prop · GG03245 · 1992-12-31 00:00:00 — Enligt lagrådets mening har berörda frågor betydelse bl.a. för ivilken utsträckning förvaltningslagens (1986:223) bestämmelser liksom ansvars-reglernai fråga om myndighetsutövning blir tillämpliga i förhållande till Bankstödsnänmdenoch dess verksamhet. Avvad nu sagts framgår att lagrådet för sin del finner att den i 1 och 2 §§ ilagförslaget föreskrivna prövningen närmast får betecknas som en möjlighet attfå ett förhandsbesked beträffande vissa element i ett tänkbart kommandeförvaltningsbeslut. Med det synsättet skulle den naturiiga ordningen vara, attden rättsliga prövning som behövs skulle ske sedan ellerregeringen tagit slutlig ställning i ärendet. Lagrådet har emellertidförståelse för att en sådan ordning kan leda till att en fråga om inlösen ellertvångsförvaltning blir betydligt senare avgjord än enligt det föreslagnasystemet. Det ligger i sakens natur att behovet av skyndsamhet är av stor viktför att den nu aktuella lagstiftningen skall tjäna sitt syfte. Mot bl.a. dennabakgmnd vill lagrådet inte ställa sig avvisande till den tveksamma rättsliga konstmktionsom förslaget bygger på. Lagrådet föratsätter då att frågan om den närmaregränsdragningen mellan vad som i detta fall utgör myndighetens beslut å enasidan och "avtalet" å andra sidan, samt denna gränsdragningsbetydelse i bl.a. tidigare berörda hänseenden, klargörs under det fortsattalagstiftningsarbetet. Enannan fråga av mer principiell natur som bör uppmärksammas i detta sammanhangär förslaget att avgöranden enligt lagen i princip inte fåröverklagas. Som bl.a. anmärkts under remissbehandlingen utgör en sådan ordningen avvikelse från svensk rättstradition. Med utgångspunkt från avgörandenasräckvidd och konsekvenser framstår förslaget som särskilt betänkligt när det ärfråga om inlösen eller tvångsförvaltning. Där finns dock nänmda krav påstor skyndsam- het.Så torde emellertid i regel inte vara fallet när det gäller en tvist Prop.1992/93:245 enligt 4 § om tolkning eller tillämpning av ett avtal. En sådantvist kan Bilaga 12 uppkomma långt efter avtalets tillkomst och är till sinkaraktär egentligen ett vanligt dispositivt tvistemål. Detsamma kan sägasbeträffande tvister om inlösenbeloppets storlek. Enligt lagrådets mening bördet därför ytterligare övervägas om inte det föreslagna fullföljdsförbudetlämpligen kan göras mer begränsat än enligt 19 §. Avdet redan anförda framgår att lagrådet funnit att det framlagda förslaget geranledning till en rad svårbedömda frågor av såväl principiell som praktisknatur. Till bilden hör också att remissbehandlingen i ärendet - mot bakgrandsärskilt av de behandlade frågornas komplicitet och vikt -varit mycket kort.Dessa förhållanden liksom den under föredragningen redovisade tidsplanen förlagstiftningsärendet har även återverkat på lagrådets granskning och dessmöjligheter att penetrera förslaget i sedvanlig utsträckning. Lagrådethar i det föregående bl.a. föreslagit att en komplettering sker av lagförslagetpå så sätt att de allmänna bestämmelser om det statliga stödet, som finnsintagna i den första delen av den utfärdade förordningen, förs övertill lagen så att denna därmed kommer att iimehålla alla bestämmelser som skallvara utgångspunkten för de rättsliga avgöranden som föreslås fåbefogenhet att göra. Under fömtsättning att detta förslag genomförs och att vadlagrådet i övrigt anfört blir beaktat under det fortsatta arbetet vill lagrådetsammanfattningsvis inte motsätta sig att det remitterade förslaget läggs till gmndför lagstiftning. Iparagrafen anges att, om ett kreditinstitut på grand av angivna omständigheterär i behov av statligt stöd, kan för prövning"underställa" ett förslag till avtal om statligt stödoch om villkoren för sådant stöd. Fråga torde emellertid inte vara om en underställningi egentlig mening utan i stället om anhängiggörande av ett mål om prövning avde i avtalet föreslagna villkoren. Att detta är avsikten med den föreslagnabestämmelsen framgår också av följande paragrafer. I 2 § andra stycket angessålunda att hovrätten får jämka förslag till villkor som är oskäligt vilket föratsätteren materiell prövning och i 13 § sägs att bl.a. mål som avses i 1 § skall anhängiggörasskriftligen genom ansökan. Enligt 14 § skall hovrätten delge ansökningen medmotparten och förelägga denne att inkomma med yttrande. Även övrigabestämmelser om domstolsförfarandet liksom om rättegångskostna-dema anger attfråga är om en process. En lämpligare skrivning i I § är enligt lagrådetsmening därför ".... kan begära prövning avett förslag till avtal om statligt stöd ...". Bilaga12 skall enligt första stycket pröva om de föreslagna villkoren äroskäliga mot nämndens motpart. Av bl.a. 5 § kan utläsas att motpart kanvara såväl kreditinstitut som dess ägare. Hur begreppet motpart skall tolkas i skilda sammanhangframgår inte alltid av motiven och bör därför I förevarandestycke förefaller dock "nämndens motpart" kunna bytas ut mot"institutet eller dess ägare". Avspecialmotiveringen till denna bestämmelse framgår, att aktieägama i ettkreditinstitut inte med de tvångsmedel som lagen innefattar skall kunna åläggasnågon betalningsskyldighet mot staten med annat än eventuellt uppkommandedisponibla vinstmedel i institutet. Denna avsikt kan emellertid inte anses hakommit till klart uttryck i den föreslagna lagtexten. Iparagrafen föreskrivs att lösenbeloppet skall beräknas så att det motsvararaktiens verkliga värde vid tiden för begäran hos hovrättom inlösen. Uttrycket"aktiens verkliga värde" kan enligt lagrådets mening inte ges annaninnebörd än att värderingen skall grandas på marknadspriset om aktien ärnoterad på börs eller föremål för liknande notering och i annat fall påbolagets förmögenhetsställning och avkastningsförmåga. Av 12 § framgår dock attavsikten inte varit att inlösenbeloppet skall beräknas på detta sätt. Enligt 12§ skall nämligen vid värdering av aktier bortses från effektema av statligtstöd till kreditinstituten. Med statligt stöd avses i detta sammanhang enligtspecialmotiveringen inte bara individuellt beslutade stödåtgärder utan ocksådet generella garantiåtagande som principbeslut i december 1992innefattar. Avdet anförda följer att värderingsreglema i den nu förevarande paragrafenbehöver samordnas med vad som sägs i 12 §. En sådan samordning synes kunnaåstadkommas genom införande av en andra mening i paragrafen av följandelydelse: "Vid bestämmande av aktiens värde skall 12 § beaktas." Somnyss nämnts skall lösenbeloppet avse aktiens värde vid tiden för Bankstödsnämndensbegäran hos om inlösen. Såvitt lagrådet kan förstå tar dennabestämmelse sikte på de fall då frågan om huravida rätt till inlösen föreliggerär tvistig (jfr 5 § andra stycket). Det kan emellertid inträffa att olikameningar gör sig gällande beträffande aktiemas värde trots att partema är enseom att fömtsättningar för inlösen är för handen. Vilken eller vilkavärderingstidpunkter som skall gälla i en sådan situation ger lagtexten intenågot besked om. Enligt lagrådet bör en komplettering komma till stånd iangivna hänseende. BUaga12 Paragrafen innehåller vissa allmänna bestämmelser om en god mans Någraregler om ersättning till den gode maimen eller om vem eller vilka som skallsvara för ersättningen finns dock inte (jfr 15 § andra stycket). Någrauttalanden i dessa frågor synes inte heller ha gjorts Frågoma börenligt lagrådets uppfattning övervägas under det Enligtförevarande paragraf skall, då fråga uppkommer att beräkna värdet på aktier iett aktiebolag eller bankaktiebolag, aktiema värderas som om bolaget inte hadeomfattats av statens åtagande om stöd till kreditinstituten. Som lagrådettidigare påpekat (se kommentaren till 6 §) är avsikten att effektema av såvälriksdagens generella garantiåtagande som eventuellt individuellt stöd skallbeaktas. Att utttycket "statens åtagande om stöd tillkreditinstituten" sålunda avses omfatta en vidare krets av stöd än vad somfaller under den förevarande lagen och förordningen om statligt stöd tillbanker och andra kreditinstitut kan dock knappast utläsas av lagtexten. mening kan det också ifrågasättas om det är meningsfullt och möjligtatt vid fastställande av aktiers värde identifiera den påverkan som kan hängasamman med generella garantiåtagande. En sådan beräkning måste underalla förhållanden bli mycket osäker. Tydligt är dock att lagtexten börpreciseras oavsett vilken ståndpunkt som tas till frågan om vilka stödåtgärdersom bör beaktas vid bestämmande av aktiemas värde. Bestämmelsemaom förfarandet i (13-17 §§) innebär i stort sett att det blir bestämmelsemai 52 kap. som skall tillämpas vid handläggning av mål enligtden föreslagna lagen. Dessa mål är emellertid sinsemellan rätt olika. Lagrådettänker här å ena sidan på den prövning som skall företas enligt 1 och 2 §§ samtå andra sidan på en tolkningstvist enligt 4 §. Det har i annat sammanhang redanpåpekats att en tvist enligt sistnämnda lagram företer stora likheter med envanlig tolkningstvist. Det kan därför ifrågasättas om det inte för en sådantvists del kunde vara en mer ändamålsenlig lösning att knyta an till vad somenligt gäller om handläggningen av dispositiva tvistemål. Isista stycket i bestämmelserna om rättegångskostnadema (18 §) föreslås ocksåatt allmänna bestämmelser om kostnader skall tillämpas isådant mål. Mot sistnämnda förslag kan åter göras den invändningen att det medutgångspunkt från hela regleringens karaktär av tvångslagstiftning kan framståsom sakligt omotiverat att, av angivet skäl, här frångå den i första och andrastycket angivna huvudprincipen, nämligen att vardera parten skall svara försina rättegångskostnader. Lagrådsremissens lagförslag pp- 1992/93:245 BUaga 13 Förslag till Lag om statligt stöd till banker ochandra kreditinstitut 1 §För att garantera stabiliteten i betalningssystemet och ttygga kreditförsörjningen lämnas statligt stöd enligt denna lag till banker och vissa andra kreditinstitut. Syftet med statens åtagande är att garantera att instituten kan fullgöra sina förpliktelser i rätt tid. Frågor om det statliga stödet handläggs i första hand av Bankstödsnänmden. Föruppgift enligt denna lag finns om nänmdens sammansättning och om förfarandet i nämnden finns i18-26 §§. 2 § Det statliga åtagandet om stöd omfattar inte 1. aktiekapital, om inte detta följer av att stöd hargetts i form av garanti vid en nyemission, 2. kapitaltillskott som får ingå i ett institutskapitalbas som supplementärt kapital och som inte är begränsat särskilt iförhållande till det primära kapitalet, om inte detta följer av ett åtagande omstöd som gjort, 3. förpliktelser som uppenbarligen är oförenliga meden sund bankverksamhet. 3 § Stöd kan lämnas till 1. bankermed svensk oktroj och deras dotterföretag, 2. följande kreditinstitut med statlig anknytning:Konungariket stadshypotekskassa, , Sverigesallmänna hypoteksbank. Aktiebolaget ,Aktiebolaget Industrikredit, och StatensBostadsfinansieringsaktiebolag, , 3. företag som har inrättats av ett stödberättigatinstitut som ett led i en rekonstraktion. 4 § Stöd lämnas 1. tillfortsatt verksamhet i institut som är livskraftiga, 2. förrekonstraktion eller avveckling i ordnade former av institut som inte kan förväntas uppnå lönsamhet på lång sikt. 5 § Stöd får förenas med villkor. Stödetskall utformas på ett affärsmässigt sätt. Stödet skall vidare så långt som möjligtges en konkurrensneutral utformning. Statenslångsiktiga kostnader för stödet skall hållas så låga som möjligt. Stödet skallutformas så att statens insatser så långt som möjligt kan Om intesärskilda skäl talar för annat skall en avgift tas ut för Prop. 1992/93:245 lämnade garantier. Statenbör tillförsäkras del i den värdestegring sora uppkommer om ett institut somfått stöd återfår sin lönsamhet. Prövningav villkor för statligt stöd i vissa fall 6 § Om ett kreditinstitut utan statligt stöd skullevara på obestånd, skyldigt att upprätta särskUd balansräkning eller ur ståndatt uppfylla för institutet föreskrivet krav på kapitaltäckning, kan Bankstödsnänmdenbegära att Prövningsnänmden för bankstödsfrågor prövar ett förslag till avtalom statligt stöd till kreditinstimtet och om villkoren för att instimtet skallfå sådant stöd. 7 § skall prövaom de av föreslagna villkoren, mot bakgrand av det stöd som Bankstödsnänmdenpå statens vägnar har erbjudit sig att lämna, är oskäliga mot nänmdens motpart. Prövningsnämndenfår jämka förslag till villkor som är oskäligt. avgörande skall anges Banlcstödsnänmdentidigast får begära inlösen enligt 10 § första stycket 1 eller begäraförordnande av god man enligt 13 § första stycket I. 8 § Villkor som skall prövas enligt 7 § får integälla personlig betalningsskyldighet gentemot staten för ägare av aktier i ettaktiebolag eller bankaktiebolag. 9 § Tvister om tolkning eller tillämpning av ettavtal mellan och ett kreditinstitut eller dess aktieägare omstatligt stöd till institutet prövas av ,om inte partema har enats om något annat. 10 §Staten har gentemot en aktieägare i ett kreditinstitut som är aktiebolag eller bankaktiebolag rätt att lösa in aktiema, om 1. bolageteller aktieägaren inte har antagit ett avtalsförslag vars villkor Prövningsnänmden för bankstödsfrågor funnit inte vara oskäliga, 2. bolaget eller aktieägaren inte har fullgjort enförpliktelse som följer av avtal med och som är av väsentligbetydelse, eller 3. bolaget inte har en kapitalbas som uppgår tilllägst av värdet av bolagets placeringar, allt beräknat enligt deför bolaget gällande reglema om kapitaltäckning. Rätttill inlösen enligt första stycket I föreligger inte om det efter Prövningsnämndenstidigare prövning har inträffat någon omständighet som medför att de av Bankstödsnämndenföreslagna avtalsvillkoren är oskäliga. Entvist huravida rätt till inlösen föreligger eller om lösenbeloppet prövas av Prövningsnänmdenpå begäran av . 11 § Lösenbeloppet skall bestämmas så att det motsvarar aktiens Bilaga 13 verkliga värde när begärde inlösen ellerprövning av lösenbeloppets storlek hos bestämmande av aktiens värde skall 17 § beaktas. 12 §Aktiebolagets eller bankaktiebolagets aktieägare är skyldiga att till staten överlänma sina aktiebrev med påskrift om överlåtelse eller; när det är fråga om aktier i ett avstämningsbolag, att låta staten registreras som ägare av aktiema enligt bestämmelsema i aktiekontolagen (1989:827), om det är ostridigt mellan partema att det föreligger lösningsrätt eller har förklarat att sådan rätt föreligger utan att fastställa lösenbeloppet. Aktieägare har rätt till skälig ränta på lösenbeloppet för tiden från det aktie överlåtits till dess lösenbeloppet förfaller till betalning. Iövrigt tillämpas 14 kap. 12 och 13 §§ aktiebolagslagen (1975:1385) och 11 kap.13 och 14 §§ bankaktiebolagslagen (1987:618). Därvid skall för staten gälla vadsom föreskrivs om moderbolag. 13 §Prövningsnänmden för bankstödsfrågor skall på begäran av förordna god man att , högst , överta förvaltningen av en sparbank, en föreningsbank eller ett hypo teksinstitut, om kreditinstitutet 1. inte har antagit ett avtalsförslag vars villkor Prövningsnänmdenfunnit inte vara oskäliga, 2. inte har fullgjort en förpliktelse som följer avavtal med och som är av väsentlig betydelse, eller 3. intehar en kapitalbas som uppgår till lägst av värdet av institutets placeringar, allt beräknat enligt de för institutet gällande reglema om kapitaltäckning. Rättatt få god man förordnad enligt första stycket 1 föreligger inte om det efterPrövningsnämndens tidigare prövning har inträffat någon omständighet som medföratt de av Bankstödsnänmden föreslagna avtalsvillkoren är oskäliga. 14 § Den gode maimen övertar de befogenheter som tillkommer 1. ien sparbank huvudmännen, 2. i en föreningsbank föreningsmedlemmarna, och 3. i ett hypoteksinstitut styrelsen. 15 § Den gode maimen skall i lämplig omfattning samrådamed företrädare för dem vilkas befogenheter han enligt 14 § har övertagit samtmed kreditinstitutets borgenärer. 16 § En god man skall ha den insikt och erfarenhet somuppdraget kräver. Till god man får inte förordnas någon som stårkreditinstitutet nära eller är beroende avdetta. Den som är anställd hos Bankstöds- Prop. 1992/93:245 nämnden ellerledamot av dess styrelse får inte förordnas till god man. Fleragode män skall förordnas om det behövs med hänsyn till uppdragets omfattningoch beskaffenhet. Omdet behövs, skall även ersättare förordnas för god man. Bestämmelsema om godman gäller även för ersättare. Dengode maimen har rätt till skälig ersättning för arbete, tidsspillan och utläggsom uppdraget har krävt. Ersättningen bestäms av skall betalas av det institut som den gode maimen förvaltar. Dengode maimen skall entledigas, om han bedöms inte vara lämplig eller av annanorsak bör skiljas från uppdraget. 17 §Om i en tvist enligt denna lag fråga uppkommer om värdet av aktiema i ett bolag skall värdet bestämmas som om bolaget inte hade omfattats av statens åtagande om stöd till kreditinstituten. 18 består av tre ledamöter som utses av regeringen. En av ledamötema skall förordnas till ordförande och en till vice ordförande. Dessa skall vara jurister och ha erfarenhet som domare. Regeringen får utse högst två ersättare för ledamot. Förordnandena skall meddelas . skall vara svensk medborgare och får inte vara underårigeller i konkurstillstånd eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Åtgärdersom avser endast beredandet av mål och avskrivning av mål får utföras av enledamot. Närmare bestämmelser om detta meddelas av regeringen. 19 §Mål som avses i 6, 9, 10 och 13 §§ anhängiggörs skriftligen genom ansökan. I övrigt gäller om förfarandet 3-5, 8, II, 12, 14, 16- 26,30 - 32, 38, 39 och 41 - 52 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291) om inteannat föreskrivs i denna lag. 20 § skall delgeansökningen med motparten och förelägga denne att inkomma med yttrande. 21 § Om en motpart, som inte delgetts ansökningen påannat sätt än genom kungörelse enligt 16 § första stycket delgivningslagen(1970:428), inte inkommer med yttrande skall god man att bevaka dennes rätt i målet. Densom förordnats till god man enligt första stycket har rätt till skälig ersättningav allmänna medel för arbete, tidsspUlan och utlägg som uppdraget har krävt.Kostnaden skall stanna på staten. 22 § I handläggningen skall ingå muntlig förhandlingom fiimer att det behövs eller part begärdet och muntlig förhandling inte är uppenbart obehövlig. 23 § får avgöramålet även om part uteblir från muntlig förhandling eller inte inkommer medyttrande. 24 § I fråga om omröstning gäller 16 kap.rättegångsbalken i tillämpliga delar. 25 §I mål om prövning av villkor skall vardera parten svara för sina rättegångskostnader om inte annat följer av 18 kap. 6 § . Om Prövningsnänmden för bankstödsfrågor jämkar föreslagna villkor eller finner att villkoren är oskäliga får förplikta staten att helt eller delvis ersätta motparts rättegångskostnader. Imål om inlösen och i mål om tvångsförvaltning skall vardera parten svara försina rättegångskostnader om inte annat följer av 18 kap. 6 § rättegångsbalken.Prövningsnämnden får dock förplikta staten att helt eller delvis ersättamotparts rättegångskostnader. Imål om tolkning eller tillämpning av ett avtal gäller bestämmelserom rättegångskostnader i mål vari förlikning är tillåten. 26 §Avgöranden av Prövningsnänmden för bankstödsfrågor får inte överklagas. Denna lag träder i kraft . Bestämmelsema i 6-26 §§ upphör att gälla vidutgången av . Utdragut protokoll vid sammanträde Per Jermsten, regeringsrådet , justititerådet IngerNyström. Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över18-26 §§ samt ikraftträdandebestämmelsema i förslag till lag om statligt stödtill banker och andra kreditinstitut. Förslagethar inför lagrådet föredragits av departementsrådet och hovrättassessomMats . Förslagetföranleder följande yttrande av lagrådet: nu överlämnade remissen föreslås att tvister som kan uppkomma vid statensstöd till kreditinstitut skall prövas av en särskilt inrättad nämnd,. Enligt det förslag som remitterades tilllagrådet skulle sådana tvister prövas av i ensärskild sammansättning. I2 kap. 11 § regeringsformen föreskrivs att domstol inte får imättas för redanbegången gäming och inte heller för viss tvist eller i övrigt för visst mål.Utifrån bl.a. de överväganden som ligger till grand för nänmda lagram anserlagrådet att den i den tidigare lagrådsremissen valda lösningen - innebärandeatt tvister rörande bankstödet prövas av - varit att föredra.Enligt lagrådets mening utgör dock inte vad som sägs i 2 kap. 11 §regeringsformen något hinder mot att uppkommande tvister med anledning avbankstödet på sätt föreslagits prövas av en särskilt inrättad domstol. Dennärmare innebörden och omfattningen av de regler och begrepp som ingår iartikel 6.1 i , angående rätten till domstolsprövning, ärinte till alla delar entydiga eller slutligt fastlagda. Vad nu sagts gäller bl.a.begreppet "oavhängig och opartisk domstol". Enligt lagrådets meningtalar dock övervägande skäl för att den nu föreslagna prövningsnänmdenmotsvarar vad som avses med nänmda begrepp. Isamma konventionsartikels krav beträffande en "opartisk rättegång" ingårbl.a. att en part som begär det skall ha rätt till en muntlig procedur. Det ärenligt lagrådets mening tveksamt om det föreslagna undantaget i 22 §, nämligen"och muntlig förhandling inte är uppenbart obehövlig" är förenligtmed delta krav. Det använda utttyckssättet - som har sin motsvarighet i bl.a.50 kap. 21 § tredje stycket och 51 kap. 21 § tredje stycket ,vilka bestämmelser båda rör rättegången i hovrätt i dit fullföljda mål - tordesålunda inte i tillräcklig grad sätta dens intressen i förgranden som önskarett muntligt förfarande. Vadgäller förslaget i övrigt vill lagrådet hänvisa till vad som i motsvarandedelar anfördes i yttrandet . Propositionens huvudsakligainnehåll.................... 3 Propositionens lagförslag................................... 5 Utdrag ur protokoll vidregeringssammanträde 1 Inledning.................................................... II 2 Allmän motivering......................................... .. 12 2.1 Vissafrågor med anledning av det statliga åtagandetgentemot banker och andra kreditinstitut 12 2.1.1 Bakgrand........................................... .. 12 2.1.2 Prövning av villkor för stafligt stöd......... .. 14 2.1.3 Inlösen och tvångsförvaltning............... .. 17 2.1.4 Reglema vid inlösen och tvångsförvaltning..... 20 2.1.5 Prövningen av tvister som kan uppkomma pågmnd av statens stöd till kreditinstitut...... 22 2.2 Ändringari bankrörelselagen och lagen om kreditmarknadsbolag..................................... .. 24 2.2.1 Nuvarande regler om förvärv av egendom .. 24 2.2.2 Ändrade regler för innehav av egendom som en bankeller ett kreditmarknadsbolag harövertagit för att skydda fordran.............. .. 26 2.2.3....................................................... FinansinspektionenstUlsyn 30 3 Ekonomiska effekter av mina förslag................ .. 31 4 Upprättade lagförslag................................... 31 5 Specialmotivering......................................... .. 31 5.1 Förslagetull lag om stafligt stöd tUl bankeroch andra kreditinstitut........................ 31 5.2 Förslaget till lag om ändring i bankrörelselagen 40 5.3 Förslaget till lag om ändring i lagen omkreditmarknadsbolag 41 6 Hemställan.................................................. 41 7 Beslut........................................................ 41 Bilaga1 Sammanfattning av promemorian - Vissa frågor rörande villkor för den statligagarantin tillbanker och andra kreditinstitut..................... . 42 Bilaga 2 Promemorianslagförslag........................ 44 Bilaga3 Förteckning över remissinstanser........... . 48 Bilaga4 Remissammanställning över promemoria om vissa frågor rörande villkor för denstatliga garantintill banker och andra kreditinstitut.......... 49 Bilaga5 Minnesanteckningar förda vid hearing Bilaga6 Skrivelse den 1 febmari 1993 från Bilaga 7 Sammanfattning av promemoria med utkast Prop. till proposition om ändrade regler för innehav av