prop · GF03112 · 1992-01-01 00:00:00 — k) timersättning vid vuxenutbildning (komvux), vid vuxenutbildning för psykiskt utvecklingsstörda (särvux) och vid svenskundervisning för invandrare (sfi), l) livränta enligt 4 kap. lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller motsvarande livränta som bestäms med tillämpning av sagda lag, m) från och konstnärsnämnden utgående bidrag som ej är att hänföra till inkomst av annat förvärvsarbete enligt 3 §, i den mån regeringen så förordnar, n) statsbidrag till arbetslösa som tillskott till deras försörjning när de startar egen rörelse, p) ersättning enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård, q) tillfälliga förvärvsinkomster av verksamhet som inte bedrivs självständigt, r) ersättning som en allmän försäkringskassa utger enligt 20 § lagen (1991:1047) om sjuklön. I fråga om ersättning i I fråga om ersättning i pengar eller andra pengar eller andra skattepliktiga förmåner skattepliktiga förmåner för utfört arbete i för utfört arbete i annan form än pension samt annan form än pension samt i fråga om ersättning i fråga om ersättning till idrottsutövare från till idrottsutövare från visst slag av ideell visst slag av ideell förening gäller i förening gäller i tillämpliga delar tillämpliga delar bestämmelserna i 3 kap. 2 bestämmelserna i 3 kap. 2 § andra stycket. § andra stycket och 2 a § tredje stycket. Vid beräkning av inkomst av Vid beräkning av inkomst av anställning skall hänsyn anställning skall hänsyn tas till lön eller annan tas till lön eller annan ersättning, som den ersättning, som den försäkrade har fått försäkrade har fått från en arbetsgivare, som från en arbetsgivare, som är bosatt utom riket eller är bosatt utom riket eller är utländsk juridisk är utländsk juridisk person, endast i fall då person, endast i fall då den försäkrade den försäkrade sysselsatts här i riket och sysselsatts här i riket och överenskommelse inte överenskommelse inte träffats enligt 3 kap. 2 a träffats enligt 3 kap. 2 a § eller då han § första stycket eller tjänstgjort som då han tjänstgjort som ombord på svenskt ombord på svenskt handelsfartyg. Vad som sägs handelsfartyg. Vad som sägs här skall inte gälla här skall inte gälla beträffande lön till beträffande lön till svenska medborgare, om svenska svenska medborgare, om svenska staten eller, där lönen staten eller, där lönen härrör från härrör från utländsk juridisk person, utländsk juridisk person, en svensk juridisk person, som en svensk juridisk person, som äger ett bestämmande äger ett bestämmande inflytande över den inflytande över den utländska juridiska utländska juridiska personen, enligt av personen, enligt av godtagen förbindelse har godtagen förbindelse har att svara för att svara för tilläggspensionsavgiften. Hänsyn skall ej heller tas till lön eller annan ersättning från främmande makts beskickning eller lönade konsulat här i riket eller från arbetsgivare, som tillhör sådan beskickning eller sådant konsulat och som inte är svensk medborgare. Vad som sägs här skall inte gälla beträffande lön till svensk medborgare eller till den som utan att vara svensk medborgare är bosatt i riket, om en utländsk beskickning här i riket enligt av godtagen förbindelse har att svara för tilläggspensionsavgiften. Den som åtagit sig förbindelse enligt tredje eller fjärde stycket skall anses som arbetsgivare. 20 kap. 2 §5 Vid tillämpningen av bestämmelserna i 11 kap. 6 a § om försäkrad, som vårdar barn, skall med barn som där sägs likställas fosterbarn. Med förälder skall vid tillämpningen av bestämmelserna i 9 kap. 4 § och 11 kap. 6 a § likställas den, med vilken förälder är eller varit gift eller har haft barn, om de stadigvarande sammanbor. Med förälder skall vid tillämpningen av bestämmelserna i 9 kap. 4 § likställas den som med socialnämndens tillstånd har tagit emot ett utländskt barn för vård och fostran i syfte att adoptera det. Har någon med socialnämndens medgivande tagit emot ett utländskt barn i sitt hem här i landet för vård och fostran i adoptionssyfte, skall vid tillämpning av bestämmelserna i 8 och 14 kap. om rätt till barnpension barnet anses som barn till denne. I sådana fall anses barnet bosatt i , om den blivande adoptivföräldern var bosatt här i landet då han avled. Enligt 2 § andra stycket Vid tillämpning av denna lagen (1983:850) om undantag lags bestämmelser om från vissa bestämmelser sjukpenninggrundande inkomst i uppbördslagen (1953:272) och pensionsgrundande inkomst m.m. skall ersättning som gäller vad som i 22 c § avses i nämnda lag i vissa lagen (1984:668) om uppbörd fall anses som inkomst av av socialavgifter från annat förvärvsarbete vid arbetsgivare sägs om tillämpning av denna lags iakttagande av bestämmelser om förhandsbesked. sjukpenninggrundande inkomst och pensionsgrundande inkomst. Vid tillämpning av sistnämnda bestämmelser gäller vidare vad som i 22 c § lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare sägs om iakttagande av förhandsbesked. Vid tillämpning av bestämmelserna i 3 kap. 2 § och 2 a § tredje stycket skall den som mottar betalning enligt en faktura som innehåller uppgift om att utställaren har en F- skattesedel anses ha en sådan skattsedel. Bestämmelser om påföljd för den som lämnar oriktig uppgift om innehav av F- skattesedel finns i 79 a § uppbördslagen (1953:272). Att ersättning enligt 16 § lagen (1989:425) om särskilda inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare är att betrakta som inkomst av anställning vid tillämpning av bestämmelserna om sjukpenninggrundande inkomst och pensionsgrundande inkomst framgår av 22 § nämnda lag. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om sjukpenninggrundande inkomst och pensionsgrundande inkomst som avser tid före ikraftträdandet. Lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 § och 2 kap. 4 § lagen (1981:691) om socialavgifter1skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 2 §2 Avgifterna skall betalas av Avgifterna utgörs av arbetsgivare samt av den som arbetsgivaravgifter och är försäkrad enligt egenavgifter. lagen (1962:381) om allmän Arbetsgivaravgifter skall försäkring och har betalas av den som är inkomst av annat arbetsgivare och egenavgifter förvärvsarbete som avses av den som är i 3 kap. 2 eller 2 a § försäkrad enligt lagen eller 11 kap. 3 § nämnda (1962:381) om allmän lag. försäkring och har inkomst av annat förvärvsarbete som avses i 3 kap. 2 eller 2 a § eller 11 kap. 3 § nämnda lag. Vid tillämpning av denna lag skall, även om ett anställningsförhållande inte föreligger, den som har utgett sådan ersättning som enligt bestämmelserna i 3 kap. 2 § andra stycket eller 11 kap. 2 § första stycket m), andra stycket och femte stycket lagen om allmän försäkring är att hänföra till inkomst av anställning anses som arbetsgivare. Vid tillämpning av denna lag gäller vidare vad som i 22 c § lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare sägs om iakttagande av förhandsbesked. Bestämmelser om betalning av avgifter vid vissa uppdrag finns i lagen (1983:850) om undantag från vissa bestämmelser i uppbördslagen (1953:272) m.m. Bestämmelser om betalning av arbetsgivaravgifter finns också i 23 § lagen (1989:425) om särskilda inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare. 2 kap. 4 §3 Vid bestämmande av avgiftsunderlaget skall bortses från 1. ersättning till en och samme arbetstagare om den inte uppgått till , 2. ersättning till arbetstagare som vid årets ingång fyllt , 3. ersättning till arbetstagare vid sjukdom eller ledighet för vård av barn eller med anledning av barns födelse, till den del ersättningen motsvarar sjukpenning, föräldrapenning eller rehabiliteringspenning som arbetsgivare får uppbära enligt 3 kap. 16 §, 4 kap. 18 § eller 22 kap. 12 § lagen (1962:381) om allmän försäkring, 4. ersättning för vilken skall betalas särskild inkomstskatt enligt lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl., 5. ersättning som en arbetsgivare utgett till barn för arbete som utförts i hans förvärvsverksamhet i de fall avdrag för ersättningen inte får göras vid inkomsttaxeringen, 6. ersättning till den del denna motsvarar kostnader i arbetet som arbetstagare haft att täcka med ersättningen, 7. ersättning för tjänstgöring i verkskydd enligt 4 kap. 8, 11 eller 12 § lagen (1992:000) om civilt försvar, i den utsträckning ersättningen utgör eller motsvarar dagpenning, 8. ersättning för arbete som har utförts utomlands, till den del denna inte räknas som lön enligt 11 kap. 2 § första stycket lagen om allmän försäkring, 9. ersättning för skiljemannauppdrag i fall där parterna i skiljeförfarandet är av utländsk nationalitet, 10. ersättning som på grund av bestämmelserna i 5 § lagen (1984:947) om beskattning av utländska forskare vid tillfälligt arbete i inte utgör skattepliktig intäkt, 11. ersättning som avses i 3 kap. 2 a § lagen om allmän försäkring, 12. intäkt som avses i 32 § 1 mom. första stycket h och i kommunalskattelagen (1928:370), 13. sådan ersättning som enligt 1 § första stycket 2--6 lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster utgör underlag för nämnda skatt, 14. ersättning till en och samme idrottsutövare från en sådan ideell förening som avses i 7 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt och som har till huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet, om ersättningen från föreningen inte uppgått till ett halvt basbelopp enligt lagen om allmän försäkring. Bestämmelsen i första Bestämmelsen i första stycket 6 är tillämplig stycket 6 är tillämplig endast om kostnaderna kan endast om kostnaderna kan beräknas uppgå till beräknas uppgå till av av arbetstagarens ersättning arbetstagarens ersättning från arbetsgivaren under från arbetsgivaren under utgiftsåret. Regeringen eller den myndighet som eller den myndighet som regeringen bestämmer får regeringen bestämmer får fastställa schablon för fastställa schablon för beräkning av arbetstagares beräkning av arbetstagares kostnader i viss verksamhet. kostnader i viss verksamhet. Schablonen skall avse bestämda yrkesgrupper och grundas på de genomsnittliga kostnaderna inom respektive grupp. I fråga om inkomst från fåmansföretag och fåmansägt handelsbolag skall föreskrifterna i punkt 13 av anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen (1928:370) tillämpas vid bestämmande av avgiftsunderlaget. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om avgifter som avser tid före ikraftträdandet. Lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare1 dels att nuvarande 21 och 22 §§ skall betecknas 15 och 19 §§, dels att 6 och 25 §§ skall ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före nuvarande 21 § skall sättas närmast före den nya 15 §, dels att det i lagen skall införas nya paragrafer, 16--18 och 22 e §§, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse En arbetsgivare får vid redovisning av en arbetstagares lön göra avdrag för sådana kostnader som avses i 2 kap. 4 § första stycket 6 lagen (1981:691) om socialavgifter och som arbetstagaren haft under månaden, om kostnaderna för utgiftsåret kan beräknas uppgå till av arbetstagarens lön från arbetsgivaren under nämnda år. Är en schablon, som fastställts enligt 2 kap. 4 § andra stycket lagen om socialavgifter, tillämplig på arbetstagare hos arbetsgivaren, skall avdrag i fråga om lön för sådan arbetstagare beräknas enligt schablonen. skall på Finns det inte en sådan framställning av schablon som avses i andra arbetsgivaren på förhand stycket skall bestämma hur en skattemyndigheten på arbetstagares kostnader skall framställning av beräknas vid redovisningen. arbetsgivaren bestämma hur en arbetstagares kostnader skall beräknas vid redovisningen. 16 § Den som har betalat ut ersättning för arbete till någon som har en F-skattesedel enligt vad som sägs i 17 § och som har låtit annan utföra arbetet är betalningsskyldig för de arbetsgivaravgifter och den dröjsmålsavgift som F- skattesedelsinnehavaren skall betala på ersättningen till den som har utfört arbetet om 1. arbetet har uppdragits inom en av utbetalaren bedriven näringsverksamhet, 2. utbetalaren inte har gjort anmälan enligt 40 a § uppbördslagen (1953:272) trots att sådan skyldighet förelegat och 3. betalningsmottagaren inte har betalat avgifterna inom föreskriven tid. Betalningsskyldighet enligt första stycket får inte åläggas sedan F-skattesedelsinnehavarens betalningsskyldighet för avgifterna bortfallit enligt lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m. Hos den som har blivit ålagd betalningsskyldighet enligt första stycket får indrivning ske i samma ordning som gäller för restförd skatt enligt uppbördslagen. 17 § Med en F-skattesedelsinnehavare avses i 16 § en person som för bestämmande av ersättningen för arbetet eller vid mottagandet av ersättningen 1. innehar en F-skattesedel eller 2. innehar både en A- och en F-skattesedel om F- skattesedeln skriftligen åberopats. Betalas ersättningen för arbetet enligt faktura som innehåller uppgift om att utställaren har en F-skattesedel får denna uppgift tagas för god och även gälla som sådant skriftligt åberopande som anges i första stycket 2. Vad som sagts nu gäller dock inte om den som betalar ut ersättningen känner till att uppgiften är oriktig. 18 § En fråga om betalningsskyldighet enligt 16 § första stycket prövas av skattemyndigheten. Den som har fullgjort betalningsskyldighet i enlighet med ett beslut enligt 16 § får söka beloppet åter av F- skattesedelsinnehavaren. Den som vill söka beloppet åter skall till kronofogdemyndigheten ge in det kvitto som han fått vid betalningen eller på annat sätt styrka, att han har betalat avgifterna. får hos F- skattesedelsinnehavaren driva in beloppet i den ordning som gäller för indrivning av skatt. Införsel får dock inte beviljas. F-skattesedelsinnehavaren skall betala dröjsmålsavgift på beloppet. Bestämmelsen i 4 § preskriptionslagen (1981:130) gäller i fråga om regressfordran enligt första stycket. 22 e § Den som har en A-skattesedel eller saknar skattsedel på preliminär skatt och som bedriver näringsverksamhet är betalningsskyldig för ett belopp motsvarande de arbetsgivaravgifter som belöper på en till honom utbetald ersättning för arbete som utförts inom näringsverksamheten och den dröjsmålsavgift som belöper på dessa om utbetalarens betalningsskyldighet för avgifterna eftergetts enligt bestämmelserna i 22 d § och det måste anses ha varit uppenbart för den som bedrivit näringsverksamheten att utbetalaren 1. inte insåg att han var arbetsgivare och 2. med hänsyn till föreliggande omständigheter måste anses ha saknat anledning att räkna med att han var arbetsgivare. En fråga om betalningsskyldighet enligt första stycket prövas av skattemyndigheten. Om en arbetsgivare står i Om en arbetsgivare står i skuld för skuld för arbetsgivaravgifter, allmän arbetsgivaravgifter, skatt löneavgift enligt 1 § enligt uppbördslagen lagen (1982:423) om allmän (1953:272), mervärdeskatt löneavgift, skatt enligt enligt lagen (1968:430) om uppbördslagen (1953:272) mervärdeskatt, särskild eller mervärdeskatt, har löneskatt enligt lagen denne rätt att av det (1990:659) om särskild belopp som skall restitueras löneskatt på vissa enligt denna lag återfå förvärvsinkomster eller bara vad som överstiger de enligt lagen (1991:687) om obetalda avgifterna eller särskild löneskatt på skatterna och de räntor pensionskostnader har denne eller avgifter som belöper rätt att av det belopp som på dessa. skall restitueras enligt denna lag återfå bara vad som överstiger de obetalda avgifterna eller skatterna och de räntor eller avgifter som belöper på dessa. I lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter finns också föreskrifter som begränsar rätten till restitution. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om avgifter som avser tid före ikraftträdandet. Lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster1skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse En enskild person eller ett dödsbo skall till staten betala särskild löneskatt på inkomst av passiv näringsverksamhet här i riket samt, om den skattskyldige före årets början fyllt eller inte fyllt men uppburit hel ålderspension eller avlidit , på inkomst som avses i 3 kap. 4 § andra stycket lagen (1981:691) om socialavgifter samt vidare på ersättning som utgår enligt sådan avtalsgruppsjukförsäkring som avses i punkt 12 av anvisningarna till 22 § kommunalskattelagen (1928:370) eller enligt sådan trygghetsförsäkring som avses i nämnda anvisningspunkt till den del ersättningen utgår i form av engångsbelopp som inte utgör kompensation för mistad inkomst. Skatt beräknas inte på sådana inkomster för vilka den skattskyldige skall betala egenavgifter enligt 3 kap. 4 § lagen om socialavgifter. Skatt beräknas inte heller på ersättning för ett uppdrag där avtal har träffats om att ersättningen för uppdraget skall likställas med inkomst av anställning enligt 3 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Vid beräkning av skatteunderlaget gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 3 kap. 5 § lagen om socialavgifter. Denna lag träder i kraft och tillämpas på ersättning som utbetalas efter denna tidpunkt. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt protokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272), m.m. Förslagen har inför lagrådet föredragits av kanslirådet . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: Förslaget till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272) Som framhållits i remissprotokollet har uppbördslagen (UBL) varit föremål för ett stort antal ändringar, vilket lett till brister när det gäller såväl systematik som överskådlighet. Bristerna blir ännu mer påtagliga när man ser på uppbyggnaden av hela det komplex av författningar -- UBL, lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare () m.fl. -- som reglerar uppbörden av skatter och avgifter. Ett exempel som aktualiseras genom lagrådsremissen är bestämmelserna i 3 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Dessa hänvisar till bl.a. 5 kap. lagen (1981:691) om socialavgifter, som i sin tur innehåller hänvisningar till bl.a. USAL och UBL. Det är inte lätt att av dessa successiva hänvisningar uppfatta att det som i UBL sägs om egenavgifter skall tillämpas på den särskilda löneskatten. Oklarheten har föranlett ett förslag om ett förtydligande tillägg till 1 § UBL, som i detta fall får godtas fastän sådana hänvisningar i princip är olämpliga. Det kan vara svårt att i ett så omfattande och ofta ändrat regelverk som UBL upprätthålla en enhetlig och konsekvent terminologi. Det remitterade förslaget ger exempel också på detta. Ett exempel på bristande enhetlighet är beskrivningen av den skatteuppbörd som sker från de inkomsttagare som omfattas av bestämmelserna om preliminär A-skatt. Skattebetalningen verkställs i dessa fall i två steg, avdraget från lönen och den efterföljande inlevereringen av det innehållna beloppet till statsverket. Det finns behov av en terminologi som skiljer mellan dessa två steg. I det remitterade förslaget används uttrycken ''''''''betala'''''''' och ''''''''betalning av'''''''' skatt för det första steget och ''''''''betala in'''''''' och ''''''''inbetalning av'''''''' skatt för det andra. Lagrådet vill inte motsätta sig den sålunda föreslagna terminologin, även om den inte kan betraktas som helt tillfredsställande och inte har genomförts konsekvent i de delar av UBL som inte berörs av lagrådsremissen. Ett annat exempel, som belyser de terminologiska svårigheter som kan uppkomma vid ingrepp i det befintliga systemet, är beteckningen av de olika formerna av preliminär skatt. I det remitterade förslaget talas om ''''''''preliminär'''''''' A-skatt, ''''''''särskild'''''''' A-skatt och ''''''''preliminär'''''''' F-skatt. Eftersom alla tre skatteformerna är preliminära, är terminologin inte konsekvent. Det hade varit riktigare att använda beteckningarna A-skatt, särskild A-skatt och F- skatt. En övergång från den använda beteckningen ''''''''preliminär A-skatt'''''''' till ''''''''A-skatt'''''''' skulle emellertid medföra behov av ett stort antal följdändringar i såväl UBL som andra författningar. Mot den bakgrunden synes den i remissprotokollet föreslagna terminologin få accepteras tills vidare. Det remitterade förslaget innefattar principiellt betydelsefulla ändringar av uppbördssystemet. Från lagteknisk synpunkt hade det varit önskvärt att bygga upp det reviderade systemet utan bundenhet till den befintliga lagens systematik. Det har dock av naturliga skäl inte ansetts möjligt att åstadkomma detta inom ramen för det nu aktuella lagstiftningsärendet. Nödvändigheten av att foga in de nya bestämmelserna i det befintliga regelverket har medfört att dispositionen inte i alla delar blivit tillfredsställande och att de systematiska bristerna i UBL därmed har förstärkts. Lagrådet föreslår i det följande ändringar för att underlätta läsningen. Mer väsentliga förbättringar kan knappast uppnås utan en genomgripande lagteknisk översyn. Lagrådet vill med det sagda inte avstyrka att det remitterade förslaget läggs till grund för lagstiftning utan endast understryka vikten av att den i remissprotokollet aviserade översynen kommer till stånd. Lagrådet övergår till att kommentera vissa bestämmelser i lagförslaget. Utöver de ändringar som behandlas i det följande förordar lagrådet ett antal redaktionella justeringar. 2 § 2 mom. I detta moment definieras bl.a. begreppen arbetsgivare, arbetstagare och lön. Ett annat grundläggande begrepp i den nya lagstiftningen är näringsverksamhet. Innebörden av detta begrepp får betydelse för tillämpningen av 3 § 2 mom. (10 000-kronorsgränsen), 33 b § (förutsättningarna för att utfärda F-skattesedel), 38 a § (förutsättningarna för återkallelse av en F-skattesedel) och 75 c § (arbetsgivarens ansvarighet för arbetstagarens skatt). I 21 § kommunalskattelagen (KL) anges förutsättningarna för att en verksamhet skall anses som näringsverksamhet i skatterättslig mening. Det är i första hand fråga om rörelse, jordbruk och skogsbruk samt förvaltning av s.k. näringsfastigheter. För juridiska personer gäller emellertid enligt 2 § 1 mom. sjätte stycket lagen om statlig inkomstskatt (SIL) att alla skattepliktiga intäkter, dvs. även intäkter av annan verksamhet än näringsverksamhet i egentlig mening, skall räknas till intäkt av näringsverksamhet. Det är inte helt klart om begreppet näringsverksamhet, såsom det används i det remitterade förslaget, är avsett att för de juridiska personernas del omfatta all verksamhet som ger skattepliktig intäkt eller endast näringsverksamhet i den mening som avses i 21 § KL. Några uttalanden i remissprotokollet pekar dock på att det är det vidare begreppet som åsyftas. Enligt lagrådets mening bör detta klargöras genom en uttrycklig definition i 2 § 2 mom. Av definitionen bör framgå att det avgörande är om verksamheten ger intäkter som är att hänföra till inkomstslaget näringsverksamhet. För de fall då verksamheten bedrivs i handelsbolag bör klargöras att det avgörande är om intäkten för någon delägare i bolaget utgör intäkt av näringsverksamhet. I enlighet med det sagda föreslår lagrådet en definition av följande lydelse: ''''''''näringsverksamhet: verksamhet av sådant slag att intäkten därav räknas till intäkt av näringsverksamhet för den som bedriver verksamheten eller, när verksamheten bedrivs av ett handelsbolag, för någon delägare i bolaget''''''''.