prop · GG0331 · 1992-12-31 00:00:00 — Bilaga2 För att begränsa den maximala effekten av föreslås i promemoriantvå särregler så att den förlust av sjukersättningen som uppkommer vid tvåkarensdagar inte skall utgöra mer än en niondel av den genomsnittligaarbetsinsatsen . Denna regel behöver dock inte tillämpas omarbetstagaren skulle ha arbetat mindre än tio tinmiar sammanlagt hosarbetsgivaren under de två karensdagama. Deflesta remissinstansema har inte närmare berört denna fråga. Rent allmänt sermånga instanser positivt på de regler som föreslås för att utjämna effektema avkarensdagar. pekar några instanser, bl.a. FÖD, på att dennabestämmelse är ett exempel på hur lagstiftningen blir mer komplicerad. RFVanser att det är svårt att hitte en enklare lösning på denna problematik än densom föreslås i promemorian. som har många arbetstegare medkoncentrerad arbetstid framhåller att den föreslagna regeln får till följd attnuvarande löneberäkningsteknik inte kommer att kunna tillämpas. Mångaarbetstagare inom landstingen har koncentrerad tjänstgöring och varierandesysselsättningsgrader vilket medför att regeln måste tillämpas individuelltför att uppfylla lagens intentioner. anser att förslagetinnebär ett ingrepp i den fria förhandlingsrätten och att det kan få orättvisakonsekvenser beroende på omfattning och fördelning av den koncentrerade arbetsfiden.Förbundet avvisar därför förslaget i denna del. FKF anser det i och för sigvara nödvändigt med en särregel men att den föreslagna regeln inte alltidkommer att ge deltidsarbetande full kompensation i rättvisehänseende. Regelnär svår att administrera för såväl arbetsgivare som försäkringskassa. Enligtpromemorian är det arbetstagaren som i situationer med flera arbetsgivare harinitiativet för att tillse att det inte innehålls mer än två ersättningsdagarper sjukperiod. Uppstår tvist skall sjuklönegaranti kunna åberopas. Defå remissinstanser som har yttrat sig i denna fråga har olika meningar om denföreslagna lösningen. Enligt FÖD kan en arbetsgivare komma att sväva iosäkerhet om humvida han skall betela sjuklön eller ej. Genom de nu föreslagna ändringamagår det inte i alla lägen, för arbetsgivare att utan egna efterforskningaravgöra om han skall betela ut sjuklön eller tillämpa ordning med karensdagar. RFVhävdar att den föreslagna regeln kan orsaka administrativa olägenheter ochkonflikter mellan arbetsgivare och arbetstagare. Verket förordar därför att försäkringskassomages ansvaret för att administrera och utge ersättning när det firms fleraarbetsgivare såväl i normalfallet som vid fillämpning av återinsjuknanderegeln.Statskontoret däremot anser det vara administrativt fördelaktigt att låta arbetsgivamaadministrera denna besfånmfielse framför altemativet att ge försäkringskassanett ökat ansvar. Närdet gäller sjuklönegararanti i detta sammanhang är FKF mot bak- Prop.1992/93:31 grand av attförsäkringskassans ringa erfarenhet av arbetsrättsliga spors- Bilaga2 mål tveksam till enutökning av sjuklönegarantin. Ipromemorian föreslås att möjligheten för egenföretagare att välja lägre sjukförsäkringsavgiftoch högre självrisk begränsas fill en karenstid . Vid dennasjälvrisk skall inte de särregler som kopplats till systemet med tvåkarensdagar tillämpas. I övrigt är det endast Företagarnas riksorganisationsom kommenterar detta förslag. Organisationen anser att särskild uppmärksamhetbör riktas på att sjukfrånvaron för egenföretagare ökar. Enarbetsgivare skall även i fortsättningen ha möjlighet att försäkra sig för högasjuklönekostnader utöver sjuklön för de två förste ersättnings-dagaraa i varjesjukperiod. Inga remissinstanser har berört frågan. Kompensationsnivånär period inleds med annan dagersättning än sjukpenning Enligtpromemorian bör regler om karensdagar inte aktualiseras när följandedagersättningar skall börja utges: rehabiliteringspenning, sjukpenning isamband med medicinsk behandling och medicinsk rehabilitering, närståendepenning,smittbärarpenning, tillfållig föräldrapenning och havandeskapspenning.Kompensationsnivån de tre inledande dagaraa bör för vissadagersättningar ändras till . Principenatt karensdagar inte bör införas i andra dagersättningar ses som positivt av deremissinstanser som har yttrat sig i derma fråga. Flera instanser såsom RFV ochFKF varnar för överströinmnings-risk mellan de olikaersättningslagen. ASS understryker vikten av att det inte bör fmnas karensdagarvid ersättning i samband med rehabilitering och havandeskap. iSoS efterlysermot bakgmnd av överströmningsrisken mer ingående analys varför olikadagersättningsvillkor skall gälla. FFanser att förslaget är positivt men att ersättningsnivån avseende alladagersättningar bör höjas till de nivåer som gällde före den . Sjukdomi samband med annan dagersättning än sjukpenning 1promemorian görs bedömningen att regler om karensdagar inte skall tillämpas omen period med rehabiliteringsperming, sjukperming i samband med medicinskbehandling och medicinsk rehabilitering avbryts på grund av sjukdom. Försäkringskasseförbundetanser att karensdagar inte skall beräknas vid Prop. övergång frånnärståendeersättning och tillfållig föräldrapenning till Bilaga2 Ipromemorian föreslås dels ett allmänt dels ett särskilt högriskskydd. Flertaletremissinstanser är positiva till införande av ett allmänt högriskskydd. Någrainstanser däribland LO anser att skyddet borde vara mer generöst utformat. SoSanser det vara nödvändigt med såväl ett särskilt högriskskydd som ett allmänthögriskskydd. Arbetarskyddstyrelsen framhåller att det viktigt att poängteraatt det allmänna högriskskyddet inte får komma att uppfattas som en rättighetatt vara borte vid fem tillfällen utan läkarinfyg. RFV bedömer att undantegefter kan innebära en felaktig styming. Statens arbetsgivarverkhävdar att det inte går att undvika tröskeleffekter med den valda utformningen.Försäkringskasseförbundet vill att tolvmånadersgränsen förtydligas. Förbundetifrågasätter mot bakgrand av försäkringskassoraas ringa erfarenhet av arbetsrättsligafrågor om sjuklönegarantin skall utökas. Avde instanser som särskilt berört det särskilda högriskskyddet är RFV ochStatskontoret r\ega.tiv?L till att vissa gmpper genom det särskilda högriskskyddethelt befrias från karensdagar. och Statskontoretförordar ett generellt utformat högriskskydd dvs. ett skydd som inte delas påett allmänt och ett särskilt högriskskydd. Statskontoret anser att det mot bakgmndav besparingseffekter och rättviseskäl kan ifrågasättas om den gmpp som harrätt till särskilt högriskskydd helt skall undantas från den försämring somkarensdagar iimebär. RFV anser att förslaget med ett allmänt och ett särskilthögriskskydd medför olägenheter ur administrativ och informativ synvinkel. RFVförordar ett alternativ där de båda systemen slås ihop. I detta skulle reglemamodifieras så att det kan innefatta fler personer som det kombinerasmed krav på åtgärder för att minska antalet sjukfall. Personkretsen skulle ävenomfatta personer som inte har en medicinskt väl dokumenterad sjukdom. Statenshandikappråd och anser att tillämpningenskall vara mer generös än vad den är . Då prövningen enligt nuvaranderegler är snäv, upplevs den av enskilda som integritetskränkande och lämnarutrymme för godtycke. I övrigt bedömer attförslaget om ett särskilt och ett allmänt högriskskydd är följdriktigt. 1betänkandet föreslås att särskild arbetsskadesjukpenning skall utgå med 67 %för de 14 förste dagama i en sjukperiod vid godkänd ny arbetsskada eller recidivinom samordningstiden. Vid godkänt recidiv efter samordningstiden föreslåsersättning även i sjukperioden. Mångaremissinstanser däribland FÖD, Kammarrätten i , Prop.1992/93:31 SA V, Statskontoret, ASS,SAF, TCO, FKF, FF anser att förslaget Bilaga 2 krävertidsödande administration och att det kommer att leda till en omfattande extraarbetsbelastning hos försäkringskassoraa. SAFanser att arbetsgrappens förslag att en arbetsskadad för den första och andrasjukdagen skall anses få ersättning som utbetalas den tredje och följandesjukdagar är tveksamt. Detta torde enligt SAF strida mot åtagandeenligt ILO- konventionen. Även FÖD påpekar att konstraktionen lätt kan geintryck av att den tillkommit för att skall komma förbi sina åtagandeenligt ILO-konvenfionen. FÖD påpekar liksom FKF att ett stort ökat tryck på deintygsskrivande läkama kan föratses. ILO-kommittenbedömer att förslaget inte strider mot konventionens stedgande om att kontantsjukförmån i princip skall utges så länge arbetsoförmågan varar och att den börutges fr.o.m. förste dagen. Kommitten hänvisar härvid fill att det inte stadgasnär ersättningen skall utges. Kommittén konstaterar aft ersättningsnivån iförslaget motsvarar mmirai-nivån i den rekommendation som är fogad till koventionen.Denna miniminivå är högre än den som stadgas i själva konventionen. Fåsynpunkter har framförts mot förslaget rörande recidiv vid arbetsskador. RFVframhåller att förslaget får till följd att försäkringskassoraa blir skyldigaatt pröva samtliga anmälda recidivfall och att detta medför merarbete för kassoraa.Verket anser att de regler som infördes den i samband medsjuklönereformen bör bibehållas, dvs. att arbetsskadesjukperming inte skallutges . Enligtbedömning i promemorian bör inte någon ändring av behörighetsreglema i 8 kap.4 § LAF göras. I betänkandet föreslås vidare att bör fåmöjlighet att begära att den som anmäler ett sjukdomsfall om , sjukanmälningsdageninräknad, som recidiv av arbetsskada skall förete läkarintyg. FKFifrågasätter om socialförsäkringsnämndema klarar den ärendeökning som särskildarbetsskadesjukpenning innebär som avverkningstakten skall ökas såatt handläggningstiden begränsas till max 12 månader enligt regleringsbrev /93. Enligt RFV medför förslaget ett avsevärt merarbete för försäkringskassoraa.Verket anser att prövningen av rätt till särskild arbetsskadesjukpenning skallgöras av tjänsteman, då ersättningen får anses ha liten ekonomisk betydelse förden försäkrade. RFVanser att det konmier att bli mycket svårt för försäkringskassoraa att kunnakräva läkarintyg. har den skadade förmodligen inte ens sökt någonläkare för sina sjukdomsbesvär. Utgångspunktför förslagen i betänkandet är att nödvändiga anpassningar av sjuklöneavtalenäven fortsättningsvis skall fungera så att särskilda lagstiftningsåtgärder medsyfte att åstadkomma likformighet inte skall bli aktuella. SAFoch anser att inskränkningar i avtalsfri- Prop.1992/93:31 heten bör undvikas. Densenare konsteterar att villkoren bör Bilaga 2 gälla lika för alla. TCOkräver att alla hot om avtalsförbud dras tillbaka. hävdar att lagstiftningom karensdagar irmebär intrång i den fria förhandlingsrätten. LO och FF betonaratt kollektivavtalsförbud strider mot den fria förhandlingsrätten. LO bedömerinte att möjligheteraa att anpassa avtal till karensdagsförslaget är specielltgoda. ILO-kommitten utgår från att vid ett övervägande om lagstiftning för attgarantera ett likformigt utfall av de nya sjuklöneavtalen kommer förenlighetenmed konventioner att prövas. Någraremissinstanser däribland &4 V anser att det under fredsplikt och rådande stebiliseringsavtelkan bli svårt att säkerställa att den höjda arbetsgivaravgift tas igen på deanställdas sjukersättningsförraåner. RFVbedömer att de ekonomiska uppskattningama är rimliga. Verket saknar underlagför en egen bedömning av att de s.k. dynamiska effektema. Flertaletremissinstanser, bl.a, RRV, SAV, Statskontoret och anser att det är svårteller omöjligt att bedöma av de stetsfinansieUa konsekvenserna på grandval avdet underlag som redovisats. hävdar att nettoeffekten påbudgetunderskottet blir mindre än hälften av vad som anges i promemorian ochatt effekten på den totela sjukfrånvaron kommer att vara försumbar. Till stödför sin beräkningar åberopar att arbetsgmppen inte tagit hänsyn till attökad närvaro av sjuka på arbetet leder till fler sjuka, att några kommer stannahemma extra och att undantag från karens måste ges till vissa yrkesgrapper.Vidare anser att arbetsgrappen överskattat den totala sjukfrånvaron och beträffandebudgetsaldot inte beaktet kompensation till kommuneraa. Även TCO bedömer attuppskattningen av nettobesparingen är orealistisk. SoSanser att den samhällsekonomiska analysen borde ha inkluderat en hälsoekonomiskanalys. Flera remissinstanser däribland LO och FF anser att de administrativaeffekter på inte är beräknade. RFV, SAV, RSV, LF, SAF, FKFoch påpekar att arbetsgivare med genomsnittligt högre korttidsfrånvaro änandra och därmed fler karensdagar gör en större besparing utan att för denskull ha bidragit till en bättre arbetsmiljösituation. Landstingsförbundetundersttyker att reformen får inte leda till ökade kostnader eller minskadeskatteintäkter för landstingen. De ekonomiska effekteraa för landstingen måsteberedas i överläggningar om den kommunala ekonomin. anser inte att förslaget om karensdagar skall leda till attarbetsgivaravgiften höjs. Däremot kan ett system med differentieradearbetsgivaravgifter övervägas. Lagrådsremissens lagförslag Prop. Bilaga3 1 Förslag till Lagom ändring i lagen (1991:1047) om sjuklön Härigenomföreskrivs att 6 - 8, 15 och 17 §§ lagen (1991:1047) om sjuklön skall haföljande lydelse. 6§Sjuklönen ut gör följ ande andel av För dagar i en sjuklöneperiod den lön ochandra anställningsför- enligt 7 § som arbetstegaren gått maner som arbetstegarengått miste om lön och andra anställ-miste om fill följd av nedsättningen ningsförmåner\\ll följd av nedsätt-i arbetsförmågan under sjuklöne- ningen i arbetsförmågangäller perioden enligt 7 §, nämligen 1. att sjuklön inte utges för för vilken sjuklön kan utgesenligt första stycket, 75procent för de första tre 2. att sjuklönen för de två följan- dagarna med sjuklön i varje sjuk- de dagarna utgör av period, dock med undantag som anställningsförmånerna, oeh anges i 15 , och 90procent för tid därefter. 3. att sjuklönen för tid därefter utgör av anställningsförmånerna. Vidtillämpning av bestämmelsema i första stycket skall ersättning som utges tillarbetstagaren på grand av förmån av fri grappsjukförsäkring, som åtnjuts enligtgrander som faststells i kollektivavtel mellan arbetsmarknadenshuvudorganisationer, anses som sjuklön från arbetsgivaren. Om arbetstegaren harmer än en anstellning får varje arbetsgivare i skälig omfattning tillgodoräknasig sådan ersättning som sjuklön. Attsjuklönens storlek kan be- Om arbetstagaren under de senaste gränsas framgår av bestämmelser- tolv månaderna tillföljd av bestäm- nai 8 . melserna i första stycket 1 gått miste om sjuklön från arbetsgivaren för sammanlagt , utgörsjuklönen för dag som avses i första stycket 1 av den lön och andraanställningsförmåner som arbetstagaren gått miste om tillföljd av nedsättningeni arbetsförmågan. Omawikelse från vad som följer av första stycket 1 och 2 föreskrivs i 15 §. Sjuklöneperiodenomfatter den förste dag arbetstegarens arbetsförmåga är nedsatt på grand av sjukdomoch de därpå följande tretton kalenderdagaraa i sjukperioden. Ensjuklöneperiod börjar inte om arbetstegaren inteavhåller sig från arbete åt arbetsgivaren. En sjuklöneperiod som börjat löpabryts om anställningen upphör. Som sjukperiod anses sådantid under vilken arbetstagaren i oavbraten följd lider av sjukdom som avses i 4§. Omen sjukperiod börjar från det en tidigare sjukperiod avslutatsskall vid beräkning av sjuklöneperiodens längd enligt första stycket ochsjuklönens storlek enligt 6 eller 15 § inräknas dagar i en sjuklöneperiod hossamma arbetsgivare under den tidigare sjukperioden. 8§Sjuklön skall inte avse mistade förmåner under tid innan arbetsgivaren fåttanmälan om sjukdomsfallet. Sjuklönen skall dock avse sådana förmåner från ochmed den dag då sjukdomsfallet inträffade, om arbetstagaren varit förhindradatt göra anmälan och sådan gjorts efter det att hindret upphört. 1992/93:31 Bilaga 3 Arbetsgivaren är skyldig att utge sjuklön för mistade förmåner under tid från och med den sjunde kalenderdagen efter dagen för sjukanmälan endast om arbetstagaren styrker nedsättningen av arbets-fönnågan genom intyg av läkare eller tandläkare. Intyget behöver inte innehålla näi-mare uppgift om vilken sjukdom arbetstagaren lider av. Om sjuklön utges för mistade förmåner under tid före anmälan skall den första ersättningsdagen anses som sjukanmälningsdag. Arbetsgivarenär skyldig att utge sjuklön för mistade förmåner under tid från och med densjunde kalenderdagen efter dagen för sjukanmälan endast om arbetstagaren sfyrkernedsättningen av arbetsförmågan genom intyg av läkare ellertandläkare. Intyget behöver inte irmehålla närinare uppgift om vilken sjukdom arbetstagarenlider av. Om sjuklön utges för mistade förmåner under tid före anmälan skallden första ersättningsdagen eller den tidigare dag för vilken sjuklän inteutges enligt 6 § första stycket 1 anses som sjukanmälningsdag. Finns det ett beslut enligt10 § är arbetsgivaren inte skyldig att utge sjuklön om arbetstagaren inte iakttarvad som har ålagts honom i beslutet. Om ett beslut enligt 13 §gäller för arbetsgivaren utgör arbetstegarens sjuklön, med avvikelse från vadsom föreskrivs i 6 § förste stycket 1, av den lön och andra anställningsförmånersom arbetstagaren gått miste om till följd av nedsättningen i arbetsförmåganunder sjuklöneperioden enligt 7 §. Om ett beslut enligt 13 §gäller för arbetsgivaren, utgör arbetstegarens sjuklön, med avvikelse från vadsom föreskrivs i 6 § första stycket I och 2, av den lön och andraanställningsförmåner som arbetstagaren gått miste om till följd av nedsättningeni arbetsförmågan enligt 7 §. Föreskrifteni 6 § andra stycket skall tillämpas även i fråga om sjuklön enligt dennaparagraf. 1992/93:31 Bilaga 3 En arbetsgivare vars samraan-lagdalönekostnader under ett kalenderår inte beräknas överstiga 90 gånger det föråret gällande basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkringkan försäkra sig hos den allmänna för kostnader för sjuklönenligt denna lag. Vid beräkningen av de sammanlagda lönekostnadema bortses frånavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter och lagen (1982:423) omallmän löneavgift samt skatt enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt påvissa förvärvsinkomster. En arbetsgivare varssammanlagda lönekostnader under ett kalenderår inte beräknas överstiga 90gånger det för året gällande basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) omallmän försäkring kan försäkra sig hos den allmänna förkostnader för sjuklön enligt denna lag. Vid beräkningen av de sammanlagda lönekostnademabortses från avgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter och skattenligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Regeringenföreskriver närmare villkor för försäkringen. Dennalag träder i kraft . Äldre besfåmmelser skall fortfarande gällai fråga om sjuklön som avser tid före . ' Senaste lydelse 1991:1988, 2 Förslag dll Prop. Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring Bilaga 3 Härigenom föreskrivs att 3 kap. 1, 4, 4 b, 7 b, 8, 10 - 10c och 16 §§ samt 21 kap. 1 § lagen (1962:381) om allmän försäkring' skall haföljande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Hos allmän försäkringskassa inskriven försäkrad ägerenligt vad nedan sägs rätt till sjukpeiming, om hans sjukperminggrandande inkomstuppgår till . Villkoret om inskrivning hos för rätt tillsjukperming anses uppfyllt om det har berott på åldersregeln i 1 kap. 4 § attvillkoret inte har kurmat uppfyllas. Rätt till sjukperming enligt detta kapitel föreligger intepå grandval av anställningsförmåner för tid som ingår i en sjuklöneperiod, imdervilken den försäkrades arbetsgivare har att svara för sjuklön enligt lagen(1991:1047) om sjuklön. Uppkommer fär den försäkrade rätt till sjukpenning enligtkapitlet i omedelbar an.slutning till utgången av en sjuklöneperiod, skallsjukperioden enligt denna lag anses omfatta också sjuklöneperioden.Bestämmelserna i 4 § första stycket 1 och 10 - 10 b §§ tillämpas inte i sådantfall ifråga om sjukpenning som grundas på inkoinst av anställningen.Undantaget beträffande 70 §, 10 a första och ftärde - sjunde .styckena och 10b gäller dock inte för en försäkrad som avses i 5 § tredje stycket 1 ellersjätte stycket. Om inte annat följer av 10 - För dagar i ensjukperiod gäller, 10 b §§ utgör hel sjukpenningför om inte annat följer av10- 10 b §§, dag följande andel crv den fastställda .sjukpenn ing grundandeinkomsten, delad med 365, nämligen 1. att sjukpenning inte utges för för de första tre 2. att hel sjukpenningförde två dagartxa ined sjukpenning i varje följande dagarnautgör för dag sjukperiod, dock med undantag av denfastställda sjuk- soin anges i 4 b , penninggrundande inkomsten, delad med 365, och ' Ugen omtryckt 1982:120, -Senaste lydelse 1991:1977, 'Senastelydelse 1991:1639, /ör tid därefter till och med den nittionde dagen i sjukperioden, för tid därefter. Sjukpenningen avrandas till när maste hela krontal. Om den försäkrade av arbetsgivaren erhåller lön under sjukdom som sjukpenningen avser, skall sjukpenning som utges med den procentandel som anges i första stycket 1 eller 2 minskas med det belopp som lönen under sjukdom översfiger av vad den försäkrade skulle ha fått i lön ora han varit i arbete, och sjukpeiming som utges med den procentandel som anges i första stycket 3 minskas med hela lönen under sjukdom. Till den del lönen under sjukdom utges i förhållande till lön i arbete som för år räknat överstiger den högsta sjukpenninggrandande inkomst som kan beräknas enligt 2 § skall minskning dock endast ske med belopp som överstiger av lönen i arbete när sjukpenning utges med den procentandel som anges i första stycket av lönen i arbete när sjukpenning utges med den procentandel som anges iförsta stycket 2 eller 3. 3.att hel sjukpenning för tid därefter utgör för dag av denfastställdasjukpenninggrundande inkomsten, delad med 365. Sjukpenningen avmndas till närmastehela krontal. Om den försäkrade av arbetsgivaren erhåller lön under sjukdom församma tid som sjukpenningen avser, skall sjukpeiming som utges minskas med detbelopp som lönen under sjukdom överstiger av vad den försäkrade skulleha fått i lön om han varit i arbete. Sjukpeiming som utges/ör tid efter dennittionde dagen i sjukperioden minskas med hela lönen under sjukdom. Till dendel lönen under sjukdom utges i förhållande till lön i arbete som för årräknat överstiger den högste sjukpenninggrandande inkomst som kan beräknasenligt 2 § skall minskning dock endast ske med belopp som, när sjukpenningutges med den procentandel som anges i första stycket 2, överstiger 75 procentav lönen i arbete och, när sjukpenmng utges med den procentandel sora anges iförste stycket 3, för tid till och med den nittionde dagen i sjukperiodenöverstiger av lönen i arbete och för tid därefter överstiger 80procent av lönen i arbete. Vidtillämpning av bestämmelsema i andra stycket skall ersättning som utges pågrand av förmån av fri grappsjukförsäkring som åtnjuts enligt grander somfastställs i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer ansessom lön under sjukdom från arbetsgivare. Omdenförsäkrade gått miste om sjukpenning till följd av bestämmelserna i förstastycket 1 eller 10 a första stycket 1 för sammanlagt under desenaste tolv månaderna utges sjukpenning för dag som avses i första stycket 1 av den sjukpenninggrundande inkomsten, delad med 365. Detbelopp varmed minskning skall göras avrandas till närmast lägre hela krontal.Avräkning skall i förste hand göras vid utbetalning av sjukpenning som avsersamma tid som den lön under sjukdom som föranlett minskningen men får ocksågöras vid närmast följande utbetelning av sjukpenning. 1992/93:31 Bilaga 3 Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop.1992/93:31