prop · GG0348 · 1992-12-31 00:00:00 — Att det barakan återges på ett icke beständigt sätt är inte tillräckligt Förde flesta vammärken innebär detta att enbart en återgivning av det ord eller enavbildning av den figur som skall utgöra vammärket behöver finnas. När detgäller andra typer av vammärken innebär kravet på grafisk återgivning att ävensådana tecken måste kunna återges i synlig form. Det får ankomma på derättstillämpande myndighetema att avgöra hur detta krav skall uppfyllas. Denexemplifiering av vilka tecken som kan utgöra: vammärken som lämnas i artikel 2i direktivet överenstämmer i väsentliga delar med vad som gäller enligt 1 §andra stycket VmL. Det bör' understrykas att exemplifieringeninte är uttömmande. Som en remissinstans har påpekat bör Prop. 1992/93:48också firma och slagord kunna omfattas av det nya vam märkesbegreppet. Varumärkesrätt Att uttryckligen ta med dessa två exempel på tecken som kanutgöra vammärken finner jag emellertid inte vara behövligt. Direktivetsuttryck formen pä en vara eller dess förpackning svarar mot VmL:s möjlighet attfå en säregen utstyrsel av en vara eller dess förpackning erkänd som vammärke.Med utstyrsel avses enligt uttalanden i förarbetena till den gällande VmL intebara formen utan även t. ex. dekorationen av en vara eller dess förpackning(jfr SOU 1958:10 s. 218). Som framhållits tidigare är ordet tecken avsett attförstås i en vid betydelse. Den exemplifiering som görs på vilka tecken som kanutgöra vammärken bör därför fortsättningsvis kunna ange både form och utstyrselsom sådana tecken. Nugällande VmL innehåller emellertid genom ordet säregen (1 § andra stycket VmL)ett särskilt krav på särskiljningsförmåga för registtering av form ochutstyrsel. Kravet anses innebära att en registrering bara bör beviljas för enutstyrsel med påtaglig särprägel. Direktivet innehåller i denna del ingenbegränsning utöver det allmänna kravet på särskiljningsförmåga. Den särskildabegränsningen för formen eller utstyrsel av en vara eller dess förpackning bördärför tas bort. Att däremot tecken som uteslutande består av en form som enföljd av exempelvis varans art inte skall kunna registreras som vammärke följerav en särskild bestämmelse i direlrtivet, artikel 3.1 c. Denna fråga - somföranlett förslag om ett nytt andra stycke till 13 § VmL - kommer att behandlasnedan i avsnitt 6.2.3 i anslutning till den nämnda direktivbestämmelsen. Motsvarandeförhållande i vad avser särskilt krav på särskiljningsförmåga kan sägas gällaför vammärke som består av enbart bokstäver eller siffror och inte kan ansessom figurmärke. Sådana vammärken kan enligt 13 § andra stycket VmL registrerasbara om de genom inarbetning visats ha särskiljningsförmåga. Direktivet ställerinte upp något krav på inarbetning som fömtsättning för att ett bokstavs- ellerfigurmärke skall kunna registreras. Även för sådana märken gäller enbart detallmänna kravet på särskiljningsförmåga. Att det när det gäller just bokstävereller siffror torde krävas vissa särskilda omständigheter för att de i sigskall anses äga särskiljningsförmåga är en annan sak. Det särskilda kravet inuvarande 13 § andra stycket VmL på särskiljningsförmåga för bokstäver ellersiffror bör därför tas bort. Somframgår av den exemplifiering som görs i direktivet skall även personnamn kunnautgöra vammärke. Detta är en nyhet i förhållande till gällande svensk vammärkesrätt.I 13 § tredje stycket VmL föreskrivs att som vammärke får inte registreraskännetecken som enbart består av något som är ägnat att uppfattas som sökandenssläktnamn eller hans släktnamn jämte förnamn, initialer, titel eller dylikteller som firma. Direktivet innebär emellertid att en sökande skall kunna fåsitt personnamn registterat som vammärke under fömtsättning att det uppfyllerövriga registterings-krav. Även bestämmelsen i 13 § tredje stycket VmL bördärför upphävas. Tillskillnad mot promemorians förslag anser jag att uttrycket "näringsidkare"bör kunna användas i 1 § andra stycket VmL i stället för direktivets motsvarande term"företagundertaking"). Uttrycket"näringsidkare" torde vara bättre anpassat till VmL:s systematik utanatt för den skull komma i konflikt med direktivets innehåll. 6.2.3Registreringshinder eller ogiltighetsgninder (Artikel 3) Mitt förslag:Tecken som uteslutande består av en form som följer av varans art, en form påen vara som krävs för att uppnå ett tekniskt resultat eller en form som gervaran ett betydande värde skall inte kunna registteras. För vammärken som ärägnade att vilseleda allmänheten tas det nuvarande kravet på att det skall varauppenbart att märket kan komma att vilseleda bort. Anikel 3 -Registreringshinder eller ogiltighetsgmnder Följandetecken och vammärken får inte registreras och om registter ing har skett skall de kunna ogiltigförklaras: a)Tecken som inte kan utgöra ettvammärke. b)Vammärken som saknar särskiljningsförmåga. c)Vammärken som endast består avtecken eller upplysningar vilka i handeln visar varomas eller tjänstemas art,kvalitet, kvantitet, avsedda användning, värde, geografiska urspmng, tiden förderas framställande eller andra egenskaper hos varoma eller tjänstema. d) Vammärken som endastbestår av tecken eller upplysningar vilka i det dagliga språkbmket eller enligt branschens vedertagna handelsbmk kommit att bli en sedvanlig beteckning för varan eller tjänsten. e) Teckensom uteslutande består av -en form som följer av varansart, eller -en form på en vara som krävsför att uppnå ett tekniskt resultat, eller -en form som ger varan ettbetydande värde. OVammärken som strider mot allmän ordning eller mot allmänna moralbegrepp. g) Vammärken som är ägnadeatt vilseleda allmänheten, t ex med avseende på varans eller tjänstens art,kvalitet eller geografiska urspmng. h) Vammärken som inte hargodkänts av behöriga myndigheter och som skall vägras registrering ellerogiltigförklaras i enlighet med artikel 6 ter i förindustriellt rättsskydd, i fortsättningen kallad "". En medlemsstat kanbestämma att ett vammärke inte skall registreras, eller om det i redan är registrerat, att det skall kunna förklaras ogiltigt i följande fall: a)Om användningen av vammärketkan förbjudas med stöd av andra lagbestämmelser än medlemsstatens ellergemenskapens vammärkeslagstiftning. b)Om vammärket omfattar etttecken av högt symbolvärde, särskilt en religiös symbol. c)Om vammärket innehåller andratecken, emblem eller vapen än de som nämns i artikel 6 ter i Pariskonventionenoch som är av allmänt intresse, under fömtsättning att vederbörande myndigheterinte givit tillstånd till dess registrering i enlighet med medlemsstatenslagstiftning. d) Omansökan om registtering av vammärket har gjorts i ond tto av den sökande. Ettvammärke skall inte vägras registrering eller ogiltigförklaras med stöd av punkt 1 b, c ellerd, om det före tidpunkten för registreringsan- Prop. 1992/93:48 sökan ochsom en följd av det bmk som har gjorts av det har förvärvat . En medlemsstat kan dessutom besluta att dennabestämmelse skall gälla även då särskiljningsförmågan har förvärvats eftertidpunkten för registeringsansökan eller tidpunkten för registteringen. 4.En medlemsstat kan med avsteg från punktema I, 2 och 3, bestämma attregistreringshinder eller gmnder för ogiltighetsförklaring gällande i denstaten före ikraftträdandet av detta direktivs tvingande bestämmelser skallgälla för ansökan om vammärke som gjorts före den tidpunkten. 13 §£« varumärke får registreras endast om det är ägnat att särskilja innehavarens varor från andras. En märke som uteslutande eller med endast mindre ändring eller tillägg anger varans art, beskaffenhet, mängd, an vändning, pris eller geografiska urspmng eller tiden för dess framställande, skall inte i och för sig anses ha särskiljningsförmåga. Vid bedömande av om ett märke har särskiljningsförmåga skall hänsyn tas till alla före liggande omständigheter och särskilt till den omfattning och den tid märket varit i bmk. Som varumärke får inte registreras kännetecken som uteslutande bestårav en form som följer av varans an eller en form som krävs för att uppnä ett teknisktresultat eller en form som ger varan en betydande värde. 14 §Ett vammärke/dr inte registreras: 1)om i märket utan tillståndtagits in sådan statlig eller intemationell beteckning eller sådant kommunaltvapen, som enligt lag eller författning inte får obehörigen bmkas som vammärke,eller också något som lätt kan förväxlas därmed; 2)om märket är ägnat attvilseleda allmänheten; 3)om märket eljest strider motlag eller författning eller allmän ordning eller är ägnat att väcka förargelse; 4)om märket innehåller ellerbestår av något, som är ägnat att uppfattas som annans firma eller som annanssläktnamn, konstnärsnamn eller likartat namn eller annans porträtt, där namneteller porträttet uppenbarligen inte åsyftar någon avliden; 5)om märket innehåller något, somär ägnat att uppfattas som titel på annans skyddade litterära ellerkonstnärliga verk, där titeln är egenartad, eller kränker annans upphovsrätttill litterärt eller konstnärligt verk eller annans rätt till fotografisk bildeller mönster; 6)om märket är förväxlingsbartmed annan näringsidkares namn eller firma, med annans vammärke, som ärregistrerat efter tidigare ansökan, eller med annans vamkännetecken, som ärinarbetat då ansökan om registrering görs; eller 7)om märket är förväxlingsbartmed vamkännetecken, som vid tiden för ansökningen används av annan, samtansökningen gjorts med vetskap om detta och sökanden inte använt sitt märkeinnan det andra kännetecknet togs i bmk. Ifall som avses under 4), 5), 6) och T) får registtering ske, om den vars rättär i fråga medger det och det inte i övrigt möter hinder enligt första stycket. Promemoriansbedömning: Innebar att direktivets bestämmelser inte ansågs föranleda någotbehov av lagändring (se promemorian s. 98 ff). Remissinstansema:Ett flertal remissinstanser har uttalat att en bestämmelse motsvarande artikel3 punkt 1 e saknas i VmL och inte kan anses innefattad i någon annanbestämmelse i den lagen. Dessa remiss-inst;uiser har därför föreslagit att enbestämmelse som motsvarar artikel 3 punkt 1 e förs in som ett särskiltregistreripgshinder i VmL. remissinstanser harframfört att för att överensstämmelse skall näs mellan Prop. 1992/93:48artikelns punkt och 14 § första stycket 2) VmL krävs att ordet Varumärkesrätt "uppenbarligen" tas bort ur den bestämmelsen i VmL. I övrigt har remissinstansema lämnat promemorians bedömning utan erinran. Skälenför förslaget: Artikeln innehåller de registteringshinder och gmnder förupphävande av ett vammärke som vanligtvis ställs upp för att tillgodose vissaallmänna hänsyn, de s.k. absoluta registteringshindren. Punkt1 a - d motsvarar i sak 13 § första stycket första och andra meningen VmL ochuppställer det gmndläggande kravet att ett vammärke skall hasärskiljningsförmåga. Punkt1 e ställer upp ett särskilt registteringshinder som saknar motsvarighet iVmL. Visserligen föreskrivs i 5 § VmL att ensamrätten till ett vammärke inteomfattar sådan del av ett kännetecken som huvudsakligen har till uppgift attgöra varan eller dess förpackning mera ändamålsenlig eller eljest fylla annanuppgift än att vara vamkännetecken. Bestämmelsen i 5 § VmL kan emellertid inteanses utgöra något registteringshinder, vilket är det som avses meddirektivbestämmelsen. Ett uttryckligt registreringshinder som motsvarardirektivets bestämmelse i denna del bör därför tas in i VmL. Det kan ske genomatt ett nytt andra stycke förs in i 13 § VmL. Punkt1 f kan anses motsvaras av 14 § första stycket 3) VmL som förbjuderregistrering av ett märke som strider mot lag eller författning eller allmänordning eller är ägnat att väcka förargelse. Punkt1 g har motsvarande innebörd som 14 § första stycket 2) VmL om hinder förregistrering av märken som är ägnade att vilseleda allmänheten, men med detundantaget att direktivet inte anger något krav på att det skall vara uppenbanatt märket kan komma att vilseleda allmänheten. För att vara i överensstämmelsemed direktivet bör därför ordet "uppenbarligen" tas bort ur lagtexteni 14 § första stycket 2) VmL. Punkt1 h svarar mot 14 § första stycket 1) VmL i vad avser skyddet för statiig ellerintemationell beteckning. Av punkt 2 c följer att även andra beteckningar änstatiiga eller intemationella - som exempelvis kommunala vajjen - kan skyddas. Punkt2 är en fakultativ bestämmelse. Som berörts ovan i anslutning till punkt I hmöjliggör punkt 2 c att skyddet för kommunalt vapen i 14 § första stycket 1)VmL bör kunna bibehållas. Punkt2 d - som ger möjlighet att hindra registrering av ett vammärke om ansökan hargjorts i ond tro - kommer att beröras nedan under avsnitt 6.2.4 i anslutningtill artikel . Iövrigt aktualiserar inte punkt 2 något behov av ändringar i svenskvammärkesrätt. Punkt3 innehåller regler som avser att ge möjlighet att beträffande märke, vilketinte i och för sig är särskiljande, ta hänsyn till särskiljningsförmåga somuppkommit genom att märket använts i sådan omfattning att det faktiskt kommitatt bli erkänt som innehavarens särskilda vamkännetecken. I 13 § förstastycket tredje meningen VmL finns en bestämmelse med samma syfte. Svensk rättfår med hänsyn härtill anses uppfylla EG-direktivets krav på denna punkt. Punkt4 är en fakultativ bestämmelse som innehåller; vissa övergångs- Det finns inteanledning för att tillämpa denna punkt. 6.2.4Ytterligare registreringshtnder eller ogiltighetsgninder med avseendepå konflikter med äldre rättigheter (Artikel 4) Mitt förslag:Skyddet för kända vamkännetecken utökas som en följd av artikel 4 punkt 4 a.Detta ändringsförslag behandlas närmare i avsnitt 6.2.5 i anslutning tillartikel 5.2. I övrigt föranleder artikel 4 inga lagändringar. Anikel4 - Ytterligare registreringshinder eller ogiltighetsgmnder med avseende påkonflikter med äldre rättigheter Ettvammärke skall inte registreras eller om det är registrerat skall det kunna ogiltigförklaras: a) om det är identiskt med ett äldre vammärke och devaror eller tjänster som vammärket har ansökts eller registrerats för äridentiska med de varor eller tjänster för vilka det äldre vammärket är skyddat, b) om det på gmnd av sin identitet eller likhet meddet äldre vammärket och identiteten eller likheten mellan de varor ellertjänster som täcks av vammärkena föreligger en risk att allmänheten förväxlardem, inbegripet risken för att vammärket associeras med det äldre vammärket. Med"äldre vammärken" i punkt 1 avses a) följandekategorier av vammärken för vilka ansökan om registtering gjorts tidigare än ansökan om registrering av vammärket i fråga, med vederbörlig hänsyn tagen till de anspråk som kan göras på företrädesrätt för dessa vammärken: i)EG-vammärken, ii)vammärken som har registrerats i medlemsstat eller, vad avser ,och Nederländema, hos vammärkes-myndigliet, iii)vammärken som blivit föremål för interaationell registrering med rättsverkan imedlemsstaten i fråga, b) EG-vammärken som i enlighet med förordningen omEG-vammärken gör befogat anspråk på anciennitet gentemot ett vammärke i a iioch iii även om det senare vammärket inte har vidmakthållits eller innehavareninte förayat registreringen, c) ansökan om vammärken nämnda i a och b underfömtsättning av deras registrering, d) vammärkensom, för ansökan om registtering eller, i förekommande fall, för begäran om företrädesrätt med avseende på ansökan om registtering av vammärket, är välkända i en medlemsstat, i den betydelse som ges ordet "välkänt" i artikel 6 bisi . Ettvammärke skall inte heller registreras eller, om det är registrerat, skall det kunna ogiltigförklaras om det är identiskt med, eller liknar ett äldre EG-vammärke enligt punkt 2, och det avses bli registterat för eller har registrerats för varor eller tjänster som inte liknar dem för vilka det äldre EG-vammärket är registrerat, om det äldre EG-vammärket är känt i gemenskapen och användningen av det yngre vammärket utan skälig anledning skulle dra otillböriig fördel av eller vara till förfång för detäldre EG-vammärketssärskiljningsförmåga eller renommé. En medlemsstat kanvidare besluta att ett vammärke inte skall Varumärkesrätt registreras eller, om det är registrerat, skall kunna ogiltigförklaras i a)Om vammärket är identiskt med,eller liknar ett äldre nationellt vammärke enligt punkt 2 och det avses bliregistterat för eller redan har registrerats för varor och tjänster som inteliknar dem för vilka det äldre vammärket är registrerat, om det äldre vammärketär känt i medlemsstaten i fråga och användningen av det yngre vammärket utanskälig anledning skulle dra otillbörlig fördel av eller vara till förfång fördet äldre vam-märkets särskiljningsförmåga eller renommé. b)Om rätten till ett oregistreratvammärke eller till ett annat i förvärvsverksamhet använt tecken har förvärvatsföre tidpunkten för ansökan om registrering av det yngre märket eller företidpunkten för den företrädesrätt som åberopats till stöd för ansökan omregisttering av det yngre märket och om det oregistrerade vammärket ellertecknet ger innehavaren rätt att förbjuda användningen av det yngre vammärket. c)Om användningen av ett vammärkekan förbjudas med stöd av en annan äldre rättighet än de rättigheter som sägs ipunktema 2 och 4 b och särskilt i)rätten till ett namn, ii) rätten till egen bild, iii) en upphovsrätt, iv) enindustriell rättighet. d) Omvammärket är identiskt med eller liknar ett äldre kollektivmärke till vilket var knutet en rätt som gått ut högst före tidpunkten för ansökan. e) Omvammärket är identiskt med eller liknar ett äldre garanti- eller kontrollmärke till vilket var knutet en rätt som gått ut inom som fastställts av medlemsstaten i fråga före tidpunkten för ansökan. f) Omvammärket är identiskt med eller liknar ett äldre vammärke som registrerats för identiska eller liknande varor och tjänster och till vilka var knutna en rätt som på gmnd av bristande fömyelse har upphört högst före ansökan, fömtsatt att innehavaren av det äldre vammärket inte gett sitt tillstånd till registreringen av det yngre vammärket eller inte använtsitt vammärke. g) Omvammärket kan förväxlas med ett märke som användes i utiandet för ansökan och som fortfarande används där, under fömtsättning att sökanden för ansökan var i ond tro. 5.Medlemsstatema kan om det ärlämpligt tillåta att vammärket inte skall vägras registrering ellerogiltigförklaras om innehavaren av det äldre vammärket eller den äldrerättigheten ger sitt medgivande till registreringen av det yngre vammärket. 6.En medlemsstat kan medavvikelse från punktema 1 - 5, bestämma att de registreringshinder ellerogiltighetsgmnder som gällde i den staten före ikraftträdandet av dettadirektivs tvingande bestämmelser skall gälla för vammärken för vilka ansökangjorts före den tidpunkten. Promemoriansförslag: Förslaget om att skyddet för kända vamkännetecken skall utökasöverensstämmer med mitt. Även promemorians bedömning att artikeln i övrigt inteföranleder nägra lagändringar överenstämmer med min (se promemorian s. 101). Remissinstanserna:Förslaget att skyddet för kända vamkännetecken skall utökas har tillstyrkts av remissinstansema. Nägra remissinstanser har emellertid ifrågasatt - som en följd av punkt 2 d i artikeln - om inte hinder mot registtering av ett yngre vamkännetecken skall föreligga då ett vamkännetecken redan är inarbetat i nägon EES-stat. I övrigt har remiss instansema inte invänt mot promemorians bedömning att lagändringar, med -i anledning av artikeln,inte är behövliga. Skälenför bedömningen: Artikeln innehåller de registreringshinder och Varumärkesrättgmnder för upphävande av ett vammärke som ställs upp för att tillgodose vissaenskilda hänsyn. Det handlar här om hinder för registtering av ett vammärke somberor på det ifrågavarande märkets relation till visst eller vissa andrakännetecken eller rättigheter. De nu berörda registteringshindren bmkarbetecknas som relativa registteringshinder. Punkt1 a och b svarar i sak dels mot 6 § första stycket VmL, dels, till viss del,mot 14 § första stycket 6) VmL och innehåller bestämmelser om skyddet för äldreförväxlingsbara vammärken. Reglema i direktivet är dock nägot annorlundautformade än i VmL. Enligt 6 § första stycket VmL anses känneteckenförväxlingsbara endast om de avser varor av samma eller liknande slag. Endast sådanafall omfattas därför av registteringshinder på gmnd av förväxlingsrisk.Detsamma gäller enligt EG-direktivet. Direktivet innehåller emellertid försädana fall då det inte är fråga om identiska vammärken och identiska varor ettsärskilt krav som mäste vara uppfyllt för att hinder för registrering skallföreligga. När det är fråga om sådana fall krävs enligt direktivet för atthinder mot registrering av det yngre vammärket skall föreligga inte bara ettvisst mått av märkes- och vamslags-likhet utan också att det föreligger riskför att allmänheten förväxlar vammärkena. Nägot motsvarande krav har inteställts upp i lagtexten i VmL. Också enligt svensk vammärkesrätt gälleremellertid, även om detta inte uttryckligen framgår av lagtexten, att faran förförväxling skall bedömas mot bakgmnd av att en eventuell köpare i allmänhetinte har möjlighet att jämföra de båda märkena (jfr SOU 1958:10 s.252 och prop. 1960:167 s. 76). Härav föjer att det självfallet vidförväxlingsbedömningen görs en bedömning av risken för att allmänhetenförväxlar vammärkena. Innebörden av VmL måste därför anse vara i överensstämmelsemed direktivet i denna del. Ipunkt 2 anges vad som i punkt 1 avses med äldre vammärken. Enligt EES-avtaletbehöver EFTA-ländema inte anpassa sina vammärkeslagar till punktema 2 a i) och2 b i artikeln. Orsaken till det är att EFTA-länderaa inte gesmöjlighet att delta i systemet med gemenskaps-vammärket. Något system förintemationell registrering av vammärken som avses i punkt 2 a iii är Sverigeinte anslutet till. Detta utesluter följaktligen tillämpningen av denbestämmelsen för svensk del. De äldre vammärken som skall beaktas vidtillämpningen av VmL blir därför - i enlighet med punkt 2 a ii, c och d - äldrenationella registrerade vammärken och ansökningar om registrering underfömtsättning av deras registrering samt vammärken som är notoriskt kända enligtartikel 6 bis i , dvs. I sak finnsbestämmelser i 14 § första stycket 6) VmL som får anses täcka det som erfordrastill följd av föreskrifteraa i EG-direktivet. Några remissinstanser -, , - har dock ifrågasatt om inte lydelsen avpunkt 2 d i artikeln innebär att hinder mot registrering av ett vammärke skallföreligga redan dä ett äldre märke är inarbetat i någon EES-stat. Mot bakgmndav att det idirektivbestämmelsen talas om märke som är "well-known in a Member State"skulle det kunna uppfattas så att det inte krävs att det inarbetade Prop.1992/93:48 märket är notoriskt känt i den stat där registtering söks, utan atthinder mot Varumärkesrätt registrering skall föreligga redan då märket är käntpå detta sätt i någon EES-stat. Enligt min bedömning är avsikten med artikel 6bis i att undvika bl.a. registtering av ett vammärke som kanförväxlas med annat märke som redan är känt i det land där registreringen söks.Jag kan också konstatera att den nya danska vammärkeslagen (Varemaerkelov avden ), som är avsedd att vara i överensstämmelse med EG-direktivet,föreskriver att bara märken som är notoriskt kända i ("her ilandet") är avsedda att utgöra hinder för registrering av yngre vammärke.Jag är därför av den uppfattningen att nuvarande bestämmelser i 14 § förstastycket 6) VmL inte strider mot direktivet. Punkt3 innehåller en bestämmelse till skydd för EG-vammärket som enligtEES-avtalet inte behöver beakta. Punkt4 innehåller enbart fakultativa bestämmelser. Punkt4 a innehåller bestämmelser som möjliggör ett utökat skydd för kändavamkännetecken i förhällande till vad som gäller enligt motsvarandebestämmelser i 6 § andra stycket VmL. Jag föreslår att innehållet i dennadirektivbestämmelse tas in i VmL. Detta förslag kommer närmare att behandlas ianslutning till artikel 5.2. Punkt4 b och c får anses i sak vara innefattade i bestämmelsema i 14 § förstastycket 4) och 5) VmL. Bestämmelsemai punkt 4 d, e och f, saknar motsvarighet i VmL. De är av speciellt slag.