prop · GF03129 · 1992-01-01 00:00:00 — Vid beräkning av skatteunderlaget gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 3 kap. 5 § lagen om socialavgifter. Skatt betalas inte då skatte- underlaget understiger . Denna lag träder i kraft och tillämpas på inkomst som tas upp till beskattning vid taxering eller . 1Senaste lydelse av lagens rubrik 1991:688.2Senaste lydelse 1991:1846. 9 Förslag till Lag om ändring i lagen (1951:691) om viss lindring i skattskyldigheten för den som icke tillhör Härigenom föreskrivs att 2 och 4 §§ lagen (1951:691) om viss lindring i skattskyldigheten för den som icke tillhör skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 §1 Det åligger skattemyndighet att vid debitering av slutlig eller tillkommande skatt beakta rätt till skattenedsättning, som må tillkomma den skattskyldige enligt 1 §. Vid beräkning av preliminär skatt åligger det skattemyndigheten att beakta rätt till sådan skattened- sättning som tillkommer den skattskyldige enligt 1 § första meningen. 4 §2 Har rätt till Har rätt till skattenedsättning enligt 1 § skattenedsättning enligt 1 § icke beaktats vid debiteringen inte beaktats äger den äger den skattskyldige söka skattskyldige söka rättelse hos rättelse hos den skatte- den skattemyndighet som myndighet som utfärdat debet- utfärdat skattsedeln. Därvid tillämpas tillämpas bestämmelserna i bestämmelserna i uppbördslagen uppbördslagen (1953:272) om om rättelse av felaktig omprövning. debitering av slutlig eller tillkommande skatt. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången i fråga om preliminär skatt för . 1Senaste lydelse 1990:342. 2Senaste lydelse 1990:342. 10 Förslag till Lag om ändring i lagen (1992:000) om ändring i lagen (1951:691) om viss lindring i skattskyldigheten för den som icke tillhör Härigenom föreskrivs att lagen (1992:000) om ändring i lagen (1951:691) om viss lindring i skattskyldigheten för den som icke tillhör skall ändras så att 1 § och ikraftträdandebestämmelserna till lagen får följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 §1 Sådan församlingsskatt enligt Sådan församlingsskatt enligt församlingslagen (1988:180), församlingslagen (1988:180), som efter kyrkofullmäktiges som efter kyrkofullmäktiges beslut eller annars debiteras beslut eller annars debiteras efter samma grunder som gäller efter samma grunder som gäller för debitering av för debitering av kommunalskatt, skall påföras kommunalskatt, skall påföras den, som vid ingången av den, som året inkomståret inte tillhörde före inkomståret inte tillhörde , efter endast 25 , efter av det för debiteringen procent av det för debiteringen bestämda beloppet. Vad nu sagts bestämda beloppet. Vad nu sagts gäller också den som tillhörde gäller också den som tillhörde men inte varit men inte varit folkbokförd här i riket under folkbokförd här i riket under någon del av inkomståret. någon del av inkomståret. Denna lag1 träder i kraft den Denna lag1 träder i kraft och tillämpas och tillämpas första gången vid debitering av första gången i fråga om skatt enligt taxering. preliminär skatt för Lagen tillämpas dock vid och slutlig skatt på grund av utbetalning års taxering. Lagen 1994 av förskott som avses i 4 tillämpas dock vid utbetalning a § lagen (1965:269) med av särskilda bestämmelser om förskott som avses i 4 a § kommuns och annan menighets lagen (1965:269) med särskilda utdebitering av skatt, m.m. bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. 1Lydelse enligt prop. 1991/92:100 Bil. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , , Kön- berg, , , , P. , Proposition om socialavgifter på vissa förmåner när förutsättningar för jämkning av förmånsvärdet föreligger, m.m. 1 Inledning Den nuvarande metoden med en schabloniserad värdering av bilförmåner tillkom . Reglerna ger vissa möjligheter att jämka förmånsvärdet vid inkomsttaxeringen. I samband med införandet av reglerna fastslogs att någon motsvarande jämkningsmöjlighet inte skulle införas vid fastställandet av underlaget för arbetsgivaravgifter. Detta har lett till att det kan vara stora skillnader i uttag av socialavgifter beroende på om en rörelse drivs som en enskild näringsverksamhet eller i aktiebolagsform. Drivs rörelsen som enskild näringsverksamhet slår ett jämkat förmånsvärde vid inkomsttaxeringen igenom för näringsidkaren även på egenavgifterna eftersom dessa grundar sig på den taxerade inkomsten medan någon justering inte är möjlig vid bestämmandet av underlaget för arbetsgivaravgifterna i ett aktiebolag. Med anledning av bl.a. en framställning från togs frågan upp i proposition 1991/92:48 om justeringar i beskattningen i inkomstslaget tjänst, m.m. Jag uttalade därvid att det torde framstå som omotiverat och orättvist för många näringsidkare att valet av företagsform avgör möjligheterna till jämkning av underlaget för socialavgifterna. Det fanns enligt min mening anledning att ändra reglerna på så sätt att ett jämkat förmånsvärde i dessa fall även påverkar underlaget för arbetsgivaravgifter. Jag anförde vidare att jag räknade med att kunna återkomma med ett förslag till och att de nya reglerna borde kunna tillämpas redan under . Inom har efter samråd med utarbetats en promemoria med förslag till lösning av den aktuella frågan. Förslaget har remissbehandlats. De remissinstanser som har yttrat sig över promemorian är (), (RSV) och . Promemorian och remissvaren finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr. 1334/92). Regeringen beslutade att inhämta lagrådets yttrande över vissa lagförslag. De till lagrådet remitterade förslagen bör fogas till protokollet som bilaga 1. Lagrådet har lämnat lagförslagen utan erinran. Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet som bilaga 2. Vissa redaktionella ändringar har företagits i förhållande till de remitterade förslagen. Jag kommer först att redovisa mitt förslag till nya regler för socialavgifter på vissa förmåner när förutsättningar för jämkning av förmånsvärdet föreligger. Förslaget bygger på promemorian. I förevarande sammanhang kommer jag också att ta upp ytterligare några frågor. Den första av dessa rör anställdas förmånsbeskattning vid förvärv av värdepapper där det enligt min mening finns anledning att föreslå en utvidgning av undantaget från beskattning. Jag kommer vidare att föreslå ändringar i reglerna om särskilt grundavdrag för folkpensionärer med anledning av förslagen i prop. 1991/92:149 om avskaffande av delpensionsförsäkringen, m.m. samt en ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster som innebär att löneskatt på inkomster av bl.a. passiv näringsverksamhet inte skall tas ut om underlaget understiger . Slutligen kommer jag att redovisa ett förslag till beräkning av preliminär skatt för den som inte tillhör . 2 Socialavgifter på vissa förmåner när förutsättningar för jämkning av förmånsvärdet föreligger 2.1 Bakgrund Värdering av naturaförmåner vid inkomsttaxeringen regleras i 42 § kommunalskattelagen (1928:370), KL. Värdet av produkter, varor eller andra förmåner, som ingår i lön eller annan inkomst, beräknas enligt paragrafen till marknadsvärdet. Bilförmån, som är en av de vanligast förekommande förmånerna, värderas enligt särskilda grunder som anges i punkt 2 av anvisningarna till 42 § och kostförmån enligt grunder som anges i punkt 3 av nämnda anvisningar. Möjlighet till jämkning av bilförmån och förmån av fri kost ges i punkt 4 av anvisningarna till 42 §. Enligt dessa regler får jämkning ske uppåt eller nedåt om det finns synnerliga skäl. Som jag tidigare nämnt infördes ett schabloniserat system för beskattning av förmån av fri eller delvis fri bil. 1986/87:116 fastslogs att arbetsgivaravgifterna skall beräknas på förmånsvärdet utan hänsyn till en eventuell jämkning vid inkomsttaxeringen. På sidan 20 f anförde departementschefen följande: Sedan ingången av har uppbörden av arbetsgivaravgifter och av innehållen preliminär skatt samordnats. För att systemet skall fungera smidigt är det viktigt att regler och rutiner är enkla att tillämpa både för arbetsgivare och myndigheter. När det gäller bilförmån har det inte förelegat skyldighet för arbetsgivaren att beräkna och innehålla preliminär skatt. Beträffande förmånerna kost och bostad föreligger däremot en sådan skyldighet och en enhetlighet i värderingen vid avgiftsberäkningen har där genomförts. När det nu blir möjligt att värdera bilförmånen redan när den skattskyldige åtnjuter den bör en motsvarande samordning göras. Jag har i avsnitt 2.2.3 angett att begreppet jämkning av förmånsvärdet inskränkts betydligt i förhållande till promemorians förslag. Som jag där anfört är syftet att förmånsvärdet före jämkning skall utgöra ett definitivt underlag för arbetsgivaravgifter och för beräkning av det belopp på vilket preliminär skatt skall erläggas för förmånen. Det bör i sammanhanget framhållas att för bilar äldre än får användas endast det värde som grundar sig på en genomsnittsberäkning eftersom enbart detta värde med säkerhet finns tillgängligt under inkomståret. Skulle det beträffande en enskild skattskyldig föreligga synnerliga skäl för jämkning av förmånsvärdet får den skattskyldige i stället vända sig till lokala skattemyndigheten och begära beslut om jämkning av sin preliminärskatt. Vid förmån av fri bil förekommer det relativt ofta att förmånsvärdet jämkas. meddelar rekommendationer m.m. för värdering av fri bil vid taxeringen. I rekommendationerna anges olika fall där jämkning kan komma i fråga. Jämkning kan i dessa fall ske till lägst ett halvt basbelopp. Det kan således vara fråga om betydande nedsätt- ningar av förmånsvärdet. Jämkningsmöjligheterna vid inkomsttaxeringen föreligger oavsett i vilken form en verksamhet bedrivs. På socialavgiftssidan medför dock ett jämkningsbeslut skilda effekter såvitt gäller förmåner som tillkommer företagets ägare beroende på om en verksamhet drivs som en enskild näringsverksamhet eller i aktiebolagsform. Egenavgifterna för den som driver en enskild näringsverksamhet beräknas på den taxerade inkomsten vari har beaktats ett eventuellt jämkat förmånsvärde. Drivs verksamheten däremot i aktiebolagsform, beräknas dock arbetsgivaravgifterna enligt 5 § lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter, USAL, alltid på ett ojämkat förmånsvärde. 5 § USAL hänvisar till 8 § första-fjärde styckena uppbördslagen (1953:272), UBL. I 8 § andra-fjärde styckena UBL hänvisas till 42 § KL angående värderingen av naturaförmåner vid beräkningen av preliminär A-skatt. I punkt 2 av anvisningarna till 42 § finns reglerna för hur en bilförmån skall värderas. I punkt 4 av anvisningarna till 42 § ges en möjlighet att jämka detta värde uppåt eller nedåt om synnerliga skäl föreligger. Först i femte stycket av 8 § UBL hänvisas dock till denna jämkningsmöjlighet varför den inte är tillämplig vid beräkning av underlaget för arbetsgivaravgifter. Däremot gäller den vid beräkning av den preliminära A-skatten. 2.2 Uttag av socialavgifter vid jämkning 2.2.1 En justeringsmöjlighet införs Mitt förslag: Det införs en möjlighet att justera det värde som ligger till grund för arbetsgivaravgifter när förutsättningar föreligger för att få värdet jämkat vid taxeringen. Justeringsmöjligheten införs för bilförmån och kostförmån. Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget. Skälen för mitt förslag: En grundprincip är och bör vara att samma värde skall utgöra underlag för beräkning av både preliminär skatt och arbetsgivaravgifter. Det torde framstå som omotiverat och orättvist för många näringsidkare att valet av verksamhetsform avgör möjligheten till justering av underlaget för socialavgifter. Dessa skillnader kan, som jag anfört, vara av avsevärd ekonomisk betydelse. På ett förmånsvärde av fri bil som jämkas från . (GL modell) till . medan arbetsgivaravgifterna blir . Det finns därför enligt min mening starka skäl för att införa en möjlighet att justera även det värde som ligger till grund för arbetsgivaravgifter när förutsättningar föreligger för att få värdet jämkat vid taxeringen. En sådan möjlighet bör inte vara begränsad till bilförmån utan bör gälla även för kostförmån. Den torde dock i praktiken främst få betydelse för värdet av bilförmån med hänsyn till de relativt stora belopp det kan vara fråga om beträffande denna förmån. Skäl som talar emot en sådan möjlighet är av främst administrativ art. Regeländringen medför i viss mån ökad arbetsbelastning för skatteförvaltningen och väcker bl.a. frågor om vem som skall kunna begära ett beslut om ett justerat förmånsvärde, när justeringen skall kunna begäras och hur besluten skall vara utformade. I det följande skall jag närmare belysa dessa problem. 2.2.2 Vem skall kunna begära ett beslut om ett justerat förmånsvärde Mitt förslag: Arbetsgivaren ges möjlighet att själv ansöka om en justering av förmånsvärdet om han anser att värdet av den förmån han utger till den anställde inte motsvarar det schablonvärde som förmånen annars skall tas upp till. Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget. Skälen för mitt förslag: är det arbetstagaren som själv ansöker om jämkning av förmånsvärdet vid uttaget av preliminärskatt och inkomsttaxeringen i den mån han önskar någon jämkning. Införs en möjlighet att justera förmånsvärdet vid beräkning av underlaget för arbetsgivaravgifter blir det av intresse för arbetsgivaren att han får en möjlighet att själv ansöka om en justering av förmånsvärdet om han anser att värdet av den förmån han utger till den anställde inte motsvarar det schablonvärde som förmånen annars skall tas upp till. Arbetsgivaren bör ges en sådan möjlighet. Möjligheten för arbetsgivaren att ansöka om justering av ett förmånsvärde bör av främst praktiska skäl vara frikopplad från den anställdes möjlighet att enligt gällande regler ansöka om ett jämkat förmånsvärde i samband med en ansökan om jämkning av den preliminära A-skatten enligt 45 § UBL. En sammankoppling med jämkningsinstitutet enligt UBL skulle leda till att en arbetsgivare inte skulle kunna få förmånsvärdet justerat i de fall en anställd först vid taxeringen begär att få förmånsvärdet jämkat. Särskilda svårigheter skulle också uppkomma när den anställde betalar B-skatt. Förutsättningarna för att få en justering av underlaget för arbetsgivaravgifter bör dock givetvis vara desamma som för jämkning vid taxeringen. En arbetsgivare som vill kunna beräkna underlaget för arbetsgivaravgifterna på ett justerat förmånsvärde ansöker enligt den nu föreslagna ordningen om detta med stöd av 5 § USAL. Om en arbetsgivare ansöker om och får ett sådant beslut skall han ha rätt att använda sig av det justerade värdet vid beräkning av arbetsgivaravgifterna oavsett om den anställde ansökt om jämkning vid inkomsttaxeringen. Arbetsgivaren bör vara tvungen att tillämpa det justerade värdet även vid beräkning av den preliminära skatten eftersom samma värde normalt bör gälla för både beräkning av preliminärskatt och arbetsgivaravgifter. Om den anställde av någon anledning inte vill att preliminärskatteavdraget beräknas på ett justerat förmånsvärde, han kan t.ex. ha sidoinkomster eller av andra skäl inte bry sig om att begära jämkning, är han oförhindrad att begära att arbetsgivaren gör ett högre preliminärskatteavdrag. En arbetsgivare som ansöker om en justering av förmånsvärdet för förmåner som han utger till sina anställda skall göra detta hos den skattemyndighet där arbetsgivaren är registrerad för inbetalning och redovisning av arbetstagarens skatt. bestämmer då ett justerat förmånsvärde som arbetsgivaren sedan tillämpar vid beräkningen av arbetsgivaravgifter och preliminärskatt. Arbetsgivarens möjlighet att begära och få ett beslut om att få använda ett justerat förmånsvärde blir således ett institut som är helt fristående från det befintliga jämkningsinstitutet. 2.2.3 Arbetstagarens möjlighet att erhålla jämkning Mitt förslag: Den anställdes möjlighet att erhålla jämkning ändras inte. Det skall åligga arbetsgivaren att underrätta den anställde om att arbetsgivaren har fått ett beslut om justerat förmånsvärde enligt 5 § USAL. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna: RSV och tillstyrker förslaget i sin helhet. RFV tillstyrker förslaget men anför att den anställde bör få möjlighet att yttra sig före skattemyndighetens beslut eftersom det kan påverka hans pensions- och sjukpenninggrundande inkomst. Skälen för mitt förslag: Om den anställde vill ha jämkning av den preliminära A-skatten ansöker han om detta hos skattemyndigheten i det län där hans hemortskommun är belägen. Om den anställde därvid vill ha ett jämkat förmånsvärde vid preliminärbeskattningen måste han uppge detta i sin ansökan. fattar sedan ett beslut om jämkning av den preliminära A-skatten där även ett eventuellt jämkat förmåns- värde kan utgöra en grund för beslutet. För att undvika att en jämkning av ett förmånsvärde beaktas dubbelt, både vid beslut enligt den föreslagna lydelsen av 5 § USAL och vid ett beslut om jämkning av preliminärskatten, bör det åligga arbetsgivaren att underrätta den anställde om att arbetsgivaren har fått ett beslut om justerat förmånsvärde enligt 5 § USAL. Den anställde har då möjlighet att uppge detta i sin jämkningsansökan. Det synes lämpligast att denna underrättelseskyldighet åligger arbetsgivaren och inte skattemyndigheten eftersom skattemyndigheten när den beslutar om justering av förmånsvärdet i vissa fall inte kommer att veta vilka av arbetsgivarens anställda som kommer att åtnjuta förmånen. Ett företag kan exempelvis ha en bil som en eller flera anställda får disponera under sådana förhållanden att jämkningsskäl föreligger. En underrättelse kan ske exempelvis genom en uppgift på lönebeskedet. Uppgiften kan vara av intresse för den anställde även av kontrollskäl. Skulle den anställde anse att beslutet om justerat förmånsvärde är felaktigt har han möjlighet att hos skattemyndigheten initiera att det tas upp till prövning på nytt. RFV har i sitt remissyttrande förordat att den anställde får möjlighet att yttra sig före skattemyndighetens beslut eftersom det enligt de i promemorian föreslagna reglerna kan påverka hans pensions- och sjukpenninggrundande inkomst. Jag har i och för sig förståelse för denna synpunkt. Som jag redan framhållit vet emellertid skattemyndigheten inte alltid i förväg vilka skattskyldiga som kommer att beröras av ett beslut. Det är därför av praktiska skäl knappast möjligt att generellt ha en sådan ordning som RFV föreslagit. Det finns emellertid ändå anledning att mot bakgrund av RFV:s synpunkter företa vissa ändringar i förhållande till promemorians förslag och även i förhållande till det till lagrådet remitterade förslaget. Pensions- och sjukpenninggrundande inkomst bestäms , i likhet med underlaget för arbetsgivaravgifter, på ett ojämkat förmånsvärde, även om jämkning skett vid inkomsttaxeringen. När underlaget för arbetsgivaravgifter justeras enligt den nu föreslagna bestämmelsen i 5 § USAL bör också normalt underlaget för pensions- och sjukpenninggrundande inkomst justeras på motsvarande sätt. Med hänsyn till bl.a. vad jag tidigare anfört om svårigheterna för skattemyndigheten att veta vilka arbetstagare som berörs framstår det dock som olämpligt att ett beslut om justerat förmånsvärde enligt 5 § USAL skall vara bindande vid fastställande av pensions- och sjukpenninggrundande inkomst. Förmånsvärdet bör kunna prövas självständigt i sistnämnda sammanhang. Föreligger skäl för det bör således vid fastställandet av pensions- och sjukpenninggrundande inkomst avvikelse få göras från ett förmånsvärde som beslutats av skattemyndigheten med stöd av 5 § andra stycket USAL. Någon sådan möjlighet fanns inte i promemorieförslaget och inte heller i lagrådsremissens förslag. Skäl att avvika från skattemyndighetens beslut om justerat förmånsvärde kan exempelvis finns när den skattskyldige i sin självdeklaration lämnat sådana upplysningar att det framgår att förutsättningar för jämkning inte föreligger. I enlighet med vad jag nu har anfört bör ändringar företas i 4 § lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring och 3 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring, AFL. Det justerade förmånsvärdet bör anges på kontrollavgiften. Att ett justerat värde använts bör dessutom anges särskilt. En sådan ordning för kontrolluppgiften kräver ändringar i 3 kap. 7 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter. 2.2.4 skall förmånsvärdet kunna justeras Mitt förslag: Justering av förmånsvärdet vid beräkning av ar- betsgivaravgifter skall kunna medges endast från och med den kalendermånad då beslut om justering meddelats av skattemyn- digheten, med de undantag som följer av möjligheten att i efterhand hos skattemyndigheten begära att månads- eller års- avgiften fastställs. Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget. Skälen för mitt förslag: Uppbörden av arbetsgivaravgifter är ett i princip slutet system där arbetsgivaren redovisar och betalar de avgifter som belöper på föregående månads löner och förmåner. Arbetsgivaren kan dock begära att skattemyndigheten i efterhand fastställer månadsavgiften eller årsavgiften. Om en arbetsgivare tidigare redovisat en för hög månadsavgift kan han genom att lämna en ny deklaration rätta de tidigare lämnade uppgifterna. För att återbetalning skall kunna ske krävs i dessa fall ett särskilt fastställelsebeslut från skattemyndigheten. Beslut som meddelas året efter utgiftsåret skall därvid avse endast månadsavgift, medan beslut därefter kan avse årsavgift. Vid införandet av en schabloniserad beskattning av bilförmåner betonade den dåvarande departementschefen, som jag i det föregående anfört, vikten av att ha ett system för uppbörd av preliminärskatt och beräkning av arbetsgivaravgifter som är smidigt och lätt att tillämpa både för arbetsgivare och myndigheter. Detta bör givetvis gälla även fortsättningsvis. I de flesta fall då en justering av underlaget för socialavgifter blir aktuell bör denna kunna beviljas före ingången av det aktuella utgiftsåret och då vanligtvis avse hela detta år. Om anställningen påbörjas under ett löpande år eller förmånen av någon annan anledning erhålls först in kan justering beviljas för den del av året för vilken förmånen erhålls. I dessa fall utgör inte systemet med en sluten uppbördsperiod för något problem. I vissa undantagsfall kan dock behovet av justering vara svårt att förutse vid ingången av utgiftsåret. Den anställde kan t.ex. bli långvarigt sjuk och därför inte ha möjlighet att utnyttja bilförmånen. Den enskilde arbetstagaren har i sådana fall alltid möjlighet att vid taxeringen ansöka om jämkning av förmånsvärdet. Genom den nämnda möjligheten att begära att skattemyndigheten i efterhand fastställer månads- eller årsavgift ges emellertid även arbetsgivaren möjlighet att i efterhand erhålla justering av underlaget för socialavgifter. Detta förfarande medför i och för sig vissa komplikationer både för arbetsgivare och skattemyndigheter. Med hänsyn till att dessa fall torde bli sällan förekommande bör dock denna möjlighet till korrigering av avgiftsunderlaget kunna tillåtas. Det saknas enligt min mening mot bakgrund av det anförda skäl att frångå den gällande principen med kalendermånaden som en i princip sluten period. Justering av förmånsvärdet vid beräkning av arbetsgivaravgifter bör således kunna medges endast från och med den kalendermånad då beslut om justering meddelats av skattemyndigheten med de undantag som följer av möjligheten att i efterhand hos skattemyndigheten begära att månads- eller årsavgiften fastställs.