prop · GG03211 · 1992-12-31 00:00:00 — Jaganser att det vid varje givet tillfälle bör stå klart humvida behörighet attviga föreligger eller inte. Förordnanden att vara vigselförrättare bör därförinte knytas till en viss händelse utan gälla antingen tills vidare, dvs. intilldess att beslut meddelas om återkallelse, eller också till en viss angivendag. Ytterligareen fråga rör prövningen av vigselförrättarens lämplighet för uppdraget. Förnärvarande gäller att denna uppgift i många fall har anförtrotts samfundet. Humvidaen ändring i detta förhållande bör göras måste bli beroende av om det finnssakliga skäl för det. Detresonemang jag har fört i det föregående har utmynnat i att den formellabeslutanderätten bör flyttas från samfunden till Kammarkollegiet. Men det harinte framkommit något i detta ärende som ger anledning att anse att de samfundsom utför kunskapsprövningen av vigselförrättare inte skulle kuima göradetta även . Tvärtom är jag övertygad om att den nuvarande ordningeni detta avseende från många aspekter är lämplig. Vadjag nu har anfört leder till slutsatsen att Kammarkollegiet bör kunna uppdra åtvissa trossamfund att själva utföra prövningen av tänkta vigselförrättare. Jagskall strax återkomma till frågan om vad denna prövning bör innefatta. Denmöjlighet som regeringen har att i efterhand giltigförklara enogiltig vigsel vid synnerliga skäl bör behållas (se 4 kap. 2 § Prop.1992/93:211 ). 2.3.4Vilka krav bör ställas på trossamfunden resp. vigselförrättama? Mittförslag: Reglema om medgivande av vigselrätt och förordnande av vigselförrättareskall samlas i en ny lag. I lagen anges dels vad som krävs av ett trossamfundför att det skall få vigselrätt, dels viUcakrav som ställs på vigselförrättare.Vidare anges förutsättningama för att vigselrätten resp. förordnandet skall fååterkallas. Promemoriansförslag: Överenstämmer i huvudsak med mitt (se promemorian s. 20 f.). Remissinstanserna:Remissinstansema har inte haft några invändningar mot förslaget. Någraremissinstanser har haft synpunkter på den lagtekniska utformningen. Skälenför mitt förslag: Med den nya ordning som jag föreslår bör reglema omvigselrätt för andra trossamfiind än samlas i en ny lag. I lagenbör det anges dels vad som krävs av ett trossamfund för att det skall fåvigselrätt, dels vilka krav som ställs på vigselförrättare. Fömtsättningamaför att ett trossamfund skall medges vigselrätt bör vara väsentligen desammasom enligt regeringens hittillsvarande praxis (se avsnitt 2.2). I lagen bördärvid uttryckligen anges att samfundet skall ha en varaktig verksamhet och enorganisation som gör att det kan antas att bestämmelser omvigsel kommer att iakttas. Jag återkommer i specialmotiveringen till vissatillämpningsfrågor. Somjag redan har varit iime på (se avsnitt 2.3.2) kan ett trossamfiind i vissafall fråntas sin vigselrätt. Fömtsättningama för det - som bör anges i den nyalagen - bör liksom vara att samfiindet inte längre uppfyller de kravsom gäller för att få vigselrätt. nya lagen bör vidare anges vilka krav som skall vara uppfyllda för attnågon skall kunna förordnas till vigselförrättare. Liksom bör krävasatt den som skall förordnas har de kunskaper som behövs för att äktenskapsbalkensregler om vigsel skall iakttas. Han måste också känna till de åtgärder som en vigselförrättarei övrigt måste vidta i samband med vigseln. Somjag tidigare nämnt (se avsnitt 2.3.3) bör Kammarkollegiet kunna återkalla ettförordnande att vara vigselförrättare när det finns skäl för det. Gmndema föratt en sådan återkallelse skall få ske bör anges i lagen. Återkallelse börkunna ske dels när det framkommer att denifrågavarande vigselförrättaren inte längre uppfyller de kunskapskrav somställts upp i lagen, dels när vigselförrättaren missköter sitt uppdrag, t.ex. genomatt inte iaktta de bestämmelser som gäller för vigsel. Som jaghar berört tidigare är det samfunden som bör få vigselrätten. Det är ocksåsamfunden som avgör om man skall ansöka om att en viss person skall utses till vigselförrättare.Systemet bygger alltså på att den som utses till vigselförrättare harsamfundets förtroende. Det är då också logiskt att samfundet skall kunna få en vigselförrättareentledigad utan vidare prövning av de skäl som samfundet kan ha för en begäranom entledigande. Av lagen bör därför framgå att Kammarkollegiet skall återkallaett förordnande att vara vigselförrättare, om det begärs av samfundet. 2.3.5 Bör Kammarkollegiets beslut överklagas? Mitt förslag: Kammarkollegiets beslut i vigselärendenskall inte kunna överklagas. Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt (sepromemorian s. 16). Remissinstanserna: De flesta remissinstansema godtarförslaget. Tre remissinstanser anser dock att beslut i vigselärenden bör kunna överklagastill regeringen. Två remissinstanser anser att det bör finnas en möjlighet förKammarkollegiet att i särskilt komplicerade fall överlämna en fråga omvigselrätt till regeringen för prövning. Skälenför mitt förslag: Kammarkollegiets prövning av vigselfrågor har ofta storbetydelse för de berörda trossamfunden och för enskilda personer. Prövningenkan också ibland innefatta besvärliga bedömningar. Detta talar för att beslutenskall kuima överklagas. Ärendena är emellertid av ett sådant slag att denhandläggande myndigheten snabbt kommer att upparbeta en exklusiv kompetens. En fastpraxis är etablerad och det finns enligt min mening inte anledningatt avvUca från de principer som följts . Prövningen torde därförsällan bereda några svårigheter. I de fall där nya omständigheter kan tillföraseller sökanden vill anföra nya argument finns det möjlighet att ta upp frågan tiilny prövning. Samfundens möjligheter att inge fömyade ansökningar tillprövnings-myndigheten är i princip obegränsade. Därtill kommer att samfunden enligtvad jag har anfört (avsnitt 2.3.4) bör ha rätt att efter anmälan få envigselförrättares behörighet återkallad. Jag anser därför, vid en samlad bedömning, att det fåranses tillräckligt att frågoma prövas i en instans. Ärendena är inte av ett sådant slag att de avser enskildas civila rättigheter. AttSverige är Prop. 1992/93:211 bundet av konvention angående skyddför de mänskliga rättigheterna och de gmndläggande frihetema föranleder därförenligt min mening inte någon annan bedömning. Jag anser inte att det finns skäl att införa en ordningsom innebär att komplicerade ärenden kan överlämnas till regeringen. De föreslagna ändringama har till syfte att rationaliseraverksamheten och att minska antalet fall där en vigsel i efterhand kan visa sigvara ogiltig. Ändringama innebär att prövningen av ärenden om vigselrätt förandra trossamfund än och frågor om förordnande av vigselförrättareskall skötas av Kammarkollegiet samt att regeringens och länsstyrelsemasbefattning med ärendena upphör. Ändringama medför en minskning av arbetsbelastningen hosregeringen och hos länsstyrelsema. Där frigörs alltså resurser. För såvälregeringen som de enskilda länsstyrelsema torde dock, som flera remissinstanserhar framhållit, resursbesparingen vara av marginell betydelse. Kammarkollegiet får ökade arbetsuppgifter. Frågan omfinansieringen av detta får prövas i annat sammanhang. De föreslagna ändringama bör träda i kraft så snart sommöjligt. En lämplig tidpunkt är . De ansökningar om vigselrätt eller om förordnande av vigselförrättaresom har gjorts hos regeringen före men som inte har fattatsbeslut om bör överlämnas till Kammarkollegiet föravgörande. För detta behövs inte några särskilda övergångsbestämmelser (jfr prop.1972:8 s. 33). Vigselförrättare som har förordnats med tillämpning avnuvarande regler är behöriga att viga först efter det att harutfärdat ett behörighetsbevis. Med de föreslagna reglema försvinner behörighetsbevisenoch behörigheten inträder direkt genom förordnandet. Som föreslås i promemorianbör de nya reglema gälla även i de fall då ett förordnande har meddelats föreikraftträdandet. Det betyder att den som är förordnad som vigselförrättare menför vilken behörighetsbevis inte har utfärdats blir behörig genom att lagenträder i kraft. Vidare betyder det att förordnandet kan upphöra endast efter beslutav Kammarkollegiet, om det inte angetts i förordnandet att det upphör en vissdag. Ett praktiskt problem av övergångskaraktär är hurKammarkollegiet Prop. 1992/93:211 skall få kännedom om vilka personer som förnärvarande är behöriga att förrätta vigsel. Länsstyrelsema har uppgifter om de vigselförrättaresom enligt nuvarande regler är behöriga att förrätta vigsel. Har vederbörandeavlidit eller har hans befattning upphört efter är dettadock inte känt för . Självfallet har inte hellerkännedom om sådana vigselförrättare som är förordnade men som inte anmälts tilllänsstyrelsen för utfärdande av behörighetsbevis. Länsstyrelserna bör självfallet överlämna de uppgifter dehar om vigselförrättare till Kammarkollegiet. Kammarkollegiet bör också hos detrossamfund som enligt nuvarande regler har rätt att förordna vigselförrättarehöra efter vilka personer som har förordnats till vigselförrättare inomsamfundet. Vidare bör Kammarkollegiet ta reda på om något förordnande haråterkallats eller om någon behörig vigselförrättare har avlidit. Genom de åtgärder som jag nu har beskrivit tordeKammarkollegiet kunna få kompletta eller nära nog kompletta uppgifter ombehöriga vigselförrättare. Skall man få en garanti för att uppgiftema är komplettatorde det behöva föreskrivas att de vigselförrättare som har förordnats förelagens Ucraftträdande behåller sin behörighet endast om samfiinden före en vissdag lämnar uppgifter om dem till Kammarkollegiet. Jag instämmer i promemoriansståndpunkt (s.l9) att det inte är påkallat med en sådan övergångsregel. I enlighet med vad jag har anfört har inomJustitiedepartementet upprättats förslag till 1. lag om ändring i 2. lag om rätt att förrätta vigselinom andra trossamfund än . Lagrådet har granskat lagförslagen. 4.1 Förslaget till lag om ändring i 3§ Behörig att vara vigselförrättare är 1. präst i , 2. sådan präst eller annan befattningshavare i ett annattrossamfund som har förordnande enligt bestämmelserrui i lagen (1993:000) om rätt att förrätta vigsel inotnandra trossarrtfund än , Prop. 3.lagfaren domare i tingsrätt,eller 4.den som harförordnat till vigselförrättare. Paragrafeninnehåller regler om vilka som är behöriga att förrätta vigsel. I punkt 2 hargjorts en ändring beträffande vigselförrättare i andra trossamfund än . Den nya lydelsen innehåller en hänvisning till den nya lagen om rättatt förrätta vigsel inom andra trossamfund än . I den lagen finnsbestämmelser om tillstånd att förrätta vigsel för andra trossamfund än och om förordnande av vigselförrättare i sådana samfund. 4.2 Förslaget till lag om rätt attförrätta vigsel inom Annattrossamfund än kan ges tillstånd att förrätta vigsel, omsamfundets verksamhet är varaktig och samfundet har en sådan organisation attdet på goda gmnder kan antas att bestämmelser om vigsel ochdärmed sammanhängande åtgärder kommer att iakttas. Har tillstånd givits, fårvigsel inom samfundet förrättas av den som förordnats enligt 2 § att vara vigselförrättare. Frågorom tillstånd enligt första stycket prövas av Kammarkollegiet efter ansökan avsamfundet. Ett tillstånd gäller tills vidare. Enligtdenna paragraf kan andra trossamfund än medges rätt att förrättavigsel. Iförsta stycket anges som en första fömtsättning att samfundet skall ha envaraktig verksamhet. Om det är fråga om en sammanslutning som vid en samladbedömning kan antas vara av mera tillfällig karaktär, skall vigselrätt alltsåinte medges. Fråganom verksamheten skall anses varaktig bör bedömas bl.a. med hänsyn till den tidsom den har pågått. I första hand bör därvid beaktas den verksamhet sombedrivits i men även verksamhet utomlands kan tillmätas viss betydelse.I kravet på varaktighet ligger också att det skall kunna antas att verksamhetenkommer att fortsätta . Vid denna bedömning kan samfundets storlekoch omfattningen av dess verksamhet vara av betydelse men också dessstabilitet i övrigt. En omständighet som ofta kan ge ledning är om samfundethar beviljats statsbidrag för sin verksamhet av förstatsbidrag till trossamfund. Enandra fömtsättning för vigselrätt är att samfundet skall ha en organisation somerbjuder tillräckliga garantier för att bestämmelsema om vigsel och därmedsammanhängande åtgärder iakttas. De bestämmelser som är aktuella är dels 4kap. 2 § om hur en vigsel skall gå till, dels 4 kap. 5 - 8 §§ äktenskapsbalkenom ordningenför vigseln, kontroll av hindersbevis och underrättelse till Prop.1992/93:211 skattemyndighet. I första hand är detta skyldigheter som åliggerden enskilda vigselförrättaren. Organisationen måste dock vara sådan att ävensamfundet tar ett ansvar för att bestämmelsema efterlevs. Denpraxis som har utbildats bör kunna ge ledning även vidbedömningen av om fömtsättningar för tillstånd att förrätta vigsel föreligger.Denna praxis har redovisats i avsnitt 2.2. Iandra stycket anges att frågan om vigselrätt prövas av Kammarkollegiet efteransökan av samfundet. Härav följer att samfiindet måste ha utsett någon ellernågra som är behöriga att företräda samfundet. Inget sägs i lagen om vadansökningen skall innehålla. Självfallet bör dock samfundet redovisa sådant somär av betydelse för Kammarkollegiets prövning. Etttillstånd att förrätta vigsel skall gälla tills vidare. I 3 § första stycketanges under vilka fömtsättningar ett tillstånd att förrätta vigsel skallåterkallas. Kammarkollegietfår, efter ansökan av ett trossamfund som har fått tillstånd att förrättavigsel, förordna en präst eller någon annan befattningshavare inom samfundetatt vara vigselförrättare. Innanen person förordnas till vigselförrättare skall Kammarkollegiet pröva att hanhar de kunskaper som behövs för uppdraget. Kammarkollegiet får uppdra åttrossamfundet att utföra denna prövning. Ettförordnande att vara vigselförrättare gäller tills vidare, om det inte harbegränsats att gälla till en angiven dag. Paragrafeninnehåller regler om förordnande av vigselförrättare. Bestämmelsen innebär attendast den som har förordnats till vigselförrättare av Kammarkollegiet ärbehörig att förrätta vigsel. Enligt/örto stycket kan ett sådant förordnandemeddelas endast på begäran av trossamfundet. Förordnandet bör utformas så attdet namnger den eller de befattningshavare som avses. Envigselförrättare skall ha sådana kunskaper att regler omvigsel och därmed sammanhängande åtgärder kommer att iakttas. Innan ettförordnande att vara vigselförrättare meddelas måste det därför prövas om denföreslagne har sådana kunskaper. Det följer av andra stycket. Vigselförrättarenmåste ha kännedom om innehållet i bestämmelserna i 4 kap. 2 och 5 - 8 §§ äktenskapsbalken.Av de krav som enligt 1 § ställs på samfiindet framgår att samfundet har ettansvar för att vigselförrättama får tillräckliga kunskaper. Ivissa fall kan det redan av de handlingar som har fogats till ansökan omförordnande av vigselförrättare framgå att den föreslagne vigselförrättaren harde kunskaper som krävs för uppdraget. Om så inte är fallet får Kammarkollegietpå annat sätt förvissa sig om att han besitter erforderliga kunskaper,exempelvis genom ett personligt Ettannat sätt som har använts i regeringens Prop. 1992/93:211 handläggning äratt lagmannen vid en tingsrätt ombeds att vid ett personligt sammanträffandeförhöra sig om den föreslagne vigselförrättarens kunskaper och därefter avgeett skriftligt yttrande. Prövningenär avsedd att säkerställa att vigselförrättaren har erforderliga kunskaper omgällande regler om vigslar. Någon ytterligare prövning är inte avsedd att äga mm.Bedömningen av en vigselförrättares kvalifikationer och lämplighet i övrigt fårsåledes ankomma på trossamfiindet. Kammarkollegiethar möjlighet att överlämna den kunskapsprövning som annars ankommer påkollegiet tiU trossamfundet. Avsikten med denna föreskrift är att vissatrossamfund, främst sådana som har haft rätt att förordna vigselförrättare,även fortsättningsvis skall kunna anförtros uppgiften att fullt ut prövapresumtiva vigselförrättares lämplighet. Uppdraget till samfundet torde iregel kunna utformas generellt, men det finns inget hinder mot att uppdragetbegränsas till ett enskilt fall om förhållandena så påkallar. HarKammarkollegiet uppdragit åt ett trossamfiind att utföra kunskapsprövningen avblivande vigselförrättare, får samfiindets ansökan om förordnande av en vissperson anses innebära att samfundet konstaterat att vederbörande besittertillräckliga kunskaper. Ansökan kan då bifallas . Tillskillnad från vad som gällde tidigare inträder behörigheten att viga omedelbartgenom Kammarkollegiets tillståndsbeslut. Ettförordnande att vara vigselförrättare gäller enligt tredje stycket somhuvudregel tills vidare. Det betyder att vigselförrättaren är behörig att vigaintill dess att Kammarkollegiet meddelar beslut om upphävande av förordnandet.I vissa fall kan det dock finnas skäl att begränsa förordnandet. Ett skäl kanvara att det rör sig om en pensionerad vigselförrättare som tillfälligtvisskall fylla en vakans. Kammarkollegiet har då möjlighet att begränsaförordnandet att gälla till en viss dag. Däremot får förordnandet inte utformasså att det upphör när en viss händelse inträffar. Skälen för detta harbehandlats i avsnitt 2.3.3. OmKammarkollegiet finner att ett trossamfund som fått tillstånd att förrättavigsel inte längre uppfyller kraven enligt 1 §, skall Kammarkollegietåterkalla tillståndet. Uppfylleren vigselförrättare inte längre kraven enligt 2 § andra stycket eller misskötervigselförrättaren sin uppgift, skall Kammarkollegiet återkalla förordnandetatt vara vigselförrättare. Ettförordnande att vara vigselförrättare skall återkallas av Kammarkollegiet, omsamfundet begär det. Omen vigselförrättare avlider, skall samfundet anmäla detta tillKammarkollegiet. Paragrafenhandlar om återkallelse av vigselrätt, om återkallelse av Prop. 1992/93:211förordnande för vigselförrättare och om åtgärder i anledning av vigselförrättaresdöd. inte längre uppfyller kraven enligt 1 § skall Kammarkollegietbesluta att återkalla vigselrätten. Detta följer av första stycket. Ensituation som kan göra ett sådant beslut aktuellt är att ett trossamfund ändrasorganisatoriskt på ett sådant sätt att det kan antas att äktenskapsbalkensbestämmelser om vigsel och därmed sammanhängande åtgärder kommer att iakttas.En annan situation kan vara att ett trossamfund helt eller delvis upphör medsin verksamhet. Avandra stycket följer att Kammarkollegiet kan återkalla behörigheten för en vigselförrättare.Vigselförrättare kan förekomma endast inom trossamfund som har vigselrätt. OmKammarkollegiet återkallar vigselrätten, skall också förordnanden av vigselförrättareåterkallas. Ett sådant beslut kan också bli aktuellt om det visar sig att vigselförrättareninte har de kunskaper som enligt 2 § krävs för uppdraget. Kammarkollegiet kanäven återkalla förordnandet om kollegiet får kännedom om att en vigselförrättarevid upprepade tillfällen har åsidosatt bestämmelser, t.ex.genom att viga utan föregående hindersprövning. Ocksåi andra fall kan det finnas anledning att upphäva ett förordnande. Detvanligaste skälet torde vara att vigselförrättaren lämnar den befattning somhar föranlett att han blivit vigselförrättare. Det kan också vara så atttrossamfundet av andra skäl inte vill ha kvar en viss person som vigselförrättare.Detta är frågor som samfundet har att bestämma om. Enligt tredje stycket skalldärför Kammarkollegiet alltid upphäva ett förordnande att vara vigselförrättare,om trossamfundet begär detta. Ialla de fall då ett samfunds vigselrätt eller en vigselförrättares förordnandeåterkallas, upphör tillståndet eller behörigheten genomKammarkollegiets beslut. Avordningsskäl föreskrivs i ;ffärde stycket att trossamfund skall anmälatill Kammarkollegiet när en vigselförrättare har avlidit. Etttrossamfund som har fått tillstånd att förrätta vigsel skall hållaKammarkollegiet underrättat om vem som är behörig att företräda samfundet samtom samfundets postadress. Densom har förordnats till vigselförrättare skall hålla Kammarkollegietunderrättat om sin postadress. Bestämmelsernai 4 § syftar till att åstadkomma att Kammarkollegiet skall ha tillgång till deuppgifter som kollegiet behöver för att snabbt kunna kommunicera med etttrossamfund som har vigselrätt eller med Dettakan vara av betydelse bl.a. vid förändringar Prop. 1992/93:211 ivigselrätten. Någonsärskild sanktion för den händelse att ett samfund eller en vigselförrättareinte följer bestämmelsema i förevarande paragraf har inte ställts upp. Enåterkommande misskötsamhet i detta avseende kan naturligtvis läggas i dennegativa vågskålen vid en bedömning av om det finns skäl att återkallavigselrätt eller förordnande som vigselförrättare. 5§Beslut av Kammarkollegiet enligt denna lag får inte överklagas. AttKammarkollegiets beslut inte kan överklagas medför att beslut om tillstånd attförrätta vigsel och förordnande av vigselförrättare gäller . Detsammagäller beträffande beslut om återkallelse av vigselrätten och om entledigandeav vigselförrättare. Dennalag träder i kraft . Ettförordnande att vara vigselförrättare som har meddelats före ikraftträdandetoch som inte har upphört att gälla före den tidpunkten. gäller som om det hademeddelats med tillämpning av denna lag. Enligtövergångsbestämmelsen skall tidigare meddelade förordnanden att vara vigselförrättaregälla som om de hade meddelats med tillämprung av den nya lagen. Den nya lagensregler om att en förordnad vigselförrättare blir behörig att vigafår alltså betydelse även beträffande vigselförrättare som förordnats avregeringen eller utsetts av ett frikyrkosamfund enligt tidigare gällanderegler. En sådan vigselförrättare är följaktligen alltid behörig att viga efterden nya lagens ikraftträdande, även om behörighetshandlingar enligt tidigareregler inte har utfärdats. Ocksåreglema i den nya lagen om återkallelse av förordnande kommer att gällasamtliga vigselförrättare, oavsett när de förordnats. Det betyder till enbörjan att det endast är Kammarkollegiet som kan återkalla ett förordnande attvara vigselförrättare. Det betyder också att förordnanden som inte har begränsatsatt gälla till en viss dag kommer att gälla tills vidare, dvs. till dess attKammarkollegiet återkallar förordnandet eller vigselförrättaren avlider. Sådanaförordnanden som har meddelats före den nya lagens ikraftträdande och sominnehåller att förordnandet gäller så länge vederbörande kvarstår i sinbefattning kommer alltså efter den nya lagens ikraftträdande att gälla tillsvidare. Men har ett sådant förordnande enligt sin lydelse upphört föreikraftträdandet skall det naturligtvis alltjämt anses ha upphört när den nyalagen har trätt i kraft. Utan att det sägs uttryckligen gäller naturligtvis ett tidigare medgivande om vigselrätt för ett samfund även efter detatt den nya Prop. 1992/93:211 lagen har trätt i kraft. Den nya lagens reglerom återkallelse av vigselrätt gäller även beträffande sådana äldre medgivanden. De nya bestämmelsema föranleder att förordningen (1951:703)med vissa bestämmelser ang. vigselförrättare inom annat trossamfund än och förordningen (1987:1017) om vigselförrättare i annat trossamfund änSvenska kyrkan bör upphävas. Det får ankomma på regeringen att vidta dessaåtgärder. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen föreslår att anta förslagen till 1. lag om ändring i , 2. lag om rätt att förrätta vigsel inom andra trossamfundän . Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag som föredragandenhar lagt fram. Sammanfattningav departementspromemorian Behörighet att Prop. 1992/93:211 förrätta vigselinom andra trossamfund än Bilaga l m.m. (Ds 1992:94) I denna promemoria föreslås ändringar i de nuvarande reglemaom vigselrätt för andra trossamfund än . Bl.a. föreslås att Kammarkollegietskall pröva frågan om vigselrätt för sådana trossamfund.