prop · GF03150 · 1992-01-01 00:00:00 — Diagram 11:1 6-månaders euromarknadsräntor 1990-1992 Anm.: Veckogenomsnitt. Sista observation avser 9 april 1992.Källa: . Den västeuropeiska ränteutvecklingen tyngdes av stramheten i den tyska penningpolitiken. Den tyska återföreningen skapade överhettning i ekonomin med bl.a. stigande konsumentpriser som följd, som underskotten i den offentliga sektorn ökade till . Trots tecken på avmattning i ekonomin valde så sent som att höja de administrativa räntorna. Den åtstramning av penningpolitiken som skedde skall ses i ljuset av ett fortsatt inflationstryck, snabb penningmängdsexpansion samt tendenser till höga löneökningar. Åtstramningen påverkade emellertid främst de kortaste penningmarknadsräntorna. Signalerna om en uppgång i den amerikanska ekonomin och förväntningar om stigande räntor har ökat intresset för dollarplaceringar. Fram steg dollarkursen med gentemot såväl D-marken som yenen. I har de fallande räntorna och tveksamhet till placeringar i aktier och fastigheter medfört att kapital i första hand sökt sig till . Skillnaden i räntor mellan och har minskat från ca en procentenhet till . Räntedifferensen mellan och ligger kvar på och dollarkursens uppgång är i första hand ett uttryck för förväntningar om att denna marginal skall minska. Intresset hos de internationella investerarna koncentreras till utvecklingen för räntor och växelkurser i , och . Utvecklingen i styrs i första hand av . Den nära kopplingen mellan de internationella kapitalmarknaderna medför emellertid att även utvecklingen i och kan påverka övriga europeiska räntemarknader. Flertalet andra västeuropeiska länder har till skillnad från haft en svag ekonomisk utveckling . EG:s valutasamarbete, EMS, sätter klara restriktioner på de ingående ländernas penningpolitiska autonomi. Utrymmet för en avvikande räntepolitik är litet. Minskade inflationsförväntningar i bl.a. och har emellertid skapat ett visst utrymme för lägre räntor i dessa länder. Räntorna i närmade sig därför varandra ytterligare något . Diagram 11:2 10-åriga obligationsräntor 1991-1992Anm. : Veckovisa observationer. Sista observationen avser . Källor: och . Den tyska ekonomin går in i ett lugnare skede. Under normala omständigheter skulle detta kunna möjliggöra en penningpolitisk lättnad i , vilket övriga skulle kunna dra fördel av. God köpkraft, bl.a. till följd av höga löneökningar och borttagandet av tillfälliga skattehöjningar, håller dock prisökningarna på en hög nivå som den offentliga sektorns underskott förblir betydande . Detta begränsar manöverutrymme och räntorna kommer därför sannolikt att ligga kvar på en hög nivå under större delen av året, och först synes det finnas möjligheter till en räntenedgång. Nedgången bedöms bli begränsad och främst beröra de korta räntorna. För övriga blir konklusionen att räntorna i huvudsak kommer att ligga kvar på en förhållandevis hög nivå. Utrymmet för en avvikande räntepolitik begränsas av respektive valutas ställning inom växelkursmekanismen, , där t.ex. både pundet och den franska francen tillhör de svagaste valutorna. Bedömningen av den framtida ränteutvecklingen rymmer många osäkerheter. En sådan är styrkan i den konjunkturuppgång som inletts i . En annan är huruvida utvecklingen i kan normaliseras och därigenom avlasta penningpolitiken och skapa lägre räntor i övriga . Sammanfattningsvis är bedömningen att de amerikanska och japanska räntorna fortsätter att ligga på en låg nivå . Den svaga utvecklingen för den japanska ekonomin möjliggör en fortsatt expansiv inriktning av penningpolitiken medan den amerikanska penningpolitiken kan antas stramas åt och . Först , när den ekonomiska avmattningen möjliggör en nedgång av de tyska räntorna, torde det finnas förutsättningar för lägre räntor i . Nedgången av de europeiska räntorna bedöms dock bli förhållandevis liten. Sammantaget bedöms den negativa amerikanska räntedifferensen minska vilket talar för att dollarn kommer att apprecieras ytterligare. steg aktiekurserna på de fyra största börserna, , , och med i genomsnitt . Kursutvecklingen varierade dock mellan börserna. Investerarna reagerade mycket positivt på de amerikanska och japanska räntesänkningarna . Detta ansågs öka möjligheterna till en återhämtning i världsekonomin som kan generera högre företagsvinster. Intresset för aktier har på flertalet håll varit stort även under inledningen av 1992, inte minst i där index steg fram till och med . D-markens försvagning gentemot dollarn är en förklaring till uppgången. Fram var intresset för japanska aktier omfattande. Hög tillväxt i ekonomin i kombination med låga räntor lockade många hushåll och företag att för lånade pengar köpa aktier och fastigheter. Kurserna på Tokyobörsen steg kraftigt, närmare bestämt , och värderingen ställde mycket höga förväntningar på företagens vinstutveckling. Stigande räntor och ett högre inhemskt kostnadstryck resulterade i en kraftig försämring av företagens lönsamhet . Detta i kombination med den politiska oro som utmärkt ledde till betydande kursfall. För de högt skuldsatta hushållen och företagen blev det angeläget att sälja tillgångar för att minska skuldbördan vilket har pressat aktiekurserna ytterligare. har aktiekurserna fallit fram och /90 har aktiekurserna mer än halverats. 11.2 Räntor och valutaflöden i blev ett händelserikt år på den svenska ränte- och valutamarknaden. Avtagande inflationsförväntningar och ett ökat förtroende för den fasta växelkursen i samband med ecu- anknytningen medförde att räntorna föll under större delen av året. Efter ecu-anknytningen föll räntedifferensen successivt från till mellan . tvingades emellertid strama åt penningpolitiken i syfte att skingra den ökade osäkerhet som präglade valutamarknaden efter den finska devalveringen . I samband med den finska devalveringen var den låga räntedifferensen inte tillräcklig för att upprätthålla balans i valutaflödena. Utflödena från uppstod i första hand genom att utländska investerare gick ur sina positioner i kronor. Många investerare hade till följd av den finska devalveringen gjort stora förluster på sina placeringar i finska mark och var inte benägna att beakta skillnaderna mellan och ekonomiska läge och ekonomisk-politiska inriktning. Valutautflödet var betydande och uppgick till ca . juli t.o.m. av december. och under den redovisades ett utflöde på sammantaget . Det totala utflödet var avsevärt mycket större. Statistiken över terminsmarknaden i utländsk valuta, vilken redovisas med tre månaders eftersläpning, visar nämligen att valde att minska sin terminsposition i utländsk valuta med . Diagram 11:3 Valutaflöden och räntedifferens mot utlandet Anm.: Valutaflödena avser rapportveckor (). Sista observationen avser 1-7 april 1992. Källor: och . För att stävja utflödet och försvara kronans kurs höjde räntorna kraftigt. höjde marginalräntan från . Utflödena fortsatte och situationen bedömdes så allvarlig att marginalräntan höjdes till 17,. Chockhöjningen fick avsedd effekt. Räntedifferensen vidgades till som högst mot ecun och mot D-marken, mätt på statsskuldväxlar respektive euromarknadsräntor med sex månaders löptid. Vid dessa höga räntenivåer var köpintresset betydande. Valutaflödet vände och och fram till och med av april har valutainflödet uppgått till ca , varav merparten uppstod . Ett mått på det stora intresset för placeringar i svenska kronor var att nettoköpte utländska investerare räntebärande kronpapper för . Det ökade förtroendet för den fasta växelkurspolitiken understryks av att kronan successivt apprecierats och noterades nära sitt riktvärde, . Diagram 11:4 Ränteutvecklingen Anm.: 6 månaders statsskuldväxlar och 5 åriga statsobligationer. Sista observationen avser 9april 1992. agerande vid valutaoron lugnade således marknaden. I samma riktning verkade regeringens budgetproposition som presenterades , vilken av investerarna bedömdes som tillräckligt stram. Det återställda förtroendet beträffande intentioner att behålla en fast växelkurs möjliggjorde för att successivt sänka marginalräntan Valutaoron i smittade delvis av sig till med bl.a. valutautflöden och stigande räntor som följd. För att demonstrera beslutsamhet att försvara kronans växelkurs höjdes marginalräntan från till . Den breda uppslutningen kring Banks politik att hålla växelkursen fast medförde att marknadsräntorna såväl i som i snabbt föll tillbaka. kunde sänka marginalräntan med en procentenhet till . Sammantaget sett lägre marginalräntor i kombination med allt lägre inflationsförväntningar har ökat intresset för räntebärande placeringar. Räntan på sex-månaders statsskuldväxlar har fallit med och fram , varav drygt 1 procent- enhet under innevarande år. Räntan på femåriga statsobliga- tioner har fallit med varav . Nedgången av de svenska räntorna är helt hänförlig till inhemska faktorer. De europeiska räntorna, vilka efter ecu- anknytningen är styrande för den svenska ränteutvecklingen, har i det närmaste legat oförändrade . Räntedifferensen har därigenom minskat betydligt och uppgick till gentemot ecun och gentemot D-marken. Det kan vara värt att notera att ränteskillnaden har minskat mer gentemot D-marksplaceringar än mot ecuplaceringar. Ett annat tecken på det ökade intresset för räntebärande värdepapper är att omsättningen av statspapper stigit betydligt . uppgick den genomsnittliga dagsomsättningen till . Statens ökade budgetunderskott medförde att emissioner av obligationer ökade från . varvid den utestående stocken av statsobligationer ökade med . Ecu-anknytningen har inneburit att kronans rörelser mot den amerikanska dollarn har ökat jämfört med tidigare medan rörelserna gentemot de europeiska valutorna numera är mycket små. och fram till och med försvagades kronan gentemot dollarn till ca . Kapitalflödena ändrade karaktär jämfört . har underskott i bytesbalansen, direktinvesteringar samt handeln med aktier genererat betydande utflöden. Dessa begränsades till . De främsta förklaringarna till det minskade nettoutflödet är dels lågkonjunkturen som bl.a. reducerade importen och minskade det finan-siella utrymmet för de svenska företagen att köpa företag, fastigheter och aktier i utlandet, dels att utlandets förtroende för den ekonomiska politiken stärktes efter ecu-anknytningen och ansökan om medlemskap i ökade intresse för placeringar i svenska tillgångar märktes främst i handeln med räntebärande kronpapper. köpte utländska investerare sådana papper för . Utlandets nettoplaceringar i andra tillgångar ökade också betydligt och sammantaget genomfördes direktinvesteringar och köp av svenska aktier för . Det sammanlagda underskottet i handeln med aktier kunde därigenom begränsas till . Tabell 11:1 Betalningsbalansen Miljarder kr. Bytesbalans -21,7 -37,9 -13,2 Direkta investeringar i utlandet -62,8 -83,8 -57,2 i 9,9 14,1 40,9 Handel med aktier Svenska aktier -1,9 1,2 11,2 Utländska aktier-27,9 -19,8 -14,2 Lån/obl. m.m. i kronor38,4 69,4 53,6 Lån/obl. m.m. i utl. valuta 123,3 116,8 -4,0 Övrigt inkl. restpost-35,4 -2,5 -1,8 Kapitalbalans exkl. staten 43,5 95,4 28,5 Valutaflöde 21,8 57,5 15,3 Statens lån i utl. valuta -13,5 -13,4 -18,0 Valutares. transförändringar 8,3 44,1 -2,6 Den under större delen av året relativt låga räntemarginalen minskade intresset hos svenska aktörer för lån i utländsk valuta. Dessa amorterades med . jämfört med en ökning på . Sammantaget genererade kapitalbalansen ett inflöde på . vilket mer än väl uppvägde underskottet i bytesbalansen på . Statens upplåning i utländsk valuta minskade med . uppgick valutareserven till . Fram t.o.m. den av april hade den ökat till . Den svenska räntenivån bestäms i huvudsak av den utländska utvecklingen. Efter ecu-anknytningen är det särskilt de europeiska räntorna som direkt påverkar den svenska ränteutvecklingen. Detta innebär dock inte att ränterörelser i och saknar betydelse. Ränteutvecklingen i dessa länder påverkar indirekt, främst via den tyska marknaden. Underskott i bytesbalansen och svenska aktörers omplacering i förmögenhetsportföljerna mot större andel tillgångar i utländska valuta, som satte fart i samband med avregleringen 1989, har genererat betydande utflöden under en följd av år. För att åstadkomma balanserade flöden har en viss räntemarginal mot utlandet, i syfte att intressera utländska och svenska investerare för köp av räntebärande kronpapper, varit nödvändig. har den svenska ekonomin kännetecknats av en svag utveckling och , bl.a. i samband med den finska devalveringen, har en ökad osäkerhet om möjligheterna att upprätthålla den fasta växelkursen tvingat att chockhöja räntorna för att säkerställa förtroendet för kronan. agerande i kombination med regeringens fasta antiinflationspolitik har stärkt förtroendet för växelkurspolitiken, vilket visar sig i minskad räntedifferens och en starkare krona. Genom att hålla fast vid den förda politiken skapas möjligheter för ett fortsatt starkt förtroende. 11.3 Läget på kreditmarknaden Lågkonjunkturen och fortsatta prisfall på kommersiella fastigheter medförde att kreditförlusterna ökade kraftigt för kreditinstituten . Ökade avkastningskrav, sjunkande hyror och stigande vakansgrad ledde till en betydande prisnedgång för kommersiella fastigheter . Lågkonjunkturen och skattereformen har inneburit att intresset för köp av fastigheter och lokaler minskat betydligt. Priserna för kommersiella fastigheter med bästa läge i har fallit med uppskattningsvis . Bidragande orsaker till fjolårets nedgång var överutbud mycket omfattande fastighetsinvesteringar, bristen på riskvilligt kapital, höga realräntor och kärvare kreditvillkor. Vakansgraden som historiskt sett varit mycket låg i steg betydligt, från till mellan och . Efterfrågan på alla typer av lokaler är låg och hyresgästernas kostnadsmedvetenhet har ökat väsentligt. Kreditinstitutens samlade befarade och konstaterade kreditförluster uppgick till ca . Av detta belastade ca . bankerna, vilket kan jämföras med 2,8 och . åren 1989 respektive 1990. Av bankernas kreditförluster härstammade från finansbolagen och från hushållen. Uppskattningsvis ca 3/4 av kreditförlusterna var relaterade till fastighetsfinansiering. De stora kreditförlusterna medförde att bankerna, sammantaget sett, redovisade förlust med uppskattningsvis . jämfört med en vinst på . Förutom en mer varierande ränte-sättning, medförande bl.a. vidgade räntemarginaler, är bankernas verk-samhet föremål för omfattande kostnadsbesparingar. Åtgärderna förbättrade bankernas intjäningsförmåga , vilket bidrog till att dämpa resultatförsämringen. uppgick kreditförlusterna till ca 0,av utlåningen, för att stiga till 1,respektive 3,. Det bör dock poängteras att utvecklingen avseende kreditförluster och vinster skiljer sig kraftigt åt mellan olika banker. Den snabba ökningen av bankernas kreditförluster är inte unik för utan i stor utsträckning en internationell företeelse. Utvecklingen har varit särskilt bekymmersam i de , samt i . Ett gemensamt drag är att kreditförlusterna uppkommit genom prisfall på fastigheter i kombination med en konjunkturavmattning. I såväl som har staten tvingats till omfattande kapitalinjektioner för att säkerställa bankernas kapitalbas. Även bostadsinstitutens kreditförluster steg . De ökade dock från en mycket låg nivå och uppgick till ca . eller 0,av utlåningen jämfört med , 0,av utlåningen, . Bostadsinstituten har mött de ökade kreditförlusterna genom att höja marginalerna. Rörelseresultatet kunde därmed i det närmaste hållas oförändrat . Detta har emellertid inte förhindrat att farhågor över ökade kreditförluster medfört att investerare visat viss tveksamhet till placeringar i bostadsobligationer varvid bostadsinstitutens finansieringskostnader stigit. Räntedifferensen mellan bostads- och statsobligationer (Stadshypotekets caisse-obligation) har vidgats från /90 till som högst . hade differensen minskat till . För att stärka kapitalbasen och därigenom förebygga effekterna av stigande kreditförluster har instituten också valt att höja marginalerna med ca en procentenhet /90. Medan räntan på statsobligationer fallit med /90 så har den femåriga fasta utlåningsräntan till bostadsinstitutens kunder sjunkit med fram . De ökade kreditförlusterna har medfört att bankerna intar en mer återhållsam inställning till kreditgivning. Större krav ställs på säkerheter och låntagarnas betalningsförmåga. har efterfrågan på krediter minskat. Lågkonjunkturen ökar osäkerheten hos företag och hushåll som skattereformen har minskat ränteavdragens värde. Dessutom har realräntorna stigit markant. minskade hushållen sin kreditefterfrågan och har företagen följt efter. För banker och finansbolag har utlåningsökningen helt avstannat och det är nu t.o.m. fråga om en minskning av utlåningsstocken. Diagram 11:5 Utlåning till allmänheten 1986-1992Källa: . Bostadsinstitutens nettoutlåning har fortsatt att expandera i hög takt och har legat . Först har den sjunkit till . En förklaring till att bostadsinstituten har vunnit marknadsandelar från banker och finansbolag är att utlåningen till beståndet av fastigheter ökat betydligt . Stigande priser på bostadsmarknaden ledde till en ökad rebelåning. Dessutom har bostadsinstituten fått möjlighet att lämna krediter till rörliga räntor, vilket ökat deras konkurrenskraft. har det ökade bostadsbyggandet bidragit till utlåningsexpansionen. Sammantaget har kreditexpansionen dämpats från mellan i ökningstakt till i ökningstakt fram till och med februari. Det svaga konjunkturläget i , hushållens osäkerhet över arbetsmarknadsläget, försämrade ränteavdrag i kombination med relativt sett höga utlåningsräntor talar för att kreditefterfrågan kan komma att falla ytterligare. Kreditinstitutens intjänandeförmåga har förbättrats tack vare bl.a. de vidgade räntemarginalerna. En minskad utlåning och ett ökat inslag av ränteeftergifter leder sannolikt till att förbättringen i intjänandeförmågan avstannar. kommer kreditförlusterna att ligga kvar på en hög nivå. En låg total efterfrågan i ekonomin innebär sannolikt att företagens finansiella ställning försvagas ytterligare som fortsatta prisfall på fastighetsmarknaden inte kan uteslutas. Ett slopande av fastighetsskatten på s.k. kommersiella lokaler, vilket nu föreslås av regeringen, torde emellertid utgöra en dämpande faktor och kan därmed bidra till att mildra kreditförlusterna i den fastighetsrelaterade utlåningen. Beträffande storleken på kreditförlusterna utgör hushållens finansiella situation ett särskilt osäkerhetsmoment. En fortsatt svag ekonomisk aktivitet och stigande arbetslöshet talar för att kreditförlusterna på utlåningen till hushållen kommer att öka, även om den negativa utvecklingen motverkas av en fortsatt positiv inkomst- utveckling. Inte minst ett kraftigt prisfall på bostadsmarknaden skulle utsätta hushållen för påfrestningar. Det står klart att efterfrågan på boendeyta kommer att minska. Bostadsytan har drivits upp av omfattande subventioner. har boendet blivit förhållandevis dyrare. Den relativt många andra länder återhållsamma prisutvecklingen på bostäder kan dock utgöra en dämpande faktor i samband med en försvagning av bostadspriserna. Sammanfattningsvis är bedömningen att kreditförlusterna kommer att fortsätta ligga på en hög nivå och sannolikt kommer somliga institut även att redovisa negativa resultat. Efter internationella överenskommelser kommer kreditinstituten från och med årsskiftet 1992/93 att åsättas ett För bankkoncernerna som helhet är den nuvarande kapitalsituationen i stort sett tillfredställande. För vissa institut medförde emellertid förlusterna att kapitalbasen behövde förstärkas. Emissionerna i Nordbanken och samt de aviserade emissionerna i , Sparbanksgruppen och liksom de statliga insatserna i fallet Första skall ses mot denna bakgrund. Även behöver sannolikt vissa kreditinstitut förbättra sin kapitalbas med externt kapital. Regeringen har föreslagit att avskattningen av bankernas obeskattade reserver får senareläggas för de banker som redovisar ett negativt resultat. Reserver behöver därmed inte upplösas förrän vinst åter redovisas. Ändringen bidrar till att mildra effekterna av ett negativt resultat på kapitalbasen. 11.4 Utvecklingen på aktiemarknaden steg aktiekurserna på med i genomsnitt 5,. Kursutvecklingen styrdes i första hand av skiftande omdömen om konjunkturutsikterna. föll kurserna eftersom allt fler signaler tydde på att konjunkturåterhämtningen försenats som företagens delårsrapporter indikerade kraftigt fallande vinster . Börsbolagens vinster föll preliminärt med . Räntesänkningarna i och påverkade de internationella börserna positivt vilket även fick återverkningar på Stockholmsbörsen. Köpintresset förstärktes efter att ekonomisk statistik i visade att en återhämtning i ekonomin är på väg. Den ökade optimismen i utlandet, de fallande räntorna och högre utdelningar än väntat medförde att aktiekurserna på Stockholmsbörsen fram t.o.m. steg med i genomsnitt . Den sänkta kapitalbeskattningen för aktier, från till , har sannolikt också bidragit till det ökade intresset. Trots de fallande vinsterna valde börsbolagen, i genomsnitt, att hålla utdelningarna i stort sett oförändrade. Utdelningspolicyn har fått en ökad betydelse för de svenska företagen. har den svenska direktavkastningen, inte minst av skatteskäl, legat på en förhållandevis låg nivå. I takt med den ökade internationaliseringen av kapitalmarknaderna anpassas den svenska utdelningsnivån till omvärldens. Den minskade dubbelbeskattningen av aktieutdelningar till följd av skattereformen har påskyndat anpassningen. De oförändrade utdelningarna kan även ses som en signal om att företagen räknar med att nuvarande låga vinstnivå endast är tillfällig och att vinsterna snart stiger igen. Köpintresset har koncentrerats till de större bolagen, främst inom exportindustrin. Förväntningarna är att det i första hand är dessa företag som kommer att gynnas av konjunkturåterhämtningen. Index för de sexton mest omsatta bolagen steg och fram . Intresset har vidare varit störst för de mer cykliska branscherna, såsom verkstad och skog. Index för verkstadsindustrin och skogsindustrin steg respektive . Den sämsta utvecklingen återfinns inom sektorerna bank och finans samt fastigheter och bygg. Index för dessa branscher föll respektive . Sammantaget har kursutvecklingen i varit något bättre än på flertalet andra börser. Det skall dock ses mot bakgrund av att Stockholmsbörsen såväl 1990 som 1991 visade en förhållandevis svag utveckling. Diagram 11:6 Börsutvecklingen Anm.: Veckogenomsnitt. Sista observationen avser . Utlandets intresse för svenska aktier ökade . Ecu- anknytningen och ansökan om medlemskap i minskade osäkerheten för investeringar i svenska aktier. En annan viktig förklaring är att alltfler börsbolag aviserade omstämpling av bolagets bundna aktier till fria. Därmed ökar tillgängligheten som de svenska börsbolagen får en ökad tyngd i internationella portföljindex. Sammantaget nettoköpte utländska investerare svenska aktier för motsvarande , vilket kan jämföras med nettoköp för . Intresset har fokuserats till några större bolag såsom , , och . Intresset för aktier har således ökat. Detta märks också på omsättningen. uppgick omsättningen till . En viktig förklaring till omsättningsökningen är att omsättningsskatten på aktier slopades . Därmed sänktes transaktionskostnaderna väsentligt. Innehåll 1 Sammanfattning 2 2 Internationell utveckling 13 2.1 Sammanfattande översikt 13 2.2 Länderöversikter 17 3 Utrikeshandel 25 3.1 Export 25 3.2 Import 28 3.3 Bytesbalans 29 4 Industri 34 4.1 Produktion och konkurrenskraft34 4.2 Lönsamhet 38 5 Näringslivets tjänster 42 6 Arbetsmarknad 47 6.1 Sysselsättning 47 6.2 Utbud av arbetskraft 51 6.3 Arbetslöshet och arbetsmarknadspolitiska åtgärder 52 7 Löner och konsumentpriser 56 7.1 Löner 56 7.2 Konsumentpriser 59