prop · GG03210 · 1992-12-31 00:00:00 — Eftersom bestämmelserna i övrigt i 4 kap. inteinnehåller något om anvisningar till vilka bestämmelsen i förevarande styckekan hänföra sig föreslär lagrådet alt hänsyftningen tiU sädana anvisningarutgår ur lagtexten. Förslagettill Lag om ändring i lagen (1957:259) om rätt för kommun att uttaga avgift förvissa upplåtelser å allmän plats, m.m. Avremissprotokollet framgår att de faU som avses i det föreslagna nya fjärdestycket i 1 § är desamma som de fall då kommunen inte skall höras enUgt denföreslagna bestämmelsen i 3 kap. 2 § andi-a stycket ordningslagen. Detta börframgå tydligare av det nu berörda fjärde stycket. Somframgått redan av lagi-ådets kommentarer till ordningslagen under rubrikenAllmänt ovan föreslås också att "upplåtelse" byts ut när fräga inteär om nyttjanderättsavtal e.dyl. Lämpligen kan i stället ordet"användning" utnyttjas. Lagrådetföreslår att 1 § får följande lydelse: "Omtillstånd enligt 3 kap. 1 § ordningslagen (0000:000) har lämnats i fråga omsådan offentlig plats som står under kommunens förvaltning, fär kommunen ta utersättning för användningen. Rätt att ta ut ersättning föreligger också ifråga om användning, som avser salutorg eller liknande plats som kommunen hai-upplåtit till allmän försäljningsplats. Ersättningutgår i form av en avgift med belopp, som kan anses skäligt Prop.1992/93:210 med hänsyn till ändamålet med upplåtelsen, nyttjarens fördel av denna, kom- ° munenskosmader med anledning av upplåtelsen och övriga omständigheter. Grunderför beräkning av avgiften beslutas av kommunfuUmäktige. Bestämmelsemai anch-a och tredje styckena gäller inte, när kommunen enligt 3 kap. 2 § andrastycket 2 ordningslagen inte har hörts över ansökan om tillstånd." Förslagettill Lag om ändring i renhållningslagen (1979:596) Motiventill den föreslagna nya lydelsen av 18 § första stycket framhåller bl.a. attdenna tiU skillnad från den tidigare lydelsen inte innehåller några detaljbestämmelser.Lagrådet har inte någon erinran i och för sig mot att bestämmelsen får en mergenerell utformning. Med hänsyn till att ansvaret för åtgärder avseende gatoroch vägar m.m. regleras även pä annat håll, t.ex. i (1987:10) och väglagen (1971:948), anser lagrådet emellertid att texten iförevarande paragraf bör ge en anvisning om att regleringen där faller inomramen för gaturenhåUning o.dyl. Ennackdel med den mer generella utformningen är att någon ledning inte ges itexten när det gäller omfattningen av de åtgärder som skall vidtas. Detta ärsärskilt betydelsefullt för den enskildes ansvar till följd av paragrafensandra stycke. Av motiven framgår åtminstone att ett allmänt skälighetskravskall gälla. Lagrädet anser att lagtexten bör utformas så att omfattningen avskyldigheten antyds redan där. 118§ andra stycket i dess föreslagna nya lydelse föreskrivs, bettäffande vissa omrädensom redovisas som kvartersmark, att fastighetsinnehavaren är skyldig att utförasådana åtgärder för gaturenhållning m.m. som avses i första stycket avparagrafen. Vidare kan kommunen enligt den föreslagna lydelsen av 19 § åläggaen fastigheisinnehavare att utföra vissa åtgärder pä allmän plats som annarsskulle ha utförts av kommunen. Begreppetfastighetsinnehavare, som förekommer också i flera andra paragrafer i lagen,har inte definierats i lagtexten. Enligt remissprotokoUet åsyftasfastighetsägaren eller den som i hans ställe är skattskyldig för fastigheten enligtkommunalskattelagen. Det betyder att det är fräga om samma personkrets somhittills har angetts särskilt i 19 § första stycket mening är det, inte minst med hänsyn till de omfattande skylcUghetersom enligt lagen kan åläggas fastighetsinnehavarna, önskvärt att begreppetsinnebörd klargörs i lagtexten, lämpligen genom att en definition tas ini 1 §.Den beskrivning av personkretsen som funnits i 19 § och som enligt detnyss sagda upprepas i remissprotokollet synes hänöra från älche författningaroch har efter senare ändringar av skatteförfattningama fått en helt annaninnebörd än den ursprungliga. Anknytningen till skattskyldigheten enligtkommunalskattelagen innebär nämligen numera att alla juridiska personer (utomdödsbon) faller utanför begreppet fastighetsinnehavare, eftersom derasskattskyldighet till inkomstskatt regleras uteslutande i lagen (1947:576) omstadig inkomstskatt. Även om hänsyn skulle tas till detta och definitionensåledes skulle utvidgas till att omfatta också dem som är skatt- 26 1992/93. skyldigaenligt sistnämnda lag, torde avgränsningen bli för snäv. Prop.1992/93:210 skulle nämligen pensionsstiftelser, vissa ideella föreningar och andra som ' numeraär helt frikallade från skattskyldighet för inkomst falla utanför. Frågan är isjälva verket om inte kopplingen till skattskyldigheten för inkomst bör släppashelt. Anknymingen tiU kommunalskattelagen torde urspmngUgen inte ha haft annatsyfte än att fånga in den speciella grupp av nyttjanderättshavare m.fl. som däangavs i den lagen men numera räknas upp i 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen(1979:1152). Mycket talar för att det är detta syfte som skalltillgodoses genom att begreppet "fastighetsinnehavare" används istället för "fastighetsägare". Om detta antagande är riktigt, kan definitionenges förslagsvis följande lydelse: "Medfastighetsinnehavare avses i lagen den som äger fastigheten eller den somenligt 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall anses somfastighetsägare." Enligt18 § andra stycket i dess föreslagna lydelse fär kommunen meddela närmareföreskrifter i fråga om de åtgärder bettäffande gaturenhållning m.m. som skallvidtas av fastighetsinnehavaren. Av uttalanden i remissprotokollet framgår attdet avses bli fråga om generella föreskrifter. Eftersom föreskrifterna kommeratt avse sådana åligganden som omfattas av 8 kap. 3 § regeringsformen är detinte möjligt att med stöd av 8 kap. 5 § regeringsformen delegera normgivningsuppgiftendirekt till kommunen. Det formellt riktiga är att i stället delegera uppgiftentill regeringen med rätt för denna att lämna uppgiften vidare till kommunen.Lagrådet förordar att delegationsbestämmelsen utformas i enlighet härmed ochatt den samticUgt flyttas över till 19 § som ett andra stycke. 1fråga om uttrycket "upplåtits för allmän trafik" i 18 § andra styckethänvisas till vad lagrådet anfört under rubriken i kommentarerna tillordningslagen. förslag bör 18 § lyda på följande sätt: "Såvittavser gator, vägar, torg och andra allmänna platser, som är redovisade idetaljplan enligt (1987:10) och för vilka kommunen ärhuvudman, svarar kommunen för att platserna genom gaturenhållning, snöröjningoch liknande åtgärder hälls i ett sådant skick att uppkomsten av sanitärolägenhet hindras samt de krav tillgodoses, som med hänsyn till förhållandenapä platsen och övriga omständigheter kan ställas i fråga om ttevnad,framkomlighet och trafiksäkerhet. Kommunens skyldigheter gäller inte, om åtgärdemaskall utföras av staten som väghållare. Inomomräden, som i detaljplan redovisas som kvartersmark och som hariordningställts och begagnas för allmän ttafik, är fastighetsinnehavaren skyldigatt utföra sådana åtgärder som avses i första stycket. Utanhinder av vad som sägs i ancha stycket ansvarar dock kommunen i enlighet medvad som anges i första stycket för omräden som skall användas för allmän ttafikoch som har upplåtits till kommunen med nyttjanderätt eller annan särskild rättenligt 14 kap. 2 § . Närsärskilda skäl föreligger, får regeringen pä framställning av kommunen medgekommunen undantag frän skylcUgheten enligt första stycket" Förslagettill Lag om ändring i järnvägssäkerhetslagen (1990:1157) n- 1992/93:210 Genomdet föreslagna andra stycket i 26 § ges sädan befattningshavare som avses iparagrafens första stycke rätt att frän jämvägens område avlägsna den sombrutit mot förbudet i den föreslagna 25 a § mot att förtära aUcoholdrycker.Förbudet i 25 a § gäller inte bara inom järnvägens område utan även "dessfärdmedel". Specialmotiveringen ger ingen klarhet om att här avsetts altfrån tillämpningen av 26 § andra stycket utesluta den som brutit mot 25 a § menbefinner sig på färdmedlet. Enligt den allmänna motiveringen i remissprotokolletanges emellertid f n. i de föreskrifter som SJ har utfärdat och som har enoklar rättslig gmnd att den som på tåg förtär medförda spritdrycker m.m. kanavvisas. Dessa motiv ger närmast intryck av att avlägsnande skall kunna skeäven av den som befinner sig pä färdmecUet Attmed tvång avlägsna någon från jämvägens färdmedel enbart av det skälet att hanförtärt alkoholdrycker kan synas onödigt drastiskt, när möjlighetentill beslag och sttaff föreligger. Däremot bör den som är berusad elleräventyrar säkerheten av detta skäl kunna avlägsnas enligt 26 § första stycket. Lagrådetanser sig sammanfattningsvis kunna konstatera att remissen saknat- egentiigmotivering till ett förslag om att någon skall kunna avlägsnas frän färdmedletenligt 26 § andra stycket. Första stycket bör hur som helst kompletteras medorden "och dess färdmedel" efter "järnvägens område". Andrastycket skulle sedan kunna ändras så att det tydligt framgår att det inte kantillämpas för avlägsnande från färdmedlet Förslagettill Lag om ändring i lagen (1943:459) om tillsyn av hundar och katter Enligtlagens 4 § får jakträttshavaren eller någon som företräder honom ta hand om enhund som springer lös i ett område där det finns vilt. Ytterligare bestämmelserför detta fall finns i samma paragraf och i 5 §. Iremissen föreslås att tvä nya paragrafer, 4 a och 4 b §§, förs in i lagen medbestämmelser om rätt för var och en att ta hand om hundar som springer lösa ochom därmed sammanhängande frågor. Avsikten torde vara att den nya befogenhetenskall gälla för andra områden än dem som anges i 4 §. Bestämmelsema har dockinte fått den lydelsen att en sädan skillnad kan upprätdiåUas. Förslagetbör inte genomföras i sin nuvarande form. En utväg är natur-ligrvis attredigera om bestämmelsema så att en tydlig skillnad görs mellan de områden inomvilka rätten all ta upp hundar tillkommer jakttättshavaren och de områden därvar och en har en sådan rätt. Detkan emellertid ifrågasättas om inte en grundlig omarbetning av bestämmelsemaom löslöpande hundar bör göras, varvid även bestämmelsema i 2 kap. 18 § regeringsformenbör beaktas. Tid för den uttedning som krävs för detta ändamål torde föreligga,eftersom frågan inte har något samband med införandet av ordningslagen ochsåledes inte behöver lösas i detta sammanhang. övriga lagförslag PP- 1992/93:210 Bilaga9 Förslagen lämnas utan erinran. Dennalag innehåller särskilda föreskrifter om allmänna sammankomster och offentliga tUlställningar(2 kap.) samt föreskrifter om allmän ordning och säkerhet i övrigt dels vidsammankomster och tillställningar, på offentliga platser och vid vissaanläggningar och verksamheter (3 kap.), dels i viss kollektiv personttafik (4kap. Med offendigplats enligt denna lag avses 1. allmänna vägar, 2. gator, vägar, torg, parker och andra platser som i detaljplanredovisas som allmän plats och som har upplåtits för sitt ändamål, 3. områden som i detaljplan redovisas som kvartersmark för hamnverksamhet,om de har upplåtits för detta ändamål och är tillgängliga för allmänheten,samt 4. andra landområden och utrymmen inomhus som stacUgvarande används förallmän trafik. Regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, en kommun får föreskriva attanläggningar för lek, idrott, camping eller friluftsliv, badplatser, jäi-nvägsområden,begravningsplatser och andra sädana områden, om de inte omfattas avbestämmelserna i första stycket, skall jämställas med offentliga platser vidtillämpning av 3 kap. och av lokala föreskrifter, under förutsättning attområdena är tillgängliga för allmänheten. Omett område eller utrymme som avses i första stycket är tiUgängUgt förallmänheten endast under vissa tider, är det offentlig plats under dessa.Detsamma gäller områden som omfattas av en föreskrift enligt andra stycket 2 kap.Allmänna sammankomster och offentliga tillställningar Medallmän sammankomst enUgt denna lag avses 1. sammankomster som utgör demonstrationer eller som annars hålls föröverläggning, opinionsyttring eller upplysning i allmän eller enskild angelägenhet, 2. föreläsningar och föredrag som hålls för undervisning eUer för att meddelaaUmän eller medborgeriig bildning, 3. sammankomster som hålls för religionsutövning, 4. teaterföreställningar, biografföreställningar, konserter och andra sammankomsterför att framföra konsmärUgt verk, samt 5. andra sammankomster vid vilka mötesfriheten utövas. 27 1992/93. Föralt en sammankomst skall anses som allmän krävs att den anordnas Prop.1992/93:210 för allmänheten eller att allmänheten har tiUttäde till den eller att samman- ' ' komstenmed hänsyn till de vUlkor som gäller för tiUttäde till den bör anses jämställdmed en sådan sammankomst. Bestämmelsernai denna lag om alhnänna sammankomster gäUer även om det vid en sammankomstförekommer mindre inslag av underhållning eller försttöelse av annat slag änframförande av konstnärligt verk. Vadsom sägs i lagen om allmänna sammankomster gäller även cUkusföre-ställningar. Medoffentiig tillställning enligt denna lag avses 1. tävlingar och uppvisningar i sport och idrott, 2. danstUlställningar, 3. tivolinöjen och festtåg, 4. marknader och mässor, samt 5. ancha tillställningar som inte är att anse som allmänna sammankomstereller cirkusförestäUningar. Föratt en tillställning skall anses som offentlig krävs att den anordnas förallmänheten eller att aUmänheten har tiUttäde till den. Entillställning till vilken tillträdet är begränsat genom krav på inbjudan,medlemskap i en viss förening eller annat villkor är dock att anse som en tillställningsom allmänheten hai- tiUttäde till, om tillställningen uppenbarligen är en delav en rörelse vars verksamhet uteslutande eller väsentligen består i attanordna tillställningar av detta slag. Detsamma gäller om tillställningen medhänsyn till omfattningen av den krets som äger tUlttäde, de villkor som gällerför tillttädet eller andra liknande omständigheter är att jämställa med sådan tillstälbing. Kravpå tillstånd eller anmälan 4§ Allmännasammankomster och offentliga tiUstäUningar får inte utan tillstånd anordnas pä offentUgaplatser. Tillståndatt anordna offentiig tillställning krävs även i annat fall, om det är fräga omoffentliga danstillställningar, tivolinöjen, marknader eller lUcnandenöjestillställningar eller tävlingar eller uppvisningar i motorsport eller professionellbrottning. Om det kan ske utan fara för ordning och säkerhet eller för ttafiken,får emellertid anordnaren befrias från skyldigheten att söka tillstånd enligtdetta stycke för tillställning av visst slag. Ett beslut om befrielse fårförenas med villkor. Enallmän sammankomst som avses i 1 § första stycket 4 eller en cttkusföreställningfär hällas utan tiUstånd, om den med hänsyn tUl det väntade deltagarantalet,den utvalda platsen och tiden för sammankomsten samt de anord- ningarsom avses förekomma kan antas äga mm utan fara förordning och sä- Prop.1992/93:210 kerhet eller för ttafiken. Densom avser att inom ett område som redovisas i detaljplan anordna en sådanallmän sammankomst utomhus eller offentlig tillställning som det inte krävstillstånd för enligt 4 § skall anmäla detta. Anmälningsskyldighetgäller också för en allmän sammankomst som anordnas inomhus inom ett områdesom redovisas i detaljplan och för en offentlig tillställning som anordnasutomhus utom detaljplanelagl område, om det pä gmnd av det förväntade antaletdeltagare vid san-imankomsten eUer tUlställningen finns risk för att ordningenstörs eller säkerheten äventyras vid den eller, som en direkt följd av den, idess omedelbara omgivning eller för att trafiken störs. Enallmän sammankomst som avses i 1 § första stycket 4 behöver inte anmälas, omden med hänsyn till det förväntade antalet deltagare, den utvalda platsen ochtiden för sammankomsten samt de anordningar som avses förekomma kan antas ägarum utan fara för ordning och säkerhet eller för trafiken. Omdet kan ske utan fara för ordning och säkerhet eller för trafiken, fär anordnarenbefrias frän anmälningsskyldigheten i fråga om allmänna sammankomster elleroffentliga tillställningai- av visst slag. Ett beslut om befrielse får förenasmed villkor. Huransökan om tillstånd och anmälan görs 6§ Ansökanom tillstånd att anordna och anmälan om en allmän sammankomst eller offentligtillställning skall göras hos polismyndigheten. Ansökanskall göras skriftligen . Om möjligt skall ansökan ha kommit in senasten vecka före sammankomsten eller tiUstäUningen. Anmälanskall göras skriftligen eller muntiigen. Om möjUgl skall anmälan ha kommit insenast före sammankomsten eller rillsiällningen. Vadansökan och anmälan skall innehålla 7§ Ansökanom tillstånd att anordna och anmälan om en allmän sammankomst eller offentiigtillställning skall innehålla uppgifter om anordnaren, tiden för sammankomsteneller tillställningen, dennas ai-t och huvudsakliga utformning samt de åtgärderi fråga om ordning och säkerhet som anordnaren avser att vidta. Prövningenmed anledning av ansökan eller anmälan 8§ Polismyndighetenprövar frågor om tillstånd att anordna allmänna sammankomster och offentligatillställningar samt om befrielse enligt 4 § andra stycketfrån skyldigheten att ansöka om tillstånd att anordna offentiiga till- Prop.1992/93:210 ställningar. Omden offentiiga tillställningen avser tävling eller uppvisning i motorsport ochdet för att genomföra tillställningen krävs beslut av i någotannat avseende, prövas dock frägan om tillstånd av efter samrådmed polismyndigheten. Anmälanom en allmän sammankomst eller offentiig tillställning behandlas avpolismyndigheten som också prövar frågor om befrielse enligt 5 § fjärde stycketfrån skyldigheten att göra anmälan om sammankomster eller tiUstäUningar. Polismyndighetenfår förelägga anordnaren av en allmän sammankomst eller offentlig tillställningatt lämna uppgifter utöver vad ansökan eller anmälan skall innehålla ellersjälv sörja för den uttedning som behövs. Anordnaren är dock inte skylcUg attredogöra för innehåUet i föredrag, tal eller dramatisk eller annanframställning som är avsedd att förekomma vid sammankomsten eller tiUstäUningen. Omdet med anledning av en ansökan om tillstånd att anordna eller en anmälan omen cirkusföreställning eller en offentlig tillställning behövs en undersökningsom ki-äver särskild fackkunskap, fär polismyndigheten anlita en sakkunnig på anordnarensbekostnad. Tillståndtill en allmän sammankomst fär vägras endast om det är nödvändigt med hänsyntill ordningen eller säkerheten vid sammankomsten eller, som en direkt följd avden, i dess omedelbara omgivning eller med hänsyn till trafiken eller för attmotverka epidemi. Tillståndtill en allmän sammankomst eller offentiig tillställning skall vägras, omsammankomsten eller tillställningen är avsedd att hällas i ett samlingstältsom inte är godkänt eller inte får användas enligt vad som sägs i 12 § eller iett annat tält som inte erbjuder bettyggande säkerhet mot brand och andraolycksfall. Beslutmed anledning av en ansökan eller en anmälan enligt 6 § skaU meddelasskyndsamt. Beslutet skall innehålla de vilUcor enligt 16 § andra stycket sompolismyndigheten meddelar för sammankomsten eller tillställningen. Vidare skaUbeslutet innehåUa uppgift om det högsta belopp som anordnaren av en allmänsammankomst eller offentiig tillställning kan komma att bli tvungen att betalai ersättning för polisens kostnader för att hålla ordnmg. Säkerheten hos tält och tivolianordningar Prop. Tältfär användas vid allmänna sammankomster eller offentUga tUlstälhiingar endastom det har betryggande brandtåUghet och stabilitet samt i övrigt tältet ochdess inredning erbjuder betryggande säkerhet mot brand eller andra olycksfalloch uttymningsvägama är tillfredsställande. Ett tält som är avsett för flera än150 personer och som får uppföras utan bygglov (samlingstält) skall varabesiktigat och godkänt Besiktningenskall ske innan tältet första gången tas i bruk i och vid regelbundetåterkommande tillfällen. Om tältet har änchais i något avseende som harväsentlig betydelse för säkerheten, skaU det besUctigas pä nytt. Godkännandeav ett samlingstält skall gälla för av minst tre och högst . Omett tält, som är avsett att användas vid allmänna sammankomster elleroffentliga tillställningar, på grund av skada eller av någon annan orsak inteerbjuder betryggande säkerhet mot brand och andra olycksfall, får poUsmyndighetenförbjuda att tältet används vid sådana sammankomster eller tillställningar sålänge felet består. Tivolianordningar,såsom karuseller, pariserhjul, bergbanor, bilbanor och liknande anordningar, färanvändas vid allmänna sammankomster eller offentliga tillställningar endast omde erbjuder betryggande säkerhet mot olycksfall och om de är besUctigade och gocUcända. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer fär meddela föreskrifter omprovning, besiktning och förbud att använda en tivolianordning. Förbudmot sammankomster och tillställningar i vissa fall OffentiigtUlställning som utgör pomografisk föreställning får inte anordnas. Regelingenfär föreski-iva att allmänna sammankomster och offentliga tUlställningar intefår hållas inom ett visst område, om förbudet är nödvändigt med hänsyn till attSverige är i krig eller ki-igsfara eller för att motverka epidemi. Efterregeringens bemyndigande får i fråga om länet eller del däravföreskriva att allmänna sammankomster inte får hållas om förbudet är nödvändigtför att motverka epidemi och att offentliga tUlställningar inte fär hällas omförbudet är nödvändigt med hänsyn till att är i krig eller kiigsfaraeller för att motverka epidemi. 16 § Bilaga 9:1 Den som anordnar en allmän sammankomst eller offentligtillställning skall svara för att det råder god ordning vid sammankomsten ellertillställningen. får meddela de villkor som behövs för attupprätthålla ordning och säkerhet vid sammankomsten eller tillställningen.Villkoren får innefatta skyldighet för anordnaren att anlita personal.Skyldighet för anordnaren alt anlita ordningsvakter enligt lagen (1980:578) omordningsvakter får åläggas endast i fråga om konserter och offentiigatillställningar. VilUcoren fär inte medföra att anordnaren belastas med onödigakostnader eller att möjligheten att hålla sammankomsten eller tiUstäUningen onöcUgtvisförsvåras pä något annat sätt. Den som inte följer de ordningsregler för en allmänsammankomst eller offentlig tillställning som skall gälla enligt villkor sompolismyndigheten hai-meddelat med stöd av 16 § ancha stycket är skyldig att påtillsägelse lämna sammankomsten eller tillställningen. Vid en allmän sammankomst eller offentlig tillställning färspritdrycker, vin eller starköl drickas bara om det sker vid tillåten serveringav sådana drycker. Vad som sagts innebär inte förbud mot något som skallförekomma vid en gudstjänst enligt den för trossamfundet i fråga gällandeordningen. Spritdrycker, vin eller stai-köl som inte får drickas vidsammankomsten eller tillställningen fåi- inte heller förvaras i lokalen ellerpå platsen. får för särskilda fall medge undantagfrån första stycket. Den som bryter mot förbudet i första stycket är skyldigatt på tillsägelse lämna sammankomsten eller tillställningen. Hypnotiska eller lUcnande experiment fåi- inte utanSocialstyrelsens tillstånd förekomma vid en offentlig tillställning eller viden sådan allmän sammankomst som inte utgör ett led i undervisningen vidgymnasieskola eller högskola eller någon annan skolfoi-m pä motsvarande nivå. Pyrotekniska varor får inte utan tUlstånd av polismyndighetenanvändas vid en allmän sammankomst eller offentiig tillställning som hållsinomhus. Om det kan ske utan fara för ordning och säkerhet, fär dockpolismyndigheten befria anordnaren från skyldigheten att söka tiUstånd försammankomster eller tillställningar av visst slag. 21 § Prop.1992/93:210 Chefenför polismyndigheten skall ha fritt tillträde till allmänna sammankomster ochoffentliga tillställningar. Detsamma gäller andra personer som polismyndighetenhar utsett att närvara.