prop · GG03159 · 1992-12-31 00:00:00 — Därmed menas att lagen ger depersoner som ingår i lagens personkrets rätt till särskilda insatser sombetingas av deras speciella behov utan att inskränka de rättigheter som kangälla enligt mera generellt verkande lagar, framför allt socialtjänsflagen(1980:620). Exempelvis har Regeringsrätten i dom (se RÅ 1991ref 25), som gäller socialtjänsflagens förhållande till omsorgslagen, slagitfast att om den enskilde inte vill ha en insats som regleras iomsorgslagen utan en som ligger inom social- Prop. 1992/93:159 tjänstlagens vanliga verksamhetsområde, skall 6 § socialtjänstlagen Bilaga 1tillämpas utan hinder av att den funktionshindrade kunde ha fått viss typ avbistånd enligt omsorgslagen. Enframställan om stöd eller service av en person som tillhör lagens personkretsbör i första hand prövas enligt denna lag om det gäller en insats som reglerasi lagen, eftersom detta i allmänhet får antas vara till fördel för denenskilde. I andra hand kan framställan prövas enligt socialtjänstlagen. Nären prövning av behovet av insatser enligt denna lag görs är det ofta nödvändigtatt pröva om det däratöver behövs insatser enligt socialtjänstlagen. Idenna paragraf läggs fast att det övergripande målet för verksamhet enligtlagen är att den enskilde får möjlighet att leva som andra, trots sittfunktionshinder. Verksamheten skall syfta till att personer som omfattas avlagen uppnår jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet.Detta avser att ge uttryck för de bärande principeraa i svensk handikappolitik,dvs. tillgänglighet, inflytande, delaktighet, självbestämmande, helhetssyn och kontinuitet. Förstastycket redogör för den allmärma inriktning som verksamheten enligt lagen skallha, varvid samarbete, självbestämmande och integritet betonas. Verksamhetenskall bedrivas i samarbete med andra berörda samhällsorgan och myndigheter. Syftetatt främja den enskildes fulla delaktighet i samhällslivet kräver att ingainsatser ses isolerade från varandra och inte heller från annansamhällsverksamhet. Insatser enligt lagen skall harmonisera med och kompletterainsatser som görs av andra samhällsorgan. Ett kontinuerligt samarbete måstedärför ske mellan insatsgivaren och andra samhällsorgan, t.ex. sådana som handläggerfrågor om socialtjänst, socialförsäkring, hälso- och sjukvård,arbetsmarknadsfrågor och bostadsfrågor. Krav på att insatseraa enligt lagenskall vara samordnade finns i 7 §. Bestämmelsenmarkerar vidare respekten för individens egna önskningar och behov. Detbetyder att stöd skall ges och utformas i samverkan med den berörde och,såvitt gäller underåriga, med vårdnadshavare. Om den enskilde exempelvis begäratt en viss person skall anlitas för personlig assistans eller somkontaktperson bör detta önskemål om möjligt tillgodoses. Styckets lydelse harändrats redaktionellt med anledning av lagrådsgranskningen. Andrastycket innehåller en allmän regel om skyldighet att ha den personal som behövsför att meddela god omsorg. Detta irmebär att personalen skall ha denutbildning och erfarenhet som kan krävas för varje specifik uppgift.Bestämmelsen avser inte endast personal som utför arbetsuppgifter som direktgäller insatser enligt 9 § - t.ex. perso- nalvid grappbostäder, sjukgymnaster, kuratorer, specialpedagoger och Prop.1992/93:159 dagcenterpersonal- utan all personal som behövs för att bedriva en Bilaga I rationelloch ändamålsenlig verksamhet. Något krav på att anställa personalav det ena eller andra slaget ställs dock inte upp. ankommma på huvudmännensjälva att organisera verksamheten på ett ändamålsenligt sätt.Bestämmelsen har sin motsvarighet i den nuvarande Personersom tillhör lagens personkrets enligt någon av punkteraa i I § tillförsäkrasgenom första stycket första meningen rätt till de insatser som anges i 9 §första stycket 1-9, dvs. samfliga insatser utom daglig verksamhet, som de harbehov av. De föratsättningar som skall föreligga är att den enskilde behöversådan insats i sin livsföring samt att behovet inte tillgodoses på annat sätt. Enligtandra meningen har - under samma föratsättningar som i första meningen - densom omfattas av första eller andra punkten i I § även rätt till insatsen dagligverksamhet i 9 § första stycket 10. Vidbedömningen av om den enskilde har behov av insatsen i sin livsföring måstejämförelser göras med den livsföring som kan anses normal för personer i sammaålder. Föratt viss insats enligt 9 § skall kunna nekas den funktionshindrade på grand avatt behovet tillgodoses på annat sätt, skall behovet också faktiskt tillgodosespå annat sätt. Det räcker således inte att, som i socialtjänstlagens 6 §,behovet kan tillgodoses på annat sätt. Behovet tillgodoses på annat sätt t.ex.när en nära anhörig frivilligt svarar för insatsen som ett led ifamiljerelationen. Ett behov kan ocksä, helt eller till viss del, tiUgodosesgenom en förälders ansvar enligt för den normala vårdnaden avett bam. Ävenom behovet i viss mån tillgodoses på annat sätt kan rätt föreligga tillkompletterande insatser enligt denna lag. Andrastyckel, som handlar om de allmänna krav som ställs på insatser enligt lagen,anger som en kvalitetsnivå på insatserna att den enskilde genom insatsemaskall tillförsäkras goda levnadsvillkor. I enlighet med vad Lagrådet förordathar även vad som står i lagrådsremissens lydelse av 6 § om att insatseraa skallvara varaktiga och samordnade flyttats till detta stycke. Den enskilde måstekunna lita på att insatser ges så länge behov föreligger. Insatseraa skall vidare vara samordnade, dvs. inte ses isoleradefrån varandra. Av 6 § framgår att samarbete även skall ske med andrasamhällsorgan och myndigheter. Tillkvalitetsaspekteraa hör också att insatseraa enligt samma stycke skall anpassastill mottagarens individuella behov samt utformas enligt närhetsprincipen, dvs.så att de är lätt tillgängliga för de människor som behöver dem. Insatsernaskall utformas så att de ökar den enskildes möjligheter att leva ettsjälvständigt liv. Insatseraa får inte ges formen av ett beskyd- dande omhändertagande därden enskilde själv spelar en passiv roll. bör eftersträvas att denenskilde själv tar aktiv del i beslut om olika Bilaga I Såsom framhålUtsi motiven till 6 § skall sålunda den enskildes eller den enskildesfamiljs önskemål om t.ex. vem som skall utses till kontaktperson eller hurkorttidsvård skall utformas, tillgodoses i största Allainsatser bör i övrigt ha en aktiverande prägel med yttersta syfte attäven den som har omfattande funktionshinder i största möjligautsträckning skall kunna bo självständigt och arbeta som Paragrafenutgör närmast ett påpekande om att lagen saknar tvångsbestämmelser. Liksom iomsorgslagen anges som den åldersgräns vid vilken en minderårig personkan anses vara tillräckligt mogen för att hans viljeyttring skall hasjälvständig betydelse. En l5-åring som själv förstår vad saken gäller och kanuttrycka en vilja kan inte beredas särskilda insatser enligt lagen enbart påvårdnadshavarens eller annan legal ställföreträdares begäran. Ivårdnadsbegreppet enligt ligger dock att, beträffande den somär , vårdnadshavaren har rätt och skyldighet att i vissutsträckning bestämma i baraets angelägenheter. En begäran av en person mellan15 och att t.ex. få flytta till bostad med särskild service för bara ochungdomar kan därför inte bifallas mot vårdnadshavarens vilja. Skulle detta inågot fall innebära fara för den unges utveckling kan fråga uppkomma omtillämpning av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga(LVU). Vuxnaoch ungdomar som uppenbart saknar förmåga att på egen hand taställning i frågan skall kunna ges insatseraa på begäran av vårdnadshavare, godman, förmyndare eller förvaltare. Paragrafens andra mening har jämkatsredaktionellt i enlighet med Lagrådets förslag. Förstastycket redogör i 10 punkter för vilka de särskilda insatsema enligt lagen är. Enligt första punkten skall till de särskilda insatsema hörarådgivning och annat personligt stöd som ställer krav på särskild kunskap omproblem och livsbetingelser för människor med stora och varaktigafunktionshinder. Av 2 § första stycket framgår att det är landstingen somprimärt är ansvariga för denna insats. Det är här fråga om stödinsatser avövergripande natur som till viss del ligger hälso- och sjukvården nära.Rådgivning och annat personligt stöd finns som en särskild omsorg enligtomsorgslagen. Det rör sig om expertstöd där såväl medicinska, psykologiska ochsociala som pedagogiska aspekter av funktionshindret beaktas. Insatseraakan vara av rådgivande och allmänt stödjande art och ges av bl.a. kurator,psykolog, dietist, sjukgymnast, talpedagog, logoped, arbetsterapeut,förskolekonsulent m.fl. yrkeskategorier som kan behövas Prop. 1992/93:159 föratt erbjuda ett fullgott stöd. För att kunna bedöma insatseraas karak- Bilaga Itär kan det också vara lämpligt att ha tillgång till konsultläkare. Avsiktenär inte att ge sjukvårdande behandling/rehabilitering eller andra insatser somklart faller inom tillämpningsområdet för hälso- och sjukvårdslagen, och inteheller att ge den typ av social service som skall erbjuda ellerpedagogiska insatser som hör till undervisning. Insatsenges, som alla insatser enligt denna paragraf, till den funktionshindrade, menkan och bör ofta utformas som rådgivning och personligt stöd till helafamiljen. Det kan också vara fråga om stöd till exempelvisfamiljehemsföräldrar. Sådant stöd är ju indirekt till nytta även för denfunktionshindrade. Ett tidigt och kvalificerat psykologiskt och praktiskt stödkan vara avgörande för föräldramas eller familje-hemsföräldramas möjlighet attreda upp sin situation och för deras möjlighet att ge bamet god omvårdnad ochtrygghet. Fördem som omfattas av omsorgslagen tillhör ovan nänmda experter vanligtvissärskilda omsorgsteam. Det ankommer dock på resp. landsting att bestämma hurman organiserar sin verksamhet. Rätten till biträde av personlig assistent eller ekonomiskt stöd tillskäliga kostnader för sådan assistans är avsedd att omfatta svårtftinktionshindrade som behöver hjälp med den personliga hygienen, medintagande av måltider och med annan personlig service. Det personligt utformadestödet skall ge den funktionshindrade möjlighet att som andra i samhället kunnastudera, delta i fritidsverksamhet, få möjlighet till eget boende m.m. Av andrastycket framgår att den som är inte har rätt till insatsen personligassistans. Ibegreppet personlig assistans ligger att det skall vara fråga om etl personligtstöd, som ger den funktionshindrade ökade möjligheter till ett självständigtliv. Det skall alltså vara fråga om hjälp och stöd som knyts till den enskildeoch finns tillgängligt för honom eller henne i olika verksamheter och underolika tider . Den personliga assistenten skall i möjligaste mångarantera en kontinuitet i stödet och därmed trygghet för den enskilde och hansnärstående. Den enskildes behov av stöd och hjälp skall kunna tillgodoses avett begränsat antal personer -personliga assistenter. De är knutna till denenskilde funktionshindrade och inte tUl någon viss verksamhet. En personligassistent ersätter inte den personal som behöver finnas för att bedriva enverksamhet, t.ex. inom bamomsorgen och skolan, , en PRAO-period osv.Den enskilde bör ha ett avgörande eller mycket stort inflytande på vem somanställs som assistent. Den enskilde skall också ha ett stort inflytande övernär och hur hjälpen skall ges, dvs. kunna bestämma över sin livssituation. Avdenna punkt jämförd med 7 § första stycket framgår att den enskilde skall haett klart behov av personlig assistans i de situationer det är fråga om. Denfunktionshindrade skall ha behov av assistans för att kunna klara sådana mycketpersonliga angelägenheter som den personliga hygienen, att inta måltider, attkommunicera med andra. bör alltså varaförbehållen krävande eller i olika avseenden komplicera- Prop. 1992/93; 159 Den bör dockalltid övervägas som alteraativ för bam och Bilaga I ungdomar till att boutanför föräldrahemmet och för vuxna personer till att bo på institution.Något krav på att stödbehovet skall ha en viss tidsmässig omfattningföreligger inte. Dock har tidsfaktora självfallet Ju störrestödbehov som föreligger desto mer talar omständighetema för atträtt till biträde av assistent föreligger. gmppbostad finns en fastpersonal som bas. Med hänsyn härtUl bör personlig assistansnormalt inte lämnas i en gmppbostad. skall ha inflytande ochmedbestämmande över vilken personal som skall hjälpa dem i bostaden.Behov av personlig assistans kan dock föreligga vid fritidsaktiviteter ochandra aktiviteter utanför bostaden. Biträdeav personlig assistent kan ges genom personligt vårdbiträde som är anställt hoskommunen, kooperativ, organisation eller företag. En personlig assistent kanockså vara anställd av den funktionshindrade personen själv. Omden enskilde själv önskar vara arbetsgivare för den personliga assistenteneller själv anlita annat organ än kommunen kan han av kommunen få ekonomisktstöd till skäliga kostnader för personlig assistans, till den del som intetäcks av allmän försäkringskassa enligt ett förslag till lag omassistansersättning som jag strax återkommer till. Den enskilde personen får dåsjälv ordna sin personliga assistans på det sätt som han anser är bäst. Medskäliga kostnader avses sainma slags kostnader som i lagen omassistansersättning, dvs. normala lönekostnader och vissa administrativakostnader. Det belopp som regeringen bestämmer såsom den högstaersättningen med stöd av den lagen bör vara vägledande äveni frågan om det ekonomiska stödet från kommunen enligt denna punkt. Omden enskilde inte själv önskar ordna sin personliga assistans är kommunen skyldigatt i samråd med den enskilde anordna assistans i kommunens egen regi ellergenom uppdrag till kooperativ, företag eller amian, i förekommande fall motavgifter motsvarande vad den enskilde kan erhålla i assistansersättning enligtden föreslagna lagen om assistansersättning. Dengrandläggande principen är att rätten till bidraget från kommunen följer sammavillkor som rätten till biträde av personlig assistent. Omkommunen beviljar personlig assistans bör stödet beviljas i sådan omfattningatt den enskildes hela behov av personliga stödinsatser kan tillgodoses, ävensådant stödbehov som sett för sig kanske inte skulle ge rätt till personligassistans. Den personliga assistenten ökar då möjligheteraa att samordnasamhällets insatser för den svårt funktionshindrade. Assistenten skall dåbl.a. kunna hjälpa den enskilde i arbetet, med att göra sig förstådd och självta emot information, med den personliga omsorg som behövs samt som ledsagarevid förflyttningar och deltagande i olika aktiviteter. Assistenten skallvidare, i vissa fall efter att ha fått särskilda instmktioner, kunna utföraenklare insatser som uppehåller och förstärker funktionsförmågan. skall också kunna utföraarbetsuppgifter som utförs av den sociala Prop. Meningen är dock inte att assisten- BUaga 1 ten för dessa personertill alla delar skall ersätta denna hemtjänst. Städning, inköp ochliknande uppgifter som inte görs tillsammans med den enskilde som ett led idet personliga stödet till honom, skall inte tas med vid beräkningen avbehovet av personlig assistans. Ensärskild fråga som har uppkommit efter lagrådsgranskningen är hurfunktionshindrade föräldrar till små bara skall få behövlig hjälp medomvårdnaden av bamen. Ett baras behov av omvårdnad är principiellt inte enuppgift för förälderas personliga assistent. Under den allra i ettbaras liv är dock baraet känslomässigt och praktiskt totalt beroende av någonvuxen, oftast en förälder. Har föräldera då biträde av en personlig assistentär det därför naturligt att assistenten, om det är en därtill lämpad person,också hjälper den funktionshindrade föräldera att klara den praktiskaomvårdnaden om baraet, t.ex. vid amning och blöjbyten. Bamets behov kansjälvfallet motivera andra eller ytterligare stödinsatser. Ansvaret härföråvilar kommunens socialtjänst. Enligt bestämmelser i socialtjänstlagen ärkommunen skyldig att i nära samarbete med hemmen sörja för att bam somriskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och det stöd som de behöver.Detta gäller naturligtvis också även efter det att baraet lämnatspädbamstiden. I fråga om bara till funktionshindrade föräldrar som inte harbiträde av personlig assistent måste också gå in med erforderlighjälp på samma sätt som när föräldrar av andra skäl inte förmår ge baraen denvård som dessa behöver. Närden enskilde har personlig assistans för att kunna utföra arbetsuppgifter somlönearbete motsvarar assistansfunktionen dels insatser som ett arbetsbiträdeenligt förordningen (1987:409) om bidrag till arbetshjälpmedel gör, delsyllerligare personliga stödinsatser som den enskilde har behov av i dermasituation. På samma sätt minskar behovet av vårdartjänst, enligt förordningen(1988:1126) med instraktion för (), i denutsträckning elevema i fråga erhåller personlig assistans för hjälp videftergymnasiala studier. Personliga vårdare inom omsorgsverksamheten ochelevassistenter inom skolväsendet är andra stödformer som för vissa personerkan komma att ersättas av personliga assistenter. Behov av de olika nuvarandeformerna av assistans finns dock fortfarande, också för personer som tillhördenna lags personkrets. Personlig assistans bör, som jag sagt, varaförbehållen dem som behöver hjälp med mycket krävande och personligaangelägenheter som att sköta sin hygien, att äta m.m. Vårdnadshavaretill bam med funktionshinder har, liksom andra vårdnadshavare, ansvar enligtföräldrabalken för sina baras omvårdnad och trygghet. Föräldraansvaret ochsamhällets insatser i form av exempelvis bamomsorg och avlösarservice kan docki vissa fall behöva kompletteras med insatsen personlig assistans. I denallmänna motiveringen (avsnitt 3.2.2) har detta utvecklats närmare. Även envårdnadshavare kan vara personlig assistent, om insatsen kan anses gå utövervad föräldraansvaret omfattar och det är fråga om situationer därföratsättningama för insatsen personlig assistans föreligger. Somjag nämnt omfattar kommunens skyldighet att ge ekono- Prop. 1992/93:159miskt stöd till skäliga kostnader för personlig assistans den del som inteBilaga I täcks av allmän försäkringskassa enligt den föreslagna lagen om assistansersättning.Vidare har kommunen, om den själv har anställt den personliga assistenten,enligt 18 § detta lagförslag rätt att ta ut avgifter motsvarandeassistansersättningen av dem som enligt beslut av allmän försäkringskassa ärberättigade till sådan ersättning. Enligt förslaget till lag omassistansersättning, som jag strax kommer att behandla närmare, harförsäkringskassoraa till uppgift att pröva och betala ut assistansersättning.Den skall ges till funktionshindrade med ett behov av personlig assistansöverstigande . Ersättningen skall omfatta kostnader frånförsta timmen för assistansen. Somjag redan nämnt har kommunen rätt att ta utavgift av dem som enligt beslut av allmän försäkringskassa är berättigade tillassistansersättning. Detta innebär att den som av kommunen begär biträde avpersonlig assistent också bör vända sig tillförsäkringskassan för att få sin rätt till assistansersättning prövad. Det ärdock inte nödvändigt att den enskilde själv ansöker om assistansersättningeftersom kommunen enligt förslaget till lag om assistansersättning, om denenskilde kan antas ha rätt till assistansersättning, skall göra en anmälan hosförsäkringskassan som då har att självmant ta upp frågan till prövning. Densom vill ordna sin personliga assistans på annat sätt än genom kommunenbehöver endast vända sig till . Lagenom assistansersättning undantar inte kommunen från ansvar för deersättningsberättigade i några andra avseenden än vad jag sagt omekonomiskt stöd och avgifter. Det betyder dels att kommunen är skyldig att påden enskildes begäran rent faktiskt tillhandahålla biträde av en personligassistent, dels att kommunen har ett subsidiärt finansiellt ansvar iförhållande till . Om kommunen bedömer att den enskildes behovav assistans är större än vad beslutat ge assistansersättningför, vilket i praktiken kan inträffa t.ex. därför att den enskildes behov avstöd ökar , kvarstår kommunens skyldighet enligt denna punktatt ge den enskilde assistans för överskjutande timmar. För den överskjutandedelen får kommunen enligt 21 § då inte ta ut någon avgift. Detsanmia gällersjälvfallet om i första instans avslagit en ansökan omassistansersättning. Skulle beslutet senare ändras av högre instans kankommunen få ersättning retroaktivt från . Kommunen har alltsåett yttersta ansvar för insatsen personlig assistans. För de olikasituationer som assistansersättning inte kan utges men där behov ändåföreligger av personlig assistans har kommunen ansvar för såväl att faktiskttillhandahålla assistansen som att finansiera denna. Det gäller i första handde fall när behovet av personlig assistans inte överstiger 20 timmar i veckan.Det kan som ovan framgått också gälla vid tillfälliga utökningar av insatsen,t.ex. under semesterresor eller när den ordinarie personliga assistenten ärsjuk. Det kan också gälla personlig assistans för personer som bor påinstitution eller i grappbostäd, om den enskilde önskar sådan och behov avassistans bedöms föreligga. 12 1992/93. 1 samL Nr 159 Insatsen ledsagarservice lämnas som ett led i strävan- Prop.1992/93:159 dena att underlätta för den enskilde att ha kontakter med andra. FörBilaga 1 personkretsen i denna lag skall ledsagarservice ges enligt denna bestämmelseom han begär det och inte enligt socialtjänstlagen. Avsikten är att denenskilde skall få hjälp med att komma ut bland andra människor, exempelvisledsagning för besök hos vänner eller vid deltagande i kulturlivet.Ledsagarservicen syftar fill att bryta den isolering som ofta blir följden avett omfattande funktionshinder. Insatsen bör ha karaktären av personligservice och anpassas efter de individuella behoven. Biträde av en kontaktperson är en insats som kan komma i fråga bådeenligt den nuvarande omsorgslagen och socialtjänstlagen. Någon förändring avbegreppet kontaktperson i förhållande till vad som menas därmed i omsorgslagenär här inte avsedd. En kontaktperson skall vara en medmänniska. Såsom närmareutvecklats i den allmäima motiveringen bör insatsen ses som ett ickeprofessionellt stöd som ges av en mämiiska med stort engagemang och intresseför andra människor. Något krav på särskild yrkeskompetens bör inte ställas. Enviktig uppgift för kontaktpersonen skall vara att bryta den funktionshindradesisolering genom samvaro och genom hjälp till fritidsverksamhet.Kontaktpersonen kan också ge råd till eller vara förespråkare för denfunktionshindrade i olika situationer som inte är av så komplicerad natur attt.ex. god man eller juridisk expertis bör anlitas. Någonsärskild form för uppdraget bör inte finnas, såsom t.ex. rapporteringsskyldighettill huvudmannen. Kommunens roll är på grand av uppdragets natur huvudsakligenatt vara en förmedlare av kontaktpersoner och att aktivt arbeta för att fåmänniskor att engagera sig som kontaktpersoner. Insatsen avlösarservice i hemmet avser att göra det möjligt föranhöriga, eller familjehemsföräldrar, all få avkoppling och uträtta sysslorutanför hemmet. Avlösarservice bör kunna erbjudas såväl som en regelbundeninsats som en lösning vid akuta behov. Syftet med korttidsvistelse utanför det egna hemmet, som är en insatsenligt omsorgslagen, är dels att den funktionshindrade personen skall erbjudasmiljöombyte och rekreation, dels att anhöriga därigenom kan beredas avlösning iomvårdnadsarbetet. Insatsen kan därför delvis ses som ett alteraativ tillinsatsen avlösarservice i femte punkten. Korttidsvistelsen kan föriäggas ikorttidshem eller i annan familj - stödfamilj. Sommarläger och kortkurser kanockså utgöra en form av korttidsvistelse. Korttidsvistelse bör kunna erbjudasbåde som en regelbunden insats och som en lösning vid akuta behov. Insatsen börockså kunna ses som ett led i att bryta ett ensidigt beroende mellan bara ochföräldrar. 1 kommunens skyldigheter enligt socialtjänstlagen ingår att bedrivafritidshemsverksamhet för skolpliktiga bara .