prop · GF03108 · 1992-01-01 00:00:00 — Antalet styrelseposter bör minska. Utredningens bedömning: Stämmer i dessa avseenden överens med regeringens. Utredningen har därutöver framfört vissa förslag rörande inrättandet av ett stabsorgan för strategisk planering samt rörande interna organisation. Remissinstanserna: Understryker allmänt centrala roll. Olika synpunkter framförs på utredningens förslag till ny organisation av . Den interna organisationen är enligt flera remissinstanser en fråga för ledning och styrelse. SAE anför att det s. k. sammanhållna konceptet med exportservice, kollektiva aktioner och uppdrag i en gemensam organisation är värdefullt och att det även i fortsättningen bör utgöra en grundprincip för rådet. SAE anför vidare att en naturlig strävan bör vara att hålla basorganisation och administration så liten som möjligt utan att det går ut över verksamheten. SAE understryker det angelägna i att rådet löpande prövar i vad mån organisationen är den som bäst svarar mot efterfrågan och behov. SAE anser också att det är viktigt att organisationsstrukturen inte blir låst utan omprövas i takt med näringslivets och marknadernas utveckling. Likaså är det enligt SAE naturligt att rådet bör ha frihet att fritt bedriva den verksamhet som kan ske med företagsfinansiering. Ett fåtal instanser har yttrat sig i frågan om styrelsen och ett stabsorgan. SAE delar bedömningen att styrelsen bör bli mer aktiv. Den kan även bli mindre. SAE önskar ytterligare renodla styrelsen så att styrelserepresentanterna bör väljas enbart på grundval av kompetens på exportområdet. Ett slags representantskap bör enligt SAE bildas för diskussioner mellan de två huvudmännen i övergripande frågor. SAE anser att frågan om ett stabsorgan för att följa utvecklingen på det närings- och industripolitiska planet samt rådets verksamhet i den belysningen får bedömas av rådets ledning. är inne på samma bedömning avseende styrelsens arbetssätt, samrådsformer mellan huvudmännen och stabsorganet. Frågan om juridiska status har berörts av några instanser. SAE anser att det dubbla huvudmannaskapet har ett värde i sig. Den statlige huvudmannen disponerar över stora ekonomiska resurser, ett kontorsnät över hela världen och ger en värdefull officiell "hatt" åt . Den private huvudmannen ger en identifikation åt rådet som är viktig för förtroendet i näringslivet. SAE anser att samarbetet genom avtalet har fungerat bra. Enligt SAE är det tveksamt om några särskilda fördelar kan nås med aktiebolagsformen. Detta bör dock enligt SAEs mening inte hindra att man kan överväga bolagisering av någon enskild verksamhet eller handelskontor där så bedöms lämpligt. Associationsformen ideell förening för själva anses kunna vara rimlig. () är inne på samma tanke avseende den associationsrättsliga formen och konstaterar att i aktiebolagsform och i dotterbolag må kunna driva sådan verksamhet som lämpar sig för renodlat kommersiell hantering. Samarbete med andra organ har tagits upp av ett antal remissinstanser, som uttrycker intresse för fortsatt och utökat samarbete med . SAE delar utredningens syn på angelägenheten av samordning mellan och andra statliga exportfrämjande verksamheter, framför allt utvecklingsfonderna. anser att rådets roll bör befästas vad gäller samordning av andra organisationers exportfrämjande. påtalar vikten av lokal närhet i landet. Handelskamrarna kan på ett kostnadseffektivt sätt medverka till att det statliga exportfrämjandet når ut till företag i olika branscher i skilda delar av landet. En väsentlig förstärkning kan enligt förbundet ske av den exportfrämjande verksamheten genom en sammankoppling av centrala roll med det lokalt förankrade internationella nätverk som handelskamrarna utgör. Detta kan enligt förbundet även komma rådets utlandsorganisation tillgodo. betonar vikten av att frågan om befattning med importfrågor undersöks ytterligare. understryker importens betydelse för exporten och ser gärna att samarbetet utökas ytterligare. Flera instanser tar upp frågan om de regionala utvecklingsfonderna. RRV, SIND, , statskontoret och utvecklingsfondernas VD-råd pekar på vikten av att fonderna kan utgöra det regionala kontaktnätet för för ökad kontakt med de små företagen. pekar vidare på att fonderna själva avgör hur verksamheten skall utformas. Skälet till att fonderna stöttar små företag med exportfrämjande beror troligen på att rådet inte prioriterat dessa. anför också att fonderna och till stora delar arbetar med olika kunder och att organisationerna därför kompletterar varandra. Fonderna måste enligt ha en internationell kompetens för att långsiktigt kunna arbeta med företagsutveckling men inriktningen synes vara att fonderna inte skall representeras på utlandsmarknaderna. Skälen för regeringens bedömning: Som har framhållits är exportråd den centrala serviceorganisationen på det exportfrämjande området. I likhet med utredningen anser regeringen att det finns klara fördelar med det dubbla huvudmannaskapet genom staten och näringslivet företrätt av . Detta samarbete skapar ömsesidig legitimitet för verksamheten och manifesteras också genom det gemensamma ansvaret för finansieringen av verksamheten. Det finns således många skäl som talar för ett fortsatt samarbete mellan staten och näringslivet i exportråd. Det finns också andra organisationer i som har verksamhet med exportfrämjande inslag. Detta gäller t. ex. de regionala utvecklingsfonderna men också privata organisationer som handelskammare m. fl. Det är väsentligt att fungerande, effektiva och harmoniska relationer råder mellan dessa organ och och att de samlade resurserna utnyttjas på ett sätt som är effektivt och rationellt. De regionala utvecklingsfonderna utgår i sin verksamhet från en helhetssyn på de små och medelstora företagen och de tillväxthinder dessa kan möta. Målsättningen för fonderna är främst att medverka till att avhjälpa olika former av kompetensbrister som kan föreligga. Det kan gälla bl. a. administration, marknadsföring, produktionsorganisation och teknikutveckling. Vidare arbetar fonderna med finansieringsfrågor tillsammans med olika aktörer på kapitalmarknaden. De problem som mindre företag har att övervinna när de börjar exportera är bara en typ av hinder som de möter i sin tillväxtprocess, och dessa problem kan ofta inte särskiljas från andra kompetensbrister som kan föreligga. Av denna anledning finns det skäl att inte behandla exportfrågorna helt skilt från andra problem i småföretagen. Emellertid kräver dessa frågor i väsentlig utsträckning ett expertkunnande som utvecklingsfonderna inte kan upprätthålla inom den egna organisationen. Därför är det naturligt att fonderna i första hand vänder sig till då mer omfattande insatser på exportfrämjandeområdet är aktuella. Utvecklingsfonderna och bör därmed ses som organ som kompletterar varandra i förhållande till företagen och utvecklingsfonderna bör liksom kunna anlitas av som dess regionala nätverk. Samarbete med bör etableras så snart en fond planerar att ta något mer betydande initiativ på exportfrämjandeområdet. Omvänt bör i sin uppsökande verksamhet avseende små och medelstora företag samverka med de regionala utvecklingsfonderna. bör understrykas att den hårdare prioriteringen av de statliga medlens användning inom som har förordats i det föregående inte bör urholkas genom att företagen istället kan vända sig till utvecklingsfonder för att få stöd utan motsvarande prioritering. Det bör också vara ett samhällsintresse att undvika det dubbelarbete som skulle bli följden om utlandsrepresentation etablerades av utvecklingsfonderna. Även handelskammare bör i högre grad kunna fungera som regionala organisation i . Allmänt sett är det väsentligt att , utvecklingsfonder och handelskammare på det lokala planet samordnar sin verksamhet i syfte att underlätta för företagen och i syfte att kunna erbjuda effektivare service. Lokalgemenskap kan underlätta sådant samarbete. Det finns många exempel på utomordentligt gott samarbete mellan , utvecklingsfonder och handelskammare och regeringen förutsätter att detta samarbete ytterligare fördjupas och utvidgas. Regeringen har erfarit att alla berörda parter har ett intresse av att gå vidare med konkreta åtgärder på detta område. juridiska form har varit oklar alltsedan rådets start. Den nuvarande ordningen med ett avtal som grund för en institution som har vunnit hävd och problem som har uppkommit med den obestämda formen har lösts. Enligt utredningen vore det dock fördelaktigt om rådet för framtiden kunde finna en erkänd associationsrättslig form, vilket bl. a. också IUR pekar på. Utredningen har diskuterat olika organisationsformer och rekommenderat att rådet formellt betecknas som en ideell förening. Mot bakgrund av att nuvarande ordning blivit allmänt accepterad finns emellertid enligt regeringens mening ingen anledning att göra några ändringar. hemmaorganisation skall liksom ha det övergripande ledningsansvaret för rådets utlandsorganisation. Administrationen av utlandsorganisationen bör bekostas med statliga medel som sker. Utredningen har som nämnts föreslagit en omorganisation av rådet så att organisationen klarare skulle återspegla den delade finansieringen. Enligt regeringens mening är detta i första hand en fråga för rådets ledning och styrelse. Regeringen har erfarit att rådets styrelse på förslag av verkställande direktören beslutat om en ny organisationsstruktur och att styrelsen understrukit vikten av att ges en tydligare arbetsform internt och externt, inklusive en tydligare resultatuppföljning. Den nya organisationen bör också kunna leda till ett närmare samarbete med utvecklingsfonder och handelskammare. En effekt av de minskade statsanslagen blir sannolikt att hemmaorganisation kommer att reduceras. Under diskussionen om organisation i och i ljuset av regeringens förslag rörande statsanslagets storlek och användning har frågan uppkommit om inte huvuddelen av aktionsverksamheten och uppdragsverksamheten, vilka förutsetts bedrivas på affärsmässiga villkor, lämpligen skulle kunna särskiljas från exportserviceverksamheten och bedrivas i ett särskilt bolag. Regeringen ställer sig positiv till en fortsatt diskussion i denna fråga. Styrelsen har en viktig roll i rådets verksamhet som det högsta beslutande organet. Styrelsens roll bör stärkas. Denna uppfattning delas av de remissinstanser som har yttrat sig. Styrelsen bör liksom tillsättas med lika många ledamöter av varje huvudman. Antalet personer bör dock kunna minska till totalt åtta från nuvarande sexton inklusive suppleanter. Styrelseledamöterna bör väljas utifrån erfarenhet, kompetens och allmän lämplighet med hänsyn till uppgifter. En bred näringslivsbakgrund är önskvärd liksom även annan bakgrund med samhällsekonomisk inriktning. Med hänsyn till vad som har anförts om att små och medelstora företag bör prioriteras i verksamhet är det önskvärt att företrädare för denna företagsgrupp finns representerade i rådets styrelse. Vidare bör det finnas ledamöter med erfarenhet från andra verksamheter som exempelvis utvecklingsfonder och handelskammare i styrelsen i syfte att skapa tydliga samarbetsrelationer mellan och sådana organ samt för att främja ett effektivt utnyttjande av de samlade exportfrämjande resurserna. Enligt regeringens mening är det naturligt att ordföranden tas ur den krets ledamöter som utser. För att få till stånd ett effektivare samarbete mellan , handelskammare och utvecklingsfonder bör ta initiativ till särskilda referensgrupper eller liknande knutna till ledning, där frågor rörande samarbete och samordning av den exportfrämjande verksamheten kan diskuteras. har föreslagit att någon form av representantskap eller liknande med representanter för staten resp. bör skapas för diskussion om övergripande frågor som rör samarbetet mellan de två huvudmännen. Regeringen ställer sig positiv till detta förslag och en bestämmelse härom har intagits i det förslag till reviderat avtal mellan de två huvudmännen som redovisas i det följande. Utredningen har som nämnts föreslagit att ett stabsorgan för omvärldsanalys och strategisk planering knyts till ledningen för . Denna stabsenhet skulle ge ledningen rekommendationer avseende aktionsverksamheten, följa utvecklingen i andra länders exportfrämjande system m. m. Det är viktigt att baserar sina prioriteringar i vad avser fältorganisationen och den exportfrämjande verksamheten på kvalificerade framförhållande omvärldsanalyser rörande den ekonomiska utvecklingen på aktuella marknader. finns inom men även i hög grad inom t. ex. , , exportkreditnämnden, och kommerskollegium. Det kan därför vara naturligt att rådet i sin verksamhet så långt möjligt tar tillvara andras kunskaper och erfarenheter i dessa avseenden och att ett samrådsförfarande etableras med deltagande av ovannämnda organ med syfte att ge råd vad gäller marknadsprioriteringar. Det ankommer på ledning och styrelse att i övrigt bedöma behovet av ett stabsorgan. 2.4 Exportfrämjandets organisation i utlandet Regeringens bedömning: Handelskontoren och utrikesförvaltningens utlandsmyndigheter är en viktig resurs i det exportfrämjande arbetet. Frågan om handelskontorens antal och lokalisering bör kontinuerligt prövas av ledning och styrelse i ljuset av marknadsprioriteringar, företagens efterfrågan och finansiella förhållanden. En utgångspunkt för överväganden angående utlandsorganisationen bör vara behovet av exportservice och efterfrågan på stöd för exportaktioner. Förekomsten av andra organ eller sammanslutningar som tillhandahåller tjänster på exportfrämjandeområdet bör också beaktas. En ökad flexibilitet är önskvärd vad gäller formerna för utlandsrepresentationen, bl. a. i vad avser samarbete med handelskammare. bör inte via handelskontoren engagera sig i direkt handelsverksamhet. Utredningens bedömning: Stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: De som har yttrat sig om utlandsorganisationen understryker i stort kravet på flexibilitet i utlandsorganisationen. SAE anser att fältorganisationen kontinuerligt bör anpassas till ändrade förhållanden i stationeringsländerna. Den centrala uppgiften för ligger i att vidmakthålla en slagkraftig och flexibel fältorganisation. Fristående handelskontor anses vara ett centralt inslag i denna organisation i de länder där sådana bedöms som angelägna. I fråga om vilka länder som bör ha fristående handelskontor menar SAE att de kriterier utredningen för fram -- och som delas av SAE -- inte bör leda till slutsatsen att sådana kontor inte bör finnas i . Målsättningen att hjälpa mindre företag motiverar enligt SAE att sådana kontor finns i flera västeuropeiska länder. SAE delar inte utredningens tveksamhet rörande behovet av handelskontor i . För framför allt mindre företag torde steget till dess att EG-marknaden upplevs som en hemmamarknad enligt SAE vara betydande. Hänsyn måste enligt SAE givetvis tas till eventuella nya EGregler. Intressanta andra marknader anges vara och . för fram liknande tankar. Rådet pekar också på att närmare samarbete har vuxit fram med lokala handelskammare i vissa länder men att kamrarnas inriktning och kvalitet varierar. framhåller att i ett framtida läge där statligt stöd inte tillåts för exportfrämjande på marknader inom EG kan en förstärkning av handelskamrarna utomlands inte längre ske med statliga bidrag. Förbundet välkomnar mot denna bakgrund utredningens resonemang om en starkare betoning av de svenska utlandshandelskamrarna i exportfrämjandets utlandsorganisation. Skälen för regeringens bedömning: utgör en nyckelresurs i den exportfrämjande verksamheten. Det är således av stor betydelse att en slagkraftig och flexibel utlandsorganisation finns på de intressantaste och viktigaste marknaderna. På vissa platser kan det vara motiverat att ha särskilda handelskontor med handelssekreterare som chefer medan det på andra är mer ändamålsenligt att handelsfrämjandet tas om hand av privata handelskammare med visst stöd från . På andra platser åter kan handelsfrämjandet tas om hand av utrikesförvaltningens utlandsmyndigheter. Organisationen bör löpande omprövas av styrelse och den organisationsform väljas som är lämpligast med hänsyn till de skiftande förhållandena på olika marknader. När det gäller de marknader som bör bevakas av handelssekreterare är det naturligt att utgå från de prioriteringar som har gjorts under tidigare avsnitt. Handelssekreterare bör i första hand finnas i länder som är särskilt intressanta för exportsatsningar med statligt stöd, där behovet av tjänster är av sådan omfattning att handelskontor är motiverade inte minst med tanke på de små och medelstora företagen och där insatserna inte görs på ett mer ändamålsenligt sätt genom utrikesrepresentationen, handelskammare eller genom andra organ. Handelssekreterare finns i de större länderna i och i . Mot bakgrund av att mindre företag prioriteras har handelssekreterarna i denna region viktiga arbetsuppgifter. Detta har också starkt understrukits från flertalet remissinstansers sida. har påpekats att det just i till en del finns handelskammare och privata konsulter som kan tillhandahålla vissa av de tjänster som ges av handelskontoren och som kan utvecklas till alternativ till handelskontor. Enligt regeringens mening finns mot denna bakgrund anledning att ha en öppen attityd till möjligheten att på vissa håll ersätta handelskontor med samarbetsarrangemang med privata handelskammare eller med andra former av representation. Mot bakgrund av förändringar i det exportfrämjande arbetet och i omvärlden är som tidigare nämnts behovet stort av flexibilitet i utlandsorganisationen. I takt med att förordnandena för nuvarande handelssekreterare löper ut är det regeringens uppfattning att organisationsform och arbetssätt bör ses över så att bästa organisationsform kan erhållas i varje enskilt fall. Handelssekreterare utses enligt nu gällande ordning av regeringen på förslag av . Handelssekreterare är myndigheter vars verksamhet regleras av en särskild av regeringen utfärdad instruktion. Handelssekreterare rekryteras normalt från näringslivet och erhåller tidsbegränsade förordnanden på normalt högst . har ansvaret för ledning av handelssekreterarnas verksamhet. Enligt regeringens mening kan på vissa platser andra anställningsförhållanden och representationsformer än de som gäller för handelssekreterare vara ändamålsenliga för utlandsorganisation. Önskvärdheten härav bör prövas från fall till fall i samband med att gällande förordnanden löper ut. skulle därmed få större frihet att besluta i person- och organisationsfrågor och att själv besluta om anställningsvillkor och förordnandetider för privatanställda chefer för utlandskontoren. Bakgrunden till en sådan nyordning är att erfarenheterna av nuvarande system för rekrytering och förordnande av handelssekreterare inte är odelat positiva. De av rekryterade cheferna för utlandskontoren skulle inte kallas handelssekreterare, eftersom denna titel är knuten till de befattningshavare som utses av regeringen och vars verksamhet styrs av en särskild av regeringen utfärdad instruktion. Under debatten om utlandsorganisation har ibland framförts att handelskontoren borde ombildas till dotterbolag under . Det är emellertid oklart vilka konsekvenser som en bolagisering av handelskontoren skulle få på kontorens möjligheter att tillhandahålla exportservice. Även i andra avseenden, t. ex. vad gäller skatter och status, har konsekvenserna av en bolagisering inte utretts. Allmänt sett är det regeringens mening att staten inte har något intresse av att direkt eller indirekt engageras i en rent kommersiell handelsverksamhet som viss uppdragsverksamhet är ett naturligt och värdefullt komplement till handelskontorens exportservice. Utredningen har i diskussioner om fältorganisationen väckt frågan om den form av exportfrämjande som bedrivs inom handelskontoren är förenlig med . Liksom kommerskollegium kan regeringen konstatera att hänsyn givetvis måste tas till svenska internationella förpliktelser ifråga om statliga stödåtgärder -- , och frihandelsavtalet med EG -- vid utformningen av statsstödda verksamhet. Kollegiet erinrar om att bestämmelserna om statsstöd i frihandelsavtalet med i stort överensstämmer med de allmänna reglerna för statliga stödåtgärder inom EG, dvs. artiklar 92--94. Såvitt kollegiet känner till finns inga speciella riktlinjer för bedömning av exportfrämjande åtgärder av den typ som tillhandahålls av och motsvarigheter i andra länder. Regeringens bedömning är att det svenska statliga stödet till inte står i strid med internationella åtaganden eller med reglerna i . Det kan inte uteslutas att kontrollen och övervakningen rörande statliga stödåtgärder kan komma att skärpas ytterligare inom EG. Det är därför viktigt att noga följa utvecklingen inom EG på detta område. Handelsfrämjande ingår som en viktig uppgift för utrikesförvaltningen, inte minst för utlandsmyndigheter i länder med stor svensk export och där det inte finns någon handelssekreterare. har som tidigare nämnts viss direktivrätt i exportfrämjande angelägenheter över utlandsmyndigheterna. Enligt regeringens uppfattning har utrikesförvaltningen alltfort viktiga uppgifter vad gäller handelsfrämjande på mer avlägsna och svårbearbetade marknader där officiell status ofta är en fördel i det exportfrämjande arbetet. Inte minst spelar utlandsmyndigheter en viktig roll när det gäller att främja svenska företags möjligheter att delta i stora projekt som involverar värdlandets myndigheter. Regeringen vill också understryka att rapportering från UDs utlandsmyndigheter i frågor rörande t. ex. import- och exportregleringar, etableringsregler samt valuta- och skattebestämmelser är av stor betydelse för kompetens vad gäller främmande marknader och därmed för den exportservice som erbjuder företagen. Allt detta har givetvis konsekvenser för prioriteringar och rekrytering inom utrikesförvaltningen. Samarbetet mellan och utrikesförvaltningen är intensivt och fungerar väl. Samråd sker när det gäller såväl den löpande verksamheten som organisations- och personfrågor. I dessa frågor är det givetvis väsentligt att samstämmighet föreligger mellan de två organen. Det är också nödvändigt att samråder med UD innan förändringar görs i den egna utlandsorganisationen. Dessutom är det naturligt att sådana organisationsfrågor diskuteras i det föreslagna representantskapet, bl. a. för att belysa budgetkonsekvenser och få en samlad bedömning av de totala statliga insatserna för exportfrämjandet. Mot bakgrund av de nära relationerna mellan utrikesförvaltningen och vore det önskvärt om en högre grad av personutbyte kunde äga rum i båda riktningarna. En modell som har prövats i ett antal fall med goda erfarenheter är att rekryterar en senior kommersiell handläggare som placeras på den svenska ambassaden i det aktuella landet. Allmänt sett anser regeringen att det är väsentligt att fungerande och effektiva samarbetsrelationer och tydliga ansvarsgränser råder mellan olika svenska myndigheters och organs utlandsrepresentationer. Detta gäller givetvis ambassader och handelskontor men också STATT-kontor och handelskammare. Inte minst bör de möjligheter till samarbete och effektivisering som nya informationssystem erbjuder tas till vara. 2.5 Finansieringsfrågor Regeringens bedömning: Statens finansiering bör återspegla de mål och den inriktning som har angetts tidigare. Mot bakgrund av omläggningen av regeringens ekonomiska politik i riktning mot mer generellt verkande åtgärder och en hårdare prioritering utifrån samhällsekonomiska utgångspunkter bör en väsentlig minskning av statsanslaget vara möjlig. Näringslivets finansiering bör liksom ske genom abonnemang och ersättning för medverkan i aktioner och för uppdrag. Vidare bör möjligheter prövas till en ökad avgiftsdebitering. Utredningens bedömning: Bedömningen avseende finansieringskällor stämmer överens med regeringens. Utredaren har haft i uppdrag att presentera tre budgetnivåer -- en oförändrad samt två neddragningsalternativ.