prop · GF0340 · 1992-01-01 00:00:00 — 1987/88:99 om för- bättrat bilstöd till handikappade s. 28) anges att beslut om rätt till bilstöd bör fattas av socialförsäkringsnämnd och att övriga frågor bör kunna avgöras av tjänsteman vid . Bilstöd finns enligt förordningen (1988:890) om bilstöd till handi- kappade i olika former, nämligen grundbidrag, anskaffningsbidrag och anpassningsbidrag. Anpassningsbidrag lämnas för kostnader för sådan ändring av eller anordning på fordonet som behövs för att den handi- kappade skall kunna bruka det. Vid mer omfattande ändringar av fordon är det ofta inte möjligt att redan i samband med prövningen av rätten till grund- och anskaffningsbidrag ta ställning till vilka anpassningar av for- donet som är nödvändiga. Ändrad eller ny anpassning kan också be- hövas senare av medicinska eller tekniska skäl. Ombyggnaden av for- donet kan avsevärt fördröjas om varje anpassningsärende skall prövas av socialförsäkringsnämnd. Dessutom blir det administrativt betungande för . Vid tillämpningen av 3 § nämnda lag har enligt RFVs och DVs rapport förekommit oklarhet om hur begreppet "rätt till bidrag" skall tolkas. Detta har haft till följd att i vissa fall frågor om anskaffnings- och an- passningsbidrag har ansetts skola avgöras av socialförsäkringsnämnd. I rapporten har föreslagits en lagändring för att undanröja oklarheten. Försäkringsöverdomstolen har genom dom (mål nr 2408/89, referat FÖD 1991:6) tolkat bestämmelsen så att medverkan av socialförsäkringsnämnd krävs vid avgörande av om sökanden upp- fyller de grundläggande förutsättningarna för rätt till bilstöd i 2 och 5 §§ förordningen om bilstöd till handikappade. Om socialförsäkrings- nämnden funnit att rätt till bilstöd föreligger, kan frågor i övrigt om respektive bidrags storlek m.m. avgöras av tjänsteman hos kassan. Domstolen har i domen erinrat om att, för det fall sökanden skulle be- gära enbart anpassningsbidrag, ett avgörande av om sådant bidrag kan utgå måste föregås av en prövning i socialförsäkringsnämnd av frågan om sökanden uppfyller de grundläggande förutsättningarna för rätt till bilstöd. Beslutsbehörigheten i ärenden rörande bilstöd har således numera förtydligats genom ett domstolsavgörande som torde få prejudicerande betydelse. Det får förutsättas att försäkringsöverdomstolens ställnings- tagande följs i den fortsatta tillämpningen och någon lagändring behövs därför inte för att klargöra att tjänsteman hos avgör frågor om bilstöd för så vitt frågan inte gäller de grundläggande förut- sättningarna för rätt till sådan förmån. 7 Kostnader och ikraftträdande Förslaget att förlänga samordningstiden i arbetsskadeförsäkringen har beräknats minska försäkringsutgifterna med knappt 140 milj.kr. och kan beräknas minska administrationskostnaderna i storleksordningen 100 milj.kr. Den föreslagna förlängningen av särskilt kommunalt bostadstillägg är kostnadsberäknad till 25 milj.kr. för /92. Den rationaliseringsvinst som kan beräknas uppstå genom förslagen om utökad behörighet för tjänstemän i försäkringskassorna är ganska marginell. Antalet ärenden som berörs uppgår till högst några tusen . Jag avser att beakta kostnadsbesparingen, som kan beräknas till 0,5 - 1 milj.kr. för år räknat, i anslutning till kommande budget- proposition. De nya reglerna föreslås träda i kraft . De föreslagna ändringarna i 3 kap. 5 § tredje stycket och 8 kap. 12 § AFL bör träda i kraft . 8 Upprättade lagförslag I enlighet med vad jag nu har anfört har inom upp- rättats förslag till 1. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 2. lag om ändring i lagen (1991:421) om ändring i lagen (1990:1466) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 3. lag om ändring i lagen (1991:1040) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 4. lag om ändring i lagen (1991:1048) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 5. lag om ändring i lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård, 6. lag om ändring i lagen (1989:225) om ersättning till smittbärare, 7. lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, 8. lag om ändring i lagen (1991:1042) om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, 9. lag om ändring i lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring, 10. lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag, 11. lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott, 12. lag om ändring i lagen (1988:360) om handläggning av ärenden om bilstöd till handikappade, 13. lag om fortsatt giltighet av lagen (1991:162) om särskilt kom- munalt bostadstillägg till folkpension, 14. lag om ändring i lagen (1990:1467) om ändring i lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m., 15. lag om ändring i lagen (1991:1047) om sjuklön, 16. lag om ändring i utsökningsbalken, 17. lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal, 18. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100). Lagförslagen under 16 - 18 har upprättats i samråd med chefen för resp. statsrådet . De fyra sistnämnda lagförslagen gäller ämnen som faller under lag- rådets granskningsområde. Förslagen är emellertid av sådan beskaffen- het att lagrådets hörande skulle vara utan betydelse. 9 Specialmotivering till författningsförslagen 9.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring 3 kap. 5 § Såvitt avser ändringen i första stycket b) hänvisas till vad som sägs i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.4). Bestämmelsen i paragrafens andra stycke om s.k. väntetid vid ändring enligt första stycket a) har i enlighet med vad som angetts i avsnitt 3.1 slopats. En sådan ändring skall i stället ske från och med den dag fått kännedom om de ändrade omständigheterna. Andra stycket i paragrafen har vidare i enlighet med avsnitt 3.1 kom- pletterats med en särregel om giltighetstiden av en SGI-ändring för dels fall då övergång sker från sjuklön till sjukpenning vid slutet av en sjuk- löneperiod, dels fall då sjukpenning och sjuklön skall utges för samma tid på sätt som anges i 12 a §. Särregeln innebär att SGI-ändringen i dessa situationer alltid skall gälla fr.o.m. med sjuk- penning. Ändringen i paragrafens tredje stycke är en konsekvens av ändringar i skollagen i enlighet med vad som sägs i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.4). 10 c § I enlighet med vad som anförts i den allmänna motiveringen (av- snitt 2.5) görs ett tillägg i paragrafen som innebär att sjukpenning som utges för tid då annars rehabiliteringspenning skulle ha uppburits inte skall timberäknas enligt reglerna i 10 - 10 b §§ utan i stället beräknas per kalenderdag enligt 4 § första stycket. 12 § Paragrafen innehåller en särskild reglering av hur rätten till sjukpenning och sjukpenningens storlek skall bestämmas i fall då den försäkrade mot ersättning vårdar annans barn i sitt hem som fosterbarn eller under jäm- förliga förhållanden för tid då sjukpenning kommer i fråga. Genom ändringen kompletteras regleringen med att årsarbetstid skall fastställas för det antal timmar den försäkrade beräknas utföra förvärvs- arbete som inte omfattar sådan vård som avses i paragrafen. görs vissa redaktionella ändringar. 4 kap. 12 § En av förutsättningarna för rätt till tillfällig föräldrapenning är att föräl- dern avstår från förvärvsarbete. Även en förälder, som i samband med vård av barn enligt 10 § första stycket eller 11 § eller i fall som avses i 10 § tredje eller fjärde styckena är förhindrad att delta i rehabilitering enligt 22 kap., skall som angetts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4), om övriga förutsättningar är uppfyllda, ha rätt till tillfällig föräldrapenning vid frånvaro från rehabili- teringen på den grunden. Det tillägg som föreslås i ifrågavarande paragraf innebär att under- låtenhet att delta i rehabilitering i de angivna situationerna skall jäm- ställas med avstående från förvärvsarbete vid tillämpning av reglerna om tillfällig föräldrapenning. 14 a § Ändringen i paragrafen innebär att tillfällig föräldrapenning skall beräk- nas per kalenderdag när en förälder skall uppbära sådan förmån för tid då annars rehabiliteringspenning skulle ha uppburits (jfr motiveringen till 3 kap. 10 c §). 8 kap. 12 § Ändringen i paragrafen är en konsekvens av ändringar i skollagen i enlighet med vad som sägs i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.4). 18 kap. 21 § Paragrafen har i överensstämmelse med vad som anförts i avsnitt 6.3, kompletterats så att det klargörs att tjänsteman hos försäkringskassa och socialförsäkringsnämnd skall avgöra frågor om rätt till förtidspension, särskild efterlevandepension, handikappersättning och vårdbidrag såvitt gäller förutsättningarna för pension enligt 5 kap. I andra hänseenden än som sagts åsyftas inte någon ändring av nuvarande tillämpning i fråga om beslutsbehörigheten enligt paragrafen. Vid omprövning av beslut skall dock naturligtvis tillämpas vad som föreskrivs i 20 kap. 10 §. Ett beslut avseende t.ex. återbetalningsskyldighet av pensionsför- mån skall således, om det belopp som har utbetalats för mycket över- stiger av basbeloppet, omprövas av socialförsäkringsnämnd. 9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:421) om ändring i lagen (1990:1466) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring 2 kap. 6 § I samband med dagverksamhet skall kommuner erbjuda hälso- och sjukvård, dock inte läkarvård, enligt vad som sägs i 18 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) i dess lydelse . Ett tillägg har gjorts i punkt 8 i paragrafens uppräkning så att ersättning för resekostnader i samband med besök för sjukvårdande behandling i sam- band med dagverksamhet skall kunna utges i samma ordning som om behandlingen hade getts i landstingskommunal regi. Undantag görs dock vid boende som avses i 20 § andra stycket eller 21 § tredje stycket socialtjänstlagen (1980:620), dvs. om den försäkrade bor i en särskild boendeform för service eller omvårdnad eller i en bostad med särskild service för handikappade. I de sistnämnda fallen skall kostnadsansvaret för resor ligga på kommunen. Tillägget i punkt 9 innebär att ersättning för resekostnader i samband med besök för läkarvård eller annan sjukvårdande behandling inom primärvård skall utges i samma ordning och på lika villkor oavsett om landsting eller kommun är vårdansvarig. Beträffande båda tilläggen kan erinras om att den nya lagen (1991:419) om resekostnadsersättning vid sjukresor hänvisar till förevarande para- graf när det gäller det landstingskommunala administrationsansvarets omfattning. 9.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1040) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring 3 kap. 7 b § Som framgår av den allmänna motiveringen anförde socialförsäkringsut- skottet vid riksdagsbehandlingen av regeringens förslag om rehabilite- ring och rehabiliteringsersättning (SfU16, s. 29 och 30) bl.a. att det förhållandet att såväl 2 kap. 11 § som 3 kap. 8 § andra stycket AFL upphävs kommer att leda till att sjukpenning vid medicinsk behandling och medicinsk rehabilitering endast kan utges i förhållande till den fak- tiska nedsättningen av arbetsförmågan. I regel torde den faktiska arbets- förmågan inte vara nedsatt i samma utsträckning som åtgärderna för- hindrar förvärvsarbete. Enligt utskottets mening bör motsvarigheten till nuvarande bestämmelse i 3 kap. 8 § andra stycket AFL jämförd med 2 kap. 11 § AFL införas i lagen såvitt avser rätten till sjukpenning vid medicinsk behandling och medicinsk rehabilitering. Mot denna bakgrund har ändring gjorts i förevarande paragraf som klargör att det skall vara möjligt att uppbära sjukpenning enligt para- grafen i samband med medicinsk behandling eller medicinsk rehabilite- ring. 8 § Genom ett tillägg i paragrafens fjärde stycke, som ger definitionen på begreppet sjukperiod, jämställs tid under vilken den försäkrade i oav- bruten följd har rätt till sjukpenning enligt 7 b § med sådan tid då den försäkrade i oavbruten följd lider av sjukdom som sätter ned arbets- förmågan med minst en fjärdedel. Härav följer att, om sådan tid för vilken sjukpenning enligt 7 b § utges inleds eller avslutas i omedelbar anslutning till ett sjukfall enligt 7 §, dessa perioder kommer att utgöra en sammanhängande sjukperiod. Detta blir av betydelse främst för fast- ställandet av sjukpenningens kompensationsgrad enligt 4 § första stycket. Medicinska behandlings- eller rehabiliteringsåtgärder enligt 7 b § kan förekomma etappvis med mellanliggande uppehåll i behandlingen. Under uppehåll i behandlingen kan den försäkrade i vissa fall vara i fullt arbete och i andra fall berättigad till hel eller partiell sjukpenning. Kravet på att rätten till sjukpenning skall föreligga i oavbruten följd innebär att sjuk- perioden bryts vid uppehåll i sjukpenningrätten en hel dag eller mer. Det kan antas förekomma att en försäkrad som genomgår rehabilitering enligt 22 kap. skulle ha varit berättigad till fortsatt sjukpenning enligt 3 kap. om rehabiliteringen inte hade kommit till stånd. Enligt 3 kap. 8 § fjärde stycket anses som sjukperiod tid, under vilken en försäkrad i oavbruten följd lider av sjukdom som avses i 3 kap. 7 §. En sjukperiod skall enligt 3 kap. 1 § fjärde stycket - om den inleds i omedelbar anslutning till en sjuklöneperiod enligt lagen (1991:1047) om sjuklön - anses omfatta också sjuklöneperioden. En sjukperiod kan be- dömas som avslutad i och med att en rehabiliteringsperiod med reha- biliteringsersättning påbörjas. Av skäl som anförts i den allmänna moti- veringen (avsnitt 2.5) skall emellertid en försäkrad som måste avbryta en rehabiliteringsperiod på grund av att han insjuknar så att hans arbets- förmåga sätts ned med minst en fjärdedel inte anses påbörja en ny sjuk- period. I stället skall, om rehabiliteringsperioden inletts i omedelbar anslutning till en sjukperiod, i sådant fall sjukperioden anses obruten alltsedan första dagen med sjuklön eller sjukpenning. Om rehabilite- ringsperioden inte inletts i omedelbar anslutning till en sjukperiod skall sjukperioden i stället anses obruten alltsedan första dagen med rehabili- teringspenning. Om rehabilitering avbryts av orsak som nämnts har det således ingen betydelse om den försäkrade insjuknar i samma eller annan sjukdom än den som föranlett rehabiliteringen. Detta motiveras bl.a. av att försäk- rade, vars arbetsförmåga är nedsatt med minst en fjärdedel på grund av viss sjukdom, inte påbörjar en ny sjukperiod om diagnosen ändras i en löpande sjukperiod. Innebörden av tillägget i paragrafens femte stycke kan exemplifieras enligt följande. En försäkrad som haft en sjukperiod och därefter genomgått rehabilitering skall så- ledes om rehabiliteringsperioden avbryts på grund av att han insjuknar så att hans arbetsförmåga sätts ned med minst en fjärdedel anses ha haft en sammanhängande sjukperiod . Detta har betydelse för sjukpenningens kompensationsgrad från och med den 61:a dagen i sjuk- perioden och för den tid som återstår till dess kompensationen höjs från och med den 91:a dagen i sjukperioden. Om rehabiliteringsperioden inte inletts i omedelbar anslutning till en sjukperiod har - under i övrigt oförändrade förutsättningar - regeln betydelse för sjukpenningens kompensationsgrad från och med den 21:a dagen i sjukperioden, räknat rehabiliteringsersättning, och för den tid som återstår till dess kompensationen höjs från och med den 91:a dagen i sjukperioden. Att en sammanhängande sjukperiod anses föreligga får vidare till följd, i de båda fall som nämnts, att en sjuklöneperiod inte kan börja löpa när sjukperioden och rehabiliteringsperioden tillsammans pågått minst eller rehabiliteringsperioden ensam varat . 20 kap. 3 § Ändringen i paragrafen, som behandlats i avsnitt 2.3 i den allmänna motiveringen, innebär att får möjlighet att förvägra en försäkrad ersättning enligt lagen också när denne utan giltig anledning vägrar att underkasta sig sådan medicinsk behandling eller medicinsk rehabilitering som avses i 3 kap. 7 b §. 10 § Ändringen innebär i överensstämmelse med vad som anförts i av- snitt 6.2 att omprövning av beslut i fråga om återbetalningsskyldighet enligt 4 § skall göras av tjänsteman, om det för mycket utbetalade be- loppet inte överstiger av basbeloppet enligt 1 kap. 6 §. Här avses basbeloppet då beslutet i ärendet om återkrav först fattas av . 22 kap. 12 § Reglerna i 3 kap. 12 § om rätt till sjukpenning för den som under vissa förhållanden vårdar annans barn i hemmet och sättet för fastställande av sjukpenningens storlek i dessa fall blir genom den föreslagna komplette- ringen av hänvisningen i förevarande paragraf tillämpliga på motsvar- ande sätt i fråga om rehabiliteringspenning. 9.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1048) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring 3 kap. 12 a § Som framgår av avsnitt 3.2 i den allmänna motiveringen skall en försäk- rad som uppbär sjukpenning som sjuklön skall utges till honom av en arbetsgivare inte tillgodoräknas årsarbetstid från förvärvs- arbete hos den arbetsgivaren vid bestämmande av sjukpenningens stor- lek. Detta klargörs genom den nya föreskriften i andra stycket av para- grafen. 9.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård 9 § Den föreslagna ändringen i paragrafen innebär att ersättning för när- ståendevård skall beräknas per kalenderdag när en förälder skall uppbära sådan förmån för tid då annars rehabiliteringspenning skulle ha upp- burits (jfr motiveringen till 3 kap. 10 c § AFL). 18 § Ändringen i paragrafen har samma orsak och innebörd som ändringen i 20 kap. 10 § första stycket AFL såvitt gäller omprövning av beslut i fråga om återbetalningsskyldighet (avsnitt 9.3). 9.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1989:225) om ersättning till smittbärare 14 § Ändringen har samma orsak och innebörd som ändringen i 20 kap. 10 § första stycket AFL såvitt gäller omprövning av beslut i fråga om återbe- talningsskyldighet (avsnitt 9.3). 9.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring 3 kap. 1 § Genom ändringen i paragrafen, som behandlats i avsnitt 4 i den all- männa motiveringen, förlängs den tid under vilken sjukpenning enligt LAF samordnas med sjukpenning enligt AFL. Vidare görs en redak- tionell ändring avseende hänvisningen till 3 kap. 3 § AFL. 8 kap. 4 § Enligt vad som föreslagits i avsnitt 6.3 skall en tjänsteman ompröva beslut i ärenden som enbart innefattar ställningstagande till huruvida det föreligger orsakssamband mellan ett olycksfall i arbetet och en ådragen skada. Samma sak skall givetvis gälla beträffande sambandsbedömning i frågan huruvida en skada utgör recidiv till ett olycksfall i arbetet. Enligt den nya lydelsen av andra stycket i paragrafen återstår för omprövning genom socialförsäkringsnämnd av beslut i sjukpenningärenden enligt 3 kap. 5 § endast de som avser om och i vilken utsträckning den försäk- rades sjukdom sätter ned arbetsförmågan. Hit hör också fall då frågan gäller t.ex. i vilken omfattning en nedsättning av arbetsförmågan skall hänföras till ett olycksfall i arbetet resp. en annan skadeorsak. I övrigt är ändringarna i paragrafen av redaktionell art. 9.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1042) om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring 6 kap. 5 § Genom den föreslagna hänvisningen till 3 kap. 7 b § AFL skall, på sätt som (lydelsen intill utgången av ) gäller genom hänvisning till 2 kap. 11 § AFL, en försäkrads förmåga att skaffa sig inkomst genom arbete när han genomgår medicinsk behandling eller medicinsk rehabilitering anses nedsatt även i den mån han genom åt- gärden är förhindrad att arbeta. 9.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring 20 § Ändringen i paragrafen har samma orsak och innebörd som ändringen i 20 kap. 10 § första stycket AFL i vad avser omprövning av beslut i fråga om återbetalningsskyldighet (avsnitt 9.3). 9.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag 15 § Ändringen i paragrafen har samma orsak och innebörd som ändringen i 20 kap. 10 § första stycket AFL i vad avser omprövning av beslut i fråga om återbetalningsskyldighet (avsnitt 9.3). 9.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott 22 § Ändringen i paragrafen har samma orsak och innebörd som ändringen i 20 kap. 10 § första stycket AFL i vad avser omprövning av beslut i fråga om återbetalningsskyldighet (avsnitt 9.3). 9.12 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:360) om handläggning av ärenden om bilstöd till handikappade 5 § Ändringen har samma orsak och innebörd som ändringen i 20 kap. 10 § första stycket AFL i vad avser omprövning av beslut i fråga om återbe- talningsskyldighet (avsnitt 9.3). 9.13 Förslaget till lag om fortsatt giltighet av lagen (1991:162) om särskilt kommunalt bostadstillägg till folkpension Lagens giltighetstid förlängs med av skäl som redovisats i av- snitt 5. 9.14 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:1467) om ändring i lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m. 2 a § Tillägget i paragrafen innebär att den som vistas vid en sådan vårdin- rättning som har tagits över av en kommun enligt lagen (1990:1402) om övertagande av vissa sjukhem och andra vårdinrättningar får rätt att kostnadsfritt erhålla sådana förbrukningsartiklar som avses i 6 § i de fall regeringen har förordnat om att artiklarna skall tillhandahållas utan kostnad. 10 § Genom ändringen i paragrafen åläggs kommunen att svara för kost- naderna för förbrukningsartiklar som enligt 2 a § skall lämnas kostnads- fritt till den som vistas på en vårdinrättning som har övertagits av kom- munen enligt lagen 1990:1402. 9.15 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1047) om sjuklön 11 § Genom tillägget i paragrafen öppnas möjlighet för att utan hinder av sekretessbestämmelsen i 7 kap. 7 § sekretesslagen lämna uppgift till arbetsgivaren om vad som framkommit vid en sjukkontroll. Uppgift får lämnas endast om den behövs för att arbetsgivaren skall kunna ta ställning till arbetstagarens rätt till sjuklön under sjuklöneperio- den. En försäkringskassas skyldighet som sådan att lämna ut uppgift som framkommit vid sjukkontroll regleras inte genom denna bestämmelse. 9.16 Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken 7 kap. 1 § och 15 kap. 2 § Ändringarna innebär att löneutmätning och införsel får äga rum även i rehabiliteringspenning, såsom redan är fallet med bl.a. sjukpenning och föräldrapenningförmåner. Även om till att rehabiliteringsersättning i form av särskilt bidrag inte enbart är avsedd att täcka vissa särskilt angivna kostnader utan också delvis är avsedd att täcka vissa allmänna levnadsomkostnader har det ansetts att det särskilda bidraget inte bör komma i fråga för löneexeku- tion. 9.17 Förslaget till lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal 1 § Genom tillägget i andra stycket klargörs att försäkringsavtalslagen inte skall tillämpas på försäkring hos en allmän försäkringskassa mot kost- nader för sjuklön. 9.18 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 7 kap. 7 § I 1 kap. 2 § sekretesslagen föreskrivs att uppgift för vilken sekretess gäller enligt lagen inte får röjas för enskild i andra fall än som anges i sekretesslagen eller i lag eller förordning till vilken sekretesslagen hän- visar. Ett tillägg behövs därför i den aktuella paragrafens fjärde stycke för att sekretessen, som följer av paragrafens första stycke, inte skall gälla förhållanden som undantagits enligt föreskrift i sjuklönelagen (jfr lagförslag 15).