prop · GG0398 · 1992-12-31 00:00:00 — En allmänutgångspunkt för tiUståndsprövningen bör enligt min mening vara att detutiändska material som totalt sett kan komma att förvaras i inte medavseende på mängd eller aktivitet får överstiga någon procent av det beräknadesvenska kämavfaUet. Jag viU i dette sammanhangockså te upp frågan om tiUstånd till utförsel av kämavfaU. Av 1 § andra stycket4 a och b kämtekniklagen följer att tillstånd krävs för utförsel av kämämne iolika former. Särskilt tUlstånd krävs dock inte för utförsel av kämavfaU.Enligt de riktiinjer från lAEA som jag berört bör varje stet nogakonttollera sådana transaktioner. En sådan konttoll är också nödvändig enligtdet nyssnämnda EG-direktivet om transporter av radioaktivt avfaU. Utförsel avkämavfall omfettas visserUgen av kämtekniklagens konttollsystem, genom atttransporter och andra former av hantering av avfallet är tillståndsplUctiga.Det framstår dock som en brist att det inte uttryckligen anges i lagen attfrågan om utförsel skaU prövas särskilt. Jag föreslår att det anges i 1 § attutförsel av kämavfaU utgör kämteknisk verksamhet, som är tUlståndspliktig. Mittförslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ges ettallmänt bemyndigande att meddela föreskrifter för att upprätthållakämsäkerheten och förhindra olovlig befattning med kämämne eller kämavfall.Kämtekniklagens tillsynsregler kompletteras enligt mönster från strålskyddslagen.IAEA:s inspektörer enligt icke-spridningsavtalet ges rätt till tillträde m.m.tUl kämtekniska anläggningar. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Uttedningens förslag tillstyrks av de remissinstanser som tar upp dessa frågor.SKI anför att övergången tUl ett nytt föreskriftssystem bör ske stegvis. Skälen för mitt förslag:Kämtekniklagen är relativt detaljerad och innehåller endast ett fåtalbemyndiganden för regeringen eller en myndighet att beslute om kompletterandeföreskrifter. Regeringen beslutar enligt 1 § förste stycket 4 och 5 omtiUämpningsområdet för lagen i fråga om utförsel m.m. Enligt 5 § andra stycketkan regeringen meddela föreskrifter om s.k. generella tillstånd. RegeringeneUer den myndighet som regeringen bestämmer får vidare meddela föreskrifter omprovning, konttoU eUer besikttiing (9 §) samt om avgifter för myndighetsverksamhet (30 §). I fråga omföreskriftsrätten skiljer sig kämtekniklagen från sttilskydds-lagen, sominnehåller ett generellt bemyndigande i 12 § att meddela ytterUgareföreskrifter tiU skydd för eller för konttoU av stiilning i särskUt 3 1992/93. Behovet av kompletterande genereUa föreskrifter kan Prop. 1992/93:98sägas vara mindre när det gäller kämtekniklagen än för exempelvis strålskyddslagen,främst beroende på att all kämteknisk verksamhet i princip är tUlståndspUktig.I varje tillståndsärende kan beslutas om de vilUcor som skaU gälla förverksamheten. Regeringen har i de på den äldre atomenergilagen gmndadetUlstånden för de tolv kämkraftsreaktorema beslutet om gmndläggande villkorsamt bemyndigat tillsynsmyndigheten att fortiöpande uppställa de ytterligarevillkor som behövs. Dessa tUlstånd och villkor skaU enligt övergångsbestemmelsematiU kämtekniklagen anses meddelade enligt den lagen. De villkor som beslutas avSKI är delvis mycket omfattande. De avser säkerhetstekniska driftviUkor,villkor avseende fysiskt skydd för anläggningar och ti-ansporter, särskUdavUlkor för transporter samt vUlkor för safeguard-verksamheten, dvs. åtgärderför att uppfylla åteganden i syfte att förhindra spridning avkämvapen. DevUlkor som uppstäUs är ofte specifika för varje verksamhet. På vissa områdenskulle det d(x;k vara möjligt att beslute om generella normföreskrifter. Förtransporter av kämämne och kämavfall har SKI och SSI gett ut allmännaföreskrifter om säkerhets- resp. strålskyddsåtgärder. Uttedningen påpekar attdessa inte är bindande normföreskrifter utan skall ses som riktiinjer, som blirbindande för den enskilde först om det i ett tiU-ståndsärende anges attriktiinjema skaU gälla som viUkor för tillståndet. Jagdelar uttedningens uppfattning att det finns ett behov av en bestämmelse ikämtekniklagen som kan ge myndigheter möjlighet att beslute om generellaföreskrifter som komplettering till tillståndsvillkoren. Bemyndigandet böravse föreskrifter om sådana säkerhetsåtgärder som avses i 4 § kämtekniklagen.Eftersom föreskrifter måste kungöras, förbättras allmänhetens insyn ikämsäkerhetsarbetet om föreskriftsformen används. Myndighetemas arbete kanförenklas och en samordning uppnås mellan kämtekniklagens (xhstrålskyddslagens regelsystem. Jagföreslår att ett bemyndigande att meddela föreskrifter om åtgärder för att upprätthållakämsäkerheten införs som ett nytt andra stycke i 4 § kämtekniklagen. Utredningenhar dessutom föreslagit ett bemyndigande i 2 a § kämtekniklagen för regeringeneller den myndighet som regeringen bestemmer att meddela föreskrifter omhanteringen av kämämne och kämavfall. Jag anser en sådan bestemmelse obehövlig.De möjligheter att meddela föreskrifter som jag föreslår i 3 och 4 §§ omfettaralla former av kämteknisk verksamhet, således även transporter m.m. av kämämnecx;h kämavfall. Av16 § kämtekniklagen och 22 § kämteknikförordningen följer att SKI hartillsynsansvaret för att kämtekniklagens regler samt de villkor ochföreskrifter som har meddelats med stöd av lagen efterlevs. DärtiU kommer dentillsyn som SSI utövar enUgt strålskyddslagen. Enligt 17 § kämtekniklagen ärtillståndshavaren skyldig att lämna tillsynsmyndigheten den information sombehövs för tillsynen och ge myndigheten tillträde tiU anläggning eUer plats därkärnteknisk verksamhet bedrivs. Vidare framgår av 18 § att myndigheten fårbeslute om de åtgärder som behövs för att trygga efterlevnaden av lagen ellerav viUkor eller föreskrifter som uppställts med stöd av lagen. Uttedningensförslag tiU ändringar av dessa lagmm innebär vissa utökade befogenheter förtiUsynsmyndigheten och överensstämmer med vad som gäller enligtstrålskyddslagen. Ändringama medför att tUlsynsmyndigheten på den enskildesbekostiiad får vidte en åtgärd som åligger denne men som han inte fullgör.Vidare fär myndigheten vid behov anUte poUs-myndigheten för bitiäde medtiUsynen. Jag anser att förslagen bör genomföras. Enligt avtal medlAEA i anledning av icke-spridningsavtalet skaU godte att får tiUtiäde m.m. tiU anläggningar där kämämne förvaras. Närmareregler om vUka befogenheter inspektörema skall ha framgår av bUagor tUlavtalet, som finns upprättede för varje anläggning. Jag delar uttedningensuppfattning att inspektöremas ställning bör framgå av lagtexten. Det börankomma på regeringen eller tillsynsmyndigheten att meddela föreskrifter somnärmare anger inspektöremas befogenheter. En bestämmelse med denna innebördbör införas i 17 §. 2.8 Tillståndshavarens ansvar 2.8.1 Överlåtelse av driftansvaret m.m. Mittförslag: En tiUståndshavare kan överlåte driftansvaret m.m. för en kämtekniskanläggning till någon annan efter gcxlkännande av regeringen ellertillsynsmyndigheten. Tillståndshavarens gmndläggande ansvar kvarstår dock isådana faU. Ett särskilt ansvar för den driftansvarige införs. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstansema:Förslagen tillstyrks av de remissinstanser som särskilt berört dessa föreslår att det särskilt anges i lagen attett tiUstånd inte får överlåtas. SKI anser att det bör finnas en möjlighet attöverföra ansvaret enligt kämtekniklagen tiU en annan tiUståndshavare. Skälen för mitt förslag:Med ett tillstånd tiU kämteknisk verksamhet följer omfettande skyldigheter.TiUståndshavaren skall inte bara svara för att säkerheten upprätthåUs underdriften utan har också ansvaret för att kämavfall (x;h använt kämbränsle tas omhand och slutförvaras. För reaktorinnehavama gäller särskilt att de skaUbetala avgifter som skaU tecka framtida kostnader för avfallshanteringen samtbedriva en omfettande forsknings och utvecklingsverksamhet. Även om etttiUstånd har återkaUats eller löpt ut, gäller enUgt 14 § kämtekniklagen atttillståndshavarens skyldigheter enligt lagen kvarstår tiUs de fullgjorts ellerbefrielse från dem medgetts. DärtiU kommer det skadeståndsansvar vid inträffadskada som gäller enligt atomansvarighetslagen. I ett tillståndsärendeprövas ingående sökandens fömtsättningar att uppfyUa de långtgående krav somstäUs på verksamheten. Omen kämteknisk anläggning överlåts tiU någon Prop. 1992/93:98 annan måstedärför en ny tiUståndsprövning ske avseende den nye ägaren. Somuttedningen påpekar förekommer det beträffande vissa kämtekniska anläggningaratt tillståndshavaren har upplåtit driftansvaret tiU annan, gäUerreaktorema i Forsmark och , där driften sköts av VattenfaU resp.Sydkraft AB. Liknande förhåUanden gäller i fråga om driften av slutförvaret förradioaktivt driftevfaU (SFR) och det centtala mellanlagret för använt bränsle(CLAB). Arrangemangen har godtegits av regeringen och tiUsynsmyndighetema.Kämtekniklagen innehåUer dock inte några regler om hur lagens skyddsinttessenskaU tillgodoses när driftansvaret för en anläggning överlåts och vilketansvar som åvUar den driftansvarige. Uttedningen föreslår vissakompletteringar i det avseendet. Jag delar uttedningens uppfattning att det börframgå av lagtexten att tUlståndshavaren kan uppdra åt annan att t.ex. svaraför driften av en kämteknisk anläggning, under fömtsättning att regeringeneller tillsynsmyndigheten lämnar sitt gcxlkännande. bör framgå av 5 §kämtekniklagen, som innehåller de gmndläggande reglema om tillståndsplikt.Bestämmelsen bör inte medföra att nya tUlstånd krävs i de nyssnämnda fallen, dåavtal om att upplåto driften redan träffats och godtegits av regeringen cx:htiUsynsmyndighetema. bör framgå av övergångsbestemmelsema. Däremot kanbestommelsen bU tiUämplig vid en ändring i de gällande avtalen, om ändringenpåverkar ansvarsfördelningen mellan tillståndshavaren och uppdragstegaren. Någraremissinstanser har togit upp frågan om en överlåtelse av driftansvaret iflera led, dvs. från tillståndshavaren till en uppdragstegare som i sin turanlitar någon annan för att utföra vissa uppgifter. En sådan överlåtelse avansvaret i flera led måste omfettas av det särskilda gcxikännandet frånregeringen eller tillsynsmyndigheten. Någon särskild regel om dette krävs inte. EntiUståndshavare bör även i de fall driftansvaret upplåts till annan i principbehålla ansvaret för att skyldighetema enligt kämtekniklagen fullgörs. Enuppdelning av ansvaret skulle kunna leda till oklarheter om ansvarsfördelningen,t.ex. ansvaret för slutförvaringen, cx;h är därför enligt min mening intelämpligt. Däremot bör även den driftansvarige åläggas ett ansvar för att kravenpå säkerhet i driften upprätthålls. Således bör tillsynsmyndigheten ha sammamöjlighet till insyn i uppdragstegarens verksamhet som i tillståndshavarensoch samma möjlighet att beslute om förelägganden eller förbud. Vidare börstraffbestämmelsema i kämtekniklagen även gälla för uppdragstegaren. Ilagrådsremissen föreslogs att 17 och 18 §§ kämtekniklagen skulle kompletterasmed bestämmelser av vUka framgår att uppdragstegaren jämstäUs medtiUståndshavaren när det gäller insyn i verksamheten och i fråga omtillsynsåtgärder. En särskild regel om uppdragstegarens straffrättsliga ansvaransågs obehövlig. Lagrädet finner dock att uppdragstegaren inte kan dömas tUl ansvarenligt 25 eller 25 a § om lagtexten utformas på det sätt som föreslås ilagrådsremissen. En lösning på dette skuUe enligt Lagrådet kunna vara att till5 § foga ett ttedje stycke av innebörd att, såvitt avser de ätgärder somgodkännandet omfettar, vissa angivnabestämmelser i lagen, bl.a. 10, 17, 18 och 25 §§, skaU tiUämpas påuppdragstegaren som om han var tiUståndshavare. Jag godtar lagrådets bedömningatt lagtexten behöver kompletteras för att klarlägga det straffrättsligaansvaret. Med den lagtekiuska lösning som anges av Lagrådet framgår cx;ksåtydligare än i lagrådsremissens lagförslag vad uppdragstegarens ansvar skaUomfette. Jag anser därför att 5 § bör kompletteras med ett ttedje stycke somutformas i enlighet med vad Lagrådet anför. Jag återkommer ispecialmotiveringen tiU frågan om bestämmelsens närmare utformning. SKI har i en särskUdskrivelse som anknyter till myndighetens remissyttrande tegit upp frågan om enkomplettering av tiUståndsreglema med bestämmelser av vilka framgår att reaktoriiinehavarensskyldigheter i fråga om bl.a. hanteringen av kämavfaUet kan överföras på annantUlståndshavare. Enligt skrivelsen aktualiseras behovet av sådana regler avatt ett särskilt bolag har bildats av fyra kraftföreteg för att riva ochaweckla kämtekniska anläggningar i Studsvik samt te hand om det avfaU som uppkommiti Studsvik AB:s verksamhet. Det synes då enligt SKI rimligt att det öppnas enlaglig möjlighet att med för befriande verkan överföra ansvaretenligt 10 § förste stycket kämtekniklagen tiU det nya bolaget. Det finns inga särskildaregler i kämtekniklagen som behandlar den situation som berörs i SKI:sskrivelse. Enligt min mening finns det dock inte något hinder i lagen mot attett tillstånd återkallas på tillståndshavarens begäran och att denne befriasfrån sina skyldigheter enUgt lagen, under fömtsätming att det samtidigtkonsteteras att skyldighetema kan fullgöras på ett tillfredsställande sätt aven annan tiUståndshavare. Denna möjlighet berördes av departementschefen ipropositionen till kämtekniklagen (prop. 1983/84:50 s. 93). Jag anser därförinte att en lagändring är nödvändig. SärskUt med de ändringarjag nu föreslagit anser jag inte heller att det finns något behov av attuttiyckUgen i lagtexten ange att ett tillstånd inte kan överlåtas utanregeringens eller en myndighets godkännande. Det torde aldrig ha funnits någonosäkerhet om att denna princip gäller enligt kämtekniklagen. Mittförslag: Straffansvar införs för den som med uppsåt eller av grov oaktsamhetbryter mot de aUmänna bestämmelsema i kämtekniklagen. Vid grova brott motkämtekniklagen skall kunna dömas till fängelse i högst . brottskall inte föranleda ansvar. Kravet på en anmälan från tUlsynsmyndigheten somfömtsättning för allmänt åtal tas bort. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstansema: Förslagentillstyrks av bl.a. Hovrättenför cxh SKI. Förslaget att te bortbestämmelsen om åtalsanmälan ifråga- sätts av bl.a. Närings-och teknikutvecklingsverket. Folkkampanjen mot Prop. 1992/93:98Kämkrqft-Kämvapen förordar en ytterUgare skärpning av stiaffskaloma. Skälenför mitt förslag: Bestämmelser om straffansvar vid brott mot kämtekniklagenfinns i 25 cx;h 27 §§. Enligt 25 § döms den tiU böter eUer fängelse i högst tvåår som bedriver kämteknisk verksamhet utan tUlstånd eller som åsidosätterviUkor eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. 27 § tar sikte påfaU då tillståndshavaren lämnar oriktiga uppgifter tiU tillsynsmyndigheteneller den lokala säkerhetsnämnden eUer inte rättar sig efter vadtiUsynsmyndigheten beslutet med stöd av 18 §. I dessa faU döms tiU böter ellerfängelse . Ansvar fömtsätter att tillståndshavaren handlatmed uppsåt eller grov oaktsamhet. LageninnehåUer inte någon bestämmelse om straff vid brott mot den allmännaskyldigheten enligt 10 § att vidte de åtgärder som behövs för att upprätthåUasäkerheten. 25 § tar endast sikte på fall då tillståndshavaren åsidosättervillkor eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Enligtuttedningen är det otiUfredsstäUande att t.ex. ett åsidosättande av säkerheteni en kämteknisk anläggning på gmnd av grov oaktsamhet från personalen inteskulle kunna beivras av den anledningen att situationen inte fömtsätts itillståndsvUlkoren men bort fömtses av tillståndshavaren. Jag delaruppfattiiingen att det finns skäl att införa en sådan bestämmelse. Enfömtsättning för straffansvar bör vara att gämingen begåtts med uppsåt ellergrov oaktsamhet. Bestämmelsen bör utformas som ett nytt andra stycke i 25 §.Det kan förekomma fall av konkurrens mellan en sådan straffregel cxhbrottsbalkens bestämmelser, särskilt reglema i 13 kap. om allmänfarliga brott.Jag föreslår därför att det i 29 § anges att straff-bestemmelsema ikämtekniklagen inte skall tillämpas i de faU gämingen är belagd med strängarestraff i . Jagdelar uttedningens uppfattning att straff inte bör ådömas i ringa faU.Uttedningen föreslår också en uppdelning av straffskalan, så att det skall varamöjligt att döma tiU fängelse i lägst cxh högst vid grovabrott. I aUmänhet finns inte bestämmelser om så stränga straff ispeciallagstiftning av det nu aktuella slaget. I stället bmkar hänvisas tiillbrottsbalkens regler. När det gäUer kämteknisk verksamhet måste man dcxk tehänsyn tiU de alldeles specieUa risker som verksamheten kan medföra.Kämtekniklagens 25 § tillämpas för alla typer av överträdelser mot viUkor eUerföreskrifter enligt lagen. Det kan vara fråga om överträdelser som harkaraktären av förbiseenden och som inte medför allvarliga risker likaväl somuppsåtiiga brott mot vUlkor som måste följas för att inte fara skaU uppkommaför synnerligen aUvarliga olyckor. FaU av det senare slaget omfettas inte avstraffbestämmelsema i eUer leder endast tiU Undriga straff. Motden bakgmnden anser jag att det finns skäl för en bestämmelse om grovt brott.Det måste finnas möjligheter tiU mycket stränga sanktioner även om t.ex. etthaveri eller annan skada inte inträffar. Straffbestommelsen bör införas i en nyparagraf, 25 a §, och endast avse uppsåtiiga gärningar. Uttedningensförslag om att te bort kravet i 29 § kämtekniklagen att en anmälan fråntiUsynsmyndigheten skaU vara en fömtsättning för åtal har ifrågasatts av någraremissinstanser, som ser en risk för att åklagarmyndig- hetenbelastas med obefogade eller bagateUartade anmälningar. Jag gör följandebedömning. Bestämmelsen härstammar från den äldre atomenergilagen och har sinbakgmnd i att kämteknisk verksamhet i stor omfettning kräver specialkunskaperoch särskUt i fråga om kämkraftverk avser avancerade tekniska system. Å andrasidan saknas motsvarande bestämmelse i närUggande lagstiftiiing, t.ex.stiilskyddslagen. Det är vUctigt att reglema i kämtekniklagen inte utformas såatt de kan skapa intrycket att en särskUd restriktivitet skaU gäUa vidtUlämpningen av straffreglema på kämsäkerhetsområdet. Jag anser därför attövervägande skäl talar för att bestämmelsen om åtalsanmälan avskaffas. Sompåpekas av uttedningen är det naturligt att åklagaren inhämtar yttrande frånSKI innan åtal väcks. Ändringen innebär ingen skUlnad i fråga om SKI:sskyldighet att som tiUsynsmyndighet lämna en anmälan tiU åklagaren vidmisstanke om att en straffbar överträdelse ägt mm. Jag återkommer i avsnitt2.10 tiU frågan om straffansvaret för brott mot finansieringslagens regler. 2.9Forskning och utveckling samt finansieringen av kärnavfallets slutförvaring Mittförslag: Vid utvärderingen av de tteåriga forsknings- och ut-veckUngsprogrammenskall särskilda villkor för den fortsatte verksamheten kunna uppställas. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstansema:Förslaget tUlstyrks av bl.a. SKI. SKN föreslår att förslaget kompletteras meden möjlighet för tillsynsmyndigheten att meddela föreskrifter. anser den föreslagna regeln onödig med hänsyn tiU debefogenheter som tillsynsmyndigheten redan har. Skälen för mitt förslag:EnUgt 11 § kämtekniklagen skaU den som innehar eller driver en kämkraftsreaktorsvara för att den allsidiga forsknings- cxh utvecklingsverksamhet bedrivs sombehövs för att fullgöra vad som krävs i fråga om slutförvaret av kämavfaU ochawecklingen av befintiiga anläggningar. TiUståndshavaren har således det fuUaansvaret för de mycket resurskrävande forskningsinsatser som krävs. DessutomskaU enligt 12 § reaktorinnehavama i samarbete te fram ett program förforsknings- cxh utvecklingsverksamheten cxh för de övriga åtgärder som måstevidtas i samband med aweckUngen. Programmet skall sändas tillregeringen för att granskas cxh utvärderas. Det skall innehålla en översiktöver samtiiga de åtgärder som kan bli behövliga cxh närmare ange de åtgärdersom planeras . Innan programmet lämnastill regeringen granskas det av tillsynsmyndigheten, som yttrar sig över detefter att hört ett stort antal myndigheter och utomstående experter. Tidigarefullgjordes denna uppgift av . Som jag inledningsvisnämnt har SKI nu övertegit Käm- forsknings- cxh utvecklingsprogram kommer att behandlas avregeringen . Forsknings- cxh utvecklingsprogrammetär av mycket stor betydelse genom att det ger samhäUet en möjlighet tUlkonttoll och insyn, som i sin tur är en fömtsättning för att styraplaneringsverksamheten avseende käm-avfaUets slutförvar. KämtekniklageninnehåUer dcxk inte några bestämmelser som direkt tar sikte på att gereaktorinnehavama anvisningar om att komplettera sådana brister i programmensom kan komma fram som en följd av granskningen. Vid tiUkomsten avkämtekniklagen hänvisades tiU möjligheten att i sådana faU meddelavitesföreläggande enligt 22 § cxh, i siste hand, återkalla drifttUlståndet. För min del anser jag attdet finns behov av en bestämmelse som anger att regeringen som en följd avgranskningen cxh utvärderingen av programmet kan beslute om viUkor som avserden fortsatte forsknings- och utvecklingsverksamheten. Jag förordar attuttedningens förslag om en sådan regel genomförs. Bestämmelsen bör ingå i 12 §och bör inte begränsas till att avse viUkor om verksamhetens huvudinriktning,vilket uttedningen föreslagit. I villkoren bör t.ex. kunna anges att en vissdel av programmet måste kompletteras på angivet sätt. Det är dock viktigt attpåpeka att det är reaktorinnehavama som självständigt skaU svara förforsknings- och utvecklingsverksamheten. En styming av verksamheten i detaljgenom villkor bör inte förekomma. En bestommelse om att tillsynsmyndighetenhämtöver fär beslute om föreskrifter anser jag obehövlig. Möjligheten attenligt 18 § beslute om förbud eller förelägganden bör vara tillräcklig. Mittförslag: Lagen om finansiering av framtida utgifter för använt kämbränsle m.m.omarbetas redaktionellt. Vissa bestämmelser utan direkt samband medfinansieringsfrågoma överförs till kämtekniklagen. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Hovrätten för föreslår att finansieringslagen i sin helhetinarbetas i kämtekniklagen. förordar en ytterUgare översynav finansieringssystemet. anser att reaktorinnehavarenbör ställa ekonomiska garantier för det faU de enligt lagen avsatte medlenvisar sig otillräckliga. Skälen för mitt förslag:Lagen (1981:669) om finansiering av framtida utgifter för använt kämbränslem.m. (finansieringslagen) innehåller bestämmelser om de avgifter som skaUbetalas av reaktorinnehavama för att täcka kostiiadema för avfalletsslutförvaring. Uttedningen föreslår med ett undanteg inte någia materieUaändringar i finansieringsreglema utan endast en redaktioneU omarbetning avlagen cxh en överföring av vissa bestämmelser utan direkt samband medfinansieringsfrågoma tiU kämteknUdagen. Regeringenhar tidigare redovisat för (prop. 1991/92:99) att en översyn avfinansieringslagen bör ske i syfte att undersöka möjlighetema att förbättraformema för kapitalförvalttungen, så att en hög och säker avkastning påfonderade medel kan tryggas. bör dock inte hindra genoraförandet avuttedningens förslag, som leder tUl en mer överskådlig och konsekvent lagreglering.Att inarbete finansieringslagen i sin helhet i kämtekniklagen, som föreslås avHovrätten för , är i och för sig också en möjlig lösning. Det kandock ses som en fördel att lagtekniskt skilja de allmänna säkerhetsreglema ikämtekniklagen från de mer specieUa finansieringsbestämmelsema. Jag föreslårdärför att uttedningens förslag genomförs. När det gäUer frågan ommaterieUa ändringar i finansieringslagen anser jag inte att det nu finnsunderlag för att lägga fram några genomgripande förslag. Jag anser dcxk attbestämmelsen i 4 § om en särskild plan för myndighetens verksamhet kan tasbort, vilket cxkså föreslagits av uttedningen. Vidare bör tillämpningsområdetför sttaffbestemmelsen i 12 § finansieringslagen begränsas. Bestämmelsen börendast gälla fall då reaktorinnehavaren lämnar en oriktig uppgift som underlagför avgiftsberäkningen.