prop · GG0360 · 1992-12-31 00:00:00 — Detaljreglerna om otillåtna utsläpp samtomprövningsreglerna saknar dock motsvarighet i den relevanta svenska författningen,miljöskyddslagen (1969:387). Dessa regler är inte heller direkt förenliga medmiljöskyddslagens bestämmelser. Det finns därför skäl att införa enkompletterande lagstiftning på dessa punkter. Reglernaom tillståndsgivning har redan motsvarigheter i miljöskyddslagen. Frågorom skydd mot föroreningar genom utsläpp till grundvattnet faller alltså inommiljöskyddslagens tillämpningsområde. De kompletterande bestämmelser sombehövs med anledning av EG-direktivet bör därför föras in i miljöskyddslagen. En särskild fråga blir dåhur skall anses förhålla sig till gäl lande tillstånd enligt miljöskyddslagen. Med tanke på de faktiska förhållan dena i är det med all sannolikhet i detta fall inget problem att taöver EG-reglerna. 5 1992/91 1 saml. Detresonemang om omprövningsreglerna och om tillståndsvillkor som förs i avsnitt3.2 är tillämpliga på nu ifrägavarande direktiv. Demöjligheter som finns i direktivet att i undantagsfall ge tillstånd till direktautsläpp av ämnen tillhöriga Lista I bör inte gälla i den svenska lagstiftningen. Prop.1992/93:60 Bilaga 1 3.2 Utsläpp av farliga ämnen i marin miljö Förslag:Vid prövning enligt miljöskyddslagen skall alltid direktivens minimikrav omgränsvärden beaktas. Om ett tillstånd innehåller villkor som innebär attdirektivens gränsvärden kan åsidosättas skall detla utgöra grund för omprövningav villkoret. Rådetsdirektiv /464/EEG om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapensvattenmiljö innehåller en förteckning av farliga ämnen. Den omfattar sådanaenskilda ämnen som hör till familjer och grupper av ämnen som är utvalda främstmed hänsyn till giftighet, svårnedbrytbarhet och bioackumulerbarhel medundantag för ämnen som är biologiskt ofarliga eller som snabbt omvandlas tillofarliga ämnen. Förteckningen omfattar följande ämnen: 1. organiska halogenföreningar ochämnen som kan bilda sådana föreningar i vattenmiljön, 2. organiska fosforföreningar, 3. organiska tennföreningar, 4. ämnen som visats ha cancerogenaegenskaper i eller genom vatten, 5. kvicksilver och dess föreningar, 6. kadmium och dess föreningar, 7. svåmedbrytbara mineraloljor ochkolväten som härrör från petroleumprodukter, samt, för tillämpningen av art.2,8,9 och 14 i direktivet: 8. svåmedbrytbara syntetiska ämnen somkan flyta, kvarbli i suspension eller sjunka och som kan försvåravattenanvändningen. Varje utsläpp till vatten som kan innehålla elt sådantämne som omfattas av förteckningen kräver tillstånd frän myndighet. 1tillståndet skall fastställas utsläppsnormer för utsläpp av varje sådant ämnelill vatten, saml om det är nödvändigt för att genomföra direktivet, förutsläpp av varje sådant ämne till avlopp. Utsläppsnormerna skall ange den högsta tillåtna koncentrationenav ell ämne i ett utsläpp och den största tillåtna mängden av elt ämne iutsläpp under en eller flera angivna tidsperioder. Om detbehövs får tiUståndsmyndigheten föreskriva om strängare utsläppsnormer än desom följer av de gränsvärden som fastställs - i enlighet med arlikel 6, - medbeaktande särskilt av det aktuella ämnets giftighet, svårnedbrytbarhet ochbioackumulerbarhel i den miljö i vilken det släpps ut. Tillstånd fär inle meddelas, om den som an.svarar förutsläppen uppger all han inte kan uppfylla de fastställda utsläppsnormernaeller om detta förhål- Prop. 1992/93:60 lande är uppenbart för tiUståndsmyndigheten. Om utsläppsnormerna inte uppfylls, skall myndigheten vidtaalla åtgärder som krävs för att säkerställa att villkoren i tillståndetuppfylls eller, om så är nödvändigt, att utsläppet förbjuds. I artikel 6 i direktivet sägs att EG (rådet efter förslagfrän kommissionen) skall fastställa de gränsvärden som inte fär överskridas iutsläppsnormerna för olika farliga ämnen, huvudsakligen pä grundval avgiftighet, svårnedbrytbarhet och bioackumulerbarhel och med beaktande av bästatillgängliga teknik. Om det är lämpligt skall gränsvärden för industrielltavloppsvatten fastställas med hänsyn till bransch och produkttyp. EG skall efter förslag från kommissionen fastställakvalitetsmål som avser ämnena i förteckningen i bilagan. Kvalitetsmålen skallhuvudsakligen fastställas på grundval av ämnenas giftighet, svårnedbrytbarhetoch ackumuler-barhet i levande organismer och sediment, enligt vad som framgårav de senaste vetenskapliga uppgiftema samt med beaktande av olikheter iegenskaperna hos saltvatten och sötvatten. Gränsvärdena skall gälla utom i fall då en medlemsstat kanvisa för kommissionen, genom ett kontrollförfarande som fastställts av rädetefter förslag från kommissionen, att kvalitetsmål som fastställts enligt vadsom har nämnts eller strängare kvalitetsmål av gemenskapsnatur uppfyllsoch fortlöpande upprätthålls inom hela det område som kan påverkas av utsläppenpå grund av åtgärder som har vidtagits av bl.a. den medlemsstaten. Bilagan till direktivet innehåller ännu en förteckning.Lista II; -ämnen som hörtill den första förteckningen men för vilka gränsvärden enligt artikel 6 intehar bestämts, -följandeenskilda ämnen och kategorier av ämnen: Zink, 2. Koppar, 3. Nickel, 4. Krom, 5. Bly, 6. Selen,7. Arsenik, 8. Antimon, 9. Molybden, 10. Titan, 11. Barium, 13.Beryllium, 14. Bor, 15. Uran, 16. Vanadin, 17. Kobolt, 18. Tallium, 19. Tellur,20. Biocider och deras derivat som inteupptas i den första förteckningen, Ämnen som negativt påverkar smakeller lukt hos varor avsedda att förläras av människor och som härrör fränvallenmiljön och föreningar som kan orsaka att sådana ämnen bildas i vatten, Giftiga eller svåmedbrytbaraorganiska föreningar av kisel samt ämnen som kan orsaka att sådana föreningarbildas i vatten, dock med undantag för sådana som är biologiskt ofarliga ellersnabbt omvandlas till ofarliga ämnen i vatten, Oorganiska fosforföreningar ochelementärt fosfor, Lätt nedbrytbara mineraloljor ochkolväten som härrör från petroleumprodukter, Cyanider och fluorider, Ämnen som har en skadlig inverkanpå syrebalansen, särskilt ammoniak och nitriter. För att begränsa vallenförorening genom sädana ämnen somavses i den andra förteckningen skall medlemsstaterna upprätta programsom skall ge- Prop. 1992/93:60 nomföras med vissa metoder: Bilaga 1 Förhandstillstånd skall krävas för alla utsläpp som skertill de vatten som omfattas av direktivet och som kan innehålla något av deförtecknade ämnena. Genom tillståndet skall utsläppsnormer fastställas vilkaskall grundas pä kvalitetsmål enligt direktivet. Programmen skall innehålla kvalitetsmål för vatten. Dessamål skall överensstämma med befintliga rådsdirektiv. Programmen får äveninnehålla särskilda bestämmelser om sammansättningen och användningen av ämneneller grupper av ämnen och varor, varvid hänsyn skall tas till de senaste tekniskaframstegen i den utsträckning det framstår som ekonomiskt rimligt. Programmen skall innehålla tidsfrister för genomförandet.Sammanfattningar av programmen och resultaten av deras genomförande skalllämnas till kommissionen. Medlemsstaterna skall se till att genomförandet av de åtgärdersom de beslutat enligt detta direktiv inte leder till en ökning avföroreningen av sädana vatten som inte omfattas av direktivet. De skalldessutom förbjuda varje handling som utförs i syfte att kringgå eller som ledertill kringgående av bestämmelserna i detta direktiv. Genomförandet av åtgärderenligt direktivet fär inte i något fall direkt eller indirekt leda till en ökadförorening av de vatten som omfattas av direktivet. Om det är lämpligt fär en eller flera medlemsstaterenskilt eller tillsammans vidla strängare åtgärder än de som föreskrivs genomdirektivet. Den behöriga myndigheten skall upprätta en förteckning över utsläppsom sker till de vatten som omfattas av direktivet och som kan innehålla sådanaämnen i den första förteckningen som omfattas av utsläppsnormer. Direktiv om gränsvärden och kvalitetsmål förkvicksilverutsläpp från kloralkaliindustrin 821176/EEG, kadmiumutsläpp83/513/EEG, kvicksilverutsläpp från andra källor än klor-alkaliinduslrin84/156/EEG, utsläpp av hexaklorcyklohexan, HCH 84/491/EEG, utsläpp av vbsafarliga ämnen som ingår i förteckning 1 i bilagan tiU direktiv76/464/EE-86/280/EEG, 88/347/EEG, 90/415/EEG. -fastställs ienlighet med artikel 6.1 i direktiv /464/EEG gränsvärden för utsläppsnormergällande kvicksilver i utsläpp frän sådana industrianläggningar i vilkakvicksilverceller används för elektrolys av alkaliska klorider 82/176/EEG,kadmium i utsläpp från industrianläggningar i vilka kadmium eller ettkadmiumhaltigt ämne hanteras 83/516/EEG, andra industrianläggningar i vilkakvicksilver eller ett kvicksilverhaltigt ämne hanteras än sådana anläggningarsom avses i direktiv /156/EEG samt gränsvärden för utsläppsnormer avseendeHCH i utsläpp frän anläggningar i vilka HCH eller något annat ämne sominnehåller HCH behandlas 84/491/EEG, -fastställs ienlighet med arlikel 6.2 i direktiv /464/EEG kvalitetsmål för kvicksilveri vattenmiljön 82/176/EEG, 84/156/EEG, kadmium i vatten- Prop. 1992/93:60 miljön 83/516/EEG, HCH i vattenmiljön 84/491/EEG, Bilaga 1 - fastställs utsläppsgränser och kvalitetsmålavseende industriella utsläpp och förekomsten i vattenmiljön av koltetraklorid,DDT, pentaklorfenol 86/280/EEG, aldrin, dieldrin, endrin, isodrin,hexaklorbensen, hexaklor-butadien, kloroform 88/347/EEG, samt 1,2 dikloretan,triklorefylen, per-klorefylen och triklorbensen 90/415/EEG, - fastställs i enlighet med artikel 6.4 i direktiv76/464/EEG tidsfrister för uppfyllande av villkoren i de tillstånd som harlämnats av de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna och som avser redanförekommande utsläpp, - fastställs i enlighet med artikel 12.1 i direktiv76/464/EEG referensmätmetoder som gör det möjligt att fastställakvicksilverhalten, kadmiumhalten samt koncentrationen av HCH i utsläpp och ivattenmiljön, - inrättas ett övervakningsförfarande i enlighet medartikel 6.3 i direktiv /464/EEG, - åläggs medlemsstaterna att samarbeta när utsläpppåverkar vattnen i mer än en medlemsstat. Närdet gäller utformningen av gränsvärdena hänvisas till direktivtexterna.Gränsvärdena för kvicksilver och HCH skall i normalfallet gälla den punkt därkvicksilverhaltigt avloppsvatten lämnar industrianläggningen. Omkvicksilverhaltigt avloppsvatten eller avloppsvatten som innehåller HCH behandlasutanför industrianläggningen i en behandlingsanläggning för borttagande avkvicksilver eller HCH, får gränsvärdena gälla den punkt där avloppsvattnetlämnar behandlingsanläggningen. Motsvarande gäller enligt direktiv /280/EEG. Idirektiv /156/EEG föreskrivs att medlemsstaterna skall utarbeta särskildaprogram som avser kvicksilverutsläpp från källor som förekommer i stort antal,vilka inte är industrianläggningar och för vilka utsläppsnormerna inte kantillämpas i praktiken. Syftet med programmen skall vara att undvika ellereliminera förorening. De skall innefatta de åtgärder och metoder som är mestlämpliga för ersättning, avskiljning och återvinning av kvicksilver. Slutligtomhändertagande av kvicksilverhaltigt avfall skall utföras i enlighet med rådetsdirektiv /319/EEG om giftigt och farligt avfall. Detillstånd som avses i artikel 3 i direktiv /464/EEG skall innehålla villkorsom är minst lika stränga som de som anges i bilaga 1 om inte en medlemsstatistället följer uppställda kvalitetsmål. Tillståndenskall omprövas minst . Utanhinder av bestämmelserna i direktiv /464/EEG och de skyldigheter som följerav punkt 1 och 2 får medlemsstaterna meddela tillstånd för nya anläggningarendast om tillstånden innehåller en hänvisning till standarder som motsvararbästa tillgängliga teknik för att undvika kvicksilverutsläpp. Oavsettvilken metod som används skall medlemsstaten om de planerade åtgärderna avtekniska skäl inte motsvarar bästa tillgängliga teknik lämna uppgifter tillkommissionen som visar på de tekniska svårigheterna innan tillstånd meddelas.Enligt direktiv /280/EEG får medlemsstaterna utan hinder av bestämmelserna idirektiv /464/EEG och de skyldigheter som följer av punkt 1-3 (om gränsvärden) i 86/280/EEG meddelatillstånd för nya an- Prop. 1992/93:60 läggningar endast om bästatillgängliga teknik tillämpas och det är nödvän- Bilaga 1 digt för att eliminera förorening i enlighet med artikel 2 i direktiv /464/EEGeller för att förhindra snedvriden konkurrens. I flera av dessa dotterdirektiv finns den till synessjälvklara föreskriften att ätgärder som vidtas i enlighet med direktivet intefår leda till ökad förorening med de ämnen som omfattas av direktivet. Inom detta område finns det alltsä ett antal direktiv somgäller skyddet av vattenmiljön mot föroreningar genom farliga ämnen. Degrundläggande reglerna finns i ett ramdirektiv (direktiv76/464/EEG). Olika fariiga ämnen anges i detta direktiv genom tvä listor. ListaI innehåller ämnen som är särskilt farliga på grund av toxicitet, persistensoch bioackumulering medan sju olika grupper farliga ämnen omfattas av Lista II. För Lista I-ämnen, föreskrivs attgränsvärden skall upprättas. För att undvika att dessa gränsvärden överskridsskall det finnas utsläppsvillkor för enskilda utsläppskällor. I stället förgränsvärden kan medlemsstaterna välja utsläppsstandards baserade på av EGantagna kvalitetsnormer. Tills gränsvärden och kvalitetsnormer har blivit bestämdaför Lista I-ämnen skall dessa behandlas enligt de bestämmelser om program ochförhandstillstånd som gäller för Lista ll-ämnen. Medlemsstaterna skallupprätta program för Lista Il-ämnen baserade på nationella eller Gemenskapenskvalitetsnormer. Programmen skall leda till minskad vattenförorening. Kommissionen har angett 1500 ämnen lämpliga att föra in påLista I. Av dessa skall 129 undersökas med prioritet. Kvalitetsnormer för ListaIl-ämnen har ännu inte införts. De ifrågavarande direktiven har ännu inte uppfyllts tillform och innehåll i alla medlemsstater. Endast vissa länder har dragit uppprogram för minskning av föroreningar för vissa ämnen på Lista II. En jämförelse mellan de enskildaprogrammen, såsom har föreskrivits i direktiv /464/EEG, har inte genomförtsav kommissionen. Kommissionen har inte heller producerat jämförande bedömningarav implementeringen av direktiven om kvicksilver, kadmium och HCH. Gemenskapsarbetetförsenades avsevärt genom en meningsskiljaktighet mellan och de andra medlemsstaterna. åsikt är att beslutsnormen för alla ämnen är den utsträckning i vilken de är skad liga för miljön. Följaktligen skulle det endast vara nödvändigt att bestämma och kontrollera kvalitetsnormer. Detta stod i motsats till uppfattningen att de särskilt farliga ämnena på Lista I borde regleras genom gränsvärden för högsta utsläpp eller belastningar. Kompromissen som är inskriven i direktiv /464/EEG och som tillåter medlemsstaterna ett val mellan de tvä meto derna innebar inte ett slut på denna diskussion. Dessutom har kommissionen inte underrättat rådet om de tillfällen då den har accepterat tillämpning av alternativet med kvalitetsnormer, fastän ramdirektivet innehåller särskilda regler om detta. Vidare har jämförande bedömningar av de faktiska effek terna av direktiven än så länge inte skett. I kommissionens övervakningsrapport för är 1990 sägs ifråga om direkti- Prop. 1992/93:60 vet 74/464/EEG att ingen medlemsstat tillkommissionen överlämnat uppgif- Bilaga 1 ter om sina åtgärder för attfastställa kvalitetsnormer för ämnena i Lista II, och åtminstone tio medlemsstater har underlåtit attunderrätta kommissionen om vidtagna reningsåtgärder. Rapporterna som gällertillämpningen av åtgärderna för de olika sektorerna enligt Lista I är snarareundantagsvis överlämnade till kommissionen och ger ingen tillfredsställandebild vad gäller en effektiv tillämpning av direktiven. Ramdirektivet 76/464/EEG innehåller krav påförhandstillstånd och program med kvalitetsmål för att hindravattenföroreningar. Rättslägel inom EG är oklart. I används inte generellt bestämda gränsvärden ochulsläppsnor-mer för utsläpp av de aktuella ämnena till vatten. Utsläpp avämnena frän enskilda industrianläggningar kan dock regleras i form avgränsvärden inom ramen för prövningen enligt miljöskyddslagen. Därtill äranvändningen av samtliga aktuella ämnen antingen förbjuden, under awecklingeller föremål för andra begränsningar enligt föreskrifter med stöd av lagen omkemiska produkter. Begränsningarna av kvicksilverulsläpp i direktiven82/176/EEG och 84/156/EEG är i i princip i kraft för alla berördaverksamheter. EG:s krav på noggrannhet och precision i analysmetoderna förkvicksilver och kadmium är relativt låga och tillåtna koncentrationer iavlopps- och reci-pientvatten höga. HCH (84/491/EEG) får ej användas inomlandet. Det förekommer ej heller tillverkning, varför utsläppsgränser ej äraktuella. När det gäller direktiven /280/EEG och 88/347/EEG är EG:s krav päutsläppsbegränsningar i princip i kraft för alla berörda verksamheter. I flerafall förekommer ingen tillverkning. Samtliga ämnen som regleras genom direktiv90/415/EEG är föremål för begränsningar. Sådana kemikalier omfattas av förordningen(1991:1289) om vissa klorerade lösningsmedel. De begränsningar som enligt svensk rätt gäller iförhållande till de ämnen som regleras genom dotterdirektiven framgårschematiskt och ungefärligt av följande uppställning. Ämne/användningsområde Begränsningsätgärd 84/491 Lindan (bek.medel) All.anv.förbj-88 86/280CC14 (Gift) Begränsad anv. DDT (bek.medel) Förbud som bek.medel Pentaklorfenol .. » -. 88/347 Aldrin Bek.medel Förbud 1970 Isodrin Används ej i Hexaklorbensen Ingen tillverkning i Hexaklorbutidien Ingen tillverkning i Kloroform Mindre mängder används 71 90/415 1,2-Dikloretan Begränsadkontrollerad användning Prop. Triklorefylen Användningen awecklas 1995, till- Bilaga 1 82/176 Kvicksilver Kraftig begränsning 84/176 Kvicksilver Kraftig begränsning 83/513 Kadmium Förbud EG-reglernaavser utsläpp av vissa kemikalier från industrianläggningar. Regleringen gårut på att i författningstexten direkt ange de farliga ämnena. Miljöskyddslagenmedger en total reglering av alla vattenförorenande utsläpp från enindustrianläggning utan att de reglerade ämnena eller gränsvärdena för dessaanges direkt i lagtexten. Föreskrifter om hantering av farliga ämnen utfärdasmed stöd av lagen om kemiska produkter. EG-direktivenanger som ett alternativ till gränsvärden att en miljökvalitet skall uppnås.Direktiven medger alltså olika metoder för att kravnivåerna skall uppnås. Detkan vara gränsvärden, tillståndskrav, kvalitetsgränser och miljöprogram.Gränsvärden och tillståndskrav innebär regler som riktar sig mot enskilda ochkräver lagstiftning. Program med kvalitetsnivåer kan uppnås utan lagstiftning.De nu behandlade direktiven har därmed inte samma fydliga kravspecifikation somgrundvattendirektivet. För sistnämnda direktiv finns det - i motsats tillövriga vattenskyddsdirektiv flera vägledande utslag i . Av denutredning som föreligger framgår att den svenska miljölagstiftningenoch den svenska miljöpolitiken - samt det förhällandet att vissa i direktivenberörda verksamheter inte förekommer i sammantaget har lett till attutsläpp som överstiger dotterdirektivens gränsvärden inte förekommer i Sverige.Det kan hävdas att detta vid en prövning inför inte skulle varatillräckliga skäl för att inte genomföra en fullständig lagteknisk anpassningav den svenska lagstiftningen till . Till detta kommer dock enbefydande osäkerhet om hur man bland EG:s medlemsstater ser på tillämpningen avdessa direktiv. Iländer som saknar motsvarighet till EG-reglerna, där man lagstiftningsmässigtbörjar från noll, borde de rättstekniska problemen vara minst. Ändå har detinte gått att från EG-kommissiönen få uppgifter om medlemslagstiftning somenligt kommissionen skulle vara exempel på en lämplig anpassning tillEG-direktiven. Direktivenär uppenbart konträra till miljöskyddslagen i vad avser kravet på fyraårigomprövning av tillståndsvillkor samt de generellt bestämda utsläppsgränserna.Miljöskyddslagen har som huvudregel en tioårsgräns för villkorsprövning samthar som nämnts endast individuellt bestämda gränsvärden. Genom deändringar som föreslås i miljöskyddslagen med anledning avgrundvattendirektivet sker visserligen redan nu ett genombrott i desiiaprinciper enligt miljöskyddslagen om individuella tillstånd och om omprövning.Detta genombrott är dock i praktiken av synnerligen begränsad omfattning.Dessutom kan knappast hävdas att den skärpning av miljöskyddslagen som dettaskulle kunna innebära inkräktar på tillståndshavarens berättigaderättssäkerhetskrav. Men pä det stora hela finns inte tillräckliga skälatt enbart under den relativt korta tid det här är fråga om - mellan EES- Prop.1992/93:60 avtalets ikraftträdande och ikraftträdandet av den lagstiftning somblir ett Bilaga 1 resultat av miljöskyddskommitténs arbete införa regler somgenerellt rubbar de grundläggande principerna i miljöskyddslagen om individuellprövning av vattenföroreningar. kanske kommer attföranleda ändringar i miljöskyddslagen vad gäller individuella tillstånd ochomprövningsfrister. Ett EG-sammanhang förutsätter ett mera explicit regelsystem.Det finns inte heller anledning att ifrågasätta behovet av att i EG-kretsen hakravnivåer och gränsvärden angivna i bindande författningar. Liksom miljöskyddslagenförutsätter EG:s direktiv avvägningar mellan å ena sidan miljöskyddets kravoch å andra sidan den berörda verksamhetens tekniska och ekonomiskaförutsättningar. Det är rimligt att anta att sädana avvägnings-regler kommeratt finnas även i den framtida svenska miljöskyddslagstiftningen. Det ingårdock i miljöskyddskommitténs uppdrag att föreslå sådana skärpningar av dessaregler att större hänsyn kan tas till miljöskyddets intressen. Detta striderinte mot EG:s direktiv eftersom dessa har karaktären av minimiregler. Omprövningsreglernai EG:s direktiv har en något annorlunda utformning än den svenskalagstiftningen. Det kan givetvis diskuteras vad som är bäst frän miljösynpunkt.Sveriges internationella åtaganden påkallar dock att den svenska lagstiftningenrättstekniskt anpassas efter dessa åtaganden. Även härvidlag kan dock inskjutasatt har karaktären av minimiregler eller golv. Somen form av alternativ reglering finns i EG:s direktiv bestämmelser omvattenkvalitetskontroll. Sådan kontroll förekommer i , ävenom den inte är författningsreglerad. Det är också rimligt att de fastställdagränsvärdena följs upp med kvalitetskontroller. Huruvida dessa kontroller börbli föremål för lagstiftning på vattenföroreningssidan är tveksamt både avrättsliga och andra skäl. I det nämnda kortsiktiga perspektivet finns dockinte anledning att införa generella bestämmelser om kvalitetskontroller närdet gäller förekomsten i vattnet av sådana farliga ämnen som omfattas av EG:snu behandlade direktiv. Ävenom det nu anförda leder till att en detaljreglering i svensk lagstiftning inteföranleds av EG:s direktiv om skydd mot vattenförorening genom farliga ämnen,bör det ändå finnas en bestämmelse som vid prövningsförfarandet åläggermyndigheterna att beakta förekommande EG-regler. Detta kan ske genom att det imiljöskyddslagen införs en bestämmelse som ålägger myndigheterna att vidtillstånds- och villkorsprövning fastställa sådana villkor att det inte blirtillåtet att överskrida gränsvärdena enligt EG:s direktiv. En sådan bestämmelsekan knappast kritiseras för bristande precisering. Redan den gällandelagtexten i 18 § miljöskyddslagen ger avsevärt utrymme för en skönsmässigbedömning från prövningsmyndighelens sida. Som har nämnts tidigareskall tillståndsbeslut enligt EG:s direktiv om prövas . Enligt 24 § miljöskyddslagen får koncessionsnämnden, efter vad som är skäligt, ändra eller upphäva gällande villkor för en miljöfar lig verksamhet eller meddela nya villkor för den när förflutit från det att tillståndsbeslutet vann laga kraft. Paragrafen innehåller flera andra förut sättningar för omprövning av tillstånden. Dock finns det ingen bestämmelse 73 som gördet möjligt att regelmässigt ompröva eller i andra fall närtillståndet innehåller villkor som är lindrigare än EG:s gränsvärden.