prop · GG03169 · 1992-12-31 00:00:00 — När tyngdpunkten i den högre utbildningen nu förskjutsi riktning mot längre utbildningar accentueras dette krav. Regeringens strävanatt öka antalet disputerade har ett nära samband med ambitionerna inomgrundutbildningen. Antaletexaminerade från längre utbildningsprogram vid statliga universitet ochhögskolor kan uppskattas till strax under 14 000 /92. Förperioden /94 - 1995/96 räknar jag med en ökning till i genomsnitt drygt 17000 . Denna bedömning för kommande treårsperiod har också fastställts iutbildningsuppdragen för respektive universitet och högskola. Mot slutet av1990-talet bör examenstalen kunna bli ännu högre. Målsättningen bör vara attdet /99 examineras åtminstone 20 000 och helst 25 000 frånminst treåriga utbildningsprogram vid statliga universitet och högskolor.Därtill kommer examinerade från minst treåriga utbildningar vid kommunalahögskolor. Denhär beskrivna ökningen av antalet examinerade nödvändiggör vissa förändringar ifördelningen av antalet platser mellan olika utbildningsområden ochinriktningar. Dessutom kan genomströmningen för- bättras inom flera av delängre utbildningarna. Min bedömning är att Prop. 1992/93:169 det är möjligtatt öka genomströmningen fram inom de längreutbildningsprogrammen med i genomsnitt jämfört med1980-talet. Denna ambition har varit en av utgångspunkterna vid fastställandeav preciserade examenstal för några av utbildningarna inom ramen förutbildningsuppdragen till universiteten och högskolorna. Deninriktning vad gäller examenstalen fram som jag justföreslagit, behöver kompletteras med bedömningar av villkoren för en fortsattutbyggnad i det längre perspektivet. Detta är svårt att göra. Av denanledningen avser jag att initiera studier i syfte att bedöma vilkakompetensförstärkningar som är nödvändiga på , samt hur dessa kantillgodoses. Jag avser att återkomma med en redovisning av dessa frågor ibörjan av 1994. Idetta sammanhang aktualiseras också frågan om den kontinuerligakompetensuppbyggnad som är nödvändig för många också efter genomgångengrundutbildning. Behov av detta liksom formerna och finansieringen av dennaverksamhet behöver studeras vidare, inte minst i samverkan med näringslivet.Även på detta område avser jag att initiera studier och återkomma . Denfortbildning som bedrivs vid universitet och högskolor är viktig. Jagförutsätter att en fortsatt kvalificerad fortbildningsverksamhet kommer attbedrivas inom ramen för de medel som jag straxkommer att föreslå för grundutbildningen vid respektive universitet ochhögskola. Måloch ambitioner för utbildningsområdet blir med nödvändighet långsiktiga ochövergripande. Det handlar i grunden om vilken kunskapsinvestering enskildaindivider vill satsa på. För en elev i grund- eller gymnasieskolan handlar detom att lägga en grund för en yrkeskarriär och en yrkesverksamhet mer in på nästa århundrade. Demöjligheter att expandera de längre utbildningarna vid universitet ochhögskolor, som jag föreslår, kräver att antalet som slutför gymnasieskolansstudieförberedande program ökar. Den nuvarande fördelningen av elever igymnasieskolan leder till att avgångskullarna från gymnasieskolansnaturvetenskapliga och tekniska program (NT) kommer att minska under1990-talet. Därför är det av största vikt att försöka öka intresset för dessaämnesområden. Det måste ske redan bland elever. Ovanståendeambitioner för den högre utbildningen kräver att andelen av en årskull somväljer en utbildning inom gyrrmasieskolans naturvetenskapliga program,inklusive studieförberedande teknisk utbildning, ökar från strax till . Det har föranlettregeringen att planera för ett särskilt program med syfte att under 1993sprida information om såväl den nya gymnasieskolansmöjligheter som att i övrigt främja intresset för na- Prop. 1992/93:169turvetenskaplig och teknisk utbildning. Jagvill till slut understryka den betydelse som näringslivet har när det gälleratt ge ungdomar rätt signaler om utbildningens värde. Företagens redovisadebehov av mer avancerad arbetskraft måste också motsvaras av en benägenhet attanställa dem som skaffat sig en gedigen utbildning. Införkommande konjukturförbättring borde det vara av stor vikt för företagen att såsnabbt som möjligt anställa välutbildade personer, vilka snart kan komma attbli undertaliga på arbetsmarknaden. En sådan reaktion från näringslivets sidager i sin tur en signal till ungdomarna om att det lönar sig att studera teknik,naturvetenskap och andra ämnen, som näringslivet efterfrågar, men som förnärvarande har lägre popularitet bland skolans elever än vad som är önskvärt.Flertalet av de elever som en gång valt en viss utbildningsväg brukar inte bytabana. Ett snabbt ökat intresse för de naturvetenskapliga och tekniskautbildningsområdena i gymnasieskolan förbättrar därför möjligheterna att ocksåuppnå en snabbare ökning av examinationen från de högre utbildningar somnäringslivet efterfrågar. 4.2 Civilingenjörs- och ingenjörsutbildningarna Svenskindustri har historiskt gynnats av ett kvalificerat tekniskt kunnande sombland annat resulterat i en internationellt framgångsrik teknikutveckling ochen rad avancerade uppfinningar. Detta har bidragit till att ge enledande ställning på världsmarknaden inom flera områden. är vi - bl.a. pågrund av otillräckliga satsningar på högre utbildning under 1970- och 80-talen- på väg att halka efter. I arbetet med att försöka vända utvecklingen harcivilingenjörsutbildningen en central betydelse. Internationelltsett har , enligt vad jag tidigare redovisat, en betydligt lägre andelcivilingenjörer inom tillverkningsindustrin än vad som är fallet i flera av deländer som svensk industri konkurrerar med på världsmarknaden. () analys av ingenjörsbehovet inför 2000-taIet pekade på att en gynnsamekonomisk tillväxt, där spelar en aktiv roll på den internationellamarknaden, skulle som ett minimum kräva en fördubbling av antaletyrkesverksamma civilingenjörer omkring jämfört med nivå. Detmotsvarar en årlig tillväxt på . FVA presenterade också andrascenarier som kräver en ännu kraftigare tillväxt. Föratt klara en ambitionsnivå av den storlek FVA diskuterar krävs en betydandeexpansion av civilingenjörsutbildningarna. En tillväxt av antaletcivilingenjörer förutsätter att antalet examinerade ökarmed minst från omkring . Ungefår en tredjedel avdenna expansion skulle kunna åstadkommas Prop. 1992/93:169 om genomströmningenförbättras från till . En tredjedel kommer attuppnås genom den kapacitetsökning som redan har skett vid de tekniskahögskolorna fram till /93. Resten av expansionsbehovetförutsätter en utökning med cirka 350 examinerade civilingenjörer motslutet av . Det kräver kapacitetsökningar /94som är något högre än de ambitioner som universitet och högskolor redovisar ide fördjupade anslagsframställningarna. senaste långtidsutredningen (LU-92) görs bedömningar som liknar IVA:s. Iutredningens tillväxtscenario växer efterfrågan på ingenjörer från universitetoch högskolor samt utbildade från teknisk gymnasial utbildning förvånansvärtlite, medan behovet av civilingenjörer blir mycket stort. Fram till år 2004kommer universiteten och högskolorna att behöva examinera drygt 20 000 flercivilingenjörer än vad en framskrivning av nuvarande förhållande skulle ge.Detta skulle kräva ett tillskott på nästan 1 500 examina . Enförsiktigare bedömning gjordes av SCB i en prognos som presenterades för tvåår sedan. Med det antal nybörjarplatser som då fastställts för de tekniskainstitutionerna och vid "varierande grad av hög tillväxt av antaletsysselsatta inom olika branscher" bedömdes tillgången på civilingenjörerligga ungefår 2005. Detta betyder attkapacitetsnivån skulle behöva öka från /94, men något mindre änvad FVA och LU-92 anger. Preciseringav antalet examinerade för perioden /94-1995/96 Deprognoser som här redovisats pekar alla på en ökad efterfrågan av personer medcivilingenjörsutbildning. Mot denna bakgrund och i enlighet med vad jaginledningsvis anfört är det angeläget att en utökning av utbildningskapacitetengenomförs redan fr.o.m. /94. I huvudsak bygger jag mina förslagi det följande på den bedömning FVA gjort. Även andra studier pekar i samma riktning. Minbedömning är att det är viktigt att stimulera flera att genomgå tekniskutbildning. I ett läge då antalet studenter vid universitet och högskolor ökarkraftigt är det angeläget att sådana prioriteringar görs som leder till att enstörre andel av platserna används för detta syfte. Särskilt betydelsefullt ärdet att öka andelen civilingenjörer. Jag kommer att ange närmare hur jaganser att denna förstärkning kan genomföras. Dentvååriga ingenjörsutbildningen har /90 bedrivits inomuniversitets- och högskoleväsendet som försöksverksamhet. En kraftig utbyggnadskall enligt de tidigare planerna vara genomförd i och med /94.Flera av de berörda universiteten och högskolorna uttrycker stor tveksamhetnär det gäller att fullfölja utbyggnadsprogrammet. Långtidsufredningen (LU-92)har som redan nämnts förordat återhållsamhet. Enligt lVA:s bedömning bör dennautbyggnad inte fullföljas. En fortsatt utbyggnad skulle innebära att vi redanvid se- kelskiftet skulle ha flerhögskoleutbildade ingenjörer och tekniker än Prop. 1992/93:169civilingenjörer på den svenska arbetsmarknaden. Därtill kommer det att finnasen ganska stor grupp äldre gymnasieingenjörer i förvärvsaktiv ålder samtutbildade från den fyraåriga tekniska linjen. Denkraftiga utbyggnaden av ingenjörsutbildningen vid universitet och högskolor hardessutom inneburit att det varit svårt att - inom vissa inriktningar och vidvissa högskolor - fylla platserna. Såväl examensfrekvensen som prestationsgradenhar på sina håll varit mycket låg. Jagförordar nu att en betydande del av den tilltänkta utbyggnaden avingenjörsutbildningen utnyttjas för en förstärkning av civilingenjörsutbildningen.Det bör ske vid de universitet och tekniska högskolor som utbildarcivilingenjörer. Den utbyggnad av ingenjörsutbildningen som planeras vid dessalärosäten bör i sin helhet omvandlas till en utbyggnad avcivilingenjörsutbildningen. För en sådan utbyggnad finns givetvis vissabegränsningar i form av brist på lokaler, utrustning, kvalificerade lärarem.m. Universiteten och högskolorna redovisar själva i de fördjupadeanslagsframställningarna emellertid förslag till åtgärder som delvis kanundanröja dessa hinder. Fleraav de högskolor och universitet som har en stor volym på sincivilingenjörsutbildning och begränsade resurser för en utökning har etableratsamverkan med mindre och medelstora högskolor. Så har t.ex. Tekniska högskolani (KTH) ett samarbete med som nyligenutökats tUI att gälla även . En grupp studenter bedriver de tvåförsta årens mer grundläggande naturvetenskapliga studier i resp.Sundsvall och de återstående 2,5 årens mer tekniskt inriktade studierna vidKTH. Liknande arrangemang finns mellan bl.a. ochHögskolan i samt mellan och Högskolan iÖrebro och . Erfarenheterna av detta samarbete är goda. Jagfinner denna möjlighet till en utökad civilingenjörsutbildning vara en välfungerande lösning. Det är önskvärt och nödvändigt att det ovannämndasamarbetet utvidgas till att gälla fler platser och fler universitet ochhögskolor. Meden uppläggning av den utbyggda civilingenjörsutbildningen av detta slag läggsansvaret sålunda på universitet och högskolor som ansvarar förcivilingenjörsutbildningen. Det bör säkerställa såväl kvalitetskraven somkraven på geografisk spridning. Enökning av civilingenjörer bör även kunna åstadkommas genom höjdexamensfrekvens. Flera högskolor och universitet har i de fördjupadeanslagsframställningarna redovisat sina ambitioner att under den kommandebudgetperioden öka antalet examinerade civilingenjörer. Jag ser medtillfredsställelse på denna viljeinriktning. Enligtuniversitetens och högskolornas egna förslag bör en del av utbyggnadskapacitetenför ingenjörsutbildningen användas för en förlängning av denna med . Regeringen har i sambandmed sitt beslut om en ny examensordning Prop. 1992/93:169 inte velat taställning för en förlängning av ingenjörsutbildningen. Behov av ingenjörer med80-poängsutbildning finns. Ett påbyggnadsår bör emellertid i flera avseendenkunna stärka vissa av dessa ingenjörers konkurrenskraft på arbetsmarknaden. Ävenom utbyggnaden av ingenjörsutbildningen på detta sätt kan komma att begränsasvill jag betona vikten av att ingenjörer utbildas vid universitet ochhögskolor, och att denna verksamhet permanentas fr.o.m. /94. Jagvill i detta sammanhang dessutom ta till-fållet i akt att understryka vadriksdagen tidigare uttalat (bet. 1990/91:UbU12, rskr. 1990/91:355) attlokalisering av utbildning utanför högskoleorterna är de berörda universitetensoch högskolornas eget ansvar. Inomden nuvarande organisationen har försöksverksamhet med förkortad utbildningtill civilingenjör för studenter som genomgått ingenjörsutbildning bedrivitsvid vissa universitet och högskolor. Inom ramen för det nya decentraliseradesystemet kommer sådan utbildning att kuima anordnas i den utsträckning somuniversitet och högskolor med rätt att utfårda civilingenjörsexamen självabestämmer. Jag ser detta som ytterligare ett sätt att öka antalet examineradecivilingenjörer. Jagvill i detta sammanhang också hänvisa till den förstärkning av vissa mindrehögskolor som jag kommer att föreslå (avsnitt 4.6) och som innebär attdet som återstår av den planerade utbyggnaden av ingenjörsutbildningen och Högskolorna i /, /, ,/och genomförs. Enavgörande aspekt som rör de tekniska utbildningarna vid universitet ochhögskolor gäller rekryteringen. Om inte dagens tendenser att fårre personergenomgår teknisk eller naturvetenskaplig utbildning i gymnasieskolan brytskommer expansionen av universitet och högskolor att innebära brist påsökande till bl.a. civilingenjörsutbildningarna. Denkompletterande förutbildning (det s.k. basåret) som ges vid vissa universitetoch högskolor under innevarande budgetår kommer som jag ser det att kunnaförbättra tillgången på naturvetenskapUgt utbildade till de tekniskautbildningarna inom universitet och högskolor. Erfarenheterna från dennautbildningsform förefaller att i allt väsentligt vara goda. Den innebär attpersoner som genomgått i första hand samhällsvetenskaplig och ekonomiskutbildning i gymnasieskolan har beretts möjlighet att i regi avett universitet eller en högskola bedriva kompletterande naturvetenskapligastudier för att skaffa sig behörighet till teknisk högskoleutbildning. Dettahar även fungerat som en attraktiv möjlighet för ungdomar att tänka om ifrågaom utbildnings- och yrkesval. Inte minst har fler kvinnor därigenom valt attsatsa på teknisk utbildning. och högskolor bör därför harätt att fortsättningsvis bedriva sådan utbildning inom ramen för sina utbild- Regeringenavser att senare återkomma till frågan om Prop. 1992/93:169 basårsplatserför kommande år. Jagkommer att noga följa verksamheten i den nu pågående kompletterandeförutbildningen. Jagvill här erinra om vad jag anfört i min anmälan till proposition 1992/93:100bil. 9 och i föreliggande proposition om vikten av att förbättra rekryteringentill de tekniska högskolorna. Regeringen kommer att initiera ettbrett program för att främja intresset för naturvetenskaplig och tekniskutbildning alltifrån grundskola till universitet och högskolor. Minbedömning är att de här redovisade åtgärdema kommer att innebära att antaletexaminerade civilingenjörer ökar. Målet för perioden /94-1995/96bör vara att inom befintlig kapacitet men med ökad effektivitet examinera 9 000civilingenjörer. Det betyder ca 1 000 fler än under innevarande budgetperiod.Inom den kommande treårsperioden bör universitet och högskolor inrikta sinverksamhet så att ett betydligt högre mål för antalet examineradecivilingenjörer kan uppnås . Förden därpå kommande treårsperioden, dvs. för budgetåren 1996/97-1998/99 dåeffekterna av ett flexiblare, mer decentraUserat system får fullt genomslagräknar jag med att antalet examinerade civilingenjörer skall kunna uppgå tillca 11 000 vilket motsvarar en 20 procentig ökning jämfört med den föregående perioden.Detta innebär att de krav på en fördubbling av antalet yrkesverksammacivilingenjörer som IVA ställt då skulle ha uppnåtts. Jagär medveten om att detta ställer mycket stora krav på de universitet ochhögskolor som bedriver civilingenjörsutbildning. Emellertid finns inomramen för ingenjörsutbildningen stora möjligheter till omprioriteringar som tillvara. Inom de universitet och högskolor som anordnar bådautbildningarna finns sammanlagt ca 6 000 årsstudieplatser inom ingenjörsutbildningarna.Erforderlig kapacitetsökning för civilingenjörsutbildningen kan genomomprioriteringar väl rymmas inom detta antal. Jaghar tidigare tagit upp frågan om fortbildning och vidareutbildning viduniversitet och högskolor. Ett ökat engagemang i denna verksamhet från detekniska högskolornas sida kan aktivt bidra till att höja den tekniskakompetensen i landet. Det får dock inte innebära att den grundläggandeutbildningen eftersatts. Jagvill i detta sammanhang även knyte an till vad regeringen kommer att förslåbeträffande forskning inom vissa i detta sammanhang särskilt intressantaområden. Programsatsningar som särskilt lyfts fram gäller forskning inomfordonsteknik, flygteknik, informationsteknologi samt trävaruteknisk forskning.Samtliga dessa program skall genomföras i Prop. 1992/93:169 samverkan medrespektive näringsgren. Forskningen samfinansieras av stat och företag. Dessaforskningsprogram ger stora möjligheter för universitet och högskolor attprofilera även grundutbildningen. Det gäller särskilt civilingenjörsutbildningen.Universitetet i planerar tillsammans med Tekniska högskolan iStockholm en utbildning med inriktning mot flygteknik i nära anknytning tillforsknings- och utvecklingsverksamheten. Motsvarande satsningar görs även medinriktning på trävaru-teknik i skogsindustrin som har starkt ökat behov avkvalificerad arbetskraft med en kombination av biologiska och tekniskakunskaper. Samarbete inom detta område pågår i mellan bl.a.universitetet och . Verksamhet inom detta områdepågår även vid . Detbör enligt min mening vara möjligt att inrymma sådana nysatsningar pågrundutbildningsområdet inom de omprioriteringar jag förordat. Lärarutbildningenär av central betydelse för utbildningens kvalitet i skolan. Jagvill särskilt framhålla de utgångspunkter som gavs i propositionen Omlärarutbildning m.m. (prop.l991/92:75, bet.l991/92:UbU20, rskr. 1991/92:282) omatt - lärarutbildningen är av central betydelse för attsäkerställa kvaliteten i skolans arbete, - staten skall garantera skolans likvärdighet ilandet, - staten har det slutliga ansvaret för attlärarkompetensen säkerställs. Välutbildadelärare är en förutsättning för att kunna erbjuda en högkvalitativ skola. Ensådan är i sin tur en förutsättning för att studenter med kvalificeradekunskaper skall kunna rekryteras till våra universitet och högskolor. Skolanmåste dessutom ge en sådan kompetens till elevema att de klarar ett arbetslivsom ställer allt större krav på kunskaper. Kunskapssamhälletställer höga krav på varje enskild människas förmåga att förstå en komplexverklighet. Det ger nya möjligheter för var och en att berika och fördjupa sittUv. Kunskapen utvecklar människan. utvecklas kunskapen av och genomensldlda människor. För detta växelspel skall skolan, den högre utbildningenoch forskningen skapa förutsättningar. Fråganom lärarutbildningens utformning och lärarnas kompetens är särskiltbetydelsefull med tanke på förändringarna i skolan och inom universitet ochhögskolor. En friare och mer decentraliserad skola liksom en högre utbildningfri från statlig detaljstyrning ställer större och delvis nya krav på såvällärarna som på dem som är ansvariga för lärarutbildningen. Detta garanteras genom deallmänna mål och krav som ställts upp i Prop. 1992/93:169 högskolelagen(1992:1434) samt genom den examensordning som faststäUts i den nyahögskoleförordningen. I förordningen regleras vilka krav som skall varauppfyllda för att lärarexamen skall få utfårdas samt vilka universitet ochhögskolor som har rätt att utfårda olika lärarexamina. Jagvill vidare särskilt betona vad som i propositionen om lärarutbildningframfördes om ökade krav på djupa ämneskunskaper. Dessa skall kunna inhämtas påolika sätt och det skaU finnas olika vägar till läraryrket. Det sistnämndaanser jag vara särskilt betydelsefullt. Examensbeskrivningarnaför respektive lärarexamen anger vilka kunskaper och fårdigheter studentenskall ha tillägnat sig för att erhålla lärarexamen. Hurutbildningen skall läggas upp - i form av fasta utbildningsprogram eller genomav studenterna fritt valda kombinationer av kurser -bestämmer universiteten ochhögskolorna själva. Statens inflytande begränsas till att, utöverexamensbeskrivningarna, säkerställa att olikartade utbildningsvägar finnstillgängliga för studenterna. Preciseringav det framtida lärarbehovet Föratt trygga lärarförsörjningen bör krav ställas på universitet och högskolormed avseende på antal examina vad gäller grundskollärare med inriktning påundervisning i årskurserna 1-7 respektive 4-9 samt gymnasielärare. SCBhar i en rapport (SCB 1992:7) Vårt behov av lärare beräknat att behovet avbehöriga grundskollärare kommer att öka . Beräkningarnainnehåller dock stor osäkerhet och utgår från flera osäkra antaganden. En radfaktorer påverkar lärarutbildningens dimensionering t.ex. förändringarna på skolområdet,det aktuella arbetsmarknadsläget som gör att allt fler lärare som varittjänstlediga återgår till sina lärartjänster, pensionsavgångar, kommunernasekonomi m.m. Det bör vidare framhållas att SCB:s prognos är gjord utifrån denideala situationen att alla lärare i skolan skall vara behöriga. Jagutgår från att tendenserna, om än inte nödvändigtvis styrkan, i SCB:sbedömningar är riktiga. Enligt min bedömning bör därför examinationen avlärare för i första hand årskurserna 1-7 ligga på en fortsatt hög nivå. Jag hargjort mina bedömningar utifrån ambitionen att det skall vara möjligt attytterligare minska andelen obehöriga lärare i skolan. Sammanlagtställs i utbildningsuppdragen krav på examination av föl jande antal lärare /94-1995/96. Grundskollärarexamen med inriktning på undervisning i årskurserna 1-7: ca 6 500 årskurserna4-9: ca 5 000 Gymnasielärarexamen: ca 4 500 Somframgått av vad jag har nämnt beträffande inriktningen fram bedömer jag att rekryteringsbehovet av lärare kom- mer att öka. Mot slutet av1990-talet beräknar jag att examinationen be- Prop. 1992/93:169 höver öka medmellan . Examinationen av lärare med inriktning påundervisning i årskurserna 1-7 kommer sannolikt att behöva minska i slutet avseklet som examinationen av lärare med inriktning på årskurserna 4-9kommer att behöva öka. Därefter kan en betydande ökning av behovet avgymnasielärare förutses. För att skolornas behov av behöriga lärare skall kunnatillgodoses är det nödvändigt att högskolomas planering sker med dessaförutsättningar. Det är vidare angeläget att utrymme finns för särskildaåtgärder t.ex. för utbildning av icke behöriga lärare. Vadgäller olika ämneskombinationer och inriktningar i examina bör följande gälla.Med utgångspunkt från största möjliga valfrihet för studenten ankommer det pårespektive universitet och högskola att efter samråd med avnämarna - samt i förekommande fall med näringslivets branschorganisationer - attbesluta om dimensioneringen för olika fördjupningar och specialiseringar. FörskoIIärarutbildningom 50, 80 eller 100 poäng, beroende på förkunskaper, ges vid de flestauniversitet och högskolor i landet. Det är en av de största utbildningarna ochomfattar fn. närmare en tredjedel av samtliga nybörjarplatser förlärarutbildningarna dvs. cirka 3 500. Fritidspedagogutbildning, 50-100 poängges också på de flesta orter. Antalet nybörjarplatser är f.n. cirka 1 100. Jagkommer senare (i avsnitt 4.6) att förorda en relativt stor nerdrag-ning avförskollärar- och fritidspedagogutbildningarna i landet. Jag vill här närmaremotivera detta. Under1980-talet fanns ett omfattande behov av förskollärare med anledning av denstora utbyggnaden av barnomsorgen.