prop · GG03210 · 1992-12-31 00:00:00 — Fjärdestycket i förevarande paragraf motsvarar delvis bestämmelsema i 30 § tredje ochfjärde styckena AOst 26 §Polismyndighetens beslut enligt detta kapitel eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av detta kapitel får överklagas hos länsrätten. Dock får polismyndighetens beslut att avslå en ansökan om att fä ta i anspråk offentiig plats inte överklagas, om beslutet föranleds av ett av styrkande från kommunen enligt 2 § första stycket. Ifråga om överklagande av kommunens beslut i fall som avses i 1 kap. 2 § eller i2 §, eller någon av 8-10 §§ i detta kapitel gäller bestämmelsema i 10 kap.kommunallagen (1991:900). (Jfr16 § första stycket i utredningens förslag till ordningslag.) Pai-agrafenhar behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.3.10). EnXigtförsta meningen iförsta stycket får en polismyndighets beslut överklagas hoslänsrätten. Länsrättens avgörande fär överklagas hos kammanätten (jfr 33 §förvaltningsprocesslagen, 1971:291). Av allmänna förvaltningsrättsligaprinciper följer emellertid att polismyndighetens beslut enligt 5 § andrastycket eller 17 § första stycket första meningen i detta kapitel inte kanöverklagas. Andrameningen i första stycket innebär en begränsning av rätten till överklagande iförhållande till nuvarande ordning. Enligt den bestämmelsen fär nämligenpolisens beslut att avslå en ansökan om att få ta i anspråk offentlig platsinte överklagas, om avslagsbeslutet föranleds av det förhållandet att kommuneni tillståndsärendet har avstyrkt ansökan. Om kommunen avstyrker ansökan ärpolisen enligt 2 § första stycket andra meningen nämligen förhindrad attmeddela tillstånd för platsens ianspråktagande. Enligt andra stycket haremellertid sökanden liksom nu rätt att överklaga kommunens beslut itillståndsärendet enligt bestämmelserna i 10 kap. kommunallagen omlaglighetsprövning. 27 §Länsstyrelsens beslut att upphäva lokala föreskrifter enligt 13 § ancha stycket fär överklagas av kommunen hos länsrätten. Iövrigt får beslut enligt detta kapitel inte överklagas. (Jfr16 § anch-a stycket i uttedningens förslag till ordningslag.) Pai-agrafenhar behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.3.10). Bestämmelsernai paragrafen innebär att den nuvarande rätten enligt 27 § fjäi-de stycketförsta meningen AOst att anföra besvär hos regeringen tas bort. En sådanordning ligger i linje med vad som uttalats om målsättningenatt befria regeringen från prövning av förvaltningsärenden Prop. 1992/93:210(jfr prop. 1983/84:120, bet 1983/84:KU23, rskr. 1983/84:250). Iförstastycket har tagits in en bestämmelse om rätt för en kommun att överklagalänsstyrelsens beslut att upphäva kommunens normbeslut. Av bestämmelsen följermotsatsvis att ingen annan än kommunen är klago-berättigad. Bestämmelseni andra stycket innebär att talan inte får föras mot andra beslut avlänsstyrelsen än vad som sägs i första stycket. 28§ beslut enligt detta kapitel eller enligt föreskrifter somhar meddelats med stöd av detta kapitel samt beslut enUgt 11 §eller 13 § andra stycket gäller , om inte annat beslutats. (Jfr16 § sista stycket i uttedningens förslag till ordningslag.) Paragrafenhar behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.3.10). Iparagrafen föreskrivs att polisens beslut enligt förevarande kapitel ellerenligt föreskrift som har meddelats med stöd av någon bestämmelse i dettakapitel liksom beslut att upphäva en lokal föreskj-ift och omtillträdesförbud skall gälla genast. Om beslutet inte skall gälla omedelbartmåste det i beslutet anges frän när det ttäder i kraft. Ordning och säkerhet i viss kollektiv persontrafik Ikapitlet regleras frågor om ordning och säkerhet i kollektivttafik. Regleringenhar behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.4). 1§ Bestämmelserna i detta kapitel gäller trafik med tunnelbana och spårväg samtsådan yrkesmässig ttafik för personttansporter som avses i yrkes-trafiklagen(1988:263). (JfrI § i uttedningens förslag till lag om ordning och säkerhet i kollektivtrafik.) 1paragrafen, som hai- behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.4.1),anges tillämpningsomi-ådet för föreskrifterna om ordning och säkerhet ikollektivtrafik. Förutom för tunnelbana och spåi-väg gäller bestämmelserna försådan yrkesmässig ttafik för persontransporter som avses i yrkes-trafiklagen.Enligt 2 § i den lagen kan yrkesmässig ttafik för persontransporter drivas somlinjetrafik (persontransporter som är tidtabellsbundna och för vilkenersättningen bestäms särskilt för varje passagerare för sig), taxittafik(personttansporter med personbil eller lätt lastbil som inte är linjettafik)eller beställningsttafik med buss (personttansporter med buss, tung lastbil,tenängmotorfordon eller ttaktortåg som inte är linjettafik). Bestämmelsernaom ordning och säkerhet i kollektivtrafik kan antas fä betydelse främst förtunnelbane-, spårvägs- och busstiafUc. 2 § Med trafiktjänstemanförstås förare samt den som annars, pä gmnd av Prop. 1992/93:210 anställning eller uppchag hos ett ttafikföretag som driver sådan ttafik som avsesi 1 §, har uppgifter som avser ordningen och säkerheten i ttafiken.Bestämmelserna i detta kapitel om ttafiktjänsteman gäller endast den som genomatt bära uniform eller märke eller på något annat sätt tydligt visar att han ärtrafiktjänsteman. (Jfr2 § i uttedningens förslag till lag om ordning och säkerhet i kollektivtrafik.) Iparagrafen regleras frågan på vilka funktionärer reglema i kapitlet om ttafiktjänstemanär tillämpliga. Bestämmelseniförsta meningen överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestämmelse iuttedningens förslag. Mot bakgrund av synpunkter bestämmelsen utformats så att begreppet trafiktjänsteman omfattarinte bara den som genom anställning utan även den som på gmnd av uppdrag hosett trafikföretag har uppgifter av det aktuella slaget. Med trafiktjänstemanavses i första hand förare, konduktörer, spärrvakter, stations- ochplattformsvakter och särskild kontrollpersonal. Men även annan personal somsvarar för ordningen och säkerheten inom trafikföretagets område omfattas avbegreppet ttafiktjänsteman. Idefinitionen i första meningen av begreppet trafiktjänsteman har i enlighet medvad Lagrådet uttalat särskilt framhållits att begreppet omfattar också förare.Därigenom framgår tydligt att även förare, t.ex. av taxibil, som äregenföretagare och således inte har något anställnings- eller uppdragsförhållandeomfattas av de befogenheter som här knyts till begreppet trafiktjänsteman. Avgörandeför om en viss funktionär är att anse som trafiktjänsteman blir alltså vilkaarbetsuppgifter som trafikföretaget genom insttuktioner,befattningsbeskrivningar e.d. tilldelar honom. Den allmänhet som reser medkollektiva färdmedel har normalt anledning att utgå frän att den som gertrafikanter och andra anvisningar eller tillsägelser eller som annars utövar debefogenheter som lagen ger en trafiktjänsteman också är en sådan tjänsteman.Motsvarande regler gäller för järnvägsttafiken. Andrameningen innebär emellertid att lagens bestämmelser om ttafiktjänsteman skallgälla bara den som genom att bära unifonm eller märke eller pä något annatsätt, t.ex. genom legitimation, visar att han är en ttafiktjänsteman. Iförhällande till motsvarande bestämmelse i utredningsförslaget har medanledning av ett påpekande vid remissbehandlingen i lagtexten uttryckligenangetts att trafiktjänstemannen tydligt skall visa denna sin ställning. Detmåste således klart framgå för den enskilde att den som handlat- enligt lagensbestämmelser är trafiktjänsteman. I vissa fall, t.ex. i fråga om spårvagns-,buss- eller taxiförare, framgår det givetvis redan av omständigheterna attföraren äi- trafiktjänstemän. Hurordning och säkerhet upprätthålls 3 §En trafiktjänsteman får ge ttafUcanter och andra anvisningar eller tiU- sägelser som behövs för att ordningen eller säkerheten i ttafiken skall upp rätthållas. (Jfr3 § i utredningens förslag till lag om ordning och säkerhet i kollektiv- Prop. 1992/93:210 trafik.) Paragrafeninnehåller en bestämmelse om de grundläggande befogenheterna förtrafiktjänsteman att ge trafikanter och andra anvisningar och tillsägelser sombehövs för att ordningen eller säkerheten i trafiken skall upprätthållas.Föreskriften har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.4.3). Iförhållande till uttedningens förslag har bestämmelsens tillämpningsområdeutvidgats. Utredningen har föreslagit att ttafiktjänsteman skall ges befogenhetatt meddela för ordningen eller säkerheten nödvändiga anvisningar endast inomttafikföretagets område. Därmed avses det område som trafikföretaget disponerarför trafikdriften. Utrymmen som väntsalar, biljetthallar och andra utrymmendär allmänheten betjänas hör hit. Detsamma gäller även själva färdmedlet.Likaså räknas hela det område som är avsett för tunnelbanettafiken tilltrafikföretagets område. Beträffandespårvägs-, buss- och taxittafik konstaterar utredningen att sådan n-afikförekommer i den vanliga ttafikmiljön; den bedrivs således inte skild frånannan ttafik på samma sätt som tunnelbanettafiken. Utredningen har därföransett att t.ex. en busshållplats, en taxistation eller sådan del av enspårvägs spårområde som löper i gatan utan stängsel eller något annat hindermot annan trafik inte är att hänföra till ttafikföretagets område. 1 dessa fallhar utredningen ansett att normalt sett endast själva färdmedlet kan anses ingåi trafikföretagets område. Underremissbehandlingen har uttedningens förslag på den här punkten mötts av stai-kkritik frän SL och spårvägar. Dessa remissinstanser har pekat pä attförslaget innebär att verksamhetsområdet för ttafikbittä-den på stöneknutpunkter och kövakter vid hållplatser med stor ansamling av trafikanterfaller utanför begreppet ttafikföretagets område. Eftersomdet kan anses vara av stor betydelse för ordningen och säkerheten inomkollektivttafiken att en trafiktjänsteman skall kunna ingripa med anvisningareller tillsägelser även utanför vad som i egentlig mening utgörtrafikföretagets område, har i lagtexten därför ttafiktjänstemännens verksamhetsområdeknutits an till själva ttafikfunktionen. Den ordningen motsvarar också vad somhittills har gällt pä denna punkt enligt regleringen i de lokalattafikföreskrifterna. 4§ AUcoholdrycker får inte förtäras inom ett ttafikföretags område eller på dessfärdmedel. Detta gäller inte i fråga om förtäring av drycker vid tiUåtenservering och inte heller om trafikföretaget för särskilt fall har medgettför-täiingen. Medalkoholchycker förstås spritchycker, vin, starköl och öl i den betydelse dessabeteckningar har i lagen (1977:292) om tillverkning av drycker, m.m. (Jfr4 § i utt-edningens förslag till lag om ordning och säkerhet i kollektivttafik.) 1paragrafen regleras frågan om förtäringsförbud bettäffande kollektivtta- Prop. fiken.Bestämmelsema har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt Förtäringsförbudetgäller enligt/ö/-5fa stycket första meningen inom ttafikföretagets område ochpä dess färdmedel. Det innebär att förbudet omfattar såväl de olika färdmedlensom företagets områden i övrigt. Enligtandra meningen i första stycket gäUer emellertid förbudet inte för sådana delarav företagets område för vilka tillstånd till servering av alkoholdrycker hargetts. Enligt bestämmelsen kan vidare företaget medge undantag frånförtäringsförbudet i särskilda fall, t.ex. vid beställningsttafik med buss. Attföretaget har medgett att viss alkoholförtäring får förekomma innebärnaturligtvis inte någon begränsning i den skyldighet att söka tillstånd enligtlagen (1977:293) om handel med drycker (LHD) som kan finnas. Avsiktenär att spritchycker, vin, starköl och andra former av öl än lättöl, dvs.folköl, skall omfattas av förtäringsförbudet. Enligt LHD och lagen (1977:292)om tillverkning av cUycker, m.m. innefattar begreppet alkoholdrycker justdessa drycker. Den grundläggande tekniska bestämningen av de olika dryckemafinns i den sistnämnda lagen. Bestämmelsen i andra stycket i förevarandeparagraf, som haren förebild i I § lagen (1978:763) med vissa bestämmelser ommarknadsföring av alkoholdrycker, är avsedd att klai-lägga vilka alkoholdryckersom omfattas av förtäringsförbudet 5§ Utan spärinnehavarens eller trafikföretagets tillstånd får inte någon 1. beträda spåiomiåde för tunnelbana eller sädan del av spårvägs spårområdeför vilken det genom stängsel eller skyltar eller på annat liknande sätt klartframgår att allmänheten inte har tiUttäde, 2. vidröra manöver- och signalanordningar eller liknande anordningareller på annat sätt hindra ttafikens behöriga gång. (Jfr5 § i uttedningens förslag till lag om ordning och säkerhet i kollektivtrafik.) Bestämmelseni punkt I har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.4.1). Som därhai- angetts innehåller jämvägssäkerhetslagen i 25 § bestämmelser om förbud motatt obehörigen bettäda spårområden för bl.a. tunnelbana och spårväg. Dessabestämmelser förs nu över till ordningslagen. Bettäffande spårområde för tunnelbanahar här gjorts den skillnaden i förhållande till bestämmelsen ijämvägssäkerhetslagen att förbudet att beträda spårområdet har gjortsundantagslöst. Spårområde för tunnelbana saknar nämligen - till skillnad frånbl.a. jämvägs spårområde - områden till vilka allmänheten hai- tillträde,exempelvis för övergång. spårområde har förbudet att beträda detta inte gjorts villkorslöst.Spärvägsspåren äi' ofta chagna i gator eller genom grönområden som är öppnaför allmänheten. Därigenom blir det också svårare för allmänheten att avgöraviUca delar av spårområdet som inte får bettädas. Förbudet att bettädaspäi-vägs spåromiåde har därför utformats så att det gäller endast för sädandel av spåi-omrädet bettäffande vilket det genom 20 1992/93. stängseleller skyltar eller på annat liknande sätt klart framgår att allmän- Prop. 1992/93:210 heten inte har tiUttäde (jfr prop. 1983/84:117 s. 95). Punkt2, som har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.4.2), blirtillämplig sä snart någon missbrukar en mekanisk eller teknisk anordning sombehövs för trafiken. Uttrycket "pä annat sätt hindra trafikens behörigagäng" innefattar bl.a. att hindra stängning av dönar pä t.ex. ett tunnelbanetåg.Åtgärder som mera är av ordningskaraktär och inte kan anses medföra hinder förttafikens utövande omfattas inte av bestämmelsen. 6§ Det är förbjudet att 1. utan tillstånd av ttafikföretaget inom dess områdeeller på dess färdmedel medföra egendom som är av farlig beskaffenhet ellersom kan orsaka avsevärd olägenhet, 2. röka inom ett trafikföretags område som är belägetinomhus eller underjord och pä ancha färdmedel än som ingår i taxitrafik, 3. förorena eller skräpa ned på färdmedel eller inomtrafikföretagets område, eller 4. skaffa sig tillträde till område innanföringångsspärren till tunnelbana utan att kunna uppvisa giltigt färdbevis. (Jfr6 § i uttedningens förslag till lag om ordning och säkerhet i kollektivtrafik.) Dei paragrafen intagna förbuden har behandlats i den allmänna motiveringen(avsnitt 4.4.2). PunktI tar sikte pä sådana fariiga föremål som enligt de nuvarande lokalattafikreglementena inte får medföras inom ttafUcföretagets område. laddade skjutvapen, sådana explosiva eller brandfarliga varor som lättkan fås att explodera eller antändas och föremål som genom att de är vassaeller har farliga utskjutande delar kan skada medpassagerarna. Egendom som kanorsaka avsevärd olägenhet för andra fär inte heller medföras. Det gäller ivissa fall hundar eller andra djur som kan medföra obehag för allergiskapersoner och ämnen som genom sin lukt kan vara besvärande för omgivningen.Även ancha föremål än de nu nämnda, som kan orsaka skada eller obehag, omfattasav bestämmelsen. Underremissbehandlingen har det påpekats frän bl.a. olika ttafikföretag att det inteär motiverat att, som utredningen har föreslagit, ge vederbörandetrafikföretag befogenhet att medge undantag frän förbudet. Jag anser emellertidatt en sådan möjlighet bör finnas för att ett trafikföretag skall kunna t.ex.reservera vissa vagnar e.d. för resande med djur och härigenom tillåta attegendom av visst slag, som omfattas av förbudet, medförs inom vissa delar avföretagets område eller på vissa färdmedel. Ipunkt 2 finns en bestämmelse om förbud mot att röka tobak inom etttrafikföretags område. Förbudet omfattar inte färdmedel som används itaxittafik. Ipunkt 3 finns ett förbud mot nedskräpning o.d. Förbudeti punkt 4 tar sikte på s.k. spärrforcering i tunnelbanan i . 7 § Tillträde till ettttafikföretags område eller färdmedel fär vägras den Prop. 1992/93:210 som 1. ärberusad, 2. medför egendom som avses i 6 § 1, eller 3. annars uppträder pä ett sådant sätt att det finns anledning att befaraatt han kommer att störa ordningen eller äventyra säkerheten i ttafiken. (Jfr7 § första stycket i uttedningens förslag till lag om ordning och säkerhet ikollektivtrafik.) Paragrafenhar behandlats utförligt i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.4.3). 8 §Den som är berusad eller stör ordningen eller äventyrar säkerheten i tta fiken är skyldig att på uppmaning av en trafiktjänsteman lämna ttafikföreta gets område eller fäi-dmedel. Detsamma gäller den som har brutit mot någon av 4-6 §§ eller som underlåtit att följa en anvisning eller tillsägelse av en trafiktjänsteman enligt 3 §, om överträdelsen eller underlåtelsen har väsentlig betydelse för ordningen eller säkerheten i ttafiken. (Jfr7 § andra stycket i uttedningens förslag till lag om ordning och säkerhet ikollektivttafik.) Föreskrifternai paragrafen har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.4.3). Enligtbestämmelsen iförsta meningen är den som stör ordningen eller äventyrarsäkerheten i ttafiken skyldig att lämna trafikföretagets område, om han uppmanastill det av en ttafiktjänsteman. Samma skyldighet gäller för den som ärberusad. Iandra meningen föreskrivs att även den som underlåtit att följa en anvisningeller tillsägelse av en trafiktjänsteman är skyldig att på uppmaning av dennelämna ttafikföretagets område eller färdmedel. Detsamma gäller för den som harbrutit mot de straffsanktionerade bestämmelsema i 10 § i detta kapitel. I defall som andra meningen tar sikte på kan resenären avvisas endast omöverttädelsen eller underlåtenheten att följa en anvisning eller tillsägelsehar väsendig betydelse för ordningen eller säkerheten i trafiken. Omöverttädelsen eller underlåtenheten skall anses ha väsentlig betydelse förordningen eller säkerheten får avgöras från fall till fall. 9 §Om den som har vägrats tiUttäde enligt 7 § eller som uppmanats enligt 8 § att lämna ttafikföretagets område eller färdmedel inte gör som han blir tillsagd, fåi- en polisman eller ordningsvakt avvisa eller avlägsna honom. (Jfr7 § tredje stycket i uttedningens förslag till lag om ordning och säkerhet ikollektivttafik.) Paragrafen,som har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.4.4), Enligt bestämmelsen får en polisman ellerordningsvakt avvisa eller avlägsna den som ttedskas dä han vägrats tillträde elleruppmanats att lämna tt-afikföretagets område eller Föreski-ifteninnebär att det ankommer på polismannen eller ordningsvaktenatt självständigt pröva om fömtsättningar för avvisning eller Prop. 1992/93:210avlägsnande föreligger, dvs. om den person som begärs avvisad eller avlägsnadhar betett sig på ett sätt som enligt lagen medför skyldighet att lämna t.ex.ett färdmedel. En sådan prövning kan naturligtvis inte bli alltför ingående.Polismannen eller ordningsvakten torde i allmänhet kunna godta de uppgifter somtrafUctjänstemannen lämnar om händelseförloppet. Om den förstnämnde finner detuppenbart att gmnd för avvisning saknas, har han dock ratt att vägrahancUäckning. 10 §Den som bryter mot någon av 4-6 §§ döms till penningböter, om gär ningen inte är belagd med sttängare sttaff i eller någon annan författning. (Jfr8 § i uttedningens förslag till lag om ordning och säkerhet i kollektivttafik.) Fräganom sttaffansvar vid övemädelser av föreskriftema om ordning och säkerhet ikollektivtrafik har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.4.2).Förbudet enligt 5 § 2 mot att olovligen vidröra manöver-och signalanordningareller liknande anordningar omfattar bl.a. förfarandet att utan fog användanödbroms. I detta hänseende är den nu aktuella sttaffbestämmelsen subsidiärtill föreskriften i 16 kap. 15 § andra stycket BrB om missbruk avlarmanordning. Vidare kan åtgärder enligt 5 § 2 vid buss-eller taxitrafik iblandvara att bedöma som vårdslöshet i ttafUc. Likaså kan en övemädelse av ettförbud enligt 5 § 1 att bettäda spårområde i vissa fall bli att bedöma somvårdslöshet i ttafik. Det bör vidare påpekas att det inte krävs att förfarandensom omfattas av 5 § 2 har äventyrat säkerheten i ttafiken för att sttaffansvarskall föreligga. Närdet gäller straffansvaret enligt 6 § 4 för spärrforcering bör påpekas att dettaär subsidiärt i förhållande till s.k. snyltning enligt 9 kap. 2 § ancha stycketBrB. Åtalsrätten vid snyltning är enligt 9 kap. 12 § BrB begränsad till fall däåtal är påkallat från allmän synpunkt. Någon sädan begränsning av ätalsrättengäller emellertid inte för spärrforcering. 1 korUcunenssituatio-ner kan såledesåtal väckas för spärrforcering enligt den föreslagna bestämmelsen. Det bör härerinras om att det enligt lagen (1977:67) om tUläggsav-gift i kollektivpersonttafik i allmänhet medför skyldighet att betala till-läggsavgift, om manobehörigen bereder sig tiUttäde till ett område av det aktuella slaget. Bestämmelseni 24 kap. 4 § BrB om nödrätt kan givetvis ibland leda till ansvarsfrihet förett förfarande som faller under 46 §§ i förevarande lag. 11 § 1 fråga ombeslag och förverkande av alkoholdrycker hos den som för tär sådana drycker i strid med 4 § finns bestämmelser i lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga diycker m.m. (Jfr 9 § i uttedningensförslag till lag om ordning och säkerhet i kollektivttafUc.) Påmotsvarande sätt som 2 kap. 32 § första stycket och 3 kap. 25 § fjärde ProP- 1992/93:210 stycket innehåller ifrägavarande paragrafen hänvisning tilllagen om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. Dennalag ttäder i kraft . Vidikraftttädandet skall följande författningar upphöra att gälla, nämUgen a) lagen (1956:618) om allmänna sammankomster, b) allmännaordningsstadgan (1956:617), c) förordningen (1874 nr 26 s. 11) angående hamnordningar och ancUaordningsföreskrifter för allmänna hamname i riket, samt d) kungörelsen(1950:153) med vissa tillämpningsföreskrifter till förord ningen (1874 nr 26 s. 11) angående hamnordningar och andra ordningsföre skrifter för allmänna hamname i riket Vidikraftttädandet skall också punkt 4 i övergångsbestämmelsema till förordningen(1990:1510) med länsstyrelseinstmktion upphöra att gälla. Vidikraftttädandet skall taxor och reglementen som har beslutats med stöd av 23 §ordningsstadgan för rikets städer (nr 22) eller med stöd av 25§ allmänna ordningsstadgan upphöra att gälla. Den1 skall lokala ordningsföreskrifter, hamnordningar och anch-aordningsföreskrifter för hamnar som har utfärdats före ordningslagensikraftttädande upphöra att gälla. Föreskriftersom har beslutats med stöd av 10 § länsstyrelseinstmktionen (1971:460) skallupphöra att gälla . 1 ett ärende som gäller en ansökan eller anmälan enligt en författningsom avses i punkt 1 ancha stycket tillämpas ordningslagen vid prövning efterikraftttädandet, om inte något annat sägs i det följande. Ett godkännande enligt 6 § tredje stycket allmänna ordningsstadgangäller till som ett tillstånd enligt 3 kap. 6 § ttedjestycket ordningslagen. Utan hinder av bestämmelsema om besiktning i 2 kap. 12 och 13 §§ordningslagen fär ett samlingstält eller en tivolianordning användas för sittändamål till dess första besiktning sker. Rätten till användning utan föregåendebesiktning upphör dock , om inte skriftlig ansökan ombesiktning har gjorts . I fråga om överklagande av ett beslut som har meddelats föreordningslagens ikraftträdande enligt en författning som avses i punkt 1andra-fjärde styckena gäller äldre bestämmelser.