prop · GG03177 · 1992-12-31 00:00:00 — Sädan verksamhet kan bl.a. innebäraatt svenska bolag överlåter del av produktionen till estniska bolag vilka i sintur - genom ekonomiska och geografiska närhet till och övrigaOSS-stater - exporteras rill dessa stater. Inkomst frän sädan verksamhet ärinte avsedd att undantas från den "matching credit" eller "matchingexempt" som kan komma i fråga med stöd av art. 23 punkt 1 d. Denverksamhet som denna bestämmelse och art. 28 avser att utesluta från avtaletsförmåner återkommer jag till i det följande (4.5.3). Det avtal som finns med f.d. (prop.1981/82:108, SFS 1982:708 resp. 1982:1227) torde bl.a. med hänsyn tillRegeringsrättens bedömning i rättsfallet RÅ83 1:87 pä svensk sida tillämpas iförhållande till de baltiska staterna tills nya avtal är i kraft. Lagförslaget(5 §) innehåller en bestämmelse om att vissa författningar, bl.a. lagen om dubbelbeskattningsavtalmellan och , inte längre skall tillämpas såvitt avserförhällandet mellan o<;h . Enligt art. 30 träder avtalet i kraft efterdet att de avtalsslutande staterna underrättat varandra att de ätgärdervidtagits som enligt respektive stats lagstiftning krävs för att avtalet skallkunna träda i kraft. Det är således inte möjligt att nu avgöra vid vilkentidpunkt avtalet kommer att träda i kraft. I förslaget till lag omdubbelbeskattningsavtal mellan och har därför föreskrivits attlagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 3 Översiktligt om skattesystemet i Lagstiftningsåtgärder är en central del av omvandlingentill en modern marknadsekonomi. har kommit relativt längt vad gällerden övergripande lagstiftningen. Säledes har lagar om t.ex. privat äganderätt,konkurrens, konkurs, bolag samt om banksektorn antagits. återstårdock mycket arbete för att åstadkomma en mer detaljerad lagstiftning. En kraftig modernisering pågår också av ochövriga baltiska staters skattesystem. Skattesystemen i de tre staterna är inteenhetliga, men de bygger alla främst pä en inkomstskatt, mervärdeskatt och påarbetsgivaravgifter. På grund av att skattesystem är undergenomgripande ut- veckling är det endast möjligt att ge enmycket översiktlig Prop. 1992/93:177 presentation av landets skattesystem. Bolag som är hemmahörande i är skattskyldiga därför all inkomst, oavsett varifrån den härrör. Skatten beräknas pånettoinkomsten. Skattesatsen uppgår till . Bolag och fysiska personer sombedriver rörelse kan efter tillstånd frän lokala skattemyndigheter i ställetför inkomstskatt få erlägga en "licence tax". Mervärdeskatten uppgårtill och arbetsgivaravgifterna till . Härutöver är arbetsgivarnaskyldiga att erlägga för att täcka de anställdas behov avhälsovård. Förluster fär avräknas frän de tre följande årens vinster (carryforward). utgär ingen källskatt på utdelning, ränta eller royaltysom betalas tUl någon hemmahörande i annan stat. Bolag med utländskt ägande uppgående till avkapitalet vilket utländskt ägande motsvarar minst 50 000 U.S. dollar kan undantasfrån inkomstskatt av tvä är med början från det förstavinstgivande året. Den efterföljande tvåårsperioden medges en skattereduktionmed . För bolag med utländskt ägande vars verksamhet av den estniska regeringenbedöms som särskilt angelägen för , eller bolag i vilket det utländskaägandet uppgår till av kapitalet vilket utländskt ägande motsvararminst 1000000 U.S. dollar kan skattebefrielse medges av tre årmed början från det första vinstgivande året och skattereduktion de tvåeller fem efterföljande åren. Vissa spärregler finns. Enligt uppgift pågår enöversyn av dessa bestämmelser och möjligen kommer de att avskaffas. Fysiskapersoner som är bosatta i är skattskyldiga där för all inkomst,oavsett varifrån den härrör. Fysiska personer som inte är bosatta i ,beskattas endast för inkomst som härrör frän . framgårinte av lagen vilka kriterier som gäller för att anses som bosatt men sannoliktanses en fysisk person som bosatt i om han vistas där under en periodöverstigande . Skatten lör bosatta är progressiv och utgär . Avtalet är utformat i nära överensstämmelse med debestämmelser som rekommenderat för bilaterala dubbelbeskattningsavtal("Model Tax Convention on Income and on Capital", 1992). Utformningenhar ocksä påverkats av att Esfland i industriellt hänseende är mindre utvecklatän . Vissa bestämmelser har därför utformats i enlighet med de rekommendationersom () utfärdat för förhandlingar mellan utveckladeländer och utvecklingsländer ("United Nations Model Double Taxation Conventionbetween Developed and Developing Countries", 1980). harocksägodtagit regler i avtalet om s.k. matching credit och matching exempt (se art.23 punkt 1 d). Detta betyder att i vissa fall godtar avräkning förfiktiv skatt respektive medger skattefrihet för mottagen 4 1992/93. 1 samL Nr 177 utdelningtrots att de normala kraven för skattefrihet i sädant fall inte har Prop.1992/93:177 uppfyllts. Art.1 anger de personer som omfattas av avtalet. Endast person som avtalet ärtillämpligt på är berättigad till de skattelättnader som föreskrivs i avtalet. 1 enlighetmed denna artikel, som överensstämmer med motsvarande artikel i modellavtal, skall avtalet tillämpas på personer som har hemvist i en avtalsslutande stat eller i båda avtalsslutande staterna. För att avtalet skall vara tillämpligt krävs dels ati: fråga är om sädan person som avses iart. 3 punkt 1 c eller d, dels att denna person i enlighet med bestämmelserna i art. 4 punkt 1 har hemvist i en, avtalsslutande stat, dvs. enligt den interna lagstiftningen i en avtalsslutande stat är oinskränkt skattskyldig där på grund av domicil, bosättning, plats för företagsledning eller annan liknande om ständighet. Uttrycket "domicil" har och numera införtnär avtalen översätts för att markera att begreppet står för en starkare form av anknytning, jfr olika begrepp för skattskyldighet "domi cUe", "resident" resp. "ordinary resident for taxpurposes". Uttrycket "hem vist" som har använts bör egentligen i detta sammanhang endast an vändas som en teknisk avtalsterm. En nyhet är ocksä att avtalen med de bal tiska staterna är tillämpliga på staten själv, dess politiska underavdelning, lokala myndighet och offentligrättsliga organ. De tre sistnämnda uttrycken är mindre vanliga i svenskt språkbruk, men "poUtisk underavdelning"och "lokal myndighet" är avsedda att inbegripa exempelvis kommuner och landsting. Betydelsen av uttrycket "offentligrättsligt organ" harangivits i punkt 1 i protokollet. Sombrukligt är avtalet inte tillämpligt på person som endast är skattskyldig i enavtalsslutande stat på den grund att inkomsten har källa i denna stat. Art. 2punkt 1 upptar de skatter på vilka avtalet är tillämpligt. 2 skallde behöriga myndigheterna i de avtalsslutande staterna genom ömse sidig överenskommelse besluta om en skatt som efter undertecknandet av avtalet införs i någon av staterna är en sådan skatt som avtalet skalltillämpas på. Av punkt 3 -vilken bestämmelse i princip överensstämmer med modellavtal - framgår att avtalet skall tillämpas pä skatter av samma eller i huvudsak likartat slag, som efter undertecknandet av avtalet påförs vid sidan av eller i stället för de i punkterna 1 och 2 angivna skatterna. Punkt 2 tar sikte pä nya skatter som införs i de avtalsslutande staterna. Bestämmelsen tillkom på initiativ av och övriga baltiska stater för att - med hänsyn till den pågående genomgripande förändringen i ländernas skattesystem - säkerställa att avtalet kommer att kunna tillämpas på nya skatter som inte är av "samma eller i huvudsak likartat slag" som de som anges i art. 2punkt 1, exempelvis en förmögenhetsskatt. Anledningen till att den svenska förmö genhetsskatten inte finns uppräknad i artikeln är att lagen om statlig förmö genhetsskatt har upphört att gälla (SFS 1991:1850, 1992:1489, prop. 1992/93:50). Lagen kommer i och för sig att tillämpas ärs taxe ring, men eftersom inte har någon förmögenhets skatt innebär delta att någon dul)belbeskattning inte kan aktuaUseras för 50 1994.Skulle riksdagsbeslutet om avskaffande av lagen om statlig förmögen- Prop.1992/93:177 hetsskattupphävas och införa en förmögenhetsskatt kan punkt 2 åberopasför att förmögenhetsskatten skall införlivas i avtalet. eventualitethar i avtalet tagits in regler om förmögenhetsskatt i artiklarna 22och 23 som föreskriver hur dubbelbeskattning av förmögenhet i sädant Art.3 innehåller definitioner av vissa uttryck som förekommer i avtalet. Innehålleti artikeln överensstämmer i huvudsak med innehållet i modellavtal. Definifionenav "internationell trafik" (p. ) har emellertid fått en iförhällande till modellavtalet nägot avvikande utformning med anledning av atthemvistet valts som kriterium vid bestämmandet av vilken stat som skall habeskattningsrätten till inkomst av internationell trafik, se art. 8 punkt 1.Definitioner förekommer även i andra artiklar t.ex. art. 10,11 och 12, där deninkomst som behandlas i respektive artikel definieras. Närdet gäller tolkning av dubbelbeskattningsavtal och då bl.a. den i art. 3 punkt2 intagna bestämmelsen fär jag hänvisa till vad som anförts i propositionen omdubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna (prop. 1989/90:33 s. 42 ff.,se även Handledning för internationell beskattning ochSveriges bidrag till i , jfr även avsnitt4.5.3). Här skall endast framhållas att om traktaträtten tarsikte på att vid tvist meUan parterna om avtalets innebörd tolka parternas,dvs. staternas, avsikt med en bestämmelse i ett visst avtal och inte -beträffande dubbelbeskattningsavtal - att reglera förhållandet mellanskattskyldiga och staten. Dubbelbeskattningsavtalen skall i princip tolkas somannan svensk skattelagstiftning, dvs. enligt sin ordalydelse och med stöd avoffentliga förarbeten. Art.4 innehåller regler som avser att fastställa var en person skall anses hahemvist vid tillämpningen av avtalet. Artikeln skiljer sig från . Förutom bestämmelsen rörande staten själv etc. i punkt 1 (sekommentaren till bestämmelsen under avsnitt 4.2) skall, i de fall annan personän fysisk person har dubbel bosättning (p. 3), de behöriga myndigheternaavgöra frågan genom ömsesidig överenskommelse och bestämma avtaletstillämplighet på sådan person. Syftet med bestämmelsen är att de behörigamyndigheterna från fall till fall skall avgöra hur avtalet skall tillämpas när t.ex.ett bolag har hemvist i båda staterna. Givetvis kommer de behörigamyndigheterna att i sädana fall vidta normala åtgärder för att försöka undvikauppkommen dubbelbeskattning. Hemvistreglernai avtalet har inte nägon betydelse för var en person skall anses vara bosattenligt intern skattelagstiftning, utan reglerar endast frägan om hemvist vidtillämpning av avtalet. Det angivna innebär att avtalets hemvistregler saknarrelevans bl.a. dä det gäller att avgöra huruvida utdelning frän svenska bolagskall beläggas med kupongskatt eller med vanlig inkomstskatt. Utdelning fränsvenskt bolag till en fysisk person som i skattehänseende anses bosatt i intern svensk skattelagstiftning, men som enligt ett dubbelbeskattningsavtal har hemvist i ett annatland, skall således Prop. 1992/93:177 inte beläggas med kupongskatt. Punkt 2 reglerar dubbel bosättning för fysiska personer,dvs. fall där personen i fråga enligt svenska regler för beskattning ansesbosatt i och enligt reglerna för beskattning i anses bosatt iEstland. Vid tillämpningen av avtalet skal! i sådana fall den skattskyldigeanses ha hemvist endast i den avtalsslutande stat i vilken han har hemvistenligt avtalet. En person som anses bosatt i såväl som enligtrespektive stats interna lagstiftning, men som vid tillämpningen av avtaletanses ha hemvist i skall således i fråga om de inkomsiter till vilkaSverige har beskattningsrätten enligt avtalet, vid taxeringen i Sverigebeskattas enligt de regler som gäller för här bosatta, vilket medför rätt atterhålla t.ex. grundavdrag och allmänna avdrag. Art. 5 definierar "fast driftställe". Artikelnöverensstämmer i princip med modellavtal. Det skall framhållas att punkt2 endast innehåller en uppräkning - på intet sätt uttömmande - av exempel, somvart och ett kan utgöra fast driftställe. Dessa exempel skall läsas motbakgrund av den allmänna definitionen i punkt 1. De uttryck som räknas upp ipunkt 2 "plats för företagsledning", "filial", "kontor"osv. skall således tolkas på sådant sätt att dessa platser för affärsverksamhetutgör fasta driftställen endast om de uppfyller villkoren i punkt 1. Punkt 3föreskriver att byggnadsverksamhet etc. utgör fast driftställe endast omverksamheten pågår . Bestämmelsen är utformadmed utgängspunkt från FN:s modellavtal. Motsvarande bestämmelse i modellavtalomfattar inte expUcit monteringsverksamhet eller verksamhet som består avövervakning eller rådgivning och föreskriver dessutom en tidrymd för att fast driftställe skall föreligga. 1 punkt 4 anges vissaaktiviteter som trots att de bedrivs från en stadigvarande plats föraffärsverksamhet ändå inte skall anses bedrivna frän fast driftställe. Punkt 6följer FN:s modellavtal. I punkt 7 återfinns den allmänt erkända principen attförekomsten av ett dotterbolag inte i sig medför att dotterbolaget utgör fastdriftställe för sitt moderbolag. I det fall t.ex. att dotterbolaget inte kananses som oberoende representant i den mening som avses i punkt 6 och ombolaget har och regelmässigt använder fullmikt att ingå avtal i moderbolagetsnamn utgör emellertid dotterbolaget fast driftställe för sitt moderbolag. Bestämmelserna om "fast driftställe" i svensklagstiftning finns i punkt 3 av anvisningarna till 53 § KL. För att ett företagi enligt art. 7 i avtalet skall kunna beskattas för inkomst av rörelsefrån fast driftställe i krävs att sådant driftställe föreligger enligtbestämmelserna i art. 5 i avtalet. En beskattning i förutsätter attskattskyldighet föreligger även enligt svensk skattelagstiftning (jfr 2 § i denföreslagna lagen om dubbelbeskattningsavtal med ). När fast driftställeföreligger enligt avtalets bestämmelser torde i de flesta fall detta ocksåföreligga enligt bestämmelserna i , men avtalet och intern svensk rättöverensstämmer givetvis inte i samtliga fall (se vidare under avsnitt 4.4). 4.4 Avtalets beskattningsregler Prop. Art. 6-21 innehåller avtalets regler om fördelning avbeskattningsrätten till olika inkomster. Avtalets uppdelning i olika inkomsterhar endast betydelse för tillämpningen av avtalet och således inte vidbestämmandet av till vilket inkomstslag och vilken förvärvskälla inkomstenskall hänföras enligt svensk intern skattelagstiftning. När beskattningsrättenväl fördelats sker beskattning i enligt svensk lagstiftning. Harrätten att beskatta viss inkomst i inskränkts genom avtal måste dennabegränsning iakttas. I de fall en inkomst eller förmögenhet "fårbeskattas" i en avtalsslutande stat enligt bestämmelserna i art. 6-22, innebärdetta inte att den andra staten fräntagits rätten att beskatta inkomsten ellerförmögenheten. Beskattning fär i sädana fall ske även i den andra staten(normalt hemviststaten), om det är möjligt enligt dess internaskattelagstiftning, men den dubbelbeskattning som uppkommer måste i sädanafall undanröjas. Hur undanröjande av dubbelbeskattning sker framgår av art.23. Inkomst av fast egendom fär enligt art. 6 beskattas i denstat där egendomen är belägen. Enligt kommunalskattelagen beskattas inkomstsom härrör från fastighet i vissa fall som inkomst av näringsverksamhet. Vidtillämpning av avtalet fördelas dock rätten att beskatta inkomst av fastegendom med utgångspunkt från art, 6, dvs. den stat i vilken den fastaegendomen är belägen får beskatta inkomsten. Detta hindrar dock inte Sverigefrän att beskatta inkomsten som inkomst av näringsverksamhet vid taxeringenhär. Observera att artikeln endast behandlar situationen att en person medhemvist i en avtalsslutande stat har fast egendom belägen i den andraavtalsslutande staten. Inkomst av fast egendom som är belägen i hemviststateneller i en tredje stat behandlas i art. 21. Royalty från fast egendom eller förnyttjande av eller rätten att nyttja mineralförekomst, källa eller annan naturtillgångbehandlas ocksä som inkomst av fast egendom vid tillämpningen av avtalet. Annanroyalty beskattas enligt art. 12. På initiativ från innefattaruttrycket fast egendom ocksä option eller liknande rättighet att förvärva fastegendom. Punkt 3 reglerar även inkomst frän försäljning av fast egendom. Dennareglering tillkom också på initiativ frän och medför att situationen ärdubbelreglerad i avtalet (jfr art. 13 punkt 1). Art. 7 innehåller regler om beskattning av rörebeinkomst.Sådan inkomst beskattas enligt huvudregeln i punkt 1 endast i den stat därföretaget är hemmahörande. Om företaget bedriver rörelse från fast driftställei den andra staten, får emellertid inkomst som är hänförlig till driftställetbeskattas i denna stat. Om ett företag hemmahörande i bedriver rörelsei från fast driftställe här, skall vid inkomstberäkningen i förstahand till-lämpas svenska regler men beräkningen får inte stå i strid medbestämmelserna i detta avtal. Andra meningen i punkt 1 är en s.k. "force of attraction-regel".Med "force of attraction" avses kortfattat det förhållandet att allavinster som uppkommer i verksamhetsstaten knyts till det fasta driftstället.Regeln följer FN:s modellavtal men i förevarande avtal har en "rimlighctsspärr"införts. Spärren innebär att vinsten inte skall hänföras till det fasta driflställetom företaget kan visa att försäljningen eller verksamheten rimligen inte hadekunnat bedrivas av det fasta driftstället. Vid bestämmandet av fördelningen av inkomster mellan fastdriftställe Prop. 1992/93:177 och huvudkontor skall arm's length-principenanvändas, dvs. till det fasta driftstället skall hänföras den inkomst som dettadriftställe skulle ha förvärvat om det - i stället för att avsluta affärer medhuvudkontoret - hade avslutat affärer med ett helt fristående företag sombedrivit verksamhet av samma eller liknande slag under samma eller liknandevillkor och avslutat affärer på normala marknadsmässiga villkor (punkt 2). Punkt 3 innehåller vissa regler - som delvis utgörundantag från den i punkt 2 angivna principen - för hur utgifter som uppkommitför ett fast driftställe skail behandlas. Därvid klargörs att t.ex. allmännaförvaltningskostnader som uppkommit hos företagets huvudkontor för ett fastdriftställe är en utgift som får dras av hos det fasl a driftstället. Ingår i inkomst av rörelse inkomster som behandlassärskilt i andra artiklar i detta avtal regleras beskattningsrätten till dessainkomster i de särskilda artiklarna (punkt 7). Art. 8 behandlar beskattning a.v inkomst av rörelse i formav sjö- och luftfart i internationell trafik. Sådana inkomster beskattasenligt punkt 1 endast i den stat där det företag som bedriver angivenverksamhet har hemvist. De särskilda reglerna i punkt 3 är avsedda att reglerabeskattningen av SAS och andra motsvarande luftfartskonsortier. För SAS delreglerar bestämmelsen beskattningen av den del av SAS inkomst som är hänförligtill den svenske delägaren. Art. 9 innehåller sedvanliga regler om omräkning avinkomst vid obehörig vinstöverföring mellan företag med intressegemenskap.Artikeln överensstämmer i princip med modellavtal, se punkterna 1-11 ikommentaren till art. 9 i modellavtalet. E>e i punkt 1 angivna reglerna innebärinte någon begränsning av en avtalsslutande stats rätt att enligt internlagstiftning vidta omräkning av ett företags resultat utan anger endast i vilkafall den i punkt 2 angivna justeringen är avsedd att göras. Bestämmelsen ipunkt 2 innehåller ett förtydligande av motsvarande bestämmelse i modellavtalgenom att kravet på godkännande för att justering skall vidtas explicit anges. Art. 10 behandlar beskattningen av utdelningsinkomster.Definitionen av uttrycket "utdelning", som återfinns i punkt 3,överensstämmer i huvudsak med den i modellavtal. Definitionen gäller sombrukligt endast vid tillämpning av art. 10. Om uttrycket förekommer i andraartiklar kan det ha en annan betydelse. För att utdelning frän bolag i Estlandskall vara skattefri i för ett svenskt bolag, krävs exempelvis attfråga är om utdelning enligt svensk skattelagstiftning. Art. 10 ellermotsvarande bestämmelser i modellavtal kan således inte användas för attavgöra innebörden av uttrycket i andra sammanhang. Enligt punkt 2 får utdelning från bolag med hemvist i enavtalsslutande stat till person med hemvist i den andra avtalsslutande staten, beskattas även i den stat där bolaget som betalar utdelningen har hemvist (källstaten). ten fär dock enligt punkt 2 a inte överstiga av utdelningens bruttobe lopp, om den som har rätt till utdelningen är ett bolag (med undantag för handelsbolag) som direkt innehar av det utbetalande bolagets kapital. 1 övriga fall får skatten inte överstiga av utdelningens bruttobe- 54 lopp (p. 2 b). De nuredovisade begränsningarna i källstatens beskattnings- Prop. 1992/93:177 rättgäller endast dä "mottagaren har rätt till utdelningen". Av dettavillkor, vilket även uppställs i fråga om ränta (art. llp. 2), och royalty(art. 12 p. 2), följer att den angivna begränsningen av skatten i källstateninte gäller när en mellanhand, exempelvis en representant eller enställföreträdare, sätts in mellan inkomsttagaren och utbetalaren. Villkoret tarsikte på fall där den som har rätt till utdelningen inte har hemvist i denandra avtalsslutande staten. Ivissa fall skall rätten att beskatta utdelning fördelasmed tillämpning avavtalets regler för beskattning av inkomst av rörelse eller av självständig yrkesutövning.Dessa fall anges i punkt 4. Punkt5 innehåller förbud mot s.k. extra-territoriell beskattning av utdelning(beträffande detta slag av beskattning se p. 33-39 i kommentaren till art. 10 p.5 i modellavtal). 23 återfinns de bestämmelser som reglerar skattskyldigheten i försvenska bolag för mottagen utdelning från bolag i (se under avsnitt4.5.2). Art.11 behandlar ränta. Enligt punkt 1 fär ränta beskattas i den stat därmottagaren har hemvist. Vad som här menas med ränta framgår av punkt 4 (jfr vadsom angetts beträffande utdelning under art. 10). Även källstaten får enligtpunkt 2 i det i punkt 1 angivna fallet beskatta ränta, men skatten fär i sådantfall inte överstiga av räntans bruttobelopp. Ränta som härrör från entredje stat eller som härrör frän den avtalsslutande stat i vilken denskattskyldige har hemvist beskattas enligt art. 21 punkt 1 endast i hemviststaten.I vissa fall avstår källstaten från att ta ut skatt. Dessa fall anges i punkt 3och avser bl.a. när räntan betalas till staten eller centralbank i enavtalsslutande stat. I punkt 3 d återfinns en bestämmelse som undantar räntasom utgår vid kreditförsäljningar av varor eller industriell, kommersiell ellervetenskaplig utrustning från källskatt. Bestämmelsen gäller inte vid försäljningarmellan närstående. Begreppet "närstående" har definierats i punkt 4 iprotokollet. Bestämmelsernai punkterna 1 och 2 tillämpas inte i de fall som avses i punkt 5, dvs. däräntan är hänförlig till fordran som äger verkUgt samband med fast driftställeeller stadigvarande anordning som den som har rätt till räntan har i den andraavtalsslutande staten. I sädant fall skall beskattningsrätten till räntan istället fördelas med tillämpning av art. 7 respektive art. 14 som behandlarinkomst av rörelse respektive självständig yrkesutövning. Enligt svensk internskattelagstiftning utgör såväl inkomst av rörelse som inkomst av självständigyrkesutövning i allmänhet inkomst av näringsverksamhet. Den här beskrivnabeskattningsrätten för källstaten kan bli tillämplig i - i de fallbosättning i enligt interna beskattningsregler inte föreligger - endastom räntan skall hänföras till intäkt av näringsverksamhet. Dessutom fordras attfast driftställe föreligger enligt intern svensk rätt eller att inkomstenhänför sig till här belägen fastighet (53 § 1 mom. a KL och 6§ 1 mom. Royaltysom avses i aii. 12 punkt 3 och som härrör från en avtalsslutande stat (källstaten) och betalas till person med hemvist i den andra avtalsslu tande slaten, fär enligi punkt 1 beskattas i denna andra stat. uttrycket "royalty" (jfr vad som angettsbeträffande utdelning under art.10) Prop.