prop · GG03129 · 1992-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1992/93:129 om avgifter inom äldre- och handikappomsorgen Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Ipropositionen föreslås att särregleringen om avgifter sora avser helinackorderingi särskilda boendeforraer för service och oravårdnad upphävs. Vidare föreslåsatt avgifter i sjukhem och andra vårdinrättningar, som kommuneraa övertagitfrån landstingen eller har betalningsansvar för, får uppbäras av kommuneraa ochuttas enligt sarama grunder som övriga koraraunala avgifter för hjälp i hemmet,service och omvårdnad samt boende. Den hälso- och sjukvård sora korarauneraabedriver vid särskilda boendeformer för service och omvårdnad skall likställasmed öppen vård i fråga ora kostnadsansvaret för läkeraedel, läkarvård, kostnadsfriaförbrakningsartiklar särat resor. Förslagen föranleder ändringar av bestäraraelseri socialtjänstlagen (1980:620), hälso-och sjukvårdslagen (1982:763), lagen(1990:1404) ora kommuneraas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård,lagen (1962:381) ora allmän försäkring samt lagen (1981:49) ora begränsning avläkemedelskostnader ra.m. 1de frågor som gäller hälso- och sjukvården särat socialförsäkringsora-rädet harJag samrått med statsrådet . Lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) Härigenomföreskrivs att 10 och 35 §§ socialtjänstiagen (1980:620)' skall ha följandelydelse. 10 § bör genom hjälp bör gex\omfärd- ihemmet, färdtjänst eller annan tjänst, hjälp i hemmet, service och service samt dagverksamheter omvårdnad, dagverksamheter eller underlätta för denenskilde att bo annan liknande social tjänst undei- hemma och ha kontakter med lätta för den enskilde att bo hem- ma och ha kontakter med andra. Närandenbör även i övrigt tillhandahålla sociala tjänster genom råd givningsbyråer, socialcentraler och liknande, social Jour eller annan därmed Jämförlig verksamhet. Nämndenkan utse en särskild person (kontaktperson) eller en familj med uppgift att hjälpaden enskilde och hans närraaste i personliga angelägenheter, om den enskildebegär eller samtycker till det. För bara sora inte har fyllt fårkontaktperson utses endast om baraets vårdnadshavare begär eller samtyckertill det. Har baraet fyllt fär kontaktperson utses endast om baraetsjälvt begär eller samtycker till det. 35§' För plats i förskola eller i fri- För plats i förskola eller i fri tidshem, färdtjänst, social hem- tidshem, färdtjänst, hjälp i hem hjälp, såditnt boende sora avses i met, service och omvårdnad, så- 20 § andra stycket eller 21 § tred- dant boende sora avses i 20 § Je stycket eller annan liknande andra stycket eller 21 § tredje social tjänst far konununen ta ut stycket eller annan liknande social skäliga avgifter enligt grander tjänst får kommunen ta ut skäliga som kommunen bestämmer. Av- avgifter enligt grander sora kora- gifteraa får dock inte överstiga raunen bestämmer. Avgiftema får kommunens självkostnader. dock inte överstiga kommunens Försådana platser i förskola som avses i 14 och 15 §§ får avgift tas ut endast iden mån verksaraheten överstiger eller . ' Lagen omtryckt 1988:871. Senaste lydelse 1991:1951. ''Senaste lydelse 1990:1403. Ändringen innebär bl.a. att fjärde stycket upphävs. Avgifter som avserhelinackordering i en särskild boendeform för service och omvårdnad skall bestämmasså att de boende förbehålls tillräckliga medel för sina personliga behov.Regeringen meddelar ytterligare föreskrifter om sådana avgifter. Regeringen meddelarföreskrifter om avgifter vid de inrättningar som enligt lagen (1990:1402) omövertagande av vissa sjukhem och andra vårdinrättningar övertagits avkommunerna. Avgifter för hjälp ihemmet, service och omvårdnad samt boende får inte, tilbammans med avgiftersom avses i 26 § tredje stycket häbo- och sjukvårdslagen (1982:763), uppgå tillså stort belopp att den enskilde inte förbehålls tillräckliga medel för sinapersonliga behov. Dennalag träder i kraft . 2 Förslag till Prop. Lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Härigenomföreskrivs att 26 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)' skall ha följandelydelse. 26§ Av patienteraa får vårdavgifter tas ut enligt grander som ellerkommunen bestämmer, i den raån inte annat är särskilt föreskrivet. Patientersom är bosatta inom respektive kommunen skall därvid behandlaslika. Endast kommunen får ta ut vårdavgifter för sådan vård som den harbetalningsansvar för enligt 2 § lagen (1990:1404) om kommunernasbetalningsansvar för viss häbo- och sjukvård. Detsarruna gäller ifråga om sådanpsykiatrisk långtidssjukvård med huvudsaklig omvårdnadsinriktning för vilkenkommunen enligt 9 § samma lag har åtagit sig betalningsansvar. Avgifter för vård enligt eller för sådan långtidssjukvård som enkommun har betalningsansvar för enligt 2 eller 9 § lagen (1990:1404) omkommunernas betalningsansvar för viss häbo- och sjukvård får inte, tilbammansmed avgifter som avses i 35 § tredje stycket socialtjänstlagen (1980:620),uppgå till så stort belopp att den enskilde inte förbehålb tillräckliga medelför sina personliga behov. Dennalag träder i kraft . 'Lagen omtryckt 1992:567. 3 Förslag till Prop. Lag om ändring i lagen (1990:1404) om kommunemas betalningsansvarför viss hälso- och sjukvård Härigenomföreskrivs att 4 § lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso-och sjukvård skall ha följande lydelse. 4§ Ersättning för somatisk långtids- Ersättning för somatisk långtids sjukvård vid en inrättning som sjukvård vid en inrättning sora tillhör en landstingskommun läm- tillhör ett landsting lämnas anting- nas antingen med ett belopp sora en med ett belopp som motsvarar motsvarar landstingskommunens genomsnittliga årliga genomsnittliga årliga självkostaad självkostnad för den aktuella vård- för den aktuella vårdformen eller, forraen eller, ora och om landstingskommunenoch samt- saratliga koramimer i liga komrauner i landstingskom- kommer överens om det, med munen kommer överens om det, belopp som svarar mot olika vård- raed belopp som svarar mot olika platsers kvalitet. Beloppen om- vårdplatsers kvalitet. Beloppen räknas med hänsyn till omräknas med hänsyn till skatteunderlagets utveckling i skatteunderlagets utveckling i , landstingskommunen. Regeringenfastställer de belopp om avses i första stycket. En kommun och ett landsting får komma överens om att skalluppbära de avgifter som patienterna skall erlägga till kommunen enligt 26 §andra stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763f Dennalag träder i kraft . 4 Förslag till Prop. Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring Härigenomföreskrivs i fråga om lagen (1962:381) om allmän försäkring' dels att 2 kap.12 b § och 3 kap. 4 a § skall upphöra att gälla, deb att 2 kap. 6 och 12 §§ och20 kap. 8 § skall ha följande lydelse. Förresekostnader i samband med läkarvård eller annan sjukvårdande behandling, somavses i 2 eller 5 §, eller sjukhusvård enligt 4 §, utges ersättning enligt grandersom regeringen fastställer. Detsamma gäller resekostaader i samband med 1.tillhandahållande av hjälpmedelät handikappad, 2.tandvård som avses i 3 §, 3.besök med anledning av sjukdomhos läkare eller sjukgymnast inom företagshälsovård, för vilken bidrag lämnasefter beslut av yrkesinspektionen, 4.besök med anledning av sjukdomhos läkare inom studerandeorgani-sationeraas hälsovård, för vilken statsbidragutbetalas av högskolestyrelse, 5.konvalescentvärd som lämnas ikonvalescenthem som har tagits upp på förteckning sora fastställs av regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer, 6.vistebe vid en sådanvårdinrättning som enligt lagen (1990:1402) om övertagande av vissa sjukhemoch andra vårdinrättningar övertagits av kommunen, 7.besök för sjukvårdande be- 6.besök for sjukvårdande behandling som ges såsom särskild handling som gessåsom särskild omsorg enligt lagen (1985:568) omsorg enligt lagen (1985:568) orasärskilda omsorger om psy- ora särskilda omsorger om psykisktutvecklingsstörda ra.fl., kiskt utvecklingsstörda m.fl., 8.besök för sjukvårdandebe- 7. besök för sjukvårdande behandling som ges med stöd av handling sora gesmed stöd av bestämmelsema om den kommu- bestämmelsema om den kommunala hälso-och sjukvården i hälso- nala hälso- och sjukvården i hälsooch sjukvårdslagen(1982:763), och sjukvårdslagen (1982:763), om resan går från eller till bostadenoch denna inte är en sådan bostadsom avses i 20 § andra stycket eller 21 § tredje stycket socialtjänstlagen(1980:620), ' Lagen omtryckt 1982:120. Senaste lydelse av 2 kap. 12 b § 1990:1466. Senaste lydelse av 3 kap. 4 a § 1991:1640. Föreslagen ändrad lydelse i prop. 1992/93:17. Nuvarande tydebe Föreslagen lydebe Prop. 9. besök för läkarvård eller 8. besök för läkarvård eller annan sjukvårdande behandlmg annan sjukvårdande behandling som ges med stöd av lagen som ges med stöd av lagen (1991:1136) om försöksverksam- (1991:1136)om försöksverksam- liet med kommimalprimärvård. het raed primärvård. Ersättningför sjuktransporter utges enligt grander som regeringen fastställer. Förvarje dag då en pensionsberättigad, som är bosatt här i landet, far sjukhusvårdpå grund av sjukdom skall ta ut en avgift enligt vad somanges i denna paragraf. Avgift skall inte tas ut för utskrivningsdagen. Avgifttas ut från den sora uppbär hel ålderspension eller hel förtidspension. Avgiftenberäknas av med hänsyn till storleken vid vårdtillfället avpensionsförmåner i form av ålderspension, förtidspension ochomställningspension enligt denna lag, änkepension enligt äldre lagstiftning,pensionstillskott enligt lagen (1969:205) om pensionstillskott och särskiltpensionstillägg enligt lagen (1990:773) om särskilt pensionstillägg tillfolkpension för långvarig vård av sjukt eller handikappat bara. Avgiften skallutgöra en tredjedel av summan av förmåneraa räknade per dag, dock högst 75kronor för varje vårddag. Vid beräkningen av avgiften per vårddag skall förmåneraasraänadsbelopp delas med 30. Avgiften per vårddag avnmdas till närraast lägrehela krontal. Avgiften för en kalendermånad får aldrig överstiga avgiften för30 vårddagar. Avgiftentas ut genom avdrag vid utbetalning av sådana pensionsförmåner som äravgiftsgrundande enligt andra och tredje styckena. beslutarom sådant avdrag. Om avdrag inte kan göras på grand av att avgiftsgrundandeförmåner inte längre läranas, skall någon avgift inte tas ut. Inte heller skallavgift tas ut ora pensionsförmåneraa vid vårdtillfallet eller avdragstillfälletär nedsatta enligt 10 kap. 2 § eller uppbärs av annan än den pensionsberättigadeenligt 10 kap. 3 §. Avgiftema tillfaller den allmänna försäkringen. Från pensionsberättigad som erhåller sådan långtidssjukvård förvilken kommunen får ta ut avgifter enligt 26 § andra stycket häbo-ochsjukvårdslagen (1982:763) skall avgift inte tas ut enligt vad som sägs i dennaparagraf. ' Senaste lydelse 1992:377. "Nuvarande lydelse"enligt prop. 1992/93:17. Densom är försäkrad eller eljest äger rätt till ersättning enligt denna lagåligger att, i enlighet med de föreskrifter som meddelas av regeringen eller,efter regeringens bestämmande, av , lämna de uppgifter, soraär av betydelse för tillärapningen av lagen. Beträffande den sora är orayndigeller har god raan eller förvaltare enligt har förrayndareneller, ora det kan anses följa av uppdraget, gode mannen eller förvaltarenskyldighet att lärana uppgifteraa. Den som driver en sjukvårdsinrättning som är att anse sora sjukhus enligt denna lag är skyldig att raeddela den allraänna när en patient, som är avgiftsskyldig enUgt 2 kap. 12 §, tas m för vård på sjukhuset och när sjukhusvården upphör. Sådan uppgift skall utan dröjsmål lämnas till den försäkringskassa där patienten är inskriven. Densora driver en sjukvårdsinrättning sora är att anse som sjukhus enligt dennalag är skyldig att raeddela den allraänna när en patient, somavses i 2 kap. 12 §, tas in för vård på sjukhuset och när sjukhusvårdenupphör. Sådan uppgift skall utan dröjsmål lämnas till den försäkringskassa därpatienten är inskriven. Den som driver en vårdinrättning som enligt lagen (1990:1402) omövertagande av vissa sjukhem och andra vårdinränningar övertagits av kommunenär skyldig att meddela den allmänna när en försäkrad tas inpå vårdinrättningen och när visteben där upphör. Sådan uppgift skall utandröjsmål lämnas till den försäkringskassa där den försäkrade är inskriven. Dennalag trader i kraft . ■*Senaste lydelse 1991:1640. Ändringen innebär bl.a. att tredje stycket upphävs. 5 Förslag till Prop. Lag om ändring i lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader,m.m. Härigenomföreskrivs i fråga om lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskosteader, m.m.'deb att 2 a § skall upphöra att gälla, dels att 10 § skall ha följande lydelse. Kostnaden för förmåner enligt Kosmaden för förraåner enligtdenna lag ersätts av den allraänna denna lag ersätts av den allraännaförsäkringen om inte annat följer försäkringen. av andra stycket. Kostnaden för förmåner som avses i 2 a % ersätts av landstingskommunen.Kostnaden för förmåner som avses / 6 § ersätts av kommunen såvitt avser densom vistas vid en sådan vårdinrättning som enligt lagen (1990:1402) omövertagande av vissa sjukhem och andra vårdinrättningar övertagits av kommunen. Dennalag träder i kraft . ' Senaste lydelse av 2 a § 1990:1467. Föreslagen ändradlydelse i prop. 1992/93:17. Senaste lydelse 1991:1987. Ändringen innebär bl.a. attandra stycket upphävs. Utdragur protokoll vid regeringssararaanträde Närvarande:statsministera Bildt, ordförande, och statsråden . Westeiberg, ,, , , , , , , , ,, , , , , , P. . Proposition om avgifter inom äldre- och handikappomsorgen Medanledning av förslagen i regeringens proposition om ansvaret för service ochvård till äldre och handikappade m.m. (prop. 1990/91:14) beslutade idecember 1990 ora att fr.o.ra. ge korarauneraa ett samlat ansvar förlångvarig service och vård till äldre och handikappade (bet. 1990/91 :SoU9, rskr.1990/91:97). Genom reformen gavs korarauneraa en i socialtjänstlagen (1980:620)fastlagd skyldighet att inrätta särskilda boendeforraer för service och oravårdnadför de äldre sora behöver det. Korarauneraa blev också skyldiga att inrättabostäder raed service för handikappade. Med särskilda boendeformer avses bl.a.servicebostäder, grappboende, ålderdomshem och sjukhem. Vidare innebar reformenatt kommuneraa från landstingen övertog ansvaret för och driften av sådanasjukhem och andra vårdinrättningar för somatisk långtidssjukvård somhuvudsaklingen har kommunen eller en del av kommunen som upptagningsområde.Reformen innebar också att konununeraa numera är skyldiga att bedriva hälso-och sjukvård med undantag av läkarvård i de särskilda boendeformeraa och ibostäder raed särskild service. Kommuneraa har även fått befogenhet att svara förhemsjukvård i ordinärt boende. beslutade ijuni 1991 om den ekonomiskaregleringen som följer av äldrereformen (prop. 1990/91:150 bil. 1:3, bet.1990/9l:SoU25, rskr. 1990/91:384). Äldredelegationenframhöll i sin rapport för äldreomsorgen (Ds 1989:27) att skillnaderaai avgiftssystem mellan hälso- och sjukvården och inte ärrimliga. I propositionen om ansvaret för service och vård till äldre ochhandikappade uttalades att nuvarande avgiftssystem för vård vid de sjukhem soraförs över till kommunema bör gälla i awaktan på en översyn av avgiftssystemenför kommunala tjänster inom äldre- och handikappomsorgen. Vidare konstateradesatt när sjukhem och andra vårdinrättningar överförs till kommuneraa kom- merhälso- och sjukvården vid dessa inte längre att ses som sluten, utan Prop.1992/93:129 somöppen vård och i rättsligt avseende bli likställd med vård i den enskildes hem.Detta får konsekvenser för patientavgifter och uttag av läkeraedel. Äldrereformenaktualiserade frågan om det rimliga i att ha olika avgifter för olikaboendeformer för service och omvårdnad i kommunen liksom då det gäller avgifterför den sociala kontra hemsjukvården. Regeringenbeslutade att tillkalla en särskild utredare med uppgiftatt göra en översyn av avgiftssystemen inom vissa delar av ochden konimunala hälso- och sjukvården. Till den särskilda utredaren knöts bl.a.ett antal sakkunniga och experter. Utredningen antog namnet Ädelavgiftsutredningen.Dess huvuduppgift har varit att lämna förslag till system som ger föratsättningarför mer enhetliga och rättvisa avgiftsregler inom kommunernas äldre- och handikappomsorg.Utredaren avlämnade sitt betänkande Avgifter och högkostnadsskydd inom äldre-och handikappomsorgen (SOU 1992:50) . Tillprotokollet i detta ärende bör som bilaga 1 fogas sammanfattningen avbetänkandet. Ädelavgiftsutredningensbetänkande har remissbehandlats. Yttranden har avgetts av sammanlagt 63remissinstanser: 13 statiiga myndigheter, fyra landsting, 30 kommuner. , samt 13 organisationer. Remissyttrandenafinns tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr S92/4577/H). Innehållet iremissyttrandena återges i allt väsentligt i det följande. Av35 § socialtjänstlagen (1980:620) framgår att varje kommun far ta ut skäligaavgifter enligt de grander koraraunen själv bestämraer för bl.a. färdtjänst,social hemhjälp, boende i och arman liknande social tjänst. Avgiftemafår dock inte överstiga kommunens självkostnader. Enligt 35 § socialtjänstiagenskall vidare avgifter som avser helinackordering i för äldre raänniskorbestäraraas så, att de boende förbehålls tillräckliga raedel för sinapersonliga behov. Regeringens ytterligare föreskrifter om sådana avgifteråterfinns i 46-48 §§ socialtjänstförordningen (1981:750). Den enskilde skallförbehållas ett belopp som motsvarar av folkpensionen för en ogiftfolkpensionär pensionstillskott. Om den enskilde har inkomster utöverfolkpensionsbeloppet skall förbehållsbeloppet höjas med ett belopp som motsvarar20 % av skillnaden mellan de sammanlagda inkomsteraa efter skatt och det nämndafolkpensionsbeloppet. Förhälso- och sjukvården gäller den grandläggande bestäraraelse som framgår av 26§ hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Sjukvårdshuvudmannen får ta utavgifter enligt grander som sjukvårdshuvudmannen bestämmer, om inget annat ärsärskilt föreskrivet. När det gäller öppen hälso- och sjukvård fårsjukvårdshuvudmannen själv bestämma avgiften. Förpersoner med omfattande behov av sjukvård och läkemedel flnns ett särskilthögkostnadsskydd. Genom detta uppnås kostnadsbefrielse för den enskilde närhans sammanlagda utgifter för öppenvård och läkemedel av tolv raånaderuppgått till . Huvudmannen har ocksä möjlighet att besluta om etthögkostnadsskydd sora inträder vid ett lägre belopp än . Bestämmelserom uttag av avgifter från pensionsberättigade inom den slutna sjukvården firmsi 2 kap. 12 § lagen (1962:381) ora allmän försäkring (AFL). För enperson med ålders- eller förtidspension får sjukhusvård, tas en avgift ut sorautgör en tredjedel av de allmänna pensionsförmåneraa räknat per dag, dock förnärvarande högst per vårddag. 1992/93:17 föreslås att beloppethöjs till . Avgiften tas ut av ochRiksförsäkringsverket genora ett avdrag på utgående pensionsförmåner. Från pensionsberättigadsora vistas på av kommunen övertagna vårdinrättningar tas enligt 2 kap. 12 b § AFLen motsvarande avgift. SJukpenningberättigad som erhåller sådan vård skall enligt3 kap. 4 a § AFL betala en avgift om per vårddag. Även iden delen föreligger i nämnda proposition förslag till höjning avbeloppet. Den1 övertog kommuneraa raed stöd i lagen (1990:1402) om övertagandeav vissa sjukhem och andra vårdinrättningar ansvaret för 500 enheter förlångtidssjukvård raed sararaanlagt 31 000 vårdplatser. För de övertagna sjukheinraenfick kommuneraa ett samlat ansvar för driften och verksamheten. De är enligtnämnda lag att anse som sådana boendeformer som anges i 20 § andra stycketsocialtjänstlagen. Med syfte att ge kommunema ett saralat ekonomiskt ansvar förall långvarig vård, infördes ett betalningsansvar för sådana enheter försomatisk långtidssjukvård sora fortfarande drivs av landstingen och som i allmänhethar ett upptagningsområde som täcker flera kommuner. gavs möjlighetför kommuner och landsting att korama överens ora betalningsansvar också förpsykiatrisk långtidssjukvård med huvudsaklig oravårdnadsinriktning. Bestämmelseraaom betalningsansvaret regleras i lagen (1990:1404) ora kommuneraasbetalningsansvar för viss hälso- och sjukvård. Betalningsansvaret omfattade den1 drygt 3 400 platser för somatisk långtidssjukvård i sammanlagt14 landsting och 59 kommuner. Vården vid enheter där kommuneraa har ettbetalningsansvar räknas fortfarande som sluten vård och för dem som vistas påsådana landstingskommunala vårdenheter debiterar sjukvårdshuvudmannen enavgift på per vårddag. Mittförslag: Avgifter för hjälp i hemmet, service och omvårdnad samt boende skall bestäramasså att den enskilde förbehålls tillräckliga raedel för sina personliga behov. Däratöverskall liksora nu gälla att avgifteraa skall vara skäliga och att de inte fåröverstiga kommunens självkostnad. Särregleringenavseende helinackordering i särskilda boendeforraer för service och oravårdnadenligt 35 § tredje stycket socialtjänstlagen upphävs. Avgifterför vård i sjukhera och andra vårdinrättningar sora kommuneraa övertagit frånlandstingen får fr.o.m. uppbäras av korarauneraa och uttasenligt samma grander som övriga kommunala avgifter för hjälp i hemmet, serviceoch omvårdnad särat boende. Särregleringen i 35 § fjärde stycket socialtjänstlagenavseende sådan vård upphävs, liksom de särskilda avgiftsregleraa sora gällersådan vård i AFL. Endastkoraraunen får ta ut vårdavgift för sådan långtidssjukvård sora den harbetalningsansvar för enligt 2 och 9 §§ lagen (1990:1404) om kommunemasbetalningsansvar för viss hälsooch sjukvård. Sådan vård undantas från avgiftsbestämmelsemai AFL. Vårdavgifter som kommunen fastställer skall bestämmas så att de,tillsammans med avgifter för hjälp i hemraet, service och omvårdnad samt boendeenligt socialtjänstlagen, inte uppgår till så stort belopp att den enskildeinte förbehålls tillräckliga raedel för sina personliga behov. Socialstyrelsenoch avses få i uppdrag att noga följa effektema avföreslagna förändringar av avgiftsreglerna. Utredarensförslag: Staten bör inte reglera utformning av och nivå på avgifter för kommuneraastjänster inom området service, omvårdnad och vård. Kvarstående olikheter ochhinder i nuvarande regelsystem bör undanröjas för att därmed ge ökade föratsättningarför en neutral avgiftssättning mellan olika boendeforraer. Ett statligt reglerathögkostnadsskydd för kommunala tjänster avseende service, omvårdnad och vårdbör införas för att garantera den enskilde skäligt utrymme för bostadskostnaderoch andra levnadsomkostnader. Förslaget innebär att avgifteraa i de särskilda boendeforraersora övertagits från landstingen, koraraer att öka i förhållande till nuvarandesituation. Remissinstansema:Socialstyrelsen tillstyrker huvudprincipen för utredningens förslag attkommunens avgifter för service, omvårdnad och vård skall vara neutrala iförhållande till de boendeforraer i vilka tjänstema ges. De stora skillnadersom råder med nuvarande avgiftssystera för tjänster i olika boendeformer skaparorättvisor mellan enskilda. När det gäller konstraktionen av det föreslagnahögkostnadsskyddet anser att detfinns starka skäl sora talar för att även avgifter för Prop.1992/93:129 färdtjänstoch hjälpraedel skall inrymmas i högkostnadsskyddet. När det gäller människormed omfattande behov av service och omvårdnad, t.ex. yngre personer raed fiinktionshinder,anser att nivån pä den föreslagna grandgarantin kanifrågasättas. Enligt mening saknas en genomgripande analys avde sammantagna ekonomiska effekteraa som konstraktionen med högkostnadsskyddetfår för personer med orafattande behov. Riksrevisionsverket.RRV, delar utredningens bedömning att staten inte närmare bör reglerautformning av och nivå på avgifter för koraraunala tjänster. RRV tar inteställning till behovet av ett högkostnadsskydd men pekar på någraomständigheter sora talar raot förslaget. Bl.a. påpekas att det inte finnsnågon raotsvarighet till ett högkostnadsskydd inom . Statenshandikappråd,SHR, avvisar utredningens förslag.