prop · GG0370 · 1992-12-31 00:00:00 — Några av dessa instanser anser att man till en början böravsfå från att fördela och to StäUning tUl användnmgen när det fmnsytteriigare erfarenheter Närradionämndenefterlyser klarare riktiinjer för hur sändningsområdena skall fastställas.Radio Nova anser att sändningsområdena bör bestämmas av det enskUdaradioföretoget Skälenför regeringens forslag: I föregående avsnitt förordas att lokalradiosändningarbör bedrivas av självsfendiga företog med inrikming mot ett lokalt avgränsatområde, sändnuigsområdet. Tendenser att bUda omfattande nätverk bör motverkas.Sändningsrätten för varje lokalradioföretog bör därför avse ett visstsändningsområde. Företoget bör ha rätt att disponera sändarkapacitet som germöjlighet till mottogning med god hörbarhet inom sändningsområdet Sändningsområdetsomfattning bör bestämmas av den ansvariga myndigheten och anges närsändningstillståndet annonseras ut. Detekniska möjUghetema att anordna störningsfri mottogning har givetvis en avgörande iKtydelse för vilken omfatming varje sändningsområde kan få och hur många lokalradioföretog som kan vara verksamma på en viss plats. I det föregående redovisas att det för mndradiosändningar avsedda frekvens- uttymme som får ottiyttjas i vårt land kan användas på oUka sätt, beroende på syftet med verksamheten. Om avsUcten i försto hand är att varje programtjänst skall kunna tas emot inom stora områden kommer varje programföretag att disponera ett stort antal sändare som bildar etl ytfeckande nätveric. Om ambi tionen i stället är att anpassa sändningsmöjlighetema till efterfrågan kan ett betydligt större antal sändare upprättas i vissa områden, tiU priset av ett min dre antal på andra håll. I detto sammanhang är det angeläget att inte bara be- ttakto förhållandet på den aktuella orten, uton att också to hänsyn till hur en sändare på en viss frekvens CKh med en viss räckvidd påverkar möjUghetema att to emot sändningar på andra håU. Som nämndes i föregående avsnitt krävs ett visst geografiskt avstånd mellan sändare som använder samma frekvens för att mottogningen inte skall störas. Detsamma gäller i fråga om sändare sora använder näraUggande frekvenser. Kravet på säkerhetsavstånd är stöne ju storkare sändarna är. För att det skall vara möjligt att bedriva sändnings verksamhet pä en viss ort kan det därför vara nödvändigt att på olika sätt begränsa räckvidden hos sändare på andra orter. Detto bör beaktos när respektive sändningsområden fastställs. EnUgtregermgens mening bör tiUgången på sändnuigsmöjligheter så långt Prop.1992/93:70 det är tekniskt möjligt anpassas till efterfrågan. Om det visar sigatt efterfrågan är större än vad som vid ett visst tiUfälle kan tiUgodoses bördärför nya sändningsmöjligheter skapas, genora omplanering eller genom att nyadelar av frekvensutrymmet tas i bruk. Alladelar av det frekvensutrymme som är tiUgängligt för mndradiosändningar avljudradio - såväl inom FM- som AM-området - bör kunna utnyttjas förlokahadion. Ingen del av frekvensområdet kommer dänned att vara principielltundantogen. I enlighet med de allmänna gmnder för frekvensplanering somredovisas i det föregående skall givetvis hänsyn tas till bl.a. behovet avskydd mot stömingar, en god frekvensekonomi, en för-väntod teknisk utvecklingsamt försvarsmaktens behov av sändningsmöjligheter Detfinns i detto sammanhang anledmng att betona att frekvensplaneringen i vissafaU kan vara komplicerad, eftersom den tiUtänkto radioanvändningens påverkan påradiomiljön på andra håll, även i utiandet, måste beaktos. En konsekvens avdetto är att det ofto kan to innan en ny efterfrågan påsändningsmöjligheter kan tiUgcxloses. Detbör eftersttävas att sändningsområdena överensstäraraer med naturUga lokalaintresseområden. Det som kännetecknar ett sådant område är att det i ekonomiskteller kulturellt avseende uppfattos sora en enhet av invånama. Som exempel påsådana områden kan näranas en stöne fetort med omland. I vissa fall kan tvåeller flera fetorter anses ingå i samraa lokala inttesseområde. Inte annat än iundantogsfall skall emellertid ett sändningsområde kunna utgöras av annal änett sammanhängande område. Vidbedömningen av storstodsområdena kan flera olika synsätt anläggas. I vissaavseenden, t.ex. arbetsmarknadsraässigt eller kulturellt, utgör ettstor-stodsoraråde ett geraensamt lokalt intresseområde. Det kan emellertidockså finnas anledning att betrakto olika delar av en storstodsregion soraolika lokala inuesseområden. Vadsora är ett naturligt lokalt intresseområde kan självfallet inte faststäUas engång för aUa via en administtativ process. Systemet bör vara så flexibelt attdet medger att hänsyn kan tas till scKiala, regionala och ekonomiska förändringar.Det bör ge en viss stobilitet åt dera som innehar sändningsdUstånd.Ett sätt att förena dessa två mål är att sändningsorarådena kan justeras eftermedgivande av berörcfe tUlståndshavare. Därmed bUr det möjUgt förtiUståndshavare att mot ersätming förvärva stöne områden, eller för nya företogatt skaffa sig uttymme genom att komraa överens med dem sora redan hartiUstånd. orafattning kommer att vara en viktig fömtsätming för detenskilda radioföretogets lönsamhet kan konflikter uppkomma mellan olikaföretogs anspråk. Om det i samband med planeringen av sändningsområdenauppkommer en konflUct mellan önskemål ora mycket omfattande sändningsområdenför enskUda tUlståndshavare möjligheten att bereda flera tiUståndshavaresändningsmöjhgheter bör det förstnämnda intresset vUca. Det bör varatillståndsmyndighetens ansvar att, utifrån här angivna rikt- Prop.1992/93:70 linjer, bestäraraa sändningsområdenas orafattning CKh antalettillstånd i varje sändningsområde. Vid utformningen av sändningsområden börmyndigheten samråda raed . TUlståndsmyndighetenbör godto att en tUlståndshavare går raed på en viss minskning av sinamöjligheter att sända för att möjliggöra att ytterligare ett tillstånd skallkunna meddelas. Där det är tekniskt möjligt bör myndigheten även i andra fallgodkänna marginella ändringar i faststellda sändningsområden, om berördatiUståndshavare har kommit överens om dera. Enligtde fömtsättningar sora ligger till gmnd för redovisningen i departementspromemorianskulle omkring 300 sändare kunna inrättos för lokalradion. En konsekvens avatt sändnmgsraöjlighetema skaU anpassas tUl efterfrågan är emellertid att detinte redan från början går att ange exakt hur många sändningstUlstånd sora tUlsist koramer att kunna beviljas eUer var sändningsområdena koramer att varabelägna. Innan verksamhelen har komrait igång är det inte möjligt att bedömavilken omfatming och inrikming efterfrågan på tillsfånd att sända lokalradiokoraraer att ha. Därför måste anpassningen till efterfrågan ske successivt.Graden av konkunens vid tidigare tiUdelningar av sändningstillstånd i ettområde kan ge en uppfatming om den faktiska efterfrågan. Planeringenför den försto omgången sändningstillstånd måste göras utan att det finns någonerfarenhetsbaserad kunskap om hur efterfrågan ser ut Det kan då vara lämpligtatt utgå från att sändningsområdena i försto hand skall finnas istorstodsområdena samt omfatto övriga större cKh medelstora sfeder och derasomland. Innan verksamheten har hunnit utvecklas kan ett befolkningsunderlag påca 100 000 personer vara en lämplig undre gräns för ett sändningsområde. Antoletsändningstillsfend i varje geografiskt område kommer på att avgörasav efterfrågan på sändningsmöjligheter. När den försto omgången tillstånd skaUfördelas skulle det inte vara lämpligt att i något av de här avsedda områdenautiysa endast ett tillstånd. I sådant fall skulle ju på dessa orter självatilldelningsprocessen leda till en monopolställning för den förstetUlståndshavaren. Detto skuUe inte vara väl förenUgt med principen oraraång-fald CKh konkunens. Regeringen anser därför att det vid det förstatillfället bör utiysas rainst två sändningstiUstånd inom varje störregeografiskt område. Detnu sagda bör inte utesluto att uUstånd redan i den försto omgången*kan meddelasockså på andra orter där det gäller särskilda geografiska ellerbe-foUcningsmässiga fömtsätmingar, tex. på GoUand eUer i Nonlands inland. Närden försto omgången sändningstiUstånd har beviljats CKh det finns någonerfarenhet av verksamheten - ttoligen - bör nya tUlstånddelas ut på de orter där det fmns efterfrågan på sändningsmöjligheter. Därvidbör givetvis även andra orter kunna komraa i fråga än de som var med i förstoomgången. Ytteriigare tiUstånd bör tUlkomraa så länge det finns enotillfredsställd efterfrågan på sändningsmöjhgheter cKh tekniska raöjligheteratt tUlgodose den. ytterhgare fördehiingsomgångar sora kommer att följa bör om möjligt Prop.1992/93:70 flera tillstånd beviljas cKkså i sändningsoraråden sora omfattorraindre orter Om detto inte är tekniskt möjligt eller ora det endast finnsefterfrågan på ett sändningstiUstånd på en viss ort bör emeUertid ett ensamttUlstånd bevUjas. Iföljande tobeU anges hur sändningstiUstånden skuUe fördelas i den förstoomgången enligt här angivna principer Sändningsområdenas foUcmängd har - utomför storstodsområdena - schablonmässigt antagits vara högre än folkmängdeni ifrågavarande kommun. I storstodsområdena fömtsätts ett tUlstånd per ca 150000 invånare. I övriga orter meddelas två tiUstånd. Antal tillstånd i försto orag. IStockholmsområdet ingår hela utom , ochSödertälje kommuner. omfattar kommunema , ,, , , Ale, Lemra, , , PartiUe CKhKungsbacka. Till räknas kommunema , , ,, , , och VeUinge. VidtUlståndsperiodens slut bör myndigheten kunna förändra indelningen i sändningsområden om tekniska förhållanden föranleder det eller om indel ningen annars framstår som olämplig. Ändringar kan t.ex. behöva göras om efterfrågan på tiUstånd på en viss ort inte kan tUlgodoses utan att omfatmingen av andra sändningsområden ändras eller om befolkningsunderiaget inom ,-, vissa områden har visatsig vara otUlräckUgt. Det bör däremot inte förekomma att sändningsområdenasutsträckning generellt minskas för att flera tUl-sfendshavare skall kunnaberedas plats. Innan myndigheten beslutor om en ändrad indelning bör densararåda raed berörda tiUståndshavare. Vid tillståndsperiodens slut börmyndigheten emellertid kunna besluto om en ändring även om någon av de berördamotsätter sig det 3.3 Innebörden av ett sändningstillstånd, m.m. Regeringensförslag: TiUstånd att sända lokalradio innebär rätt att själv sända under 24timmar i ett sändningsområde. Innehavarenav tillsfånd skall utse utgivare för programverksamheten. Tillståndshavarenskall också godkänna stäUförettädare för utgivaren. Om sändningar intehar inletts inora efter del att tillståndet har meddelats kantillsfendet återkallas. Tillståndet skall också kunna återkallas omtillståndshavaren inte alls, eller endast i obetydUg omfatming, har bedrivitsändningar av . Departementepromemorian:Överensstämmer raed regeringens förslag utom på så sätt att den tid inoravilken sändningama skaU inledas föreslås vara tte raånader. Remissinstanserna:Endast ett fåtal reraissinstanser kommenterar förslaget om att tillståndetskaU avse pekar på att det i vissa fall kanvara ändamålsenligt för tillståndshavaren att hyra ut sändningstid till andra. Radioutgivareföreningenanser också att tidsgränsen för att inleda verksamheten bör förlängas till sexraånader. I övrigt har remissinstansema bara tekniska synpunkter på reglema omåterkaUelse av sändningstiUstånd. Skälenför regeringens förslag: Ett sändningstillstånd bör ge varje tiUståndshavarerätt att sända under all tillgängUg sändningstid. Det bör alltså inte förekommaatt den ansvariga myndigheten vid tillståndsgivningen delar upp sändningstidenraellan olika företog. Ingenting bör hindra att en tiUståndshavare låter någonannan sända under en del av sändningstiden - även mot vederiag - raentillståndshavaren bör i sådana fall behålla ansvaret för att utgivare utses cKhför att de regler sora i övrigt gäller för verksaraheten följs. Den föreslagnakonstruktionen bör leda till klara ansvarsförhållanden som olikaformer av lokalt saraarbete inte förhindras. Densom har erhållit tillsfend bör inleda sändningsverksamheten inom en viss tid.Annars bör tiUståndet återkaUas. Därigenom motverkar man att konkunensenhämmas genom att meddelade sändningstiUstånd inte umyttjas. Av samma skäl bördet inte vara möjUgt att upphöra med verksaraheten utanatt tillsfendet återkallas. I promemorian föreslås att sänd- nmgama skaU inledas inomtte månader Enligt regeringens mening är för kort med hänsyn till atten ny tillsfendshavare iKhöver tid för att planera verksamheten särat skaffautmstning, personal CKh lokaler m.m. Tillståndet bör därför kunna återkaUas omsändningama inte har inletts efter det att tillståndetraeddelats. När det gäller en pågående verksamhet bör i enUghet med förslageti promemorian tiUståndet kunna återkaUas om tiUståndshavaren inte alls, eUerendast i obetydlig omfattning, har bedrivit sändningar . Som sändning i obetydlig omfatming bör kunna bettaktasinte bara sändningar som pågår endast under en liten del av dygnet uton ävent.ex. bms, fågelkvitter eller korto inspelade prograrasUngor sora sänds underen längre sammanhängande tid. 3.4 Vem kan få sändningstillstånd? Regeringensförslag: Sändningstillsfend skall kunna ges till såväl fysiska sora juridiskapersoner. Den som redan har ett tillsfend att säncfe lokalradio skaU inte kunnafå ännu ett sådant tUlstånd. StoteneUer kommuner CKh landsting skall inte kunna få tiUstånd och inte hellerprogramföretog raed tillstånd att bedriva mndradiosändning enligt 5 §radiolagen. Vidare skalltillstånd inte kunna ges till den som ger ut en dagstidning eller till den somhar ett bestämmande inflytande i ett företog som ger ut en dagstidning ellertill företog i vilket någon av de nämnda har ett bestämmande inflytande. Departementepromemorian:Överensstämmer i huvudsak raed regeringens förslag. Remissinstansema:Huvuddelen av de remissinstanser sora ytttar sig i frågan tillstyrker förslagetatt varje tillsfendshavare endast skall kunna få ett tUlstånd. är den föreslagna begränsningen emellertid lätt att kringgå.Bl.a. anser att en tUlståndshavare skaU kunna ha fleratUlstånd. EnUgt Radio bör en tiUståndshavare kunna ha ett tillståndför sändningar på AM-frekvens och ett för FM-fre-kvens. Remissinstansema ärsplittrade i fråga om förslaget att dagstidnings-företogs möjUghet att fåtillstånd skaU begränsas. Antalet instanser som godtar någon form avbegränsningar är ungefär lUca stort som det antal som anser att ingabegränsningar bör finnas. Av de instonser som godtor begränsningar tiUstyrkeremellertid endast några enstaka reraissinstanser proraemorians förslag. Deövriga anser att den föreslagna gränsen om är för hög, att re-striktionemabör omfatto också andra medieföretog än dagstidningsföretog, eller att det börgälla andra slag av begränsningar. Vissa av de remissinstonser som avvisarförslaget hänvisar framför allt till möjlighetema att kringgå de föreslagnareglema medan andra huvudsakligen anför principiella skäl för sin Prop.1992/93:70 uppfatming. cKh Svensk Radioutveckling ABanser att förslaget strider raot såväl ytttandefrihetsgrandlagen sora tryckfrihetsförordningen.Några reraissinstonser anser att riskema för att något företog koraraer attdominera opinionsbildningen skall motverkas genom att ett stort antolsändningstillstånd beviljas. Av de reraissinstanser som har särskild juridiskkompetens anser Justitiekanslem att förslaget inte strider motytttandefrihetsgrandlagen eller tryckfrihetsförordningen. Enligt Göto hovrättsfår den föreslagna regelns syfte i överensstäraraelse raed ytttandefrihetsgrandlagen.Hovrätten ifrågasätter emellertid om inte effekten kommer att bli motsatsentill vad som åsyftots. Kammarrätten i ifrågasätter om förslaget ärförenligt med ytttandefrihelsgmndlagens syfte. Justitiekanslem , vars yttrande Justitieombudstnannen hänvisar till somsitt ytttande, påpekar att det mte fmns något konstitutioneUt uttymme atthindra att ett radioföretog startar en tidning eller förvärvar ett tidningsföretog. Skälenför regeringens förslag: Sora anförts inledningsvis är det regeringens sttävanatt utforma reglema för den nya lokalradion på sådant sätt att antaletsjälvsfendiga röster kommer att öka väsentiigt. Tillkomsten av självständiga,lokalt förankrade radioföretog bör underlättas sora en UtveckUng iriktning raot ett fåtal centralt konttoUerade kedjeföretog bör raot-verkas. Deföreslagna begränsningama av rätten att få tillstånd skall ses mot dennabakgmnd. 1promeraorian föreslås dels att varje tUlståndshavare endast skall kunna få etttiUsfend i ett sändningsoraråde, dels att vissa subjekt inte skall kunna fåtillstånd. De sismämnda begränsningama gäller dels stot CKh koraraun, delsvissa andra radio- CKh TV-företog samt slutiigen dagspressen. Remissinstansemagodtar i huvudsak att varje tiUståndshavare endast skall kunna ha ett tillståndsamt att stoten, kommunema och vissa radio- CKh TV-företog inte skall kunna fåtillstånd. Regeringensuppfatming överenssfemmer i huvudsak med proraemorians. Genom att varjetillstånd måste innehas av en särskild fysisk eller juridisk person, som äransvarig för att det utses utgivare för att prograrareglema följs, skapasgoda fömtsätmingar för att prograraföretogen får en självständig ställning ochlokal inriktning. Ingen kan heller, direkt eller genora företog i viUcet hanhar ett bestämraande inflytande, få mer än ett tillstånd. För attpro-gramföretogens självständiga ställning skall markeras bör de sändningar somen viss tiUståndshavare svarar för ha en egen beteckning, som skiljer sig frånandra lUlslåndshavares sändningar (se avsnitt 3.7). Någrarättssubjekt bör vara uteslutna från möjligheten att få tillstånd. Det bör gälla för stoten samt för kommuner (Kh landsting. Skälet är att den före slagna lokalradion inte skall fungera som språkrör för rayndighetema.Vidare bör inte den sora har tillstånd enligt 5 § radiolagen, dvs. Sve riges Radio-företogen och , kunna erhålla tillstånd för lokahadio. Inte heller sådana juridiska personer i vilka de nämnda subjekten har ett besfemmande inflytande bör kunna få tillstånd. Skälet för att utesluto dessa är att mångfalden bör främjas. Närdet gäller begränsningama för dagspressen är i det närmaste alla re- Prop.1992/93:70 missinstanser kritiska tiU promemorians förslag. Remisskritikenföljer två Unjer Enligt den ena argumentotionslinjen koraraer dagspressföretogeller andra medieföretog att ttots de föreslagna reglema kunna skaffa sig ettdorainerande inflytande över en eller flera radiostotioner Detto ger vissareraissinstanser anledning att förorda en skärpning av restrik-tionema, raedanandra instanser anser att några begränsningar inte skall införas eftersom deinte kan göras effektiva. Enligt den andra tankelinjen bör det inte ske någonbegränsning av framför allt dagspressens möjligheter att skaffa sig inflytandeöver lokalradion. Denna uppfattning motiveras med såväl principiella sompraktiska skäl. Enhgtregeringens mening bör de nya möjlighetema att säncfe privat lokalradioumyttjas på sådant sätt att möjlighetema till mångfald tas till vara. Omdagstidningsföretog skulle kunna erhålla tillstånd att sända lokalradio skulledessa företog kunna öka sitt inflytande över nyhetsförmedUng CKh opinionsbildningi StäUet för att antalet självständiga röster skuUe bli flera. Mot dennabakgmnd bör dagstidningsföretog vara ulesluma från möjligheten att erhållatUlstånd att sända lokalradio. Denregel som föreslås i proraeraorian har fått en mindre gcxl utformning. Sora påpekasav vissa reraissinstanser kan även den som äger en mindre andel i ett företogän i realiteten ulöva ett besfemmande inflytande i företaget. Givetviskan ägandeförhållandena även vara sådana att det krävs en högre andel för attkonttollera företoget. Med hänsyn till reraisskritiken bör regeln avfattas såatt den träffar både den som ger ut en dagstidning den som på gmnd avaktie- eUer andelsinnehav ensam har ett bestämmande inflytande i ett företogsom ger ut en dagstidning eller företog i vilket något av de nämnda subjektenensara har ett bestämmande inflytande. Med dagstidning bör avses en allmännyhetstidning av dagspresskaraktor sora normalt utkommer med rainst ettnuraraer . I lagrådsremissen fanns en bestommelse om att den som påvisst sätt förfogade av aktiema i ett aktiebolag skulle anses ha ettbestämmande inflytande i bolaget påpekade att bestämmelsen medfördevissa tillämpningssvårigheter. På Lagrådets förslag har bestämmelsen utgått. Fleraremissinstanser uppehåller sig vid frågan ora i vad raån promemorians förslagom begränsningar för dagstidningsföretogen är förenligt raedytttandefrihetsgrandlagen och tryckfrihetsförordningen. Det finns därför anledningatt diskutera hur det nu föreliggande förslaget förhåller sig tUl dessagmndlagar. Enligt3 kap 2 § yttrandefrihetsgmndlagen får rätten att sända radioprogram på annatsätt än genom tråd regleras genom lag sora innehåller föreskrifter oratiUsfend CKh villkor för att sända. Enligt andra stycket skall det allmännaeftersttäva att radiofrekvensema tas i anspråk på ett sätt som leder tiUvidaste möjliga ytttandefrihet och informationsfrihet Enligt3 kap. 3 § ytttandefrihetsgrandlagen gäller för föreskrifter om till stånd CKh viUkor för att sända ttådlösa radioprogram vad som föreskrivs om begränsningar av gmndläggande fri- och rättigheter i 2 kap. 12 § andra - ,., 2 1992/93. femtestyckena och 13 § regeringsformen. I 2 kap. 12 § andra stycket rege- Prop.1992/93:70 ringsformen anges bl.a. att en begränsning endast får göras för atttillgodose ändamål som är gcxltogbart i ett demokratiskt samhäUe samt attbegränsningen aldrig får gå utöver vad som är nödvändigt raed hänsyn till detändaraål sora har föranlett den CKh ej heller sttäcka sig så långt att denutgör ett hot mot den fria åsUctsbildningen. En begränsning får inte görasenbart på gmnd av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning. Isamraa kapitel 13 § försto stycket anges att yttrandefriheten ckU inforraationsfriheien, utora i ettantal angivna fall sora inte har inttesse här, endast får begränsas om särskiltviktiga skäl föranleder det. I andra stycket föreskrivs att det vid bedömandeav vilka begränsningar som får ske med stöd av försto stycket särskilt skallbeaktas vUcten av vidaste möjliga ytttandefrihet CKh inforraationsfrihet i politiska,religiösa, fackUga, vetenskapUga cKh kultureUa angelägenheter Regeringenanförde i lagrådsremissen att intresset av att motverka dominans övernyhetsförmedling CKh opinionsbildning är ett sådant särskilt viktigt skäl soraavses i 2 kap. 13 § regeringsformen. Förslaget överskred enligt regeringensuppfatming inte heller i övrigt de gränser för lagstiftoren som sfells upp isamma kapitel 12 § andra stycket. Del ansågs därför vara förenUgt medytttandefrihetsgrandlagen. Regeringenanförde vidare att enligt tryckfrihetsförordningen fri etoble-ringsrätt gällerför tidningar. Endast de begränsningar sora framgår av ttyckfrihetsförordningenär tillåtna. Det kunde därför diskuteras om det förhållandet attdagstidningsföretag inte avsågs få tiUstånd att sända privattadio skulle kunnases som en begränsning av etobleringsfriheten CKh därför borde framgå avtryckfrihetsförordningen. Då de föreslagna reglema dock inte hindrade någon,inte heller en radiostotion, från att slarto en tidning ansåg regeringen attförslaget torde vara förenUgt med tryckfrihetsförordningen. Iremissen diskuteras om förslaget i 7 § att dagstidningsföretog skall varaulesluma från möjligheten att få lokalradiotillstånd är förenligt med ytttandefrihetsgrandlagenoch tryckfrihetsförordningen. Lagrådet behandlar förslaget i det följande. Vadsom därvid sägs om ytttandefrihetsgrandlagen gäller då i princip också medavseende på de begränsningar som föreslås i 5 och 6 §§, nämUgen att ingen kanfå mer än ett tillsfend CKh att även bl.a. programföretog med tillstånd enUgt 5§ radiolagen utesluts från möjligheten att få lokalradiotiUständ.