prop · GF03150 · 1992-01-01 00:00:00 — Enligt lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt (, ändrad senast 1990:584) kan dessa skatter sättas ned. Regeringens möjlighet att med stöd av begränsa skatterna på energi utnyttjas av drygt 100 företag. har regeringen på ansökan nedsatt energi- och koldioxidskatten vid industriell tillverkning till av de tillverkade produkternas försäljningsvärde fritt fabrik. Hela energi- och koldioxidskatten på kolbränslen, gasol och naturgas är nedsättningsgrundande liksom energiskatten på elektrisk kraft. För oljebränslen, miljöklass 3, gäller att endast . av den sammanlagda skatten på . per m3 får räknas med i nedsättningsunderlaget. Detta innebär att . per m3 olja utöver det nedsatta skattebeloppet betalas av det aktuella företaget. Nedsättningen är av betydelse för främst pappers- och massaindustrin, järn- och stålindustrin, cementindustrin, kalk- och tegelindustrin, kemiindustrin och gruvnäringen. För /91 uppgick värdet av skattenedsättningen till . Vid beräkning av energi- och koldioxidskatt för växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthusodling begränsas skatten till av de generella skattesatserna. Värdet av nedsättningen uppskattas till . för /91. 1.2.3 Energibeskattningen i andra länder Frågan om industrins energibeskattning i andra länder, främst inom EG, är central då det gäller utformningen av svenska skattebestämmelser på ett konkurrensneutralt sätt gentemot utlandet. Följande huvuddrag kan urskiljas från den kartläggning som gjorts av ÖS-91 om de nuvarande bestämmelserna för energibeskattning inom länderna i , och : - Energivarorna är oftast belagda med mervärdeskatt. - Industrins användning av elenergi beskattas endast undantagsvis. Detsamma gäller växthusnäringen. - I flertalet länder förekommer punktskatter (acciser) på eldningsoljor vid sidan om mervärdeskatten. Endast och har högre punktskatt på olja än . I gäller dock att industrin och flertalet andra mervärdeskattskyldiga har avdragsrätt inom mervärde- skattesystemet också för acciser. Därmed betalar större delen av det danska näringslivet inte några punktskatter på energi alls. - Samtliga länder i har höga acciser på bensin. I är drivmedelsbeskattningen låg. - Miljörelaterade skatter och avgifter för bränslen är mindre vanliga. Införandet av sådana diskuteras dock i flera länder liksom inom EG. 1.2.4 Harmonisering av energibeskattningen inom EG Inom EG pågår ett omfattande arbete med att samordna de indirekta skatterna, däribland energiskatterna, inför genomförandet av den inre marknaden. Tanken är att ett definitivt system för punktskatter skall träda 1993. En viktig utgångspunkt vid utformningen av en gemensam energiskattepolitik är ett dokument från om en klimatstrategi för att nå målet att stabilisera den inre marknadens totala utsläpp av koldioxid vid nivå och öka energieffektiviteten. Strategin omfattar bl.a. en kombinerad energi-och koldioxidskatt på fossila bränslen och elproduktion för hela den inre marknaden. Något formellt beslut om en gemensam energi- och koldioxidskatt har ännu inte fattats. diskuteras införande av en skatt på energivaror motsvarande per fat råolja. därefter successivt höjas till per fat . Förnybara energikällor skulle enligt diskussionen undantas från skatt liksom energivaror som används som råvaror av industrin. Vidare diskuteras olika särlösningar för den energiintensiva industrin. 1.2.5 Mina överväganden Allmänt Energibeskattningen har tidigare främst haft ett fiskalt syfte. och genomfördes åtskilliga skattehöjningar som motiverades av bl.a. energihushållningsskäl och strävandena att ersätta olja med andra energislag. Genom införandet av en koldioxidskatt och en svavelskatt har även miljöpolitiska skäl beaktats i större utsträckning. All energianvändning beskattas i stort sett på samma sätt oavsett vem som använder den. En något lägre skatt gäller dock för industrins elförbrukning. För att lindra energibeskattningen gäller, som framgått av det tidigare anförda, en särskild nedsättning av energi- och koldioxidskatt för den mest energikrävande industrin. Även den yrkesmässsiga växthusnäringen omfattas av reducerade energiskattesatser. Skillnaden i skattebelastning på energiområdet mellan och andra länder, främst inom EG, är mycket stor. De svenska energiskatterna har genom de successiva höjningarna kommit att få allt större inverkan på produktionskostnaderna och på företagens relativa konkurrenssituation på såväl export- som hemmamarknaderna även om energiskattebelastningen till viss del mildras genom bl.a. nedsättningsbestämmelserna. Våra skatteregler måste i allt högre utsträckning utformas med hänsyn till internationella förhållanden. Vid ett svenskt EG-medlemskap krävs även en formell anpassning av beskattningsreglerna på bl.a. energiområdet. Vår nuvarande energibeskattning är utformad så att energi beskattas vid import och skatteavdrag medges vid export. Inom EG krävs att punktskatterna utformas på ett sådant sätt att gränskontroll inte behövs. Det är f.n. oklart hur energi- och koldioxidbeskattningen inom EG kommer att utformas. De diskussioner som hitintills förts visar emellertid entydigt att en kommande gemensam beskattning av energi inom EG kommer att ligga på en betydligt lägre nivå än våra nuvarande skatter. Med ett internationellt perspektiv är det från miljösynpunkt en nackdel med en hög svensk energibeskattning för industrin. Flyttar industrin utomlands minskar visserligen utsläppen i , men eftersom andra länder har mer fossilbaserad energiförsörjning och oftast lägre reningskrav kan utsläppen av koldioxid och andra miljöförstörande ämnen komma att öka globalt sett. Det nuvarande nedsättningssystemet kan kritiseras för bristande styrning mot lägre energianvändning och miljövänligare bränslen. Reglerna innebär att energibeskattningen får mycket begränsade styreffekter för den energiintensiva industrin som denna industri vid en internationell jämförelse belastas med ett mycket högt energiskatteuttag. Genom att det nuvarande nedsättningssystemet är uppbyggt så att regeringen fattar beslut beträffande varje enskilt företag och att företaget anses kunna välja ut vilka produkter som skall omfattas av beslutet är nedsättningen förknippad med administrativa problem. Den individuella prövningen riskerar också att leda till handelspolitiska komplikationer. Utredningen om industrins och växthusnäringens energibeskattning har särskilt pekat på att det utifrån teorin för optimal beskattning generellt sett är ineffektivt att beskatta insatsvaror, som skall användas i produktionen av andra varor. Detta gäller exempelvis energi. Energibeskattningen måste därför, enligt utredningen, motiveras på annat sätt, såsom med miljöpolitiska målsättningar och som incitament för ener- gihushållning. Skatter som incitament till energihushållning inom industrisektorn leder, enligt utredningen, till en samhällsekonomisk kostnad i termer av alltför låg kapital-, råvaru- och arbetsproduktivitet. Utredningens slutsats är att den samhällsekonomiska effektivitetsaspekten bör ges stor tyngd vid en reformering av energibeskattningen. Mot bakgrund av det anförda föreslår utredningen i huvudsak att gällande nedsättningsregler för industri och växthusnäring tas bort. I stället föreslås ett system med särskilda energi- och koldioxidskatter för industrin (SNI 2 och 3) och växthusnäringen. De särskilda energi- och koldioxidskatterna anpassas till EG:s punktbeskattning och framtida energi- och miljöbeskattning. Förslaget innebär således att skattesatserna differentieras mellan industrin och växthusnäringen å ena sidan och övriga energiförbrukare å andra sidan. Mot bakgrund av bl.a. förslag föreslår utredningen en reformerad bränslebeskattning motsvarande initialt per fat olja. Skattenivån förutsätts sedan anpassas till utvecklingen inom EG. En EG-harmonisering anses stabilisera förväntningarna ifråga om den framtida energipolitiken, bromsa utflyttningen och gynnsamt påverka företagens incitament att investera i . De av utredningen föreslagna skattesatserna för industri och växthusnäring återges i tabellen nedan. Energiskatter för industrin och växthusnäringen enligt förslag från ÖS-91 Bränsle Enhet Energi- CO2- Totalt skatt skatt skatt kr. Olja m365 65 1301 Kol ton 45 55 1001 Naturgas 1000m3 6545 110 1 Gasol ton 7565 140 1 El kWh 0 0 0 0 För att undvika konkurrenssnedvridningar i värmeproduktionen föreslår utredningen en nedsättning av skatten på ingående bränsle i fjärrvärmeproduktionen beräknad utifrån dels den värme som levereras till industri och växthusnäring, dels de skattesatser som ska gälla för industri och växthusnäring. Utredningen föreslår att sänkningen av industrins energiskatter om totalt ca . finansieras genom höjda energiskatter på el och olja för andra förbrukare. Detta skulle enligt utredningen innebära en höjning av elskatten med per kWh och oljeskatten med . Genom att också höja bensinskatten skulle skattehöjningen på olja och el kunna minskas. Remissinstanserna har i huvudsak tillstyrkt att industrin ges rimligare konkurrensvillkor genom en sänkt energibeskattning. Dessa tillstyrker att nedsättningsreglerna tas bort och ersätts av ett system med särskilda lägre energi- och koldioxidskatter för industrin och växthusnäringen. De flesta remissinstanserna anser att det nya systemet bör harmoniseras med EG:s energibeskattning. De som avvisar förslaget anför som motiv att de sänkta skatterna på fossila bränslen för industrin och växthusnäringen gör att skälen för energieffektivisering och byte till förnybara energislag minskar. Även naturgasens konkurrenskraft försämras. Oklarheten om hur EG:s energibeskattning kommer att utformas talar enligt några remissinstanser för att bör behålla nuvarande skattesystem ytterligare någon tid. Flera remissinstanser vill att miljöstyrande skatter skall få ökad betydelse och påpekar att konsekvensbedömningar av förslaget saknas. Oavsett inställningen till utredningens huvudförslag har många remissinstanser framfört invändningar mot finansieringen. Förslaget i denna del kritiseras bl.a. för att det leder till en ökad skattebelastning för hushållen och därmed ökade boendekostnader. Flera instanser anser att finansieringsbehovet bör beräknas med hänsyn till de dynamiska effekterna som sänkta produktionskostnader för industrin kan ge upphov till. Sammanfattningsvis kan konstateras att den nuvarande energibeskattningen har påverkat den svenska industrins internationella konkurrenskraft negativt. En anpassning av energiskatterna mot de nivåer som tillämpas inom våra konkurrentländer, främst inom EG och i , är därför ett viktigt inslag i regeringens politik för att förstärka industrins utvecklingsmöjligheter och för den ekonomiska tillväxten. En anpassning bör ske på ett sådant sätt att de miljöpolitiska målen för energisektorn inte äventyras. Jag delar därför utredningens och majoriteten av remissinstansernas uppfattning att en ytterligare sänkning av industrins energibeskattning är nödvändig och att denna sänkning bör göras . En rimlig avvägning mellan samhällsekonomiska och miljöpolitiska önskemål är att sänkningen av energibeskattningen för industrin begränsas i förhållande till vad utredaren föreslagit och att reformen, som jag tidigare framhållit, helt finansieras inom energibeskattningens ram. Den ökade energianvändningen inom industrin som kan väntas bli en följd av skattesänkningen kan balanseras med den höjda skatten för övriga förbrukare. Genom att skatten på fossila bränslen höjs inom övrigsektorn förstärks biobränslenas konkurrenskraft inom en stor del av värmemarknaden. Med mitt förslag finns det goda skäl att anta att biobränslenas introduktion på marknaden påskyndas och att användningen av biobränslen ökar. Mot bakgrund av de synpunkter som framkommit vid bl.a. remissbehandlingen är mitt förslag till ny energibeskattning för industrin och växthusnäringen uppbyggt på ett annat sätt än det som föreslagits av utredaren. Jag har därför i fortsättningen valt att relatera mitt förslag enbart till gällande ordning. I stort innebär mitt förslag att den allmänna energiskatten helt slopas för industrin och växthusnäringen och att koldioxidskatten blir kvar men på en väsentligt lägre nivå. Denna bör fastställas på en sådan nivå att en förbättrad internationell konkurrenskraft kan uppnås som nedsättningsreglerna efter viss övergångstid helt bör kunna slopas. Nivån bör också relateras till den nivå som diskuteras inom EG. Jag avser att i det följande närmare i detalj beskriva mitt förslag. Industrins och växthusnäringens energibeskattning Mitt förslag: Nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt för den energiintensiva industrin och växthusnäringen i nuvarande form avskaffas. I stället föreslås att den allmänna energiskatten på bränslen och elektrisk kraft helt slopas för industrin (SNI 2 och 3) och växthusnäringen samt att koldioxidskatten bestäms till en fjärdedel av den allmänna nivån. Fjärrvärmeleveranser till industrin (SNI 2 och 3) och växthusnäringen omfattas av den skattebelastning som gäller för industrin och växthusnäringen. Skälen för mitt förslag: Nuvarande bestämmelser om nedsättning har, som framhållits tidigare, tillkommit för att lindra beskattningen för de mest energiintensiva företagen och för växthusnäringen. Effektivitetsförlusterna på grund av att energi beskattas som insatsvara skulle annars bli för stora. Systemet är såvitt gäller industrin administrativt mycket krångligt och svårtillämpat. Utformningen leder till osäkerhet om skattevillkoren och till att konkurrensförhållandena mellan företag och mellan branscher snedvrids. Den bestämmelse som i praktiken har använts för industrins skattenedsättning, 2 § andra stycket , innebär att regeringen, efter ansökan, fattar beslut för varje enskilt företag. Genom denna särbehandling av enskilda företag riskerar regeln att komma i konflikt med såväl som om otillåtna statliga stödåtgärder. Vidare gäller att med nuvarande nedsättningsregler har energi- och koldioxidskatterna, med undantag för den icke avdragsgilla delen av skatten på oljebränslen, inte haft någon miljöstyrande effekt för de energiintensiva företagen så fort energiskat- tebelastningen överstigit den andel av försäljningsvärdet som regeringen bestämt skall utgöra den maximala energiskattebelastningen. Slopas bestämmelserna kommer den energiintensiva industrins energiförbrukning i likhet med annan energiförbrukning att på marginalen drabbas av skatt. Incitamenten till energieffektivisering och begränsning av koldioxidutsläpp förstärks. Mot denna bakgrund anser jag i likhet med utredningen det nödvändigt att nedsättningsreglerna tas bort och att industrins skattenedsättning åstadkoms på annat sätt. Av energihushållnings- och miljöskäl bör inte hela energibeskattningen slopas för industrin. Även i några EG- länder liksom inom EG pågår diskussioner om en viss men låg energibeskattning för industrin. Jag anser det rimligt att den kvarvarande beskattningen av energi för industrin enbart tas ut i form av miljöskatt. Den allmänna energiskatten som främst har fiskalt intresse kan därför helt avskaffas för industrin. Koldioxidskatten har som huvudsakligt syfte att begränsa utsläppen av koldioxid. Det är därför rimligt att också industrin betalar denna skatt. Den nuvarande koldioxidskatten är dock väsentligt högre än de energiskatter som tillämpas för industrin i andra länder. När det gäller beskattningen av industrin måste därför en avvägning göras mellan kravet på miljöstyrning och önskemålet om likvärdiga konkurrensförhållanden mellan svensk och utländsk industri. Den skattenivå som för har diskuterats för en samlad energi- och koldioxidskatt inom EG är per fat olja. Den diskuterade ambitionen är att skatten därefter successivt skall höjas till per fat olja. Min uppfattning är att vi inte nu bör gå ner till denna nivå utan stanna på en nivå som motsvarar en beskattning på ca per fat. Det motsvarar per kg koldioxidutsläpp. På något bör ambitionen vara att nära ansluta till det framtida uttaget inom EG. Jag kommer i det följande att föreslå att koldioxidskatten höjs från till per kg utsläppt koldioxid. Industrin skulle därigenom betala en fjärdedel av koldioxidskattens generella nivå. Genom att slopa den allmänna energiskatten och sänka koldioxidskatten skapas bättre förutsättningar för företagen att verka på de villkor som gäller internationellt. I likhet med utredningen har jag funnit det rimligt att de nya reglerna för industrins energibeskattning också skall gälla för den yrkesmässiga växthusodlingen som i likhet med den energiintensiva industrin har speciella nedsättningsregler. Lagtekniskt föreslog utredningen ett system med differentierade energiskattesatser för industrin och växthusnäringen å ena sidan och övriga förbrukare å andra sidan. För att använda rätt skattesats skulle enligt utredningens förslag energileverantören hålla reda på om köparen skulle använda energin till industriell verksamhet, växthusuppvärmning eller för annat ändamål. Den modellen tillämpas beträffande elenergi och fungerar där på ett tillfredsställande sätt. Skilda skattesatser kan emellertid vara svåra att använda för icke ledningsbunden energi och därmed ge sådana leverantörer stora problem. Med väsentliga skillnader i skattesatser skulle också risken för skatteundandragande vara stor. För att undvika dessa problem föreslår jag i stället att den nuvarande enhetliga skatten för bränslen bibehålls. Den lägre beskattningen för industrin och växthusnäringen åstadkoms i stället genom att en möjlighet till skatteavdrag införs för bränsleförbrukning inom industrin och växthusnäringen för de som bedriver sådan verksamhet och som är registrerade hos som förbrukare och därmed skatt- och redovisningsskyldiga för energi- och koldioxidskatt. De som inte är registrerade får ansöka hos om särskild utbetalning av skillnaden mellan betald skatt och den lägre skatten som skall gälla för industrin och växthusnäringen. För att minska antalet ansökningar avser jag föreslå regeringen att förordningen (1964:351) om allmän energiskatt och förordningen (1990:708) om koldioxidskatt ändras på sådant sätt att förbrukare av bränsle kan registreras för allmän energiskatt och koldioxidskatt vid en lägre årsförbrukning än vad som gäller . För att undvika konkurrenssnedvridningar i värmeproduktionen bör också regler införas som innebär att det inte har någon betydelse ur skattesynpunkt om ett företag själv producerar den energi som används vid tillverkningsprocessen eller om företaget köper energin från ett fjärrvärmeverk. Fjärrvärmeleveranserna till industriell verksamhet och för växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthusodling bör därför omfattas av den lägre skattebelastningen som gäller för denna sektor. Fjärrvärme- producenter får själva ansöka hos om återbetalning av skatten på den energin som åtgått för att producera den fjärrvärme som levererats till industrin eller växthusnäringen. Skälen för mitt förslag: har tidigare ställt sig bakom den s.k. klimatstrategin (prop. 1990/91:90, JoU30, rskr. I denna framhålls att målet är att kraftigt minskaMitt förslag: Energiskatteomläggningen finansieras helt inom energisektorn. Koldioxidskatten höjs per kg utsläppt koldioxid. Koldioxidskatten på inrikes flygtrafik höjs i motsvarande mån. Den höjda beskattningen av dieselolja kompenseras med en sänkning av kilometerskatten för den tunga trafiken. Den allmänna energiskatten på elektrisk kraft höjs med per kWh för andra förbrukare än industrin och växthusnäringen. klimatpåverkan genom att bl.a. begränsa utsläppen av koldioxid. Jag vill därför framhålla betydelsen av att inom ramen för ändrad energibeskattning för industrin skärpa åtgärderna mot koldioxidutsläpp inom övriga samhällssektorer. Utgångspunkten för reformen är därför som jag framhållit tidigare att den totala beskattningen av energi skall vara oförändrad. För att uppnå så gynnsamma miljöeffekter som möjligt är det viktigt att skatteomläggningen för industrin finansieras genom en höjning av energiskatterna för andra användare av energi. Sänkningen av energibeskattningen för industrin kan leda till en ökad energianvändning för denna sektor med åtföljande risker för miljöolägenheter. För att motverka dessa risker och för att få en dämpning av energiförbrukningen i andra sektorer bör den generella miljöskatten på energi, nämligen koldioxidskatten, höjas. En lämplig höjning är per kg utsläppt koldioxid. Den nu förordade höjningen av koldioxidskatten innebär att skatten kommer att tas ut med belopp som framgår av följande tabell. Förslaget till förändrad koldioxidskatt Bränsle Enhet Dagens Generell För industri nivå kr. och växthusnäring kr. Olja m3720 920 230 Kol ton 620 800 200 Naturgas 1000m3 535 680 170 Gasol ton 750 960 240 Bensin liter 0,58 0,74 0,74 Motorgasol liter 0,40 0,48 0,48 Koldioxidskatten på inrikes flygtrafik bör höjas i motsvarande mån. Koldioxidutsläppen vid förbränning av flygbränsle kan beräknas till per m3 bränsle. En skatt på per kg koldioxid motsvarar . per m3 bränsle, eller per liter. Eftersom flygbränslets densitet är ca per liter motsvarar detta . Koldioxidskatten på inrikesflyget bör därför öka från per kg förbrukat flygbränsle till . Den generellt höjda koldioxidskatten medför att även skatten på dieselolja höjs. Härigenom skulle den sammanlagda skatten höjas för den tunga trafiken. En sådan höjning skulle innebära en stor nackdel ur konkurrenssynpunkt för . Den höjda koldioxidskatten bör därför motsvaras av en sänkt kilometerskatt för de tunga fordonen. Det kan tilläggas att en särskild utredare har till uppgift att föreslå en ny form av beskattning av dieseldrivna fordon som är anpassad efter vad som kommer att gälla inom EG. Utredningsresultatet skall enligt direktiven redovisas . Härutöver bör reformen finansieras genom en generell höjning av den allmänna energiskatten på elektrisk kraft för andra förbrukare än industrin och växthusnäringen. Genom att både skatten på el och skatten på framför allt olja höjs undviks alltför stora förändringar av relativpriserna för olja och el. Skatten på elektrisk kraft för andra förbrukare än industri och växthusnäringen bör höjas med per kWh. I samband med energiskatteomläggningen avsätts . för ytterligare satsningar på förnybar energi och hushållning. Detta är, vid sidan av höjningen av koldioxidskatten, viktiga inslag i klimatstrategin. Vidare lämnas utrymme för kostnadseffektiva miljöåtgärder i . Insatser för att förbättra kärnkraftssäkerheten i skall också delvis kunna finansieras ur den angivna ramen. Mitt förslag: Skattefriheten för inhemska fasta bränslen slopas. Den skattefrihet som gäller för inhemskt framställd metan ändras till att avse metan som framställs genom biologiska processer. Avdrag för skatt på kolbränslen som förbrukas i metallurgiska processer slopas. Skälen för mitt förslag: De bestämmelser om undantag från skatteplikt som finns i 2 § första stycket EL beträffande inhemska fasta bränslen och i 2 a § a) EL beträffande inhemskt framställd metan torde, såsom också framhållits av utredaren, inte vara förenliga med våra handelspolitiska förpliktelser och bör därför avskaffas. Skattefriheten för inhemska fasta bränslen saknar betydelse eftersom det i praktiken endast avser brunkol som knappast kan anses brytningsvärt. Metan som framställs genom biologiska processer, t.ex. biogas från soptippar, bör dock inte beskattas. Skattefriheten för denna typ av metan bör gälla oberoende av om den framställs inom landet eller utomlands. Enligt 24 § första stycket f) EL gäller att avdrag får göras för skatt på bränsle som använts för annat ändamål än energialstring. Enligt andra stycket gäller härutöver att skatteavdrag får göras för kolbränslen som förbrukats eller försålts för förbrukning i metallurgiska processer. Avdraget har betydelse för järn- och stålindustrin och infördes med motiveringen att skatt på kol och koks som används i en metallurgisk process saknar styreffekt eftersom kolet inte kan ersättas.