prop · GF03118 · 1992-01-01 00:00:00 — Gemensamma bestämmelser 7 § Det finns ingen skyldighet att lämna uppgifter enligt 4 § första stycket eller 5-6 §§ när det förhållande som uppgiften avser är äldre än . I förslaget till 7 § begränsas uppgiftsskyldigheten på så sätt att denna inte gäller när det förhållande som uppgiften avser är äldre än . hade också denna bestämmelse i sitt förslag. Jag delar utredningens uppfattning att denna tidsgräns är en rimlig avvägning mellan de uppgiftsskyldigas möjligheter att utan alltför stor omgång och kostnad ta fram de uppgifter som efterfrågas och stati- stikproducentens behov av att få fullständigt statistiskt underlag. I nu gällande förordningar som avser uppgiftsplikt för statistiska ändamål finns i vissa fall en tidsgräns på högst , vilket framgått av specialmotiveringen till 4 och 6 §§. Enligt min uppfattning torde det inte föreligga någon anledning att frångå dessa gränser i de berörda undersökningarna. Den allmänna inriktningen att uppgiftslämnarna skall besväras så lite som möjligt innebär givetvis också att behov av efterforskningar bakåt i tiden för att få fram begärda uppgifter skall vara begränsat. 8 § Uppgifter som avses i 4 § första stycket eller 5-6 §§ skall lämnas till den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall meddela närmare föreskrifter om vilka uppgifter som skall lämnas samt om sättet och tiden för uppgiftslämnandet. Uppgiftsskyldigheten skall fullgöras gentemot den myndighet som regeringen bestämmer. Närmare föreskrifter om de uppgifter som skall lämnas meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Detta framgår av förslaget till 8 §. Avsikten är att uppgifterna ifråga skall lämnas till SCB och att verket får meddela närmare föreskrifter om detta. Regeringen utgår i denna del från dagsläget. Det innebär att förändringar i systemet för den officiella statistiken också kan medföra att även andra myndigheter än SCB skall kunna svara för uppgiftsin- samling till denna statistik. Föreskrifterna får då anpassas till sådana ändrade förhållanden. Enligt 8 § andra stycket skall närmare föreskrifter meddelas om de uppgifter som skall lämnas samt om sättet och tiden för uppgiftslämnandet. Jag vill, när det gäller föreskrifter om sättet för uppgiftslämnandet, framhålla att det är angeläget att ansvarig myndighet, i syfte att underlätta för uppgiftslämnarna och även för att minska sina egna kostnader, tar tillvara de möjligheter som modern teknik erbjuder. Uppgiftsskydd 9 § Föreskrifter om sekretess finns i sekretesslagen (1980:100). Det finns också särskilda regler till skydd för den enskildes personliga integritet när fråga är om sådant personregister som anges i datalagen (1973:289). Denna paragraf innehåller en hänvisning till de två lagar som är av grundläggande betydelse för uppgiftsskyddet. För sekretesslagens del är den s.k. statistiksekretessen (9 kap. 4 §) generellt tillämplig på uppgifter som lämnas för den officiella statistiken. Även statistikregelutredningen ansåg det motiverat att i lagform påminna om det regelverk som finns till skydd för den enskilde och erinrade om att denna teknik används i lagen (1989:329) om en folk- och bostadsräkning . 10 § Uppgifter i den officiella statistiken får inte sammanföras med andra uppgifter i syfte att utröna enskildas identitet. Som angetts i avsnitt 4.4 om uppgiftsskydd, samråd och informa- tion har jag i denna del gjort vissa avsteg från utredningens förslag. Det förslag som jag tar upp under denna rubrik är ett förbud mot att sammanföra anonymiserade uppgifter i syfte att återfinna en enskilds identitet. Med enskild förstås även här både fysiska och juridiska personer. Erfarenheten visar att det i några enstaka fall gjorts försök att bryta igenom anonymiteten och att detta kunnat leda till att en identitet avslöjas. Därför är det motiverat med ett sådant förbud som föreslås i 10 §. Till denna förbudsregel är kopplad en straffbestämmelse i 15 §. Någon särskild bestämmelse om s.k. anonymisering finns inte. Det är emellertid mycket angeläget att åstadkomma bästa möjliga skydd för de uppgifter som lämnas för statistiken. Avidentifier- ing och kryptering är åtgärder som stärker den enskildes skydd. En strävan skall alltså vara att tillämpa dessa skyddsmetoder som komplement till de övriga skyddsåtgärder som normalt tillämpas på statistikområdet. Anmaning och vite 11 § Om den som är uppgiftsskyldig enligt 4 § första stycket eller 5 § inte fullgör uppgiftsskyldighet, får den myndighet som har begärt uppgiften anmana den uppgiftsskyldige att fullgöra skyldigheten. En uppgiftsskyldig som inte följer anmaningen får föreläggas att vid vite fullgöra uppgiftsskyldigheten. Ett sådant föreläggande meddelas av den myndighet som utfärdat anmaningen. gällande förordningar som innehåller bestämmelser om uppgiftsplikt för statistiken har i flertalet fall böter som påföljd om uppgiftsplikten inte fullgörs. Jag delar utredningens uppfattning att vitesförfarande är lämpligare som tvångsmedel i dylika fall. När det gäller att få in statistiska uppgifter från enskilda, dvs. de som anges i 4 § första stycket och 5 § i lagförslaget, bör vitesförfarande tas till bara som en yttersta åtgärd och naturligvis endast i sådana fall där uppgiften har betydelse för den statistiska kvaliteten på undersökningen. För att säkerställa att den uppgiftsplikt- ige är fullt på det klara med vad som gäller för honom skall ett vitesföreläggande enligt 18 § första stycket föregås av en anmaning. 12 § Frågor om utdömande av vite som har förelagts enligt 11 § andra stycket prövas av länsrätten i det län där uppgiftsskyldigheten skall fullgöras. Prövning av frågor om utdömande av vite bör enligt min uppfattning ske av länsrätten i det län där den verksamhet bedrivs som föranleder uppgiftsskyldigheten. Enligt 8 § ankommer det på regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om detta. 13 § Ett beslut enligt denna lag om anmaning eller vitesföreläggande får inte överklagas. Jag anser inte att det finns behov av att kunna överklaga ett beslut om anmaning eller vitesföreläggande. I stället finns möjligheten att överklaga ett beslut om utdömande av vitet. På så sätt är rättssäkerheten för den enskilde tryggad. En motsvarande reglering har gällt vid de två senaste folk- och bo- stadsräkningarna, utan att några kända negativa konsekvenser uppstått för den enskilde. Ansvar m.m. 14 § Till penningböter döms den som inte fullgör uppgiftsskyldighet enligt 4 § första stycket eller 5 § eller som uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift. Om ett vitesföreläggande har överträtts, döms inte till ansvar för gärningar som omfattas av föreläggandet. Allmänt åtal får väckas endast efter anmälan av den myndighet som har begärt uppgiften. 14 § motsvarar i sak den ansvarsbestämmelse som finns i den nu gällande kungörelsen (1966:37) om statistiska uppgifter från rörelseidkare och ägare till flerfamiljshus. Införandet av penningböter har skett genom en lag om ändring i nyssnämnda kungörelse (SFS 1991:291). Enligt 25 kap. 3 § skall penningböter bestämmas till lägst etthundra kronor och högst . Någon ändring i ansvarsbe- stämmelserna vid överförande till den föreslagna lagen har inte ansetts motiverad. Trots att vitesförfarandet skall användas för att förmå uppgiftspliktiga att fullgöra sin skyldighet är det nödvändigt att också ha ansvarsbestämmelser för dem som underlåter att fullgöra sin uppgiftsskyldighet. Ansvarsbestämmelserna bör vara desamma för underlåtenhet att fullgöra uppgiftsskyldighet som för oriktigt uppgiftslämnande. För en frågeblankett som endast besvarats delvis bör det kunna utkrävas ansvar på samma sätt som för en oriktig uppgift. Vitesförfarande bör som regel endast tillämpas i sådana situationer när en blankett överhuvud taget inte lämnats in. 15 § Den som uppsåtligen bryter mot 10 § döms för olovlig identifiering till böter eller fängelse i högst , om gärningen inte är belagd med straff i eller datalagen (1973:289). Beträffande ansvar för olovlig identifiering hänvisas till kommentaren under 10 §. Jag har, till skillnad från utredningen, inte ansett att försök eller förberedelse till olovlig identifiering skall vara straffbart. Vidare är att märka att straffbestämmelsen är subsidiär inte bara i förhållande till utan även till datalagen. 7 Hemställan Jag hemställer att regeringen föreslår att anta förslaget till lag om den officiella statistiken. 8 Beslut Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå att anta det förslag som föredraganden lagt fram. Lagrådet Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt protokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till lag om den officiella statistiken. Vidare har regeringen enligt protokoll vid regeringssammanträde på hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till lag om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område. Förslagen har inför lagrådet föredragits, förslaget till lag om den officiella statistiken av chefsjuristen och förslaget till lag om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: I det protokoll, enligt vilket förslaget till lag om den officiella statistiken remitteras till lagrådet, anförs att lagen inte kommer att omfatta lantbruksstatistiken, vilket innebär att nuvarande bestämmelser i detta ämne flyttas till den föreslagna lagen om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område. I egenskap av näringsidkare, heter det i fortsättningen, kommer dock jordbrukare att omfattas av uppgiftsskyldighet enligt lagen om den officiella statistiken inom vissa områden. Detta gäller, sägs det, exempelvis för uppgifter till statistik om lant- bruksekonomi, fiske och vattenbruk. Även andra näringsidkare än jordbrukare, som är uppgiftsskyldiga enligt lagen om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område, torde bli uppgiftsskyldiga enligt lagen om den officiella statistiken. Uppgiftsskyldigheten för näringsidkare på jordbrukets område kommer i huvudsak att följa av den särskilda lagen härom. Enligt vad som upplysts vid föredragningen inför lagrådet är avsikten att regeringen skall utfärda föreskrifter om att uppgifter som inhämtats med stöd av den lagen även skall komma till användning för den officiella statistiken såsom denna definierats i 1 § andra stycket lagen om den officiella statistiken. De båda lagarna bör innehålla en erinran härom. För detta ändamål bör i 4 § lagen om den officiella statistiken införas ett nytt andra stycke som lyder:"Att särskild uppgiftsskyldighet föreligger för vissa näringsidkare framgår av lagen (1992:00) om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område". Till 5 § lagen om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område bör fogas ett andra stycke av följande lydelse: "Används insamlade uppgifter för framställning av officiell statistik gäller, med undantag för uppgiftsskyldigheten, lagen (1992:00) om den officiella statistiken." Beträffande 8 § förslaget till lag om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område har för lagrådet upplysts att endast avses utöva den kontrollverksamhet som paragrafen handlar om. avfattas i enlighet härmed. Vidare bör till paragrafens andra stycke fogas en bestämmelse om att jordbruksverket inte med stöd av denna lag har rätt till tillträde till bostäder. I förslaget till lag om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område finns en övergångsbestämmelse om att äldre föreskrifter fortfarande gäller i fråga om uppgifter som har eller skulle ha lämnats före utgången av . En motsvarande bestämmelse bör införas i lagen om den officiella statistiken. Härutöver bör vissa formella justeringar vidtas i de båda lagförslagen. I övrigt föranleder dessa inte några erinringar från lagrådets sida. Förslag till Lag om den officiella statistiken Härigenom föreskrivs följande. Tillämpningsområde m.m. 1 § Denna lag tillämpas när statliga myndigheter under regeringen framställer officiell statistik. Officiell statistik är sådan statistik för samhällsplanering, forskning, allmän information och internationell rapportering som en myndighet framställer enligt föreskrifter som regeringen meddelar. 2 § Den officiella statistiken skall vara objektiv och allmänt tillgänglig. Den skall framställas och offentliggöras med beaktande av skyddet för den enskilde. 3 § Med varor avses i denna lag lösa saker, gas, elektrisk kraft och vatten. Med tjänst avses i denna lag också verksamhet som någon utför självständigt för en annans räkning. Vid tillämpningen av lagen hänförs till tjänst upplåtelse av nytt- janderätt till fast och lös egendom. Näringsidkare 4 § Näringsidkare är skyldiga att för den officiella statistiken lämna uppgifter om sin näringsverksamhet i fråga om 1. produktion av varor och tillhandahållande av tjänster, 2. förbrukning av varor och anlitande av tjänster, 3. antalet anställda, löner och sysselsättning, 4. lager- och förrådshållning, 5. investeringar, 6. beställningar, köp, försäljningar och leveranser av varor och tjänster, 7. priser för varor och tjänster, 8. intäkter, kostnader och vinster, 9. omsättning, tillgångar och skulder, 10. sparande samt kapital-, kredit- och valutaförhållanden, 11. omfattning av upplåtelse av nyttjanderätt. Stiftelser m.fl. 5 § Stiftelser och andra sammanslutningar som inte bedriver näringsverksamhet är skyldiga att för den officiella statistiken lämna uppgifter om antalet anställda, löner och sysselsättning. Kommuner m.fl. 6 § Utöver vad som följer av andra lagar är kommuner, kyrkliga kommuner och landsting skyldiga att för den officiella statistiken lämna uppgifter om de förhållanden som anges i 4 § 1-6. Kommuner är dessutom skyldiga att lämna 1. sammandrag av sina räkenskaper såvitt avser kommunala ändamål, 2. andra uppgifter av samhällsekonomisk betydelse. 7 § Det finns ingen skyldighet att lämna uppgifter enligt 4-6 §§ när det förhållande som uppgiften avser är äldre än . 8 § Uppgifter som avses i 4-6 §§ skall lämnas till den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om vilka uppgifter som skall lämnas samt om sättet och tiden för uppgiftslämnandet. Uppgiftsskydd 9 § Föreskrifter om sekretess finns i sekretesslagen (1980:100). Det finns också särskilda regler till skydd för den enskildes personliga integritet när fråga är om sådant personregister som anges i datalagen (1987:289). 10 § Uppgifter i den officiella statistiken får inte sammanföras med andra uppgifter i syfte att utröna enskildas identitet. Anmaning och vite 11 § Om en särskild näringsidkare eller en stiftelse eller sammanslutning som avsess i 5 § inte fullgör sin uppgiftsskyldighet, får den myndighet som har begärt uppgiften anmana den uppgiftsskyldige att fullgöra sin skyldighet. En uppgiftsskyldig som inte följer anmaningen får föreläggas att vid vite fullgöra sin uppgiftsskyldighet. Ett sådant föreläggande meddelas av den myndighet som utfärdat anmaningen enligt första stycket. 12 § Frågor om utdömande av vite som har förelagts enligt 11 § andra stycket prövas av länsrätten i det län där uppgiftsskyldigheten skall fullgöras. 13 § Ett beslut enligt denna lag om anmaning eller vitesföreläggande får inte överklagas. Ansvar m.m 14 § Till penningböter döms en enskild näringsidkare eller en stiftelse eller sammanslutning som avses i 5 § som 1. inte fullgör sin uppgiftsskyldighet enligt denna lag eller 2. uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift. Om ett vitesföreläggande har överträtts, döms inte till ansvar för gärningar som omfattas av föreläggandet. Allmänt åtal får väckas endast efter anmälan av den myndighet som har begärt uppgiften. 15 § Den som uppsåtligen bryter mot föreskriften i 10 § döms för olovlig identifiering till böter eller fängelse i högst , om gärningen inte är belagd med straff i eller datalagen (1973:289). Denna lag träder i kraft , då kungörelsen (1962:330) om skyldighet för kommun att avlämna finansstatistiska uppgifter och kungörelsen (1966:37) om statistiska uppgifter från rörelseidkare och ägare till flerfamiljshus skall upphöra att gälla. Sammanfattning av betänkandet Uppgiften har varit att utarbeta ett förenklat regelsystem för den statliga statistikframställningen och att pröva behovet av en särskild lag på området. Det konstateras inledningsvis i betänkandet att det i begreppet förenkling ligger inte bara att minska antalet författningsbestämmelser utan även och kanske framför allt att skapa ett överblickbart och även i övrigt lättillgängligt system. Den skyldighet att lämna uppgifter som åvilar vissa enskilda (=fysiska och juridiska personer) finns föreskriven i författningar av lägre valör än lag. Detta är inte i överensstämmelse med regeringsformen (RF) men har kunnat "överleva" till följd av en bestämmelse i RF:s övergångsreglering. För att uppgiftsplikten fullt ut skall kunna inordnas i det konstitutionella systemet, måste den tas in i lag. Den lag som utredningsarbetet alltså under alla förhållanden måste resultera i har emellertid - trots direktiven - getts ett bredare omfång än som varit konstitutionellt nödvändigt. Motivet för detta "avsteg" har varit önskvärdheten att skapa en lag som ger såväl enskilda som myndigheter en klar och i princip heltäckande bild av vilka regler och normer som gäller för den statliga statistikframställningen. Uppdraget och regelsystemet analyseras i betänkandets två inledande avsnitt. I avsnitt 3 förs en diskussion kring begreppet statistik. Avsnittet har en allmänt informativ karaktär; något försök att definiera begreppet görs inte. I avsnitt 4 behandlas inledningsvis de olika slag av uppgifter som den statliga statistikframställningen bygger på. Därefter konstateras att en väsentlig förutsättning för framställningen är att den framställande myndigheten kan få tillgång till även sekretessbelagda uppgifter som finns hos andra myndigheter. Av det skälet och för att trygga ett kontinuerligt flöde av också öppet material föreslås att uppgiftslämnande myndigheterna emellan författningsregleras (undervisning 4.2). I en särskild underavdelning (4.3) tas frågan om uppgiftsskyldighetens omfattning upp, dvs. vem som är skyldig att lämna uppgift och om vad. Några förändringar av betydelse i materiellt hänseende föreslås inte; i förhållande till nuläget innebär förslaget närmast en redaktionell överarbetning och koncentration. Det förutsätts att de regelbundet återkommande folk- och bostadsräkningarna - de enda sammanhang i vilka enskilda fysiska personer åläggs lämna uppgifter - även i fort- sättningen skall regleras i särskild ordning. Dessa personer finns alltså inte med i uppräkningen av de uppgiftsskyldiga. Arten och omfattningen av den information som skall ges till uppgiftslämnarna behandlas i det följande underavsnittet (4.4). Där diskuteras också innehåll och omfattning av det samråd som i princip skall föregå varje uppgiftsinsamling. I det sammanhanget föreslås bl.a. att organisation som företräder uppgiftslämnarna skall kunna överklaga myndighets beslut om en uppgiftsinsamling som skall genomföras under uppgiftsplikt. I anslutning till samrådsförfarandet diskuteras principerna för offentliggörande av den statliga statistiken. Det görs till en skyldighet för myndigheterna att - om inte sekretesslagen lägger hinder i vägen - offentliggöra den statistik de framställt. Anonymisering och förbud mot återidentifiering, dvs. skyddet mot att det avslöjas till vem vissa uppgifter är att hänföra, behandlas i ett särskilt underavsnitt (4.5). Analysen mynnar ut i förslagen dels att i princip alla ADB-baserade register skall anonymiseras utan dröjsmål sedan statistiken framställts, dels att det införs ett uttryckligt, straffsanktionerat förbud mot att sammanföra en anonymiserad uppgift med andra uppgifter i syfte att återfinna en enskilds identitet. I två särskilda avsnitt (4.6 och 4.7) diskuteras den s.k. uppdragsverksamheten och EG-anpassningen. När det gäller uppdragsverksamheten konstateras att den formellt sett faller utanför lagens tillämpningsområde när den sker för kommuners eller enskildas räkning, men det slås fast att en statlig myndighet bör iaktta de normer som gäller i den "vanliga" verksamheten även när myndigheten agerar på den öppna marknaden; de författningar som reglerar den statliga stati- stikframställningen bör därför i tillämpliga delar följas i uppdragsverksamheten. När det gäller EG-anpassningen blir slutsatsen att ett genomförande av förslagen i betänkandet inte kan förutses vålla några svårigheter. I avsnitten 5 och 6 redogörs översiktligt och i informativt syfte för regleringen i några med jämförliga länder resp. för SCB:s roll nu och i den statliga statistikframställningen. Den lag om den statliga statistikframställningen som föreslås kommenteras i specialmotiveringen. Till betänkandet är fogat ett utkast till statistikförordning med motiv. Förslag till Lag om den statliga statistikframställningen Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna lag ges regler för den verksamhet som en statlig myndighet bedriver när den själv eller genom annan samlar in och bearbetar uppgifter i syftet att i statistisk form belysa förhållanden och utveckling i samhället (Statlig statistikframställning). Lagen gäller också i tillämpliga delar när underlaget för statistikframställningen utgörs eller avses utgöras av uppgifter som samlats in eller förvaras hos myndigheten själv eller annan myndighet för andra ändamål än en sådan framställning. Lagens bestämmelser gäller även när den som har att svara för annan statlig förvaltningsuppgift än sådan som avses i första stycket framställer statlig statistik. 2 § Föreskrifter om sekretess finns i sekretesslagen (1980:100). Det finns också särskilda regler till skydd för den enskildes personliga integritet när fråga är om sådant personregister som avses i datalagen (1973:289). Central förvaltningsmyndighet 3 § Regeringen utser en central förvaltningsmyndighet för den statliga statistikframställningen och meddelar de närmare bestämmelser som behövs för myndighetens verksamhet. 4 § När en myndighet vänder sig till en enskild och begär att få en uppgift för statistiska ändamål, bestämmer den enskilde själv om uppgiften skall lämnas eller inte, om inte skyldighet att lämna uppgiften föreskrivs i denna eller annan lag. 5 § En myndighet som samlar in uppgifter skall se till att dessa inte är fler eller avser annat än som behövs för det ändamål som statistikframställningen skall tillgodose. Uppgiftslämnandet skall även i övrigt underlättas och förbilligas så mycket som möjligt för den enskilde. För sådan uppgiftsinsamling som sker genom att en myndighet för statistikframställning till en annan myndighet lämnar över uppgifter som den förvarar eller annars disponerar över finns särskilda bestämmelser. 6 § Skyldiga att, i de hänseenden och med de begränsningar som anges i 7 §, för statistikframställning lämna uppgifter om sin verksamhet till myndighet som regeringen bestämmer är - kommuner, landstingskommuner och kyrkliga kommuner, - aktiebolag, handelsbolag och ekonomiska föreningar, - annan som bedriver näringsverksamhet, - stiftelser och andra sammanslutningar, - den som äger en fastighet med fler än två bostäder eller med en eller flera lokaler. 7 § Skyldigheten att lämna uppgifter enligt 6 § gäller, med de begränsningar som följer av tredje och fjärde styckena, uppgifter om finansiella och ekonomiska transaktioner och förhållanden, arbets- och miljöförhållanden, utbildning, forskning och utveckling, handel, priser, lagerhållning, fastigheter, byggnader och lägenheter.