prop · GG03148 · 1992-11-26 00:00:00 — Sammantaget leder det jag har anfört till slutsatsen att det bör vara möjligt för någon som inte är förmånstagarens make att göra belopp som utbetalas i enlighet med ett förmånstagarförordnande vid livförsäkring, olycksfallsförsäkring eller sjukförsäkring till mottagarens enskilda egendom och att detta också bör vara möjligt för en make såvitt avser ett förordnande som skall gälla om förmånstagaren ingår nytt äktenskap. 2.2.2 Försäkringsbolagens handläggning m.m. Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Några remissinstanser framför synpunkter på den lagtekniska utformningen. Skälen för mitt förslag: Ett villkor om enskild egendom förutsätter att ett för- månstagarförordnande finns. Ett sådant villkor bör därför föreskrivas och åter- kallas på samma sätt som gäller för förmånstagarförordnanden (se avsnitt 2.1.2). I regel får den som är förmånstagare kännedom om detta först i samband med att ett försäkringsfall har inträffat och utbetalning av försäkringsbeloppet blir aktuell. Sådan utbetalning skall som huvudregel ske inom en månad från det att meddelande om försäkringsfallet kom försäkringsgivaren till handa (24 § försäkringsavtalslagen). Beträffande vissa typer av försäkringar betalas försäkringsbeloppet ut i flera poster. Ett villkor i ett förmånstagarförordnande om att försäkringsbeloppet skall vara för- månstagarens enskilda egendom måste på något sätt göras känt för förmånstagaren. Jag anser att det är lämpligt att försäkringsgivaren i samband med utbetalningen av försäkringsbeloppet underrättar förmånstagaren om detta. Om försäkringsbeloppet skall betalas ut i flera poster bör det räcka att förmånstagaren underrättas i samband med den första utbetalningen. Av ordnings- skäl, bland annat med hänsyn till att det kan förflyta mellan en utbetal- ning av ett försäkringsbelopp och en bodelning där frågan om försäkrings- beloppet är enskild egendom får betydelse, bör underrättelsen ske i skriftlig form. En bestämmelse härom kan lämpligen tas in i 103 § försäkringsavtalslagen. De föreslagna ändringarna innebär att en- skild egendom kan tillskapas genom ett villkor i ett förmånstagarförordnande. Enligt min mening finns det inte anledning anta att detta kommer att leda till ett ökat antal bodelningstvister. Inte heller i övrigt finns anledning räkna med att ändringarna kommer att medföra några ökade kostnader för det allmänna eller för enskilda personer. För försäkringsbolagen blir det nödvändigt att informera sina försäkringstagare om lagändringen. Detta torde emellertid kunna ske när bolagen ändå skall meddela sig med försäkringstagarna. Några nämnvärda kostnader behöver därför inte uppkomma. De föreslagna ändringarna bör träda i kraft . Med hänsyn till den tid som kommer att förflyta innan kan fatta beslut i lagstiftningsärendet torde en lämplig tidpunkt vara . I promemorian har föreslagits att de nya reglerna skall få tillämpning på villkor om enskild egendom som har tillkommit efter ikraftträdandet men inte på villkor som har tillkommit tidigare. Flera remissinstanser har ställt sig negativa till en sådan ordning och anfört att ett stort antal försäkringstagare har låtit ta in villkor om enskild egendom i försäkringsbrevet i tron att de är giltiga och att de nya reglerna bör få giltighet också på villkor som har tillkommit före ikraftträdandet. Det har framhållits att det kan vara förenat med stora svårigheter för försäkringsbolagen att ta fram uppgifter om dessa försäkringstagare och informera dem om att villkoret måste förnyas för att det skall vara giltigt. universitets juridiska fakultetsstyrelse däremot har ansett att reglerna inte bör kunna tillämpas på villkor som har tillkommit före ikraftträdandet eftersom det, mot bakgrund av den tvekan som har rått om giltigheten av ett sådant villkor, är osäkert om ett tidigare tillkommet villkor verkligen motsvarar försäkringstagarens vilja. För egen del gör jag i denna fråga följande bedömning. En allmänt antagen grundsats inom civilrätten är att nya regler äger giltighet endast beträffande sådana rättsförhållanden som har uppkommit efter reglernas ikraftträdande (se prop. 1972:5 s. 593 och RÅ 1988 ref. 132). Denna rättsgrundsats anses emellertid inte gälla på familjerättens område (se bet. I propositionen med förslag till lag om införande av föreslogs balken i princip bli tillämplig i sin helhet vid ikraftträdandet (prop. 1986/87:86 s. 52 f.). Vid sin granskning av förslaget uttalade Lagrådet att utgångspunkten för den föreslagna övergångsregleringen synes ha varit att balken i princip skulle slå igenom när det gäller egentlig omstrukturering av äktenskapsrätten men att - när hinder inte möter från den synpunkten - avtal och andra rättshandlingar som förekommit under äldre rätts tid skall bedömas utifrån det rättsläge som gällde när rättshandlingen företogs (anf. s. 129 f.). Lagrådet ansåg sig kunna tillstyrka en sådan uppläggning i fråga om övergångsproblema- tiken men ansåg sig böra diskutera ett par situationer. Lagrådet uttalade därvid att en naturlig utgångspunkt är att avtal och andra rättshandlingar som förekommit och som enligt dess regler var ogiltiga men inte skulle vara ogiltiga enligt regler inte tar åt sig giltighet i och med ikraftträdande. Lagrådet nämnde fortsätt- ningsvis bl.a. det fallet att en make gav den andre maken en gåva som var utan verkan enligt men som skulle få verkan makarna emellan enligt . Enligt Lagrådet borde enbart den omständigheten att träder i kraft inte rimligen ge gåvan giltighet makarna emellan. Som ett annat exempel nämndes att enligt makar kunde genom äkten- skapsförord göra substitut för viss enskild egendom till giftorättsgods medan motsvarande möjlighet inte står öppen enligt . Enligt Lagrådet kunde det inte vara rimligt att uppfatta en ny lag så att dessa bestämmelser skulle förvandla viss egendom från giftorättsgods till den ursprunglige mottagarens enskilda egendom. Departementschefen anslöt sig till vad Lagrådet sålunda uttalade (anf. s. 143). Enligt min mening ter det sig följdriktigt att anlägga ett motsvarande synsätt i den nu aktuella situationen. Jag kan visserligen ha förståelse för de argument som har framförts av några remissinstanser om att det hos försäkringsbolagen finns ett stort antal villkor av här aktuellt slag och att det kan vara praktiskt att dessa ges giltighet utan att ytterligare åtgärder behöver vidtas, eftersom de i många fall torde motsvara försäkringstagarens vilja. Man kan emellertid inte vara säker på att så alltid är fallet. Man måste beakta att det kan finnas fall där en försäkrings- tagare har föreskrivit villkor om enskild egendom beträffande förmånstagarföror- dnande vid livförsäkring men sedermera ångrat sig utan att för den skull åter- kalla det lämnade villkoret därför att försäkringstagaren har kommit till insikt om att villkoret ändå var ogiltigt. En reglering av innebörd att tidigare föreskrivna villkor om enskild egendom numera är giltiga skulle därför kunna leda till rättsförluster. Enligt min mening är detta ett tillräckligt skäl för att de nya reglerna inte skall tillämpas på villkor som har tillkommit före ikraftträdandet. Mot bakgrund av det nu anförda delar jag den i promemorian framförda uppfattningen att de nya reglerna skall tillämpas endast beträffande villkor som har tillkommit efter ikraftträdandet. Den lösning som jag nu föreslår följer de principer som tillämpades då infördes. Man kan därför diskutera om en särskild övergångsregel erfordras. Av vad jag har anfört framgår att det kan uppstå tvekan om vad som bör gälla för äldre förordnanden. Med hänsyn härtill anser jag att det behövs en särskild övergångsbestämmelse som klargör att de nya reglerna skall tillämpas endast beträffande villkor om enskild egendom som har tillkommit efter ikraftträdandet. I enlighet med vad jag har anfört har inom upprättats förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal. Lagrådet har granskat lagförslagen. 4.1 Förslaget till lag om ändring i 7 kap. 2 § Enskild egendom är 1. egendom som till följd av äktenskapsförord är enskild, 2. egendom som en make har fått i gåva av någon annan än den andra maken med det villkoret att egendomen skall vara mot- tagarens enskilda, 3. egendom som en make har erhållit genom testamente med det villkoret att den skall vara mottagarens enskilda, 4. egendom som en make har ärvt och som enligt testamente av arvlåtaren skall vara mottagarens enskilda, 5. egendom som en make har erhållit genom förmånstagarförordnande vid livförsäkring, olycksfallsförsäkring eller sjukförsäkring som tecknats av någon annan än den andra maken med det villkoret att den skall vara mottagarens enskilda, 6. vad som har trätt i stället för egendom som avses i 1-5, om inte annat har föreskrivits genom den rättshandling på grund av vilken egendomen är enskild. Avkastning av enskild egendom är gifto- rättsgods, om inte annat har föreskrivits genom en sådan rättshandling som avses i första stycket. Paragrafen innehåller regler om i vilka fall en makes egendom är enskild. I första stycket har lagts till en bestämmelse, punkt 5, som innebär att en försäkringstagare kan göra ett belopp som utbetalas i enlighet med ett av honom gjort förmånstagarförordnande vid livförsäkring, olycksfallsförsäkring eller sjukförsäkring till mottagarens enskilda egendom. Ett sådant villkor kan föreskrivas i samband med att försäkringstagaren förordnar om förmånstagare eller . I 103 § försäkringsavtalslagen finns bestämmelser om hur försäkringstagaren skall förfara när ett villkor skall föreskrivas eller återkallas. Den egendom som avses i punkt 5 är i de flesta fall ett utfallande försäkringsbelopp men kan också vara själva försäkringen (jfr 110 § försäkringsavtalslagen). Bestämmelsen tar sikte på förmånst- agarförordnanden av någon annan än den andra maken. En make kan under bestående äktenskap inte ensidigt göra ett belopp som utbetalas i enlighet med ett förmåns- tagarförordnande till den andra maken till dennes enskilda egendom. För att en sådan ordning skall uppnås måste makarna föreskriva detta i ett äktenskapsförord. Däremot kan en make i ett förmånstagarförordnande till förmån för den andra maken föreskriva att försäk- ringsbeloppet skall vara förmånstagarens enskilda egendom i ett eventuellt nytt äktenskap. Frågan om villkoret har föreskrivits av någon annan än förmånstagarens make skall nämligen avgöras vid bodelningen i det senare äktenskapet, då det blir aktuellt att tillämpa villkoret. I 12 kap. 1 § finns regler om jämkning av bodelning. Reglerna innebär att en make i vissa situationer kan få behålla mer av sitt giftorättsgods än vad som skulle ha varit fallet om egendomen skulle ha fördelats enligt huvudregeln om likadelning. Vid denna bedömning kan enligt förarbetena till hänsyn tas till egendom som en make har förvärvat genom gåva och testamente och som enligt villkor vid gåvan eller i testamentet skall vara makens enskilda egendom (se prop. 1986/87:1 s. 184 f.). Motsvarande bör anses gälla egendom som har förvärvats genom förmånstagarförordnande med villkor om att egendomen skall vara mottagarens enskilda. Även i övrigt bör vad som gäller om egendom som blivit enskild genom villkor vid gåva kunna tillämpas också beträffande egendom som blivit enskild genom villkor i förmånstagarförordnande. Eftersom den egendom som erhålls genom förmånstagarförordnande inte kan utgöra bostad eller bohag, behövs dock inga ändringar i 7 kap. 5 § eller 11 kap. 8 § . 4.2 Förslaget till lag om ändring i försäkringsavtalsla gen (1927:77) Ett förmånstagarförordnande och ett villkor enligt 7 kap. 2 § 5 om att ett försäkringsbelopp eller en försäkring skall vara förmånstagarens enskilda egendom samt en återkallelse av ett sådant förordnande eller villkor skall, för att vara gällande, skriftligen meddelas försäkringsgivaren eller genom dennes försorg antingen tas in i försäkringsbrevet eller antecknas på detta. Om försäkringstagaren har förenat ett förmånstagarförordnande med ett villkor om att försäkringbeloppet eller försäk- ringen skall vara mottagarens enskilda egendom, skall försäkringsgivaren skrift- ligen underrätta förmånstagaren om det när ett försäkringsbelopp första gången betalas ut. I paragrafen regleras hur förmånstagare förordnas och hur ett sådant förordnande återkallas. För att ett förmånstagarförordnande skall vara giltigt krävs att det meddelas skriftligen till försäkringsgivaren eller att det genom försäkringsgivarens försorg antingen tas in i försäkringsbrevet eller tecknas på detta. Ett förmånsta- garförordnande kan således meddelas försäkringsgivaren både skriftligen och muntligen. I rättspraxis har godtagits ett skriftligt meddelande som inte har överbringats till försäkringsbolaget, när förmånstagarförordnandet har tillkommit under försäkringstagarens sjukdom och denne har avlidit därefter (jfr NJA 1982 s. 390). Den tillagda bestämmelsen i första stycket innebär att ett villkor om att försäkringsbeloppet skall vara mottagarens enskilda egendom för att vara gällande skall föreskrivas på samma sätt som gäller för ett förmåns- tagarförordnande. Detsamma gäller villkor som innebär att försäkringen skall vara förmånstagarens enskilda egendom. Ett sådant villkor blir tillämpligt om en försäkring tillfaller förmånstagen enligt 110 §. Ett villkor om enskild egendom kan föreskrivas i samband med förmåns- tagarförordnandet eller . Villkoret återkallas på samma sätt som ett förmånstagarförordnande. Det kan återkallas utan att förmånsta- garförordnandet återkallas. Andra stycket är nytt. Enligt detta är försäkringsgivaren skyldig att i samband med att betalningsskyldigheten fullgörs skriftligen meddela förmånstagaren om att försäkringsbeloppet är dennes enskilda egendom. Betalningsskyldigheten skall enligt 24 § som huvudregel fullgöras inom efter det att meddelande om försäkringsfallet kom försäkringsgivaren till handa. Om försäkringsbeloppet betalas ut i rater behöver förmånstagaren inte meddelas som utbetalning sker utan bara vid det första utbetalningstillfället. Av lagtexten framgår att meddelandet skall lämnas till förmånstagaren. Naturligtvis kan det också lämnas till någon som är behörig att ta emot det för förmånstagarens räkning. 4.3 Övergångsbestämmelserna till de föreslagna lag ändringarna Denna lag träder i kraft . Den nya lagen tillämpas endast beträffande villkor om enskild egendom som har tillkommit efter ikraftträdandet. De nya reglerna avses träda i kraft . Av skäl som har angivits i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4) skall lagen inte tillämpas på villkor som har tillkommit före ikraftträdandet. Att villkoret skall ha "tillkommit" efter ikraftträdandet tar sikte på bestämmelserna i 103 § försäkringsavtalslagen om vad som krävs för att ett villkor om enskild egendom skall vara gällande. Det innebär att de nya reglerna skall tillämpas om villkoret efter lagens ikraftträdande antingen har skriftligen meddelats försäkringsgivaren eller genom dennes försorg tagits in i försäkringsbrevet eller antecknats på detta. Som har nämnts i avsnitt 4.2 har i ett visst fall godtagit ett skriftligt meddelande som inte har överbringats till försäkringsbo- laget (se NJA 1982 s. 390). Lagrådet har noterat att övergångsbestämmelserna inte behandlar frågan vad som skall gälla beträffande villkor som har tillkommit före ikraftträdandet. Vilken verkan sådana äldre villkor skall tillerkännas får som lagrådet har påpekat avgöras utifrån det rättsläge som gällde vid deras tillkomst (jfr vad som anförts i den allmänna motiveringen i avsnitten 2.1.1 och 2.4). Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår att anta förslagen till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal. Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagt fram. Sammanfattning av departementspromemorian 1992:33 om enskild egendom genom förmånstagarförordnande. I promemorian behandlas frågan om egendom bör kunna göras till enskild egendom genom förmånstagarförordnande i livförsäkring. Det föreslås att reglerna om vad som är enskild egendom ändras så att egendom som en make förvärvar genom ett förmånstagarförordnande vid livförsäkring av någon annan än den andra maken skall vara enskild, om försäkringstagaren har föreskrivit det. Vidare föreslås att försäkringsgivaren skall vara skyldig att underrätta förmånstagaren om en sådan föreskrift i samband med fullgörandet av betalningsskyldigheten. De föreslagna ändringarna föreslås träda i kraft . 1 Förslag till Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 7 kap. 2 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7 kap 2 § Enskild egendom är 1. egendom som till följd av äktenskapsförord är enskild, 2. egendom som en make har fått i gåva av någon annan än den andra maken med det villkoret att egendomen skall vara mot- tagarens enskilda, 3. egendom som en make har erhållit genom testamente med det villkoret att den skall vara mottagarens enskilda, 4. egendom som en make har ärvt och som enligt testamente av arvlåtaren skall vara mottagarens enskilda, 5. egendom som en make har erhållit genom förmånstagar- förordnande vid liv- försäkring av någon annan än den andra maken med det villkoret att egen- domen skall vara mottagarens en- skilda, 5. vad som har 6. vad som har trätt i stället för trätt i stället för egendom som avses i egendom som avses i 1-4, om inte annat 1-5, om inte annat har föreskrivits har föreskrivits ge- genom den rätt- nom den rätt- shandling på grund shandling på grund av vilken egendomen av vilken egendomen är enskild. Avkastning av enskild egendom är gifto- rättsgods, om inte annat har föreskrivits genom en sådan rättshandling som avses i första stycket. Denna lag träder i kraft . Den nya lagen tillämpas endast beträffande villkor om enskild egendom som har tillkommit efter ikraftträdandet. 2 Förslag till Lag om ändring i lagen (1927:77) om för- säkringsavtal Härigenom föreskrivs att 103 § lagen (1927:77) om försäkringsavtal skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Förordnande om Ett förmånstagar- förmånstagares förordnande eller en insättande eller återkallelse av ett återkallelse av sådant förordnande sådant förordnande samt villkor om att skall, för att vara försäkringsbeloppet gällande, skall vara förmån- skriftligen med- stagarens enskilda delas egendom skall, för försäkringsgivaren att vara gällande, eller ock genom skriftligen meddelas dennes försorg försäkringsgivaren antingen intagas i eller genom dennes försäkringsbrevet försorg antingen tas eller därå in i försäkringsbre- antecknas. vet eller antecknas på detta. Om försäkringstagaren har förenat för- månstagarförordnan- det med ett villkor om att försäkrings- beloppet skall vara mottagarens enskilda egendom, skall för- säkringsgivaren - skriftligen underrätta förmånstagaren om det när försäk- ringsbeloppet utbe- talas. Denna lag träder i kraft . Den nya lagen tillämpas endast beträffande villkor som har tillkommit efter ikraftträdandet. Förteckning över de remissinstanser som har yttrat sig över promemorian Enskild egendom genom förmånstagarförordnande. Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av Hovrätten för , , , universitets juridiska fakultetsnämnd, universitets juridiska fakul- tetsstyrelse, , Föreningen jurister vid de allmänna advokatbyråerna, , och . (), Akademikers (), () och i (LO) har meddelat att de avstår från att yttra sig. 1 Förslag till Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 7 kap. 2 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7 kap 2 § Enskild egendom är 1. egendom som till följd av äktenskapsförord är enskild, 2. egendom som en make har fått i gåva av någon annan än den andra maken med det villkoret att egendomen skall vara mot- tagarens enskilda, 3. egendom som en make har erhållit genom testamente med det villkoret att den skall vara mottagarens enskilda, 4. egendom som en make har ärvt och som enligt testamente av arvlåtaren skall vara mottagarens enskilda, 5. egendom som en make har erhållit genom förmånstagar- förordnande vid liv- försäkring, olycksfallsförsäk- ring eller sjukför- säkring som tecknats av någon annan än den andra maken med det villkoret att egendomen skall vara mottagarens en- skilda, 5. vad som har 6. vad som har trätt i stället för trätt i stället för egendom som avses i egendom som avses i 1-4, om inte annat 1-5, om inte annat har föreskrivits har föreskrivits ge- genom den rätt- nom den rätt- shandling på grund shandling på grund av vilken egendomen av vilken egendomen är enskild. Avkastning av enskild egendom är gifto- rättsgods, om inte annat har föreskrivits genom en sådan rättshandling som avses i första stycket. Denna lag träder i kraft . Den nya lagen tillämpas endast beträffande villkor om enskild egendom som har tillkommit efter ikraftträdandet. 2 Förslag till Lag om ändring i lagen (1927:77) om för- säkringsavtal Härigenom föreskrivs att 103 § lagen (1927:77) om försäkringsavtal skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Förordnande om Ett förmånstagar- förmånstagares förordnande och ett insättande eller villkor enligt 7 återkallelse av kap. 2 § 5 sådant förordnande om skall, för att vara att ett försäk- gällande, ringsbelopp eller en skriftligen med- försäkring skall delas vara förmånstagarens försäkringsgivaren enskilda egendom eller ock genom samt en återkallelse dennes försorg av ett sådant antingen intagas i förordnande eller försäkringsbrevet villkor skall, för eller därå att vara gällande, antecknas. skriftligen meddelas försäkringsgivaren eller genom dennes försorg antingen tas in i försäkrings- brevet eller an- tecknas på detta. Om försäkringstagaren har förenat ett förmånstagarförord- nande med ett villkor om att försäkringsbeloppet eller försäkringen skall vara mot- tagarens enskilda egendom, skall för- säkringsgivaren - skriftligen underrätta förmånstagaren om det när ett för- säkringsbelopp för- sta gången betalas ut. Denna lag träder i kraft . Den nya lagen tillämpas endast beträffande villkor om enskild egendom som har tillkommit efter ikraftträdandet. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet . , regeringsrådet . Enligt protokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemställan av statsrådet be- slutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i 2. lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal. Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: I båda lagförslagen finns likalydande övergångsbestämmelser. Enligt punkt 1 i dessa bestämmelser träder den nya lagen i kraft och enligt punkt 2 tillämpas den nya lagen endast beträffande villkor om enskild egendom som har tillkommit efter ikraftträdandet. Lagrådet har inga invändningar mot bestämmelserna men noterar att de inte behandlar frågan vad som skall gälla beträffande villkor som har tillkommit före ikraftträdandet. Denna fråga överlämnas alltså till rättstillämpningen. Vilken verkan sådana äldre villkor skall tillerkännas torde få avgöras utifrån det rättsläge som gällde vid deras tillkomst. I övrigt lämnar lagrådet de remitterade förslagen utan erinran.