prop · GG03129 · 1992-12-31 00:00:00 — Eftersom awägningaraa i vårt system har sin utgångspunkt i de förslagtill nya regler för bostadsbidrag som framförs av är det ävenav det skälet rimligt att använda samma inkomstbegrepp vid beräkning av det konununalahögkostnadsskyddet som vid beräkning av bostadsbidrag. Avgränsningen av service, omvårdnad och vård Detjänster enligt socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen som skall orafattasav det kommunala högkostnadsskyddet är service, omvårdnad och vård sora koraraunensjälv bedriver i ordinärt boende, i särskilda boendeforraer för service och oravårdnad,i bostäder raed särskild service och i dagverksamheter. Vid vård i sjukhem som komraunenhar betalningsansvar för raen inte verksamhetsansvar, skall principeraa för detkommunala högkostnadsskyddet tillämpas så som anges under nästa rabrik. Serviceoch omvårdnad används här som generella begrepp och täcker in t.ex. begreppetsocial hemhjälp enligt 6 och 10 §§ socialtjänstlagen. Detinnebär att individuellt bedömda tjänster enligt socialtjänstlagen skall orafattasav högkostnadsskyddet. Dessa kan vara följande. Hjälpraed praktiska sysslor i det dagliga livet, t.ex. * städning,tvätt, henisändning av varor, matlagning, bank- och postärenden, matdistribution. Tekniksom ger trygghet och som underlättar kontakt/omvårdnad, * trygghetstelefon/larra. Tillgodoseendeav såväl fysiska som psykiska och sociala behov som den enskilde norraalt självkan tillgodose raen som vederbörande behöver hjälp raed. * ätaoch dricka, sköta personlig hygien, klä sig, förflytta sig. * inforraerasig, aktivera sig (hobbies, promenader, utflykter, stadiecirkelverksarahet etc), upprätthålla kontakter, få gemenskap och uppskattning, känna trygghet. Det innebär vidare att bl.a.följande hälso- och sjukvårdstjänster enligt Prop. 1992/93:129 häbo- och sjukvårdslagen skall orafattas av det kommunala högkost- Bilaga1 *omläggningar, injektioner, medicinutdelning, provtagning, blodtrycks- ochpulskontroller, sondmatning, smärtlindring, sjukgymnastik och arbetsterapi. Iovanstående tjänster inom service, omvårdnad och vård ingår inte hårvård,fotvård, tekniska hjälpmedel, färdtjänst och snöröjning eller liknande separatatjänster. För dessa tjänster liksom för öppen hälsooch sjukvård ilandstingsregi, läkemedel, sjukresor och tandvård får den enskilde betala inom raraenför det ekonoraiska utryrarae som skapas genom grandgaranti ochförbehållsbelopp. Förfärdtjänst gäller därtill att frågan om avgifter inte tillhör utredningensuppdrag. har lämnat ett betänkande, Handikapp VälfärdRättvisa (SOU 1991:46) som bl.a. behandlar avgifter för färdtjänst. Tekniskahjälpmedel skulle kunna omfattas av det kommunala högkostnadsskyddet raensvårigheter finns att föra in dessa under en generellt verkande regel tillföljd av att ansvaret för tekniska hjälpmedel är uppdelat raellan kommuner ochlandsting och att ansvarsförhållandena skiftar på den lokala nivån. Vidare äransvarsområdet så nytt för kommuneraa att det är svårt att redan nu bedöraahur korarauneraa koramer att hantera frågan om avgifter för hjälpmedel, t.ex.när det gäller besöks- eller depositionsavgifter. Erfarenheteraa visaratt kommuneraa följer de avgiftsprinciper som tillärapas av landstingen. Detinnebär att avgifter i allmänhet inte tas ut. Denhjälp och teknik som redovisas under begreppet service utgör traditionellainsatser. Utvecklingen har inneburit en tendens att ininskadessa insatser till förraån för en större grad av renodling till omvårdnadsinsatser.Att nämnda serviceinsatser finns raed inom raraen för det kommunalahögkostnadsskyddet kan därmed eventaellt anses stå i motsättning tillönskvärda utvecklingslinjer. En sådan motsättning behöver dock inte uppkomma.Det avgörande är att en helhetssyn tillämpas på den enskildes situation och attfrågan om insatser görs i samband med en behovsbedömning. I det sammanhangetgår det inte att utesluta hjälpen med praktiska sysslor av det skälet att denkan ha en avgörande betydelse för den enskildes välfärd. Även teknik för larrakan ha en sådan väsentlig betydelse och bör finnas med bland de tjänster somryms inora det kommunala högkostnadsskyddet. Hyressättningav nuvarande helinackorderingsboenden Prop. Bilaga1 Ett slopande av helinackorderingsforraen innebär att bostaden skall upplåtasgenom avtal och att hyra skall betalas. Hyressättning skall i princip skeenligt bruksvärdesprincipen. Den enskildes egen bostadsyta, geraensammautrymmen och standardfaktorer som toalett, dusch, balkong etc. skall värderas.Avtal ora hyra sluts raellan den enskilde och fastighetsägaren. I avtaletklargörs de föratsättningar sora är förknippade raed uthyrningen. Dessa kan t.ex.vara förbehållsvillkor ora att bostaden inte får överlåtas på annan, att deninte får hyras vidare i andra hand eller att den inte får användas för bytetill annan bostad. kommunen inte är fastighetsägare kan den enskilde ha andrahandsavtalmed kommunen som i sin tur har avtal med fastighetsägaren. Nuvarandehelinackorderingsboenden har i allraänhet en låg boendestandard. I ålderdonisherahar i stort sett alla ett eget rara raen bostadsytan är ofta liten, tvåpersoner delar ibland hygienutryinrae och oftast har den enskilde varken kokvråeller kokskåp i rammet. I sjukhem bor en majoritet av de äldre i tvåbädds-eller fyrbäddsram. Trots att detta inte överensstämmer raed vad sora vanligtvisbetecknas som boende anser vi att ett avgörande steg behöver tas nu för attförverkliga idén om att betalning skall tas ut för varje särskild tjänst försig och för att alla skall behandlas lika i fråga om normalalevnadsomkostnader. Ett utmönstrande av sådana kostnader inklusive hyressättningav boendet är också nödvändigt för att förverkliga ett avgiftssystem förservice, omvårdnad och vård sora är neutralt. Genoratillärapning av braksvärdesprincipen kommer den hyra som fastställs attbestämmas av den kvalitet som fmns i bostaden. God kvalitet ger en relativt höghyra medan det omvända gäller om standarden är sämre. Genom att skiljaboendekostnaden från avgiften för service, omvårdnad och vård vinns för denenskildes räkning den fördelen att ora boendestandarden är låg och ger en låghyra så får personen mer medel över för annan konsumtion eller för sparande.Vid en högre standard och hyra minskar på samma sätt möjligheten till sparande. Närdet gäller sjukhera i andra huvudmäns regi som kommunen har betalningsansvarför blir frågan ora hyressättaing mer svårlöst. Sjukhem som drivs av landstingoch sjukhem som drivs av en enskild huvudman är inte särskilda boendeformerutan vårdimättaingar. Deenskilda sjukhemmen måste enligt vår uppfattning betraktas som en särskild boendeforra.Detta föratsätter dock ändring av den stadga om enskilda vårdhem m.m. soragäller . En översyn av stadgan har diskuterats och en sådan bör påskyndas till följd av behovet att skapa en neutralavgiftssättning för såväl kommunens särskilda boendeformer sora de privata sjukheraför vilka koraraunen har ett betalningsansvar. Vi utgår därför från attregeringen koramer att lägga förslag om ändring av stadgan för enskildavårdhem. Försjukhem i landstingsregi gäller att omvårdnadsfimktionema är desamma som ikommunens särskilda boendeformer. Från styraingssynpunkt är det därförangeläget att den enskildes totala kostaad för boende, mat och oravårdnadhar samma nivå som motsvarande msatser Prop. i en kommimal särskildboendeform av motsvarande kvalitet. För att Bilaga I åstadkomma detta föreslårvi att endast kommunen ges möjlighet att fastställa vårdavgift.Denna avgift kan koraraunen sedan specificera i fråga ora vård och oravårdnadsamt mat och boendekostaad. för själva boendetföreslår vi skall ligga i det intervall för egenkostaad sora personer med lågainkomster och bostadsbidrag far betala för sitt Detta intervallblir enligt grandförslaget i betänkande SOU 1992:21mellan 300 och per raånad. Särskilda frågor - korttidsboende, nedsättning av avgift m.m. Förkorttids-, växelvård och rehabilitering i särskilda boendeformer bör i principgälla att avgift för service, omvårdnad och vård skall kunna tas ut som vid permanentboende.Detsamma bör gälla i fråga ora måltidskostnader. Hur avgiftssystem ochavgiftsnivåer skall utformas raed tanke på nämnda tjänster är en fråga förvarje kommun att avgöra. Som regel torde enskilda personer ha motsvarandeinsatser i sitt stadigvarande boende varför avgiften inte behöver ändras. Iförarbetena till socialtjänstlagen ges exempel på fall där nedsättning avavgiften ska ske. Det kan t.ex. gälla närstående person som är ekonomiskt beroendeav pensionären eller att pensionären fortfarande har kvar sin bostad. Sammaprmciper bör kunna gälla utan förändring även i saraband med att ett koraraunalthögkostnadsskydd för service, oravårdnad och vård införs. Regler ora nedsättningav avgift behöver dock inte utformas särskilt. Det ankommer på varje kommun attutforma sina regler i fråga om nedsättning av avgifter. situation där pensionären har kvar en annan bostad bör regleraa förbostadsbidrag kunna utgöra utgångspunkt. Enligt förslag skallminskning eller indragning av bostadsbidrag för ordinärt boende ske först sexmånader efter att fattat beslut. den nya bostaden(särskild boendeform etc.) har en högre bostadskostnad bör bostadsbidraget oragåendeberäknas för den nya bostaden. Förpersoner raed behov av service, oravårdnad och vård raåste särskildhänsyn tas vid avgiftssättningen så att utryrame fmns för social habiliteringeller rehabilitering och levnadsomkostnader i övrigt. Föryngre personer utan pension som är i behov av service, omvårdnad och vård harmodellen med grundgaranti och förbehållsbelopp svagheter. Modellen lutar sigmot bostadsbidragssystemet för pensionärer enligt grandförslagvilket ger möjligheter till en relativt god boendestandard trots eventaelltlåga inkomster hos den enskilde. Bostadsbidraget för personer som inte harpension är väsentligt sämre för ensamstående yngre och äldre personer. Föräldre ensamstående, dvs , är bostadsbidraget maximalt permånad. Detta bostadsbidrag upphör helt vid årliga brattoinkomster över 126 000kronor. Probleraen raed låga vanliga bostadsbidrag kan eraeller- tidinte hanteras inom modellen för ett kommunalt högkostaadsskydd. Med tanke på personer sominte har pension är det därför angeläget att Bilaga 1 nuvarandebostadsbidrag till ensamstående personer behandlas i annat saramanhang. Föryngre personer med förtidspension har frågan övervägts att avgränsa ettfribelopp för en viss del av inkomster innan gnmdgaranti, förbehållsbelopp ochavgift beräknas. Vi har eraellertid kommit frara till att fribelopp inteerfordras raed tanke på det relativt goda privatekonomiska utfall som gällerför förtidspensionärer inom ramen för grundgarantin och förbehållsbeloppet. Effekter för enskilda och kommuner Föranalys av raodellen för ett koraraunalt högkostnadsskydd för service, oravårdnadoch vård har uppgifter ora vårdkonsumtion, avgifter och vårdkostnader inhämtatsfrån 13 av landets kommuner. Vid valet av kommuner har representativitet inteeftersträvats. Istället har utredningen haft arabitionen att välja ut ettmindre antal kommuner som sinsemellan uppvisar en stor spännvidd när det gällerkommunala kostnader och villkor som erbjuds äldre i form av skatter, kommunalabostadstillägg och avgifter. GenomSCB-statistik och direkt från kommunema har uppgifter inhämtats ora konsurationenefter ålder och kön av social hemhjälp, omvårdnad i ålderdomshem och i sjukhera.Vidare har avgiftsregleraa i respektive kommun inhämtats samt personalkostnaderför service, oravårdnad och vård beräknats. Försjukhem och ålderdomshem med hel inackordering finns ingen samlad statistik omkostnader för själva boendet. En bedömning av boendekostnader mäste av detskälet bygga på en selektiv infonnation. Allmäntgäller att nuvarande helinackorderingsboenden sora regel har en låg boendestandard.1 ålderdomshem har i stort sett alla ett eget ram raen bostadsytan är oftaliten, två personer delar ibland hygienutryinrae och oftast har den enskildevarken kokvrå eller kokskåp i rammet. I sjukhera bor en majoritet av de äldre itvåbädds- eller fyrbäddsram. Avde tretton testkommuneraa anger fyra en hyreskostnad i ålderdonishera. Hyroraavarierar för enkelram från till beroende på ytstorlekoch annan standard. Rum för samboende personer finns även i materialet ochvarierar i kostnad mellan och . Föranalysen och för beräkning av statens kostnad för bostadsbidrag antar vi engenomsnittskostnad för boende i ålderdomshem på och i sjukhem på . För samboende i ålderdomshem antas en kostnad på . Deaktuella kostnaderaa för måltider i särskilda boendeformer varierar raellan de13 korarauneraa. I stort sett alla föratom tar ut per dygnför mat och kaffe. I är kost- Prop. nåden större och kanvariera . Förtestning har utredningen valt det belopp som har angivits i grundgarantin,dvs. för en ensamstående person och församboende. Effekter för enskilda vid varierande inkomster Utredningenredovisar först typfall i fråga om det konimunala högkostnadsskyddets effekterför enskilda. Beräkningaraa för dessa typfall gäller fyra olika inkomstnivåerför en ålderspensionär, samboende ålderspensionärer och en förtidspensionär.För ålderdomshem och sjukhem antas nuvarande avgiftsuttag ske raed utgångspunktfrån regleraa i socialtjänst-förordningen om helinackordering i ålderdomshemoch regleraa i lagen ora allmän försäkring om avgiftuttag vid vistelse isjukhem. Resultatenav analysen är att ensamstående ålderspensionärer genora det nya systeraet fårnågot lägre kostnader totalt sett vid boende i ålderdomshera jämfört mednuvarande avgiftssystem. Förpersoner i sjukhemsboende ökar kostnaderaa väsentligt i förhållande till dennuvarande situationen. Denna effekt är förväntad och visar tydligt de raycketolika villkor sora gäller vid oravårdnad i sjukhem och iålderdomshem. Jämförelsenav nuvarande hemhjälpsavgifter med ett maximalt uttag av avgifter för service,omvårdnad och vård i ordinärt boende visar att det föreslagnahögkostnadsskyddet Jämnar ut de skillnader i avgifter sora finns raellan kommuneraa.Kommuner raed ett högt avgiftsuttag raåste till följd av högkostnadsskyddetsänka sina avgifter. Församboende ålderspensionärer och för förtidspensionärer är effektema i stortsett desamma som för ensamstående ålderspensionärer. Genomsnittliga effekter för enskilda i 13 kommuner Medutgångspunkt i fördelningen av personer i olika omvårdnadsformer i de 13 kommunemahar ett slumpmässigt urval gjorts av ensamstående personer sora användertjänster inora respektive oravårdnadsform. De valda personeraas inkomster ochnuvarande avgifter utgör utgångspunkt för jämförelser med samma personerssituation enligt det föreslagna systemet. Analysenger i stort sett samma bild av effekter som i beräkningaraa av typfall. Totaltsett minskar kostnaderaa för personer sora bor på ålderdomshem raedan personersom bor på sjukhera får ökade kostnader. För personer sora erhåller service,omvårdnad och vård (hemhjälp) i ordinärt boende ökar kostnaderaa ora avgiftertas ut upp till taket för högkostnadsskyddet eller upp till självkostaaden förgivna tjänster i de fall där den enskilde har en inindre konsumtion i förhållandetill inkomsten. Sammantagnaeffekter i testkommunema för enskilda, Prop.1992/93:129 kommuneroch stat vid maximalt uttag av avgifter Bilaga 1 Medutgångspunkt i ett antagande om att personer i ålderdomshem och i sjukhem fårbetala avgift upp till högkostaadsskyddet och att även avgifter tas ut till taknivåneller till självkostaad för service, omvårdnad och vård i ordinärt boende blirde sammantagna effekteraa att kommuneraa kan tillgodogöra sig nya intäkter,medan staten förlorar intäkter särat enskildas kostnader ökar vid sjukhemsboendeoch vid ett raaxiraalt avgiftsuttag i ordinärt boende. Föratomatt stat och försäkring förlorar nuvarande intäkter av avgifter för sjukhem, fårstaten nya kostnader för bostadsbidrag. Med utgångspunkt från antanganden oraatt saratliga personer i ålderdomshera och sjukhem som kan få bostadsbidragäven söker och får detta och att hyroraa är för ålderdomshem och för sjukhem, har statens kostnader för bostadsbidrag i nämnda boendeforraerberäknats till ca . Utredningengör den samlade bedöraningen att det föreslagna koraraunala högkostnadsskyddetmed grandgaranti och förbehållsbelopp medger en neutral avgiftssättning förkommunal service, oravårdnad och vård oberoende av den boendeform som denenskilde bor i. Genora högkostnadsskyddet skapas föratsättningar för attupphäva de väsentligt olika ekonoiniska villkor för enskilda som gäller förnärvarande i ålderdomshera och i sjukhem. Sora visas av analysen blir dengenerella effekten av förslaget att personer boende i ålderdomshera får någotlägre kostnader än , raedan personer sora bor i sjukhem i genomsnitt får väsentiigthögre kostnader än de som gäller . Denna effekt är förväntad och visartydligt de raycket olika villkor som gäller vid omvårdnad isjukhem och i ålderdomshem. Detförslagna koraraunala högkostnadsskyddet är enligt utredningens raening väl avvägt.Utformningen av skyddet möjliggör en rättvis avgiftssättning saratidigt sora korarauneraagenora systeraet tillförsäkras nya intäkter. Motiv för föreslagna lagändringar Utredningensförslag om ett kommunalt högkostnadsskydd för service, omvårdnad och vård föratsätterolika författningsändringar. Högkostnadsskyddet som sådant behöverlagregleras. Modellen för högkostnadsskyddet föratsätter därtill att regler omhelinackordering i ålderdomshem upphävs och att undantagsregler som gällerboende och omvårdnad i de till kommuneraa överförda sjukhemmen slopas. Utredningensinriktaing att skapa en neutralitet i fråga om avgifters styreffekter innebäräven att ändringar blir nödvändiga i fråga om regleraa angående de inrättningarför långtidssjukvård sora kommunen har ett betalningsansvar för enligt 4 och 5 §§lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- ochsjukvård. Utredningens principiella utgångspunkter föranleder vidare lagändring- ar inora områden som i raereller raindre omfattiiing påverkar den en- Prop. Dessa orarådenavser kostaadsansvaret för resor till och från Bilaga 1 sjukvård,inklusive dagsjukvård i regi samt läkemedel, läkarvård ochkostnadsfria förbrakningsartiklar till personer i de sjukhera sora haröverförts till koraraunen. Förändring av kostnadsansvar mellan kommuner, landstingoch stat Depraktiska konsekvenseraa av utredningens förfåttningsförslag följs upp genomredovisning av förändringar som gäller ansvar, kostaader och intäkter hoskommuner, landsting, stat och försäkring. Avgifter för vård i sjukhem Avgifterför vård i sjukhem och andra vårdinrättningar som kommunerna har övertagitfrån landstingen tas ut av de allmänna försäkringskassoraa ochriksförsäkringsverket via avdrag på de allmänna pensionsförmåneraa. Med detnya systeraet koraraer avgifteraa att uppbäras av korarauneraa. modell minskar avgiftsinkomsteraa för stat och försäkring medsammanlagt ca . Landstingenhar fr.o.ra adrainistrativt och ekonomiskt ansvar förreseersättningar vid resor till och från besök i hälsooch sjukvård. Förpersoner som vistas i ett sjukhera eller annan vårdinrättning sora harövertagits av en kommun lämnar ersättning för resekostnader isamband med att vistelsen vid inrättningen inleds och avslutas. en personunder tiden för vistelsen i vårdinrättningen behöver besöka öppnaeller slutna hälso- och sjukvård råder det oklarhet omersättning för resekostnader. Resormellan särskilda boendeformer, sjukhem såväl sora övriga, och bostäder medsärskild service och dagsjukvård i regi av kommunen anses inte soraen sjukresa utan som en överflyttningsresa raellan vårdinrättningar. För dessaresor har komraunen kostnadsansvar. Utredningensmodell innebär att särskilda boendeformer och bostäder med särskild service skallfiillt ut accepteras som boendeformer. Merparten personer har i dessa ettstadigvarande boende. Med detta följer att resor till sjukvård i regi avkommunen, landstuiget eller till sjukförsäkringen ansluten privatpraktiserandevårdgivare skall bli ersättnings-berättigad. Resekostnader utöver den enskildesavgiftstak, högst per enkelresa, ersätts avlandstinget. Sammanlagtökar landstmgens kostaader för sjukresor med uppskatt- Prop.1992/93:129 ningsvis högst 32 miljonerkronor. Läkemedeltillhandahålls kostnadsfritt av landstingen för personer boende isjukhem. Även läkarvård ges utan extra kostnad. Apoteksbolagethar gjort en överslagsberäkning omfattande ca 4 000 platser på de sjukhera sorafinns i olika delar av landet. Med ledning härav har beräknats att under år1991 var den genomsnittliga årskostnaden för läkemedel pervårdplats. Totalt för riket innebär det en årskostnad på 128 miljoner kronorför de sjukhem som har övertagits. Vid antagande om en genorasnittiigårskostnad på per vårdplats uppgår utgiftsminskningen förlandstingen till motsvarande belopp ora principen tillärapas och kostnadsansvaretför läkemedel övergår till staten och försäkringen. Förden enskilde blir merkostaaden högst lika stor som högkostnadsskyddet inomöppen hälso- och sjukvård. Eftersom även läkarvård ingår i dettahögkostnadsskydd måste ett antagande göras om hur mycket av den enskildesmerkostnad sora faller på stat och försäkring respektive landsting. Utredningenhar antagit att raerkostnaden fördelas lika på stat och försäkring respektivelandsting, dvs. att hälften tillfaller vardera staten och . Den genorasnittiigagränsen för högkostnadsskyddet var ca , raed hänsyntagen till fördelningen i landet av antalet sjukhemsplatser. För stat ochförsäkring blir därraed kostnaden 4 eller perplats. Denna summa motsvarar . För den enskilde blirdet en genomsnittlig meratgift på som medför ökade inkonister förstaten och landstingen raed vardera . Kostnadsfria förbrukningsartiklar (KOFFA) Av6 § lagen om begränsning av läkeraedelskostnader ra.m framgår att vissaförbrukningsartiklar kostnadsfritt skall tillhandahållas den som på grand avallvarlig sjukdom eller efter behandling för sådan sjukdora är i fortlöpandebehov av artiklaraa. Nämnda paragraf avser öppenvård och är därmed i princip tillärapligvid vård på de inrättningar som överförts från landsting till komrauner. Vidöppen vård har staten hela kostnadsansvaret för artiklaraa. I avvaktan påresultaten av denna utrednings översyn har dock beslutat om undantag fr.o.m.år 1992 så att kommunen enligt 10 § sarama lag har kostnadsansvar för dekostnadsfria förbrakningsartiklar som enskilda erhåller vid vård i överfördainrättningar. För dessa kostnader har kommuneraa fått ersättning i samband medskatteväxlingen till följd av äldrereformen. Avförbrakningsartiklaraa är det produkter för användning vid diabetes samt olikaformer av stomi och inkontinens som avses. Sammantaget antas att koraraunemasnuvarande kostaader för kost- Prop. 1992/93:129 nadsfria förbrakningsartiklar i övertagna sjukhera uppgår till ca 110 Bilaga1 Kostnadsansvaretöverförs med utredningens modell till staten. Föratomatt stat och försäkring inte kommer att uppbära nuvarande intäkter av avgifterför sjukhera ra.ra., får staten nya kostnader för bostadsbidrag. I avsaknad avandra uppgifter än de som gäller beräkningaraa för de 13 testkommunemaredovisas i betänkandet en generalisering till nationell nivå av nämndaberäkningar. Medutgångspunkt från antagandena om att samtliga personer boende i ålderdomshemoch sjukhem som kan få bostadsbidrag även söker och beviljas detta samt atthyrorna är för ålderdomshem och för sjukhem, görs bedönmingenatt statens kostnader för bostadsbidrag i nämnda boendeformer i hela landet kanberäknas till ca . Förstat och försäkring innebär orafördelningen av kostnader och intäkter ensammantagen merkostnad på till följd av attdebitering och uppbörd av sjukherasavgifter övergår till korarauneraa, att kostnaderaaökar för läkeraedel och förbrakningsartiklar samt att kostnader tillkommer förbostadsbidrag till personer i ålderdomshem och i sjukhem. Kommuneroch landsting får intäkter av omfördelningen. För kommuneraa blir dessa 700miljoner kronor och för landstingen .