prop · GG03230 · 1992-12-31 00:00:00 — Den genomsnittliga kostnaden för kommunens egengymnasieskola kan inte ligga till grund för beräkningen av bidraget till enfristående gymnasieskola. Ett skäl är att alla kommuner inte har någon gymnasieskola.Ett annat är att kommunen inte ens alltid har kostnader för elever på allaförekommande studievägar, vilket annars skulle kunna vara en beräkningsgrund.Kostnaderna för gymnasieutbildning varierar mellan studievägar men ocksåmellan olika utbildningsanordnare. Framräkningenav bidragsunderlaget för gymnasieskolans del i det ti- Prop. 1992/93:230 digaresektorsbidraget skedde bl.a. med hjälp av kostnadsklasser som dockhuvudsakligen innehöll lönekostnader för lärare och skolledare. Arbetsgruppenredovisade två olika alternativ för underlag för regeringens beslut. Den enamodellen var ett utbyggt system med kostnadsklas-ser, dvs. med alla skolanskostnader inkluderade, den andra utgick från den ersättning per elev ochstudieväg som kommunerna kommit överens om genom samverkansavtal. En uppföljning av kostnaderna ingår i Skolverketsnationella uppföljningssystem men kostnadsuppföljningen är inte relaterad tUlstudieväg. För att ett system med kostnadsklasser skall vara relevant fordrasen riksomfattande insamling av ytterligare uppgifter. har i sittyttrande angett att insamling av sådant underlag är resurskrävande för såväl statsom kommun. Mitt förslag är att de offentliga bidragen till friståendegymnasieskolor bör lämnas fr.o.m. . I avvaktan på ett merpreciserat underlag för att bestämma kostnadsklasser bör dock en enklareschablon kunna tillämpas, nämligen belopp som väsentligen bygger på det beloppper elev och studieväg som kommunerna kommit överens om genom samverkansavtal. Det bör ankomma på regeringen att utfärda närmarebestämmelser om bidragsnivån. En bestämmelse med bemyndigande för regeringenatt meddela sådana föreskrifter bör därför tas in i skollagen. Bidragsnivån måste naturligtvis fastställas med sammautgångspunkter som när det gäller fristående grundskolor. Det innebär attbidragsnivån rimligen måste bli lägre än den genomsnittliga kostnaden förmotsvarande utbildningar i den kommunala gymnasieskolan. Kommunerna har ju bl.a.ett ansvar för att alla elever erbjuds gymnasieutbildning. Det innefattar ocksåett ansvar även för de elever som går i de fristående gymnasieskolorna. Detförefaller sannolikt att fristående gymnasieskolor i första hand kommer atthämta sina elever från orter med ett relativt stort elevunderlag och där dekommunala skolkostnaderna till följd därav är lägre än genomsnittet. Också detbör påverka bidragsnivån i skälig utsträckning. I första hand bör kommunen och den fristående skolan kommaöverens om hur bidraget skall betalas ut. För det fall de inte kommer överensbör regler om hur utbetalningen skall ske finnas i skollagen. Bidrag börberäknas för ett bidragsår i sänder och att bidragsåret bör löpa fr.o.m. juUdet ena året t.o.m. juni påföljande år. Bidraget bör grundas på antalet eleveri den fristående gymnasieskolan under bidragsåret.Utbetalningarna får göras från ett beräknat elevantal.Reglering kan smidigt ske i samband med utbetalningen . Beträffandeskolor som är nystartade bör utbetalning, som avser , få skeförst i samband med utbetalning . Eftersom hemkommunen kommer att utbetala bidrag direkttill den fristående skolan är det rimligt att begränsa kommunens skyldighet om en elev slutar underbidragsåret. Skyldigheten bör i princip upphöra i och med att eleven slutar. Enfristående skola kan emellertid ha vissa kostnader som inte påverkas av atteleven slutar. Därför bör skolan ha rätt till bidrag ävensedan eleven har slutat. För att undvika tvister mellan kommun och skola om hurlång skall vara bör kommunens minimiskyldighet regleras i lagen.Ersättning bör utgå till och med kalendermånaden efter den då eleven harslutat. Jag anser det inte nödvändigt att reglera ersättningsfrågan vid detomvända förhållandet, dvs. om en elev börjar i den fristående gymnasieskolan efterden . I sådant fall bör den fristående skolan innan den beslutaratt ta emot en elev, kunna komma överens med hemkommunen om ersättning. 5.4 Skolor vars utbildningar kompletterar det offentligaskolväsendet Rättenatt starta och driva en fristående skola över grundskolenivå är en del av denallmänna näringsfriheten i . Kostnaderna för en helt privat finansieradutbildning är betydande för eleverna. Vid skolor som inte får statligt stödsker därför studierna ofta på deltid (kvällskurser) vid sidan av ett ordinariearbete. Först när en skola vill ha offentligt stöd ställs vissa krav. Beslut omstatsbidrag eller statlig tillsyn sker efter ansökan av huvudmannen. Mittförslag: Regeringen skall på ansökan från en kompletterande skola kunna ställautbildningen där under statlig tillsyn, om utbildningen kan anses vara ett frånnationell synpunkt värdefullt komplement till gymnasieskolan. Med tillsynenskall normalt följa rätt till studiestöd för eleverna på utbildningen. Kompletterandeskolor, vilkas utbildning kan anses särskilt värdefull från nationell synpunkt,skall av regeringen, utöver tillsynen, kunna ges statsbidrag. Ansökanom statligt stöd, tillsyn såväl som eventuellt statsbidrag, skall lämnassenast året innan bidragsåret. Omhuvudmannen för utbildningen inte fullgör sina skyldigheter kan regeringenåterkalla beslutet om statligt stöd. Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer i stort sett med mitt förslag. anser att vissa smala, udda utbildningar som inte ryms inomde nationella eller specialutformade programmen bör bevaras. Annars kan enutarmning ske av utbildningsmöjligheter inom landet. Det är därför angelägetatt statliga bidrag får utgå även till sådanautbildningar. kommun anför att statsbidraget Prop. 1992/93:230 per elevtill "kompletterande skolor" bör ha en nivå som motsvarar den totalakostnaden vid skolan vilket eliminerar problemet med interkom-munalaersättningar. menar att det är väsentligt att regeringenkraftfullt rekommenderar kommuner att ge berörda elever tillräckligtekonomiskt stöd. skobcen föreslår att regeringen lagstadgar att statsbidragsberättigadefristående skolor medges debitera elevernas hemkommuner en kostnad motsvarandeskolans verkliga kostnad, minskad med det beviljade statsbidraget alternativtatt statsbidraget läggs på en nivå, som täcker undervisningskostnaden. Skälenför mitt förslag: De kompletterande utbildningarna på gymnasial nivå skiljersig från den kommunala gymnasieskolan och den gymnasiala vuxenutbildningen bl.a.genom att de helt saknar kärnämnen eller har sådana i mindre omfattning än somkrävs i gymnasieskolan. Utbildningarna ställer också i vissa fall uppförkunskapskrav, krav på viss arbetslivserfarenhet eller på en genomgångengymnasieutbildning. Jagdelar arbetsgruppens förslag att samhällsnyttan måste väga tungt vidbedömningen av om en utbildning skall få offentligt stöd. Om utbildningensåledes bidrar till att öka tillgången på värdefull yrkesskicklighet inom ettbristyrke eller tillför värdefull kompetens i annat avseende bör den kunnapåräkna statligt stöd. Exempel är skolor vars utbildningar utgör enförutsättning för att gamla hantverkstraditioner bevaras och förs vidare tillkommande generationer. Vid bedömningen måste naturligtvis ocksåsamhällsekonomin vara en betydelsefull faktor. Detoffentliga stödet till de kompletterande skolorna bör i första hand ha formenav statlig tillsyn och en med denna tillsyn normalt förenad rätt för elevernaatt få studiestöd. För en del av de utbildningar som ställs under statligtillsyn bör också statsbidrag till driften kunna komma ifråga. Det bör ankommapå regeringen att pröva frågor om offentligt stöd till de kompletterandeskolorna. Iprincip skall det offentliga skolväsendet tillhandahålla all utbildning som ärnödvändig från individuella och samhälleliga utgångspunkter. Stöd tillutbildning, utöver den som erbjuds inom det offentliga skolväsendet, börendast kunna komma ifråga utifrån en klart konstaterad samhällsnytta. Minrestriktiva inställning till bidrag till kompletterande utbildning är såledesinte enbart motiverad av statsfinansiella skäl. Samhällsnyttanav en viss utbildning visas bäst av den verksamhet elevema ägnar sig åt eftergenomgången utbildning. En grundläggande konstnärlig utbildning som t.ex. inteleder till att eleverna kan försörja sig som konstnärer eller gå vidare tillhögre konstnärlig utbildning har med detta synsätt inte någon påtagligsamhällsnytta. Även om utbildningen i och för sig kan uppfylla högt ställdakvalitetskrav är nyttan för samhället relativt begränsad. Motdenna bakgrund kan det finnas skäl att granska de nuvarande kompletterandeutbildningarna. Jag avser därför att i annat sammanhang återkomma till regeringenmed förslag att se över de kompletterande skolor som ärberättigade till statligt stöd. 4 1992/93. Bedömningen avsamhällsnyttan bör göras med hänsyn till de resultat Prop. 1992/93:230 som harpresterats. Nystartade utbildningar bör således enligt min mening i principinte kunna berättiga till statligt stöd utan minst ett par verksamhetbör regelmässigt krävas. Jag anser vidare att det i första hand är denenskilda skolans uppgift att påvisa samhällsnyttan av sin utbildning. Däravföljer att det inte är rimligt att på förhand närmare ange vilka kriterier sombör uppfyllas. Detta är beroende av respektive utbildnings särart. Utöverelevernas verksamhet efter studierna är naturligtvis också utbildningens intemaproduktivitet när det gäller t.ex. andelen studerande som slutför utbildningenav intresse. Efterfråganpå utbildningen - sökandeintresset - liksom vad genomgången utbildning väntasleda till, vidare studier eller yrkesliv, kan enligt min mening vara mätare påbehovet av utbildningen ifråga. Även lokaliseringen av skolan kan ha vissbetydelse. Enytterligare förutsättning är att utbildningen har god kvalitet. Utbildningenskall därför följa en läroplan som godkänts av och stå underSkolverkets tillsyn. Inträdesvillkor och grunder för urval av elever måste hagodkänts av och undervisningen skall ges av kompetenta lärare.Eleverna skall ges intyg över genomförda studier. Om elevavgifter tas ut måstede vara skäliga med hänsyn till de särskilda kostnaderna som skolan har ochvidare skall kostnaderna vara rimliga för verksamheten. bedömer det möjligt och meningsfullt att göra jämförelser medbefintlig utbildning, anser jag att skolan skall delta i Skolverketsnationella utvärdering. Den skall alltid vara skyldiga att för uppföljning ochutvärdering lämna de statistiska uppgifter och den verksamhetsredovisning somSkolverket föreskriver. Dessakrav bör gälla för alla kompletterande skolor för att över huvud taget fåstatligt stöd, dvs. både för det fall skolan endast blir ställd under stafligtillsyn och då skolan dessutom får statsbidrag till verksamheten. Omskolan skall komma ifråga för statligt bidrag bör kraven vara hårdare än omdet endast är fråga om statlig tillsyn. Större krav kan t.ex. ställas på attskolan är samhällsnyttig. Vissa krav angående utbildningens längd skall ocksåvara uppfyllda. Endast utbildningar om heltidsstudier (32 veckoreffektiv undervisning under minst ) bör berättiga tillstatsbidrag. För enbart statlig tillsyn bör kravet kunna vara lägre, nämligenminst en termin (effektiv undervisning, pervecka). Tillskillnad från arbetsgruppen anser jag att en kompletterande skola normalt börha varit verksam innan statligt stöd medges. Vidare bör stödet kunnages successivt, dvs. först statlig tillsyn och, efter förnyad prövning,statsbidrag. Något hinder för regeringen att medge statsbidrag redan frånskolans start föreligger dock inte. Statligtstöd bör ges för en bestämd tidsperiod, normalt . Regeringen bör kunnaåterkalla beslutet om statligt stöd om det visar sig att skolan uppvisarbrister i viktiga hänseenden. Huvudmannen skall dock först få ett påpekande omatt bristerna bör avhjälpas inom . Dennatid får inte vara så kort att skolan inte har en rimlig chans att rätta tillförhållandena. Det statliga bidraget skall också kunna dras in om skolan tar utoskäliga elevavgifter. Av planeringsskäl böransökan om statsbidrag eller statlig tillsyn inlämnas till Statens skolverksenast året innan bidrag eller statlig tillsyn skall börja gälla.Vid ansökan såväl om bidrag första gången som om fortsatt stöd, bör skolanstyrka behovet av den utbildning skolan ger. bör, senast den 1september före det att tiden för en skolas medgivna statsbidrag ellerstatlig tillsyn löper ut, till regeringen komma in med en egen bedömning avskolans betydelse ur samhällsnyttesynpunkt. Jag föreslår attstatsbidrag till en skola som förklarats bidragsberätti-gad utbetalas på sammasätt som , dvs. direkt till skolans huvudman. Bidraget bör beräknas medett belopp per årselevplats. Beloppet per årselevplats fastställs av regeringenför varje redovisningsår. En del remissinstanser haranfört att statsbidraget bör täcka kostnaden vid skolan eller att kommuner gesskyldighet att betala interkommunal ersättning. För egen del anser jag att detsamhällsekonomiska läget bör avgöra nivån för statsbidraget. Jag anser inte attdet bör införas en skyldighet för kommunen att betala ersättning för dessaelever bl.a. med tanke på att de i allmänhet lämnat gymnasieåldern och därmedinte omfattas av kommunens skyldighet att erbjuda utbildning. Ienlighet med nuvarande regler bör det totala antalet årselevplatser förstatsbidrag till dessa skolor anges som en ram av årselevplatser vilkenårligen fastställs av . Mittförslag: Regeringen beslutar om en skola skall ges ställning somriksinternatskola. En bestämmelse om detta införs i skollagen. Arbetsgruppensförslag: En särlösning föreslås för riksinternatskolorna (Grännaskolan ochSigtunaskolan Humanistiska ) med utbildningar vars innehållegentligen hänför skolorna till gruppen motsvarande skolor. Dessa föreslås fåett direkt riktat statsbidrag för barn till i utlandet bosatta svenskaföräldrar. För elever med hemkommun i skall hemkommunen bli skyldig attfördela resurser på samma sätt som till annan fristående skola vad gällerutbildningskostnaderna. Statsbidrag föreslås ges för hela internatverksamheten. Remissinstanserna:Riksinternatskolorna förordar i första hand oförändrat system, i andra handatt åtminstone statsbidraget omfattar en dimensionering motsvarande denkapacitet som finns vid elevhemmen. vid riksinternatskoloryttrande har motsvarande innebörd. , som konstaterar attkommunens sektorsbidrag är lägre med förklaringen att de ca 100 av kommunenselever som studerar i Grännaskolan frånräknats,tillstyrker förslaget vad gäller re- Prop. 1992/93:230 surstilldelning underförutsättning att kommunen tillförs resurser. Ä andra sidan menar kommunen attdagens system bör behållas med tanke på riksinternatens särställning och detnationella intresset av dessa skolor. kommuns yttrande är av sammainnebörd. Lundsbergs skola anser i sitt yttrande att skolan bör bli förklaradsom riksinternatskola. Skälenfor mitt forslag: Riksinternatskolorna tillkom i första hand mot bakgrund avden ökade internationaliseringen och det därav följande behovet av att ordnaundervisningen på högstadie- och gymnasienivån för utlandssvenskamas barn.Eftersom det blir allt vanligare att svenska familjer för längre eller kortaretid är utomlands på grund av anställning, har det motivet förstärkts.Riksinternatskolorna fyller emellertid också en funktion för elever frånglesbygd och elever med behov av att byta miljö av sociala eller andra skäl. RiksinternatskolornaskaU ge undervisning som motsvarar resp. gymnasieskolans. Enförutsättning är också att de skall kunna erbjuda ett brett urval avgymnasieskolans studievägar antingen vid skolan eller i samarbete med någonannan skolhuvudman. För att motverka isolering och främja elevernas socialautveckling bör skolorna också stå öppna för externatelever från t.ex. denkommun där skolan är belägen. Idet tidigare sektorsbidraget till den kommunala skolverksamheten länmades istort sett inga bidrag till kommunerna för elever i riksinternatskolor. Detnya kommunala utjämningsbidraget, som ersatt bl.a. sektorsbidraget tar bl.a.hänsyn till åldersstrukturen i kommunen. Skillnader i kostnader som föreliggeri ett kommunalt perspektiv mellan människor i olika åldrar, t.ex. skolkostnader,vägs på så sätt in i utjämningsbidraget. Inomramen för det kommunala utjämningsbidraget utgår således statsbidrag beräknatäven för elever i riksinternatskolor om elevema har någon hemkommun, vilket denormalt har, och kommunen ifråga får något bidrag via utjämningsbidraget,vilket den normalt får. Enligt min mening vore det naturligt att inordna riksinternateni det bidragssystem som finns för fristående grundskolor och som här föreslåsför fristående gymnasieskolor. Detta kompliceras emellertid av att riksinternatenunder alla förhållanden behöver ett resurstillskott utöver vad de somfristående skolor skulle få från kommunerna. Orsaken är naturligtvis att de ärinternat, vilket drar särskilda kostnader för internaten, men möjligen ocksåför viss kringverksamhet betingad av internatformen. Frågan är också omundervisningen vid skolorna fördyras av det skälet. Dessutomåterstår frågan om Lundsbergs skola i sammanhanget. Den fyller i mångt ochmycket samma funktion som riksinternaten, dock utan att ha deras formellastatus. Fråganär också hur långt statens engagemang skall sträcka sig. Att staten har ettdefinitivt egenintresse i sin egenskap av arbetsgivare för en del utlandsstationeradeär uppenbart. Statens ansvar därutöver är inte Det normala vid utlandsstationeringar inom näringslivet torde t.ex.vara att företagen bidrar till utbildningskostnaderna för medföljande barn. En lösning på frågan ombidrag till riksinternaten och Lundsbergs skola skulle kunna sökas i linje medvad jag sagt, nämligen att ifrågavarande skolor inordnas bland övrigafristående skolor och att sådana merkostnader som betingas av internatformenfinansieras på annat sätt. Detta kan ske antingen genom direkta bidrag ellergenom någon form av upphandling. Enligt min mening finns det anledning attöverväga dessa frågor ytterligare. har jag förståelse för riksinternatensoch Lundsbergs skolas behov av stabila förhållanden. För riksinternatens delhar ju dessutom bidragssystemet ändrats relativt . Jagär därför inte beredd att nu föreslå några ändrade bidragsregler. är det Skolverketsom godkänner riksinternatskolor. Sådana beslut har en direkt påverkan påstatsfinanserna. I denna proposition föreslår jag att regeringen i framtidenskall godkänna fristående gymnasieskolor. Gymnasiedelen är också den större i riksinternaten.Av dessa skäl förordar jag att det i fortsättningen skall vara en uppgift förregeringen att pröva om en skola skall godkännas som riksinternatskola. Mittförslag: Offentligt stöd till internationella skolor skall kunna ges enligtreglerna för kompletterande skolor. Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Har inte kommenterat förslaget. Skälen for mitt förslag:Undervisningen i en internationell skola baseras i väsentliga delar på ettannat lands läroplan, utifrån ett annat samhällsperspektiv och kulturellbakgrund och sker i allmänhet på ett annat språk än svenska. Resursfrågan fåri detta fall prövas enligt det system jag beskrivit i det föregående (avsnitt5.4.2). Fristående gymnasieskolormed internationell inriktning där under-visrungen bygger på den svenskaläroplanen för gymnasieskolan bör hänföras till gruppen friståendegymnasieskolor. 1 sådant fall skall resurser tilldelas skolan enligt detsystem jag beskrivit för dessa skolor (avsnitt 5.3), dvs. 6 Fristående särskolor 6.1 Bakgrund Utvecklingsstördabarn får enligt 9 kap. 1 § jämfört med 3 kap. 3 § skollagen fullgöra sinskolplikt i en fristående särskola, om skolan är godkänd för ändamålet.Skolverket prövar om en fristående särskola skall godkännas. I likhet med vad som förnärvarande gäller för fristående gymnasieskolor krävs inget godkännande föratt starta och driva en fristående yrkessärskola. Regeringen får enligt 6 §förordningen (1988:740) om statsbidrag till fristående särskolor förklarahuvudmannen för en fristående särskola berättigad till statsbidrag om skolankompletterar de landstingskommunala särskolorna i något allmännyttigtavseende. Om inte särskilda skäl föranleder något annat, krävs att skolan harbedrivit sin verksamhet . har tiofristående särskolor förklarats berättigade till statsbidrag för verksamheten.I underlaget för bidraget ingår endast de elever som är berättigade tillsärskilda omsorger enligt lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykisktutvecklingsstörda m.fl. (omsorgslagen). Minbedömning: Statsbidraget till fristående särskolor bör avvecklas med utgångenav . Elevens hemkommun bör därefter vara skyldig att utge ersättning förelever i fristående särskolor. Imin anmälan till propositionen (1991/92:94) om ändrat huvudmannaskap försärskolan och särvux m.m. uttalade jag att statsbidragen till friståendesärskolor borde avvecklas. Jag anmälde också, att jag skulle återkommamed förslag till bestämmelser om kommuners skyldighet att utge ersättning tillfristående särskolor. beslöt våren1992 att lagreglera kommunernas skyldighet att ge bidrag till fristående skolorsom godkänts för fullgörande av vanlig skolplikt (prop. 1991/92:95, bet. 1991/92:UbU22,rskr. 1991/92:346). Jag har tidigare (avsnitt 5.3) föreslagit att liknanderegler skall införas för fristående gymnasieskolor. Enligt min mening börkommunerna fr.o.m. -dvs. då kommunernasenast skall ha tagit över ansvaret för särskolan från landstingen - varaskyldiga att även utge ersättning för elever i fristående särskolor. Detsärskilda bidraget till fristående särskolor bör därför awecklas med utgångenav . Jag avser att senare återkomma med förslag till lagbestämmelser omkommuns skyldighet att utge ersättning till fristående särskolor. Framtill den tidpunkt då det särskilda bidraget för fristående särskolor awecklas,bör sådana särskolor få bidrag i särskild ordning. Statsbidrag tillfristående särskolor regleras i förordningen (1988:740) om statsbidrag tillfristående särskolor. I förordningen hänvisas till den numera upphävdaförordningen (1986:188) om statsbidrag till driftkost- nåder för särskolan m.m.Med anledning härav anmälde jag budgetproposition (prop. 1992/93:100bil. 9 s. 75) att förordningen om statsbidrag för fristående särskolor skalländras fr.o.m. . Enligt min mening bör nuvarande statsbidragsberättigadefristående särskolor t.o.m. utgången av få statsbidrag i ungefäroförändrad omfattning för de elever vid skolorna som omfattas av omsorgslagen.Jag avser att återkomma till regeringen med förslag till bestämmelser i dennadel. 7 Val inom det offentliga skolväsendet 7.1 7.1.1 Val av skola inom den egna kommunen Mittförslag: När grundskoleeleverna skall fördelas på olika skolor skallutgångspunkten vara elevens val av skola. Önskemål om placering vid en vissskola skall beaktas så långt det är möjligt utan att andra elevers berättigadekrav på placering i en skola nära hemmet åsidosätts. Enkommun skall dock inte vara skyldig att tillgodose elevers och vårdnadshavaresönskemål, om dessa är förenade med betydande ekonomiska och organisatoriskasvårigheter. Arbetsgruppensförslag: Valet av skola bör få ökat genomslag när elevema bereds plats påolika skolor. Eleverna skall beredas plats i huvudsak enligt deras val avskola. Kommunensskyldighet att informera om valmöjligheterna inom kommunens grundskola börlagfästas. Remissinstanserna:En övervägande majoritet av remissinstanserna tillstyrker förslaget vad gällerval av skofe. Denövervägande majoriteten är även positiv till förslaget vad gäller kommunensskyldighet att informera. Några kommuner påpekar att förslaget innebär enonödig detaljreglering och att det ligger i kommunens intresse att lämnafullödig information. Skälenför mitt forslag: Rätten och möjligheten att välja skola är ett viktigtinstrument för att vitalisera skolan. Valet kan stimulera ett engagemang förskolan hos eleverna och deras familjer samt bidra till en större lyhördhet förderas önskemål hos skolor och kommuner.