmänna raotive-ringen framgår hurföreskriftsrätten i övrigt kan komma att användas. Efterförslag från Lagrådet har paragrafernas ordningsföljd ändrats. Rubriceradeparagrafer motsvarar 7 § i lagrådsremissen. I 3 § erinras om de bestämmelser tillskydd för den miljön sora finns i andra lagar. Av 4 § framgår att ifråga om rätten till fiske och i fråga om utvinning frän kontinentalsockelnhar lagen (1950:596) om rätt till fiske och lagen (1966:314) om kontinentalsockelnföreträde framför den nya lagen. Iparagrafen finns regler om tillståndsplikt inom lagens tillämpningsområde. Lagrådethar anfört: Eftersom det i den föreslagna 4 § görs klart att såväl rätten tillfiske som rätten till utnyttjande av kontinentalsockeln i den ekonomiska zonenregleras i andra författningar, är det naturligt att i nu förevarande paragrafmarkera att dess tillämpningsområde är begränsat till andra former avutnyttjande av den ekonomiska zonen. Det finns anledning att därvid bygga påvad som i havsrättskonventionen anges om kuststatens rättigheter i denekonomiska zonen. Av konventionen framgår att det är kuststaten förbehållet attutforska, utvinna och på annat sätt utnyttja naturtillgångarna i zonen (artikel56).