prop · GG0388 · 1992-12-31 00:00:00 — Som jag inledningsvis anförde bör denna dessutomha ett särskilt ansvar för bevakning av hur motsvarande regler tillämpas i deövriga länderaa inom EES. I lagrådsremissen övervägdes frågan om nämndens föreskriftsrätt. Lagrådethar inte direkt berört frågan om nämnden i sitt yttrande men har påpekat attområdet gäller sådan normgivning att det inte kan bli aktuellt med någonnormgivningsmakt utöver den som grancfes på sub-delegation enligt 8 kap. 13 §regeringsformen. Jag delar Lagrådets uppfattning. Nämnden bör ge ut allmänna rådoch rekommendationer. Av remissutfellet att döma kommer nämnden dessutom att haen mycket viktig stödfunktion genom att spricfe information eller ge utallraänna råd och genora att med exempel och koramenferer visa hur vissasärskil(fe situationer kan hanteras. Frånnågra håll har önskeraål framsfeUts om att nämnden bör ha initiativrättgentemot felande part i domstol. Jag anser att så inte bör vara fallet. Ettskäl för rain ståndpunkt är att det försfeg jag lägger fram omöverprövning m.m. koramer att ge leverantöreraa möjligheten att i sisto handföra sin sak inför domstol. Vetskapen om denna raöjlighet bör kunna påverkaupphandlaraa att beraöda sig om ett korrekt agerande. Skulle det emellertidsenare visa sig att det uppkonimer ett behov av att någon annan än deinblandade parteraa i en upphandling skall ha möjlighet att gripa in raedanupphandlingen pågår, antingen via domstol eller på annat sätt, får den fråganaktualiseras i ett senare sammanhang. Jag delar arbetsgrappensbedömning att det inte är möjligt att raed Prop. 1992/93:88 större precisionnu ange vari närandens uppgifter skall besfe, utöver vad jag anfört. Jag anseratt det inte heller är lämpligt att så sker, eftersom det är angeläget attnäranden har raöjlighet att inom en flexibel organisation själv utformaformeraa för sin verksarahet. Nämndenbör besfe av bl.a. sakkunniga från såväl sfetlig som sida. Det finnsheller inget hinder för att näranden utnyttjar möjligheten att tillfelligtadjungera ledamöter om behov därtill finns. Utvecklingen inora området går justnu mycket snabbt, varför det även vad gäller sammansättningen måste fiimas enflexibilitet i orgamsationen. Somframgått av vad jag tidigare anfört råder det i huvudsak parallellitetraellan den sfetiiga och koraraunala upphandlingen. Det är angeläget att deolika sidoraa av den offentliga upphandlingen utvecklas på ett likarfet sätt.Dock bör raan vara lyhörd för behovet av skillnader dera eraellan om detfebehov kan hänföras till förhållanden sora är speciella för vissa kategoriersupphandling. Eraellertid ser jag det sora mycket olyckligt ora det skulleutvecklas en upphandlingsratin på ett visst område sora skulle radikalt avvikafrån vad sora gäller inora upphandlingen i övrigt. Det är vUctigt att allupphandling så långt sora det är möjligt sker efter enhetliga ratiner. Eftersomlagen är tillämplig oavsett upphandlingens värde och alltså har generelltillämpning är det av även det skälet angeläget att ratineraa så långt raöjligtöverenssfemmer. Upphandlingsregleraentet, sora är en frivillig ordning,överenssferaraer i allt väsentligt raed upphandlingsförordningen. Detfeförhållande har nuraera rått . Jag har svårt att tro att utvecklingennu plötsligt skulle peka åt olika håll för de olika upphandlingsområdena.Eftersora endast vissa huvudregler anges för upphandling under tröskelvärdenauppkommer ett stort behov av att utvecklingen av den upphandlingen bevakas. Nämndenbör vara en självständig rayndighet. Den bör dock administrativt inordnas iRRV. Den lösningen innebär för det försto att näranden kan dra nytto av deerferenheter RRV vunnit av sin hittillsvarande verksamhet somtillsynsrayndighet inora det sfetiiga upphandlingsområdet. För det andrainnebär den lösningen att näranden får nära tillgång till och raöjlighet attutnyttja den större rayndighetens organisation, såväl vad avser utnyttjande avvissa speciella expertfiinktioner, sora vad gäller det raera administrativabiståndet vad avser bokföring, löneadrainistration m.m. Anknytningen till RRVinnebär inte att verket får någon besfemmanderätt över närandenssfellningsfeganden. Nämndenbör vidare i en författning ges rätt att få fe del av handlingar som berör dessverksamhetsområde, närmare besfemt handlingar hos de enheter vars upphandlingman har till uppgift att utöva tillsyn över. Eftersom tillsynsområdet i det nyasystemet kommer att spänna över upphandling som görs inte endast av stotiigamyndigheter utan även av koraraunala och i vissa fell privato enheter raåste deregler jag nu diskuterar ha lagforra. Dentillsyn det här är fråga om avser endast tillsynen av enheteraas upphandling.Det finns cferför inget behov av att nämnden skall fä tillgång till saratligaböcker och andra affärshandlingar. Frågan om förfettningsregleringen får jagåterkoraraa till i ett senare sammanhang. 2.4 Överprövning och skadestånd Mittförslag: Överprövning av upphandlingsbeslut skall göras av allmänförvaltningsdomstol, dvs. länsrätten i försfe instans. Frågor om skadeståndskall prövas av allmän domstol. Skadestånd skall kunna tillerkännas avseendehela den lidna skadan. Talan om skadestånd skall väckas senast inom ett årefter det att beslut om leverantör fatfets. Arbetsgruppensförslag: Överenssfemmer med mitt. Remissinstansema: Vadgäller fördelning av uppgifteraa mellan förvaltningsdomstol och allraän domstolär remissutfallet splittrat. En del remissinstanser anser att det raestrationella vore att alla dorastols-förfaranden förlades till en domstol. Pågrand av att det råder stor enighet ora att skadeståndsfrågor borde hanteras avallmän domstol har raånga remissinstanser, bl.a. , ansett att allmän domstol borde anförtros helaöverprövningsorarådet, dvs. både själva upphandlingen och skadeståndet. Medhänsyn även till rationaliseringsvinster har bl.a. Statskontoret och förordat den lösningen. Isitt remissyttrande över Ds 1992:4 anförde följande:"Överprövning av överklagade upphandlingsbeslut är en naturlig uppgift förde allmänna förvaltningsdomstolaraa. För vore det enfrämmande uppgift. Skadeståndsmål bör prövas i allraän dorastol. Dennauppsplittring raellan förvaltningsdomstol och allraän domstol kan i och för sigdiskuteras från lämplighetssynpunkt men bygger på den grandläggandefunktionsfördelningen mellan dessa domstolar och kan inte gäraa ändras i dettosammanhang." Motsvarande synpunkter avseende rollfördelningen framfördesav Hovrätten över och och av Kammarrätten i . Beträffandeförslaget till skadeståndsregler har de flesto remissinstanseraa tillstyrktatt möjlighet till skadestånd skall fmnas. Remissinstanseraa från denkoraraunala sidan har dock raotsatt sig att skadeståndet skall utgå för heladen lidna skadan, inklusive förlorad handelsvinst, det s.k. positivakontraktsintresset. Dessa remissinstanser har vidare motsatt sig attskadeståndsregleraa skall avse även upphandling under tröskelvärdena. SferkastkritUc har rikfets mot förslaget att tiden för väckande av felan skall vara ettår efter det att beslut om leverantör fattots. Arbetsgrappensförslag i den försto promemorian innebar en begränsning av skadeståndet tillendast det negativa kontraktsintresset. ifrågasatte denbegränsning sora gjorts. ansåg att fullt skadestånd borde vararaöjligt och dessutora att en sådan regelstod i bättre överenssferaraelse raed direktivtexten. Prop.1992/93:88 påpekade vidare att det är raöjligt att erhålla ftillt skadeständ iflera . Några rättsfall från finns inte, cfer dorastolenuttolat att sådant skadestånd skulle vara en del av direktivets besferaraelser.Umversitetet påpekade dock att regler ora fiillt skadestånd är en del av etteffektivt överprövningssystera och anmärkte vidare att"skadeståndsregleraa [torde] främja ett från allmän synpunkt önskvärtuppträdande från upphandlande organs sicfe. Vicfere torde i praktikensvårighetema för förbigångna förefeg att visa kausalitet mellan begångna feloch det faktum att vederbörande lidit skada genom att inte erhålla kontraktetleda till en stork begränsning av de situationer där ersättning för detpositiva kontraktsintresset koraraer ifråga." Skälenför mitt förslag: EES-avtelets krav på raöjlighet till överprövning av beslutora upphandling innebär att svenska dorastolar sfells inför en ny typ av raål.För närvarande förekommer dorastolsprövning rörande upphandlingsfrågor encfestmed stöd av kommunallagen och kyrkolagen. Den typ av överprövning det nu blirfråga om är inte av den karakfer som görs i den koraraunalalaglighetsprövningen, sora är en ren laglighetsprövning inskränkt dessutora avatt klaganden har rätt att hävcfe endast vissa särskilt angivna grunder för sinfelan. Jag inser att man skulle få vissa rationaliseringsvinster oraförfarandet kunde koncentreras till endast en domstol. Som Stockholmsuniversitet och domstolama har anfört i sina remissyttranden innebär enuppdelning mellan allmän förvaltningsdomstol och allmän domstol ettvidmakthållande av den tradition som gällt i och som dessutorabekräftats av (SOU 1991:106 Domstolaraa inför 2000-felet)och i en promemoria från Justitiedeparteraentet (Ds 1992:38 Domstolsväsendet).Av dessa skäl bör överprövningen av beslut under upphandlingen handhas avallraän förvaltningsdomstol och skadeståndsfrågoraa av allraän dorastol. Chefenför Näringsdeparteraentet tillsatte en arbetsgrapp för frågor omupphandling i konkurrens vid offentlig verksamhet i egen regi. Grappen skallpröva föratsättningaraa för och lägga fram förslag till obligatoriska regler omsådan upphandling. Vicfere skall grappen överväga ora besfemmelseraa bör tasin i lagen om offentlig upphandling. Därvid får grappen också överväga frågorom övervakning och tillsyn. Beroende på vilka frågesfellningar och besfemmelsersom aktualiseras under beredningen av arbetsgrappens övervägänden och förslagkan ytterligare överväganden behöva göras i denna del. Enligträttsmedelsdirektiven skall skadeståndsregler finnais. Vad gäller avvägningenmellan det negativa och det positiva kontraktsintresset delar jagarbetsgrappens bedömning av de skäl som framfört i sittreraissyttrande. Dessutora är det av värdei ur effektivitetssynvinkel attmöjligheten till fullt skadestånd finns för den lidna skadan. En annan sak äratt det måhända inte i så raånga fall kan komma i fråga att döma ut ettskadestånd sora raotsvarar detto kontraktsintresse på grand av debevissvårigheter som umversitetet tor upp. För att effektivisera upphandlingenoch av skälen för det förslag jag lägger fram om slopandeav den kommunala laglighetsprövningen (avsnitt 2.5) oberoende Prop.1992/93:88 av upphandlingens värde bör skadeståndsraöj lighet finnas även förupphandling under tröskelvärdena. Vadgäller tiden för väckande av felan gäller inte några särskilcfe regler enligträttsraedelsdirektiven. Det är alltså en fråga för varje enskilt land att självtavgöra vilken tid sora bör väljas. Mitt förslag ora en tidsfrist på ett ärinnebär i förhållande till de allmänna regleraa på området i en raycketmarkant förkortning. Arbetsgrappens motsvarande förslag har dock utsatts försferk remisskritik med hänsyn till den osäkerhet som denna långa tid skulleinnebära för de upphandlande enhetema sora därmed inte skulle kunna avslufesina upphandlingar innan fristen gått ut. Mitt förslag utgår från en avvägningmellan den olägenheten och önskemålet att skadeståndsregleraa är effektiva. Ilagförslagets överprövningskapitel införs också två förfaranden, avsedda enbartför upphandling inora försörjningssektorema, nämligen granskning och medling.Det förstnämncfe förfarandet är en frivillig ordning som innebär att enoberoende granskningsnian på begäran av en upphandlande enhet kan ges i uppdragatt bedöma om enhetens upphand-lingsratiner överenssfemmer med regleraa ilagen. Det sistnämn(fe innebär ett formaliserat medlingsförferande i de fall enleverantör anser sig missgynnad i en upphandling. De två förfarandenas närmareutformning är av sådan detoljkarakfer att de bäst kommenteras i saraband raedatt jag kommenterar författningsförslaget. Mittförslag föranleder också en ändring av 14 § lagen (1972:289) om allmännaförvaltningsdomstolar. Derättsmedelsdirektiv sora är bakgranden till mitt förslag innefetfer också ettöversfetligt förfarande som inora EFTA inleds av EFTÄ:s över-.vakningsrayndighet. Det överstotiiga förfarandet enligt det förstorättsmedelsdirektivet omfetfes av EES-avfelet och införlivas i svensk rättgenora stodgandet i 3 § EES-lagen, sora hänvisar bl.a. till protokoll 2 tillövervakningsavfelet (prop. 1991/92:170, del 1, s.232 och 325). Det andrarättsmedelsdirektivet (92/13/EEG) avser upphandling inora försörjningssektoreraaoch har beslutots sora inneburit att införlivande ännu inteföreslagits i den nämncfe EES-lagen. Det avviker vad gäller den överstotiigaprövningen inte väsentligt från det försto rättsmedelsdirektivet. Dess reglervad gäller den nationella överprövningen omfatfes emellertid av raitt förslagtill överprövning, medling och granskning, varför dess införlivande pånationell nivå sker . Anledningen är att jag anser att det voreolyckligt om ett ikraftträdande av regler om upphandling inomförsörjningssektorema inte följdes upp av åtminstone nationellaöverprövningsregler inora sektorema. Jaghar i dessa delar samrått raed chefen för . Mittförslag: Den kommunala laglighetsprövningen av kommunala upphandlingsbeslutavskaffas. Koraraunalbesvären av kyrkokoraraunala upphandlingsbeslut avskaffasockså. Arbetsgruppensförslag: Överenssferaraer med mitt. Remissinstanserna: 1 detnärraaste alla reraissinstanser har berört frågan i sina remissyttranden. Dethelt övervägande antolet instanser har tillstyrkt en ordning där kommunallaglighetsprövning inte längre skall vara möjlig beträffandeupphandlingsbeslut. Skälen för mitt förslag:Upphandlingsbeslut bör kunna bli föreraål för kontroll i någon form och oavsettupphandlingens värde. Jag är inte beredd att föreslå att det slutligaupphandlingsbeslutet skall kunna överprövas. Den sora är missnöjd med enavslufed upphandling bör endast ha möjlighet att begära skadestånd. Denöverprövning det nu är fråga om är överprövning av beslut under upphandlingen,t.ex. ora viss annonsering m.m. Den överprövning jag föreslår innebär en bättrekontroll av upphandlande enheters upphandlingsratiner än vad som gäller i dag.Den krets som skall kunna sätto igång en sådan kontroll är den krets somnärmast berörs, nämligen leverantöreraa. I den kommunala laglighetsprövningenligger emellertid också en form av medbor-garkontroll av hur allmänna medelanvänds på det kommunala området. Den kommunala laglighetsprövningen i dendelen förefaller dock inte vara ett effektivt sätt att åsfedkomma en sådankontroll. laglighetsprövning kan begäras endast av den som är medlem ien komraun, ett landsting m.m.. Det bättre sättet att uppnå effektiv kontrollär att skapa möjligheter för leverantöreraa, dvs. de som direkt berörs av ettoriktigt förfarande, att vända sig till dorastol oavsett kommun-tillhörighet. Vidare är den kommunalalaglighetsprövningen begränsad till vissa kommunala beslut. De upphandlingarsom görs i kommunala bolag kan t.ex. inte bli föremål för kommunallaglighetsprövning. Den överpröv-ningsordning sora jag föreslår korameremellertid att sfe öppen oavsett om beslutet fattos av en kommun eller ettkommunalt bolag, stiftelse m.fl. associationer, i varje fall vad avserupphandling över tröskelvärdena. i ett större perspektiv syftor de nyaöverprövningsregleraa i upphandlingslagen till att uppnå en effektivmedelsanvändning på såväl det sfetiiga sora kommunala området. Den kommunalalaglighetsprövningen kan nu bedömas ha spelat ut sin roll somkontrollinstrament. På grand av det mera helfeckande och mera effektiva systemsom blir följden av EES-avtolet och det intresse som även utländskaleverantörer nu kommer att visa den svenska upphandlingen fmns det fog attförmoda att upphandlingsmarknaden kommer att kunna fungera bättre än idetto hänseende även utan den kommunala laglighetsprövningen. Mittförslag avser även den kyrkokommunala upphandlingen. Jag har i denna delsamrått raed chefen för . Mittförslag: Över tröskelvärdena skall något av de tre förfarandena öppen,selektiv eller förhandlad upphandling användas. För upphandling undertröskelvärdena skall de förfaranden användas som bedöms överenssfemma medhuvudregeln i 1 kap. 4 § lagen om offentlig upphandling. Arbetsgruppensförslag: Överenssfemmer raed mitt, med den skillnaden att arbetsgrappen intenärmare berört upphandlingsförferanden under tröskelvärdena. Remissinstanserna:En hel del instanser har rikfet kritik mot de i lagen angivna föratsättningaraaför valet av förferande. En remissinstans har vidare begärt att det övertröskelvärdena borde finnas en motsvarighet till direktupphandlingen. Skälenför mitt förslag: Vad gäller förfarandena över tröskelvärdena utgör direktivennormen för det förslag som läggs fram. Det vore ett oriktigt införlivande attgå ifrån direktiven i detto hänseende. Emellertid innebär de nya förfarandena isak inte så stora avsteg från vad sora gällt. Formellt sett föreliggerdock väsentliga skillnader bl.a. eftersom valet av förfarande är synnerligennoga reglerat. Somjag sagt anser jag att det är av centralt värde att det intemationellaregelverket om offentlig upphandling så nära som möjligt i sak motsvaras isvensk rätt. Arbetsgrappen har konstoterat vissa otympligheter. I några fallhar den funnit att ett förfarande inom ett upphandlingsområde inte heltmotsvaras av vad som borde vara samma förfarande inom ett annat område.Direktivregleraa utmärks i detto hänseende av aft det ibland slås fast enhuvudregel, varifrån föreskrivs omfattande undantog. Denna katolog av undantogär ibland olika mellan de olika direktiven. I några fell beror skillnaderaa påolikheter mellan upphandlingsområdena. 1 andra fall torde olikheteraa heltenkelt bero på att det har gått mellan två direktiv och att detsenare direktivet har en modernare språkdräkt. Någon skillnad i sak haremellertid inte avsetts. Arbetsgrappen har dock i stort sett följt direktivensbesferaraelser även vad avser uttryckssättet. Även om det inte är möjligt attgöra dessa undantogskatologer ftillständigt enhetliga har dock arbetsgrappenslagförslag ytterligare omarbefets i detfe hänseende. Öppen upphandlinginnebär att alla intresserade får lämna anbud. Selektiv upphandling innebär attupphandlande enhet får vända sig till vissa utvalda, selekterade, leverantöreroch erbjuda dem eller uppmana dem att om de så önskar lämna in anbud. Denförhandlade upphand-Ungen slutligen innebär att endast vissa utvaldaleverantörer tillfrågas och 4 1992/93. attderas anbud sedan förhandlas så att den upphandlande enheten når ett avslut. Det kan synas som om detvore en fördel ora förfarandena benämndes på sarama sätt som deras närmastehittillsvarande motsvarigheter i svensk rätt. Som jag tidigare anförde är detangeläget.att ratineraa såväl över som under tröskelvärdena i så lämplig gradsom möjligt ansluter till varandra. Det kan dock inte komma i fråga attkomplettera förfarandena över tröskelvärdena raed ytterligare något förfarandesora inte har en motsvarighet i direktiven. 1992/93: Mittförslag: De tidsfrister för anbudsgivning m.m. som föreskrivs i EG:s direktivinförs även i lagen om offentlig upphandling. Arbetsgruppensförslag: Överenssfemmer raed mitt. Remissinstansema: Ingenremissinstans har raotsatt sig att tidsfrister används. Många instanser hareraellertid ansett att regleraa därora är mycket omfattande och krångliga ochhar anfört att dessa regler kan lecfe till en onödig byråkratisering ochfördröjning av upphandlingama. Skälen för mitt förslag:Inom EG arbefer raan raed tidsfrister som reglerar t.ex. hur länge man måstehålla ett förferande öppet för anbud, hur snabbt man måste besvaraförfrågningar, hur snabbt man måste annonsera avslutode upphandlingar m.m.Reglema hänger samman med att det är fråga ora ett interaationellt regelverk.Därigenora raåste det tillskapas en garanti för att även de geografiskt raeravlägsna intressent-eraa skall ha en rimlig chans att hinna reagera på enannons om upphandling. Det vore annars i och för sig möjligt att åstodkomma enindirekt diskriminering. Om nämligen det vore tillåtet att föreskriva så kortofrister att det i praktiken endast är intressenter inom närområdet som har enpraktisk möjlighet att reagera har man därigenora en möjlighet att styraurvalet av leverantörer. Systemet har alltså ett viktigt syfte. Dock går detinte att komma ifrån att denna nyhet i förhållande till dagens ordning kommeratt innebära att vissa upphandlingar i fortsättningen kommer att to längre tidän vad man varit van vid. Vad nyheten praktiskt sett innebär i övrigtär att det kommer att bli nödvändigt för upphandlande enheter att to med denomständigheten i beräkningen när man planerar upphandlingar. Emellertid finnsdet i det interaationella regelverket en möjlighet till ett påskyndatförfarande i vissa fall. Även dessa regler bör givetvis införas i lagen omoffentlig upphandling. Vadgäller farhågoma för ökad byråkrati kan man bortse från att störreupphandlingar kommer att omgärdas av ett mer detoljerat regelverk.Byråkratin kommer cfermed av nödvändighet atf öka. Det kommer rimligen att varaoundvikligt att misstog begås i inled- Man böremellertid ha i minnet att sådana olärapor har sina raotsvarigheter på övrigahåll inom EES. De kan cferför inte ses sora effektivitetsdämpande i förhållandetill utländska konkurrenter. Med anledning avremissynpunktema på att regleraa om just tidsfristema är krångliga vill jaganföra att raitt intryck av direktiven är en betydande koraplexitet. Den blirinte mindre av att olUca uttryck används i olika direktiv. Så t.ex. beräknasvissa tidsfrister i några direktiv raed utgångspunkt i kalendercfegar, andramed utgångspunkt i arbetscfegar och slutligen några raed utgångspunkt i veckoreller raånader. Praktiskt sett är det fråga ora samma tidsfrister i alladirektiv, men de uttrycks på olika sätt. Arbetsgrappen har i dessa hänseendenföljt direktivens uttryckssätt, men också i några fall anmärkt när så harskett. Jag anser att tidsfristema så långt möjligt skall uttryckas på sararaasätt genora hela lagen. Jag återkoraraer till den frågan iförfettningskoniraentoren. Slutligen vad gällertidsfrister kan jag nämna att beträffande den offentiiga upphandlingen innebärEES-avtolet också ett åtogande att fe hänsyn till rådets förordning (EEG) nr1182/71 om regler för besfemning av perioder, datura och frister. Denförordningen innehåller inte några regler som i sak avviker från gällande lagora beräkning av lagsfedgad tid. 2.8 Prövning av anbud Mittförslag: Det lägsto anbudet skall antas. Upphandlande enhet har emellertidmöjlighet att välja ett dyrare anbud föratsatt att det kan anses vara detekonomiskt mest fördelaktiga raed hänsyn till saratliga oraständigheter såsompris, driftkostnader, funktion, miljöpåverkan m.m. Arbetsgruppensförslag: Överenssfemmer med mitt. Remissinstanserna: Deremissinstanser som kommenterat denna fråga tillstyrker förslaget. Många av demanser dock att arbetsgrappens förslag alltför storkt koncentreras kringprisfrågor och inte ger tillräckligt utrymme för beaktande av även andraomständigheter. Skälen för mitt förslag:Frågan ora vilket anbud sora skall antas är mycket central i förhållande tillsyftet att uppnå en icke-diskriminerande upphandling över gränseraa. Mittförslag grandas på direktivtext. Likväl är direktiven inte entydiga. I t.ex.byggentreprenaddirektivet anges lägsfepris-bedömningen sora försfeprövningsgnmd. I direktivet för försörjningssektoreraa anges emellertidkvalitetsprövningen först av prövningsgranderaa. Det finns enligt min meninginte någon anledning att de svenska regleraa i detto hänseende niåste varafullständigt direktivtrogna. Det måste bedömas tillräckligt att de två regleraaanges och att man håller i minnet att den alteraativa regeln skall komma till klartuttryck även i annonsen om upphandlingen. A andra sidan håller jag inte heltmed de remissinstanser som betonar den ekonomiska innebörden av ett anbud och denbetydelse sora prövningsregleraa därvid har.