prop · GG0313 · 1992-12-31 00:00:00 — I.Regionalt och subregionalt samarbete och genomförande Skr. 38.29 Regionaltoch subregionalt samarbete blir ett viktigt resultat av konfe rensen. FNs regionala ekonomiska kommissioner, regionala utvecklingsban ker och regionala organisationer för ekonomiskt (Kh tekniskt samarbete kan inom sina kompetensområden bidra tUl denna process genom att: a)Främja regional och subregionalkapacitetsuppbyggnad, b)främja integreringen avmiljöaspekter med regional och subregional utvecklingspolitik, c)främja regionalt och subregionaltsamarbete, där så är lämpligt, i fräga om gränsöverskridande frågor som rörhållbar utveckling. 38.30Regionala ekonomiskakommissioner bör, där så är lämpligt, spela en ledande roll vid samordning avregionala och subregionala verksamheter som bedrivs av andra FN-organ och skallbistä länder när det gäller att uppnå en hållbar utveckling. Dessakommissioner, regionala program inom FN-systemet samt andra regionalaorganisationer bör undersöka behovet av att anpassa sin nuvarande verksamhet tUlAgenda 21, där så behövs. 38.31Det mäste ske ett aktivtsamarbete mellan de regionala kommissionerna och andra berörda organisationer,regionala utvecklingsbanker, ickestatliga organisationer (Kh andrainstitutioner på regional nivå. och skulle tillsammans med deregionala kommissionerna kunna spela en avgörande roll när det gäller att genödvändig hjälp, särskilt när det gäller att bygga upp och stärkamedlemsstaternas kapacitet. 38.32Det finns ett behov av närmaresamarbete mellan och , tillsammans med andra berörda institutioner,vid genomförande av projekt för att hejda mUjöförstöring eller dess följder ochstödja utbUdningsprogram på regional nivå inom miljöplanering och miljövård fören häUbar utveckling. 38.33Regionala meUanstatiigatekniska och ekonomiska organisationer kan spela en viktig roll genom atthjälpa regeringar att vidta samordnade ätgärder för att lösa miljöproblem avregional betydelse. 38.34Regionala och subregionalaorganisationer bör spela en viktig roU vid genomförandet av de bestämmelser iAgenda 21 som avser åtgärder mot torka och ökenspridning. , LINDP och UNSObör bistå (Kh samarbeta med dessa organisationer. 38.35 Samarbetet mellan regionala och subregionalaorganisationer och vederbörande FN-organisationer bör uppmuntras, när sä ärlämpligt, även pä andra sektorer. 38.36Staterna har en viktig roll att spela vid uppföljningen av UNCED (Khgenomförandet av . Ätgärder på nationeU nivå bör samordnas meUan allaländer så att både miljö- och utvecklingsfrågor kan behandlas pä ett konsekventsätt. 38.37Beslut om och utformning av poUtikpä nationeU nivä som har till syfte Skr. 1992/93:13 att genomföra Agenda 21bör på begäran stödjas av FN-systemet. 38.38Vidare skulle staterna kunnaöverväga att utarbeta nationella rapporter. FN-systemets organ bör i dettasammanhang på begäran bistå länder, särskilt utvecklingsländerna. Länder skulle(Kkså kunna överväga att utarbeta nationella handlingsplaner för att genomföraAgenda 21. 38.39Befintliga biständskonsortier,samrådsgrupper och rundabordskonfe-renser skulle kunna öka sina ansträngningarför att integrera miljöaspekter och därmed förbundna utvecklingsmål med sinastrategier för utvecklingssamarbete och överväga att ändra inriktningen påsitt medlemskap och sin verksamhet för att underlätta denna process (Kh ge ettbättre stöd till de nationella ansträngningarna för att integrera miljö- ochutvecklingsfrågorna. 38.40Stater kan vilja överväga attinrätta en nationell samordningsstruktur som skall svara för uppföljningen avAgenda 21. Inom denna straktur, som skulle dra nytta av icke-statligaorganisationers kunskaper, skulle framställningar och information kunna lämnastill . Samarbete mellan FN-organ och intemationella flnansiellaorganisationer 38.41 Enframgångsrik uppföljning av konferensen är beroende av ett effek tivt samspel mellan praktiska åtgärder och ekonomiskt stöd, vilket kräver ett nära och effektivt samarbete mellan FN-organ och de multilaterala finan siella organisationerna. Generalsekreteraren och cheferna för och organisationer och de multilaterala finansiella organisationerna har ett särskilt ansvar för att åstadkomma ett sådant samarbete, inte endast genom att i full utsträckning delta i FN:s samordningsmekanism på hög nivå (Admi nistrativa - ACC) utan också på regional och natio nell nivå. I synnerhet bör företrädare för multilaterala finansiella organisa tioner och mekanismer samt för internationella fonden för jordbraksutveck ling delta aktivt i överläggningarna i den mellanstatliga struktur som är an svarig för uppföljningen av . 38.42Icke-statliga organisationeroch stora samhällsgrupper är viktiga partners vid genomförandet av Agenda 21.Berörda ickestatliga organisationer, inklusive forskare, kvinnograpper m.m.,bör beredas tillfälle att lämna sina bidrag och upprätta lämpliga relationermed FN-systemet. Stöd bör ges tiU icke-statliga organisationer iutvecklingsländerna och deras egna nät. 38.43FN-systemet, inbegripet deinternationella finans- och utvecklingsorganen och samtliga mellanstatligaorganisationer och fora, bör, i samråd med icke-statliga organisationer, vidta ätgärderför att: a) Utforma öppna ocheffektiva medel för att uppnå att icke-statliga orga nisationer, inklusive sådana som är knutna till viktiga samhällsgrupper, med verkar vid den process som upprättas för att granska och utvärdera genom- 453 förandet av på alla niväer samt främja deras bidrag till denna, 30 1992/93. b) ta hänsyn till deresultat sorn presenteras av de icke-statliga organisa- Skr. 1992/93:13 tionernasgransknings- och utvärderingssystem i generalsekreterarens rapporter tillgeneralförsamlingen och alla berörda FN-organ och mellanstatliga organisationeroch fora beträffande genomförandet av i enlighet med dessgranskningsprocess. 38.44Förfaranden bör inrättas föratt utöka de icke-statliga organisationernas roll, inklusive organisationersom är knutna till stora samhällsgrupper, varvid ackreditering bör ske enligtde förfaranden som har fastställts för UNCED. Sädana organisationer bör hatillgäng till rapporter och annan information som tas fram av FN-systemet.Generalförsamlingen bör pä ett tidigt stadium undersöka metoder för att öka deicke-statliga organisationernas deltagande inom FN-systemets ram iuppföljningsprocessen till UNCED. 38.45Konferensen noterar andrainstitutionella initiativ för genomförandet av , t.ex. förslaget attupprätta ett icke-statligt Jordens råd och förslaget att utse en förmyndare förkommande generationer samt andra initiativ från lokala myndigheter ochnäringsliv. Kapitel 39 Skr. Internationella rättsliga instrument och mekanismer 39.1 Insiktenatt följande väsentliga aspekter av processen vid globala, mul tilaterala och bilaterala avtal, bör beaktas: a)Vidareutveckling avinternationell rätt avseende hållbar utveckling, med särskUd hänsyn till denkänsliga avvägningen mellan miljö- och utvecklingsfrågor, b)behovet av att klargöra ochstärka förhållandet mellan befintliga internationella instrument eller avtalpå miljöområdet och relevanta sociala och ekonomiska avtal eller instrument,med beaktande av utvecklingsländernas särskUda behov, c)den väsentliga betydelsen päglobal nivå av alla länders, inklusive utvecklingsländernas, medverkan vid ochbidrag till överenskommelser inom den intemationella rätten avseende hällbarutveckling. Mänga av de gällande internationella rättsliga instmmenten ochavtalen på miljöområdet har utvecklats utan att utvecklingsländema har deltagiteller bidragit i tillräcklig omfattning och kan därför behöva ses över för attåterspegla utvecklingsländernas problem (Kh intressen samt säkerställa enbalanserad styrning av sådana instrument och överenskommelser, d) utvecklingsländernabör också ges tekniskt bistånd vid sina försök att öka sin nationella rättsliga kompetens när det gäller hållbar utveckling, e) framtidalagstiftningsprojekt för successiv utveckling och kodifikation av internationell rätt avseende hållbar utveckling bör beakta det arbete som utförs av , och f) förhandlingarom successiv utveckling och kodifikation av internatio nell rätt avseende hållbar utveckling bör i regel föras pä global basis, med beaktande av de särskUda omständigheterna inom olika regioner. 39.2Det övergripande målet föröversyn och utveckling av intemationell miljörätt bör vara att utvärdera ochfrämja dess effektivitet och att främja integreringen av miljö- ochutvecklingspolitiken genom effektiva internationella överenskommelser ellerinstrument, med hänsyn både till universella principer och alla länderssärskilda och olikartade behov och problem. 39.3Särskilda mäl består i att: a)Fastställa och avhjälpa deproblem som hindrar vissa stater, särskilt utvecklingsländerna, frän att deltai eller pä vederbörligt sätt tillämpa internationella överenskommelser eller instmmentoch, där så är lämpligt, revidera dessa i syfte att integrera miljö- och utvecklingsaspekterhasamt lägga en varaktig grund för genomförandet av dessa överenskommelser ellerinstrument, b)fastställa prioriteringar förframtida internationella lagstiftningsåtgärder om hållbar utveckling påglobal, regional eller subregional nivä i syfte att förbättra deninternationella rättens effektivitet på detta område, bl.a. genom integreringav miljö- och utvecklingsfrågorna. c) främja och stödja etteffektivt deltagande av alla berörda länder, sär- Skr. 1992/93:13 skilt utvecklingsländerna, vid förhandlingar, genomförande, översyn och styrningav internationella överenskommelser eller instrument, bl.a. genom att getekniskt och ekonomiskt bistånd och genom andra tillgängliga mekanismer idetta syfte, samt tillämpning av differentierade förpliktelser när sä ärlämpligt, d) främja,genom en successiv utveckling av globalt och multilateralt för handlade överenskommelser eller instrument, internationella normer för miljöskydd som beaktar olikheterna i situationen och kapaciteten i olika län der. Staterna är införstådda med att miljöpolitiken bör inriktas på de grand läggande orsakerna till miljöförstöring för att därmed undvika att miljöåt gärder leder till onödiga handelsrestriktioner. Handelspolitiska ätgärder för miljöändamål bör inte utgöra en godtycklig eller omotiverad diskriminering eller mynna ut i förtäckta internationella handelsrestriktioner. Ensidiga åt gärder för att lösa miljöproblem utanför importlandets jurisdiktion bör und vikas. Ätgärder för att komma till rätta med internationella miljöproblem bör så långt möjligt baseras på internationell enighet. Inhemska åtgärder för att uppnå dessa miljömål kan kräva att vissa handelspolitiska åtgärder vidtas för att de skall vara effektiva. Orn handelspolitiska åtgärder anses nödvän diga för att genomföra miljöpolitik, bör vissa principer och regler tillämpas. Dessa kan omfatta bl,a. principen om ickediskriminering, principen om att de valda handelspolitiska åtgärderna skaU innebära minsta möjliga handels restriktioner för att målen skaU uppnås, en skyldighet att säkerställa transpa rens vid tillämpning av handelspolitiska ätgärder i miljöpolitiska syften och att på lämpligt sätt underrätta berörda parter om nationella regler samt kra vet att ta hänsyn till särskilda förhållanden och utvecklingsbehov i utveck lingsländer som är i färd med att förverkliga internationellt överenskomna miljömål, e) säkerställaatt bindande rättsliga instrument tillämpas effektivt, i full omfattning och utan dröjsmål samt att underlätta att överenskommelser el ler instrument, när det är påkallat, revideras och anpassas av de berörda par terna, med beaktande av alla länders, särskilt utvecklingsländernas, sär skilda behov och problem, f) förbättraeffektiviteten hos institutioner, mekanismer och förfaranden för administration av överenskonunelser och instrament, g) konstateraoch förhindra faktiska eller möjliga konflUcter, särskilt mel lan överenskommelser eller instrument på miljöområdet och det scKiala/ ekonomiska omrädet, för att säkerställa att sådana överenskommelser eller instmment är konsekventa. Om konflikter uppstår, bör de lösas på lämpligt sätt, h)studera och ta ställning till en breddning och ett stärkande av mekanismer,bl,a, inom FN-systemet, för att, när så är lämpligt och om de berörda parternaär överens, göra det lättare att konstatera, undvika och lösa internationellatvister vad gäller hällbar utveckling, med beaktande av gällande bilaterala ochmultilaterala överenskommelser om hur sädana tvister skall lösas. 39.4 Ätgärderoch medel för genomförande bör övervägas mot bakgrund av punkterna Bakgrund och Mäl ovan utan inskränkning i varje stats rätt att lägga fram förslag i detta avseende för . Dessa förslag kan eventuellt offentliggöras i en särskild sammanställning om hållbar ut veckling. Översyn, utvärdering och åtgärder inom intemationell rätt avseende hållbar utveckling 39.5 Samtidigtsom parterna skall säkerställa att alla berörda länder deltar bör de med jämna mellanrum granska och utvärdera efterlevnaden och ef fektiviteten av gällande internationella överenskommelser eller instrument samt prioriteringar för framtida lagstiftning om en hällbar utveckling. Inom ramen för detta arbete kan parterna även undersöka möjligheten att i enlig het med generalförsamlingens resolution 44/228 formulera staternas all männa rättigheter och skyldigheter vad gäller hållbar utveckling. I vissa fall bör man beakta möjligheten av att ta hänsyn till olika omständigheter genom differentierade förpliktelser eller tUlämpning etappvis. En möjlighet i detta sammanhang vore att tillämpa tidigare UNEP-praxis, som innebär att juri diska experter, utsedda av nationella regeringar, sammanträder vid tidpunk ter som fastställs senare för att behandla aktuella frägor i ett bredare miljö och utvecklingsperspektiv. a)Folkrättsliga åtgärder börövervägas för att vid väpnade konflikter undvika en massiv miljöförstöring sominte är folkrättsligt försvarbar. De rätta instanserna för behandling av dennafråga är generalförsamlingen (Kh 6:e kommittén. Internationella RödaKorskommitténs särskilda kompetens och roll bör beaktas i detta sammanhang. b)med hänsyn till att det ärabsolut nödvändigt att säkerställa säker CKh miljöanpassad kärnkraft och föratt stärka det internationella samarbetet på detta område bör man verka för attavsluta de pågående förhandlingarna om en konvention om kärnkraftsäkerhet inomramen för . 39.7Parterna i internationella överenskommelser bör överväga förfaranden ochmekanismer för att främja och se över att de genomförs effektivt, till alladelar och utan dröjsmål. För detta ändamål kan stater bl.a.: a)Inrätta effektiva och praktiskasystem för rapportering om internationella rättsliga instmments effektiva,fulla och snabba genomförande, b)överväga lämpliga metoder föratt de berörda internationella organen, t.ex. , skall kunna bidra till envidareutveckling av sädana mekanismer. Effektivt deltagande i intemationell lagstiftning Skr. 39.8 Isamband med dessa ätgärder (Kh andra som kan komma att vidtas i enlighet med punkterna Bakgrund och Mål ovan bör alla länders, särskilt utvecklingsländemas, effektiva deltagande säkerställas genom att tekniskt (Kh/eller ekonomiskt bistånd ställs till förfogande i lämplig omfatt ning. Utvecklingsländema bör ges "försprångsstöd", inte endast vadgäller deras nationella ansträngningar för att genomföra intemationeUa överens kommelser eller instmment, utan även för att de skall kunna delta effektivt i förhandlingar om nya eller reviderade överenskommelser eller instrument och genomförandet pä internationellt plan av sådana överenskommelser el ler instrament. Stödet bör omfatta bistånd för att bygga upp kompetens inom internationell rätt, särskilt vad gäller häUbar utveckling och för att sä kerställa tillgäng till nödvändiga referensuppgifter och vetenskaplig/teknisk kunskap. Tvister inom området hållbar utveckling 39.9 Föratt undvika tvister och lösa uppkomna tvister bör stater vidare stu dera och överväga metoder för att utvidga och effektivisera de befintliga möjligheterna, med beaktande bl.a. av erfarenheterna av existerande inter nationella överenskommelser, instrament eller institutioner och deras meka nismer för genomförande, t.ex. förfaranden för att undvika tvister och lösa uppkomna tvister. Detta kan omfatta mekanismer och förfaranden för infor mationsutbyte, underrättelse och samråd vid situationer som kan leda till tvister med andra stater vad gäller hållbar utveckling och för effektiva fred liga tvistiösningsmetoder i enlighet med , inklusive hänskjutande av tvister tUl där det är lämpligt, samt intagande av bestämmelser om detta i fördrag om hållbar utveckling. Information för beslutsfattande Inledning 40.1 Enligtprincipen om en hållbar utveckling är alla människor användare och producenter av information i vid mening. Med information förstås såväl sakuppgifter som lämpligt strukturerade erfarenheter och kunskaper. Behov av information uppstår på alla nivåer från överordnade beslutsfattare pä na tionell och internationell nivå till gräsrotsnivä och individens nivå. Följande två programområden måste genomföras för att säkerställa att beslut i högre grad baseras på tillförlitliga underlag: A. Attöverbtygga informationsklyftan, B. Attförbättra tillgången på information. 40.2Det finns visserligen redan enavsevärd mängd information, vilket har framgått av de kapitel i sombehandlar olika sektorer, men mer och olika slags information behöver samlasin, på lokal, provinsiell, nationell och internationell nivä, som visar påtillståndet och utvecklingstendenserna vad gäller jordens ekosystem,naturresurser, föroreningar samt sociala (Kh ekonomiska faktorer. Klyftanmellan de utvecklade länderna och utvecklingsländerna har ökat vad beträffarinformations tillgänglighet, kvalitet och konsekvens samt standardisering avoch tillgång till information, vUket har försämrat utvecklingsländernas förmågaatt fatta välgrundade beslut i miljöoch utvecklingsfrågor. 40.3Det finns en allmän brist påkapacitet, särskilt i utvecklingsländerna (Kh på mänga områden pä nationell nivå,vad gäller insamling (Kh utvärdering av information, omvandling till användbarinformation och spridning. Det är också nödvändigt att förbättra samordningenmellan informationsverksamhet avseende information om miljön, om demografiskaoch sociala förhållanden och om utveckling. 40.4De vanligaste indikatorerna säsombruttonationalprodukt (BNP) och mätningar av individuella resurs- ellerföroreningsflöden ger inte en tillräckligt bra bild av utvecklingens hållbarakaraktär. Metoderna för att bedöma samverkan mellan miljömässiga, demografiska,sociala och utvecklingsmässiga parametrar inom olika sektorer är intetillräckligt väl utvecklade eller utnyttjade. Det är nödvändigt att utvecklaindikatorer för hällbar utveckling som kan ge tillförlitliga beslutsunderlag påalla nivåer och bidra till att integrerade miljö- och utvecklingssystemreglerar sig själva och fungerar pä ett hållbart sätt. 40.5 Följandemäl är viktiga: a)Att uppnå en merkostnadseffektiv och relevant insamling och utvärdering av information genomen bättre identifiering av användaraa inom såväl den offentliga som den privatasektom och av deras informationsbehov på lokal, provinsiell, nationell ochinternationell nivä, b)att stärka den lokala, provinsiella,nationella (Kh internationella kapaciteten för att samla in och utnyttjainformation frän olika sektorer i beslutsprocesser och att förbättrakapaciteten för att samla och analysera information som skall tjäna sombeslutsunderlag, särskilt i utveckhngsländema, c)att utveckla eller stärkalokala, provinsiella, nationella CKh internationella metoder för attsäkerställa att planeringen för en hållbar utveckling inom alla sektorerbaseras pä aktuell, tillförlitlig och användbar information, d) attgöra relevant information tillgänglig i den form och vid den tid punkt som krävs för att den skall kunna användas. a) Utvecklingav indikatorer för hållbar utveckling 40.6 Länderpå nationell och mellanstatiig nivå och icke-statiiga organisatio ner på internationell nivå bör utveckla ett koncept för indikatorer avseende hållbar utveckling för att kunna fastställa vilka dessa bör vara. För attfrämja en ökad användning av nägra av dessa indikatorer i satellitredovisning och sä småningom i nationell redovisning bör utvecklingen av indikatorer bedri vas av Statistiska byrån vid FN:s sekretariat i takt med att den kan utnyttja de erfarenheter som vinns på detta område. b) Främjandeav en global användning av indikatorer för hållbar utveckling 40.7 Vederbörandeorgan inom FN-systemet bör i samarbete med andra in ternationella statliga, mellanstatliga och icke-statliga organisationer an vända ett lämpligt urval av indikatorer för hållbar utveckling och indikatorer avseende omräden utanför nationella kompetensområden, t.ex. haven, övre atmosfären och yttre tymden. FN-systemets organ skulle, i samarbete med andra berörda internationella organisationer, kunna avge rekommendatio ner för en harmoniserad utveckling av indikatorer på nationell, regional och global nivå och för ett införlivande av ett lämpligt urval av dessa indikatorer med gemensamma, regelbundet uppdaterade och allmänt tillgängliga rap porter och databaser för användning pä intemationell nivå, med beaktande av nationell suveränitet. c) Förbättradinsamling och användning av information 40.8 Länderoch, på begäran, internationella organisationer bör inventera information om miljön, resurser och utveckling med hänsyn till nationella globala prioriteringar vad avser hantering av hållbar utveckling. De bör fast slå vilka luckor som finns och vidta åtgärder för att fylla dessa luckor. FN-systemetsorgan och berörda internationella organisationer behöver Skr. 1992/93:13verksamheten för insamling av information, inklusive den verksamhet som bedrivsav Earthwatch och World Weather Watch stärkas, särskilt vad gäller luft-, sötvattensochmarkresurser (inklusive skog och betesmark), ökenspridning, djur- ochväxtlokaler, markförstöring, biologisk mångfald, haven och övre atmosfären.Länder och internationella organisationer bör utnyttja ny teknik fördatainsamling, inklusive fjärrmätning per satellit. Förutom att stärka denbefintliga insamlingen av data avseende utveckling behöver särskilda insatsergöras, t.ex. när det gäller demografiska faktorer, urbanisering, fattigdom,folkhälsa (Kh rätten till resurser samt särskilda grupper, inklusive kvinnor, ursprangsbefolkningar,barn, ungdomar och handikappade, samt sambanden mellan dessa och miljöfrågor. d) Förbättrademetoder för utvärdering och analys av information 40.9 Deberörda internationella organisationerna bör utarbeta praktiska re kommendationer om samordnad och harmoniserad datainsamling och utvär dering av information på nationell och intemationell nivä. Nationella och internationella informationscentra bör inrätta kontinuerliga och noggranna datainsamlingssystem och utnyttja system för geografisk information, ex pertsystem, modeller och annan teknik av olika slag för utvärdering och ana lys av information. Dessa åtgärder är av särskild betydelse, eftersom det blir nödvändigt att behandla stora mängder data från satelliter. Utvecklade länder och internationella organisationer samt den privata sek torn bör på begäran samarbeta, särskUt med utvecklingsländerna, för att un derlätta för dem att förvärva denna teknik och detta kunnande. e) Upprättandeav ett heltäckande informationssystem 40.10 Regeringarbör överväga att genomföra de nödvändiga institutionella förändringarna på nationell nivå för att åstadkomma en integrering av miljö och utvecklingsinformation. På internationell nivå behöver verksamhet för miljöutvärdering stärkas och samordnas med insatser för att utvärdera ut vecklingstendenser. f) Stärkandeav den traditionella informationskapaciteten