prop · GF03117 · 1992-01-01 00:00:00 — Avkastningen - efter avdrag för förvaltningskostnader -läggs i sin helhet till konfliktfonden. Hur arbetsgivarorganisationen disponerar tillgängliga medel i praktiken kommer alltså att sakna betydelse vid beräkningen. Årets överskott, som anses disponibelt för konfliktändamål eller senare genom fondering, beräknas därefter till 100 (600./.500). Det avdragsgilla beloppet 100 utgör alltså (100/600) av betalda avgifter. I lagrådsremissen föreslogs att avdragsförbudet för arbetsgivares avgift till arbetsgivarorganisation till den del den avser annat än medel för konfliktändamål skulle tas in i punkt 1 första stycket av anvisningarna till 20 § KL. Lagrådet har ansett att det är önskvärt att huvudprinciperna för avdragsberäkningen kommer till tydligare uttryck i lagtexten än som skett i det remitterade förslaget. Vidare har lagrådet föreslagit att de nya reglerna av systematiska skäl samlas i ett nytt andra stycke i anvisningspunkten. Jag kan ansluta mig till vad lagrådet anfört. De nya bestämmelserna bör i enlighet med meddelandet i prop. 1991/92:48 tillämpas första gången vid taxering. Avdragsrätten för avgift till arbetsgivarorganisation, till den del den inte avser medel för konfliktändamål, avskaffas alltså för avgifter som hänför sig till tiden utgång. Äldre bestämmelser bör dock fortfarande tillämpas vid taxering i fråga om avgift som avser tiden före . För arbetsgivare med brutna räkenskapsår kommer såväl gamla som nya regler att tillämpas vid taxering. 4 Upprättat lagförslag I enlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättats förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370). Lagrådet har granskat lagförslaget. 5 Författningskommentar Kommunalskattelagen (1928:370) Anvisningar till 20 § punkt 1 Det nya andra stycket i anvisningspunkten innehåller samtliga bestämmelser som gäller avdragsrätt för avgifter till arbetsgivarorganisationer. Begreppet arbetsgivarorganisation överensstämmer med den definition av begreppet som finns i 6 § första stycket lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Det skall vara fråga om sammanslutningar av arbetsgivare som tillvaratar arbetsgivarnas intressen i förhållande till arbets- tagarna. Av första meningen i det aktuella stycket framgår att bestämmelserna i anvisningspunktens första stycke över huvud taget inte längre behandlar sådana avgifter. I andra meningen anges i vilken utsträckning avgifter till arbetsgivarorganisationer är avdragsgilla. Tredje meningen innehåller den hjälpregel som arbetsgivaren har rätt att använda vid bedömningen av vad avgiften avser. Vidare anges där den möjlighet som finns för skattemyndigheten att frångå hjälpregeln om särskilda skäl föreligger. Principen för den skattemässiga fördelningen av avgiften på konfliktändamål och övriga ändamål har tagits in i fjärde meningen. För närmare kommentarer till hur fördelningen skall göras hänvisas till avsnitt 3. Jag hemställer att regeringen föreslår att anta förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370). 7 Beslut Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå att anta det förslag som föredraganden har lagt fram. AVDRAGSRÄTT FÖR MEDLEMSAVGIFTER TILL ARBETSGIVARORGANISATIONER - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - 3 utredningar Avdragsrätten för medlemsavgifter har utretts . Frågan om en avdragsrätt för fackföreningsavgifter har i allmänhet kopplats samman med arbetsgivares rätt till avdrag för medlemsavgifter till arbetsgivarorganisationer. Man har därvid påtalat skillnaden mellan arbetsgivarorganisationer och fackföreningar och framhållit att betydelsen av denna skillnad ökat genom att större del av avgifterna till arbetsgivarorganisationer används för andra ändamål än konfliktersättning. En arbetsgivarorganisation kan helt eller delvis finansiera även den del av verksamheten som avser annat än konfliktändamål med obeskattade medel. Frågan om rätt till avdrag för medlemsavgift har utretts av allmänna skattekommitté (PM 1.10.1946 med förslag till ändrade regler angående avdragsrätt och skatteplikt för medlemsavgifter vid taxeringen), skattelagssakkunniga (PM 2.12.1958 angående avdragsrätt vid beskattningen för vissa medlemsavgifter och bidrag) och skatteutredning (SOU 1977:91 Översyn av skattesystemet). Endast den första utredningen ledde till ett förslag från regeringen om lagstiftning (prop. 1949:173 om viss avdragsrätt för fack- föreningsavgifter). Propositionen avslogs emellertid av . Vidare har frågan om avdragsrätt för medlemsavgifter till ar- betsgivarorganisationer tagits upp i en promemoria utarbetad inom budgetdepartementet (Ds B 1980:3). Inte heller detta förslag ledde till lagstiftning. Frågan om avdragsrätt för fackföreningsavgifter behandlades därefter av skatteutskottet i betänkandet SkU 1981/82:2. Utskottet förutsatte att en proposition förelades i ämnet. Propositionen resulterade i att skattereduktion för fackföreningsavgift infördes års taxering (prop. 1982/83:50, SkU15, SFS 1982:1193). Slutligen har frågan om arbetsgivares kostnader för or- ganisationsverksamhet och skattereduktion för fack- föreningsavgift behandlats i utredningen om reformerad inkomstbeskattning (RINK, SOU 1989:33). RINK föreslog vissa justeringar av skattereduktionen men inte någon förändring av arbetsgivares avdragsrätt för medlemsavgifter. Propositionen, som godtogs av , utformades helt i linje med RINK:s förslag (prop. 1989/90:110, SkU30, SFS 1990:667). skedde vissa korrigeringar av reglerna (1990/91:SkU10, SFS 1990:1456). De nya reglerna kommer - med hänsyn till att skattereduktionen numera tagits bort - att tillämpas endast vid taxering. Frågan om den skattemässiga behandlingen av avgifter till arbetsgivarorganisationer borde enligt allmänna skattekommitté även fortsättningsvis lösas på sätt som dittills skett i praxis, dvs. avdrag borde medges för avgifterna. Med hänsyn till att avgifter till fackföreningar och arbetsgivarorganisationer hade likartad karaktär var det enligt kommittén mest logiskt om beskattningen skedde efter en och samma princip. Avdrag borde därför medges även för fackföreningsavgifter. Kommittén föreslog vidare att avdragsrätt skulle föreligga för avgifter till olika bransch- och yrkesföreningar. Någon ändring i beskattningen av föreningarna föreslogs inte. I propositionen (prop. 1949:173), som gick utöver kommittéförslaget, föreslogs även att såväl fackföreningar som arbetsgivarföreningar skulle bli skattskyldiga för influtna medlemsavgifter. Föreningarna skulle å andra sidan få avdrag dels för all fondering till särskild konfliktfond och utbetalning av konfliktstöd, dels för alla egentliga kostnader för föreningsverksamheten. Propositionen avslogs av på grund av att avdragsrätten för kostnader skulle kunna medföra svårigheter vid tillämpningen. 3.2 Skattelagssakkunniga Skattelagssakkunniga föreslog i en promemoria om avdragsrätt vid beskattningen för vissa medlemsavgifter och bidrag bl.a. en avdragsrätt för avgifter till arbetsgivarföreningar och branschorganisationer. Avdragsrätten skulle motsvaras av skatteplikt för influtna avgifter hos mottagande förening. I propositionen (prop. 1959:137) uppgav departementschefen att frågan om avdragsrätt för medlemsavgifter inrymde åtskilliga problem och borde underkastas mer ingående överväganden än som dittills skett. Departementschefen var inte beredd att ta någon slutlig ståndpunkt. skatteutredning föreslog i sitt slutbetänkande Översyn av skattesystemet (SOU 1977:91) att medlemsavgift till fackförening skulle vara avdragsgill vid taxeringen. Mot bakgrund av att utfallande konfliktbidrag skulle förbli skattefria föreslogs att endast den del av avgiften som gick till annan facklig verksamhet än konfliktersättningar skulle vara avdragsgill. Denna del bestämdes schablonmässigt till av erlagd avgift, dock högst . Något förslag om avdragsrätt för fackföreningsavgifter togs inte med i propositionen (prop. 1978/79:160). Enligt departementschefen kunde flera invändningar resas mot det förslag som skatteutredning lagt fram. Departementschefen framhöll emellertid att den nuvarande skillnaden i den skattemässiga behandlingen av fackföreningsavgifter och avgifter till vissa ar- betsgivarorganisationer inte var tillfredsställande. Det låg enligt departementschefen nära till hands att i den situationen ytterligare begränsa avdragsrätten för avgifter till arbetsgivarorganisationer. Denna fråga borde emellertid först utredas närmare. 3.4 Budgetdepartementets promemoria 1980 Frågan om avdragsrätt för medlemsavgifter till ar- betsgivarorganisationer togs upp i promemorian Ds B 1980:3 utarbetad inom budgetdepartemen I departementspromemorian, som inte ledde till lagstiftning, diskuterades två vägar att uppnå likformighet i den skattemässiga behandlingen av medlemsavgifter till fackföreningar och arbetsgivarföreningar. Den ena var att begränsa arbetsgivarnas avdragsrätt för avgifter till arbetsgivarföreningar. Den andra var att slopa avdragsrätten helt. Det första alternativet innebar att skatteplikten behölls för konfliktunderstöd som arbetsgivare uppbar. Å andra sidan medgavs avdrag endast för den del av medlemsavgiften som användes för konfliktändamål. Den del av avgiften som avsåg att täcka kostnaderna för föreningens övriga verksamhet beskattades genom att inte vara avdragsgill. En lösning av detta slag förhindrade också att obeskattade medel användes för ändamål som var ovidkommande för den försäkringsmässiga verksamhet som motiverat avdragsrätten. Ett problem var enligt promemorian att den andel av medlemsavgiften som var tillgänglig för konfliktändamål var högst olika inom de olika organisationerna. En del organisationer hade stora konfliktfonder medan andra hade inga eller så gott som inga. Den andel av avgifterna som var avsedd för konfliktändamål varierade också . Av promemo- rian framgår att avdraget av praktiska skäl borde bestämmas till samma andel av betalda avgifter oberoende av föreningstillhörighet. En sådan schablonregel inbegrep emellertid även avgifter till de arbetsgivarföreningar vilkas avgifter inte var avdragsgilla. Mot bakgrund av dessa omständigheter var det enligt promemorian knappast möjligt att fastställa avdragets storlek schablonmässigt till viss bråkdel av den betalda medlemsavgiften. I stället torde en regel få införas som tog hänsyn till förhållandena i det enskilda fallet. En bestämmelse som medgav avdrag för medlem i arbetsgivarförening med så stor del av betald avgift som av den ifrågavarande föreningen kunde anses användas för konfliktändamål blev enligt promemorian sannolikt mycket svårtillämpad. Ett sådant system förutsatte nämligen att organisationerna lämnade sina medlemmar uppgift om andelstalet. Beräkningen av detta andelstal kunde inrymma vissa problem och måste i vart fall kontrolleras. Det andra alternativet som togs upp var att hantera avgifter till arbetsgivarföreningar på motsvarande sätt som avgifter till fackföreningar. Det innebar att avdrag vägrades för betalda medlemsavgifter medan uppburet konfliktunderstöd blev skattefritt. En regel av detta slag tillgodosåg i hög grad önskemålet om samordning av avdragsrätt och skatteplikt för belopp som betalas till och från arbetsgivar- och ar- betstagarorganisationer. Vidare bortföll problemet hur man skulle undvika att obeskattade medel användes för ändamål som var för föreningen som sådan ovidkommande. Framför allt framhöl- ls i promemorian att regeln ur taxeringssynpunkt var synnerligen enkel och lättillämpad. I promemorian behandlades vidare de övergångsproblem som en skattefrihet för konfliktbidrag innebar. Inom arbetsgivarföreningar, vilkas avgifter ansetts avdragsgilla vid medlemmarnas taxeringar, skulle komma att finnas fonder som byggts upp av obeskattade medel. Utgående bidrag från sådan fond skulle alltså komma att bli helt Med hänsyn till de svåra praktiska problem som kunde uppkomma med ett system med dubbla fonder borde enligt promemorian särskilda övergångsregler undvaras. Vidare framgick att fonder uppbyggda av obeskattade medel fanns främst hos SAF. Medlemsavgifter till organisationer vid sidan av SAF ansågs i allmänhet inte avdragsgilla vid medlemmarnas taxering. I dessa fall tedde sig en beskattning direkt omotiverad. Slutligen underströks i promemorian att inga konfliktfonder var uppbyggda helt av medlemsavgifter. Efter att ha övervägt de nämnda alternativen till lösningar förslogs i promemorian bestämmelser som innebar att avdrag i intet fall skulle medges för medlemsavgifter till arbetsgivarorganisationer. Å andra sidan räknades konfliktersättning som vid arbetskonflikt utgick från en sådan organisation inte som skattepliktig intäkt. I promemorian förutsattes att förslagen ledde till vissa organisatoriska förändringar av arbetsgivarföreningarnas verksamhet. Förslagen i promemorian mottogs negativt av i stort sett samtliga remissinstanser. Såväl de myndigheter som de arbetsgivarföreträdare som yttrat sig i ärendet kritiserade förslaget i första hand på grund av att det stred mot grunderna för företagsbeskattningen. Det anfördes att vissa av de utgifter som avgifterna var avsedda att täcka var av sådan art att de var att anses som avdragsgilla om- kostnader i den skattskyldiges verksamhet. Enligt bl.a. () överensstämde det vidare med principerna för beskattningen att en ersättning som avsåg att täcka ett inkomstbortfall utgjorde skattepliktig intäkt. Flera remissinstanser påpekade att förslaget kunde neutraliseras genom organisatoriska förändringar hos föreningarna. RSV m.fl. ansåg vidare att särskilda övergångsregler var nödvändiga. Allmänna ombudet för mellankommunala mål (AO) förordade det alternativet i promemorian som innebar att avdrag medgavs endast för den del av avgiften som användes till konfliktändamål. Tekniskt kunde förslaget enligt AO konstrueras så att avdragsrätt medgavs för utbetalning till ett särskilt för ändamålet bildat bolag, som endast fick ta emot och förvalta konfliktmedel från medlemsföretag samt betala ut medel i anledning av arbetskonflikt. Fråga var alltså om ett bolag som hade en renodlad försäkringsfunktion. För den händelse reglerna borde ändras förordade näringslivet en lösning enligt prop. 1949:173 (se avsnitt 3.1). 3.5 Skattereformen Utredningen om reformerad inkomstbeskattning (RINK) föreslog inte några ändringar beträffande arbetsgivares avdragsrätt för kostnader för organisationsverksamhet (SOU 1989:33 III s. 129 ff). Med hänsyn till detta föreslogs inte heller att skat- tereduktionen för fackföreningsavgifter avskaffades. Vissa förändringar av skattereduktionen föreslogs dock. Från basbreddningssynpunkt ansåg RINK att det kunde finnas anledning att begränsa såväl arbetsgivares avdragsrätt för kostnader för organisationsverksamhet som anställdas skattereduktion för fack- föreningsavgift. RINK övervägde de alternativ för en likabehandling av arbetstagar- och arbetsgivarorgansiationer som behandlades departementspromemoria. Den kritik som framförts mot alternativet med slopad avdragsrätt för arbetsgivares avgifter till arbetsgivarorganisationer var enligt RINK fortfarande bärkraftig. RINK diskuterade även en begränsad avdragsrätt med den inriktning som övervägts i den nämnda promemorian. Även den tekniska lösning som AO lagt fram i sitt remissvar (se avsnittet ovan) behandlades. RINK fann nackdelar också med denna modell. Avslutningsvis konstaterade RINK att det fanns avsevärda tekniska problem med att införa en begränsad avdragsrätt. I propositionen anfördes att det fanns starka skäl för att inte begränsa eller helt slopa arbetsgivares avdragsrätt för medlemsavgifter. Någon ändring föreslogs därför inte av avdragsrätten. Mot denna bakgrund avskaffades inte heller skattereduktionen för fackföreningsavgift utan vidtogs endast vissa justeringar (prop. 1989/90:110 s 368 ff.). beslutade i enlighet med förslaget i propositionen (1989/90:SkU30, SFS 1990:667). 4 Arbetsgivarnas organisationer I detta avsnitt behandlas inte () och inte heller kommunförbunden (och ). Dessa organ är betydelsefulla företrädare för arbetsgivarsidan vid avtalsförhandlingar. Frågan om avdragsrätt för medlemsavgifter saknar emellertid betydelse i dessa fall. Uppgifterna i följande avsnitt har lämnats av , och Kommunala Företagens . () är huvudorganisation för 35 arbetsgivareförbund. Förbunden hade vid utgången av sammanlagt 45 206 medlemmar. Dessa medlemmar hade ca 1 307 000 anställda. Varje enskild arbetsgivare som inträder som medlem i ett av förbunden blir delägare i SAF och skall betala avgifter såväl till sitt förbund som till SAF. Enligt stadgarna åligger det SAF att vid arbetskonflikt lämna delägare i föreningen ersättning för skada. Av de till SAF anslutna förbunden har även Handelns och lämnat sådant understöd till sina medlemmar. Även andra förbund kan göra detta. - 1991 har SAF utbetalat sammanlagt som konfliktersättningar. har som konfliktersättningar utbetalats från Handelns och från ca . Delägarna i SAF betalar avgifter till föreningen i förhållande till de anställdas löner. uttogs delägaravgifter av lönesumma för arbetare och övriga anställda. Totalt uppgick delägaravgifterna 1991 till . har procenttalet för avgifterna sänkts till . Delägaravgiften till SAF för beräknas till . Delägaravgiften är en årsavgift som betalas halvårsvis. Faktureringen för görs och för . Faktureringar förekommer därutöver främst på grund av att nya delägare tillkommer. Bas för beräkningen är årets budget som fastställs . Skillnaden mellan summan av delägaravgifter och kapitalavkastning (efter skatt) å ena sidan och SAF:s löpande utgifter å andra sidan tillförs en särskild "försäkringsfond". Denna fond används för att betala ut ersättning till delägare som gör förluster till följd av arbetskonflikter. Fonden beräknas vid utgången av till (bokfört värde), vilket motsvarar ett marknadsvärde på ca . Handelns och har inrättat liknande fonder för kompletterande konfliktersättningar till medlemmar i respektive förbund. Sveriges Verkstadsförenings fond är den största och uppgår till 970 miljonor kronor och Handelns fond till . För varje delägare i SAF skall vidare fastställas ett s.k. ansvarighetsbelopp motsvarande av lönesumman under föregående år. Delägaren har att lämna en garantiförbindelse att, utöver delägaravgift, till föreningen eller order inbetala en summa som motsvarar hans ansvarighetsbelopp. Delägarnas ansvarighetsbelopp bildar tillsammans föreningens s.k. garantifond, vilken alltså inte motsvaras av några tillgångar hos SAF. Ansvarighetsbeloppet får, då så erfordras för utgivande av konfliktersättning, uppsägas till betalning efter beslut av föreningens fullmäktige. uppgick vid utgången av till . Förbundsavgifterna, som utgår vid sidan av delägaravgifterna till SAF, varierar i storlek mellan de olika förbunden. Även dessa avgifter baseras i allmänhet på medlemmarnas lönekostnader. Totalt uppgick förbundsavgifterna till ca . Dessa avgifter svarade härigenom för av det sammanlagda avgiftsuttaget på ca inom SAF och dess förbund. Det inbördes stor- leksförhållandet mellan å ena sidan förbundsavgifterna och å andra sidan delägaravgifterna har varierat inom tämligen små gränser. - 1991 har i genomsnitt av SAF:s intäkter - delägaravgifterna och avkastningen från konfliktfonden netto efter skatt - använts för konfliktändamål. Till konfliktändamål har härvid ansetts gå inte bara utbetalda konfliktersättningar utan också det överskott av SAF:s verksamhet som lagts till den s.k. försäkringsfonden. Eftersom avgiftsuttaget till SAF för fastställts till ca och kostnaderna för verksamheten 1992 beräknas bli ca och kapitalavkastningen till ca (före reavinster) blir avsättningen för konfliktändamål . 4.2 bildades för att tillgodose behovet av samordning av de statsägda företagens uppträdande som arbetsgivarparter. breddades SFO genom att även ideella föreningar och privatägda företag kunde ansluta sig. Medlemsutvecklingen har under de 20 åren varit stigande och fortsätter att stiga även . Antalet anslutna medlemsföretag i uppgick till 1 300. Medlemmarna hade omkring 110 000 anställda. Den service SFO tillhandahåller sina medlemmar omfattar bl.a. rådgivning i det löpande personalarbetet, t.ex. avseende löner, allmänna anställningsvillkor och medbestämmande. Rådgivning sker också i arbetsmiljöfrågor och frågor om företagshälsovård. SFO:s förhandlare medverkar vid avtalsförhandlingar, handlägger tvister som inte kan avgöras på lokal nivå och tillhandahåller statistik för jämförelser på riks- och branschnivå. Utbildning i olika arbetsgivarfrågor bedrivs genom egen kursverksamhet och medverkan sker även i företagsanspassad utbildning. SFO har enligt stadgarna bl.a. att lämna medlem ersättning på grund av arbetskonflikt. För detta ändamål finns en konfliktfond. Stämman beslutar om fondens storlek och om på vilket sätt fonden skall tillföras medel. Medlemmarna i SFO betalar en avgift som är baserad på den totala lönesumman inom företaget. var avgiften av lönesumman föregående år. uppgick medlemsavgifterna till totalt . En del av medlemsintäkterna avsätts till fonden för konfliktändamål. Det bokförda värdet av dessa fonder var . Det verkliga värdet är högre. Vidare utfärdar varje medlem en garantiförbindelse som innebär att medlemmen vid konflikt kan åläggas att betala ett ansvarsbelopp till SFO. Ansvarsbeloppet har varit . Kommunala Företagens () bildades för att tillgodose behovet av samordning av de kommunalägda företagens uppträdande som arbetsgivarparter. Antalet anslutna medlemsföretag i uppgick till ca 200. Medlemmarna hade omkring 13 000 anställda. Medlemskap kan erhållas av företag/ sammanslutning som bedriver verksamhet inom det kommunala kom- petensområdet. Efter stadgeändring kan KFS ta emot även företag med blandat ägande. KFS årsstämma 1991 beslutade att inrätta en skadereg- leringsfond för skydd vid konflikter. Stämman beslutar om fondens storlek och om sättet att tillföra fonden medel. Av överskott avsattes till fonden. Vidare skall fonden tillföras räntan och del av överskott. Därefter skall utvärderas om storleken på fonden är tillräcklig. Konfliktersättning utbetalas efter beslut av styrelsen. Medlemsavgiften uppgår till på medlemsföretagets totalt utbetalda bruttolön för närmast föregående år, dock maximalt 11 basbelopp. uttogs avgifter med sammanlagt . beräknas avgifterna till , varav ca går till den ideella föreningen och resten till . 4.5 Övriga arbetsgivarorganisationer Vid sidan av SAF, SAV, SFO, kommunförbunden och KFS finns en rad arbetsgivarorganisationer. Dessa är verksamma inom den enskilda sektorn, den kooperativa sektorn och inom folkrörelserna. Enligt stadgarna torde medlemmarna i dessa föreningar ofta ha rätt till konfliktersättning. Föreningarna torde dock i allmänhet använda endast en obetydlig del av influtna medlemsavgifter för sådant ändamål. - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över promemoria om avdragsrätt för medlemsavgifter till arbetsgivarorganisationer Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av riksskat- teverket (RSV), , Bankinstitutens Ar- betsgivareorganisation (BAO), (), Kommunala Företagens (), Kooperationens (), i (LO), (), (), , , () och Tjänstemännens centralorga- nisation (TCO). Förslag till Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom föreskrivs att punkt 1 av anvisningarna till 20 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Anvisningar till 20 § 1.1 Till skattskyldigs lev- 1. Till skattskyldigs lev- nadskostnader, för vilka avdrag nadskostnader, för vilka avdrag enligt denna paragraf ej enligt denna paragraf ej medges, räknas bland annat medges, räknas bland annat för egna personliga för egna personliga försäkringar och avgifter till försäkringar, avgifter till kassor, föreningar och andra kassor, föreningar och andra sammanslutningar, i vilka den sammanslutningar, i vilka den skattskyldige är medlem.