prop · GG0375 · 1992-12-31 00:00:00 — för att anpassa reklamreglema till de i ettpar fall något strängare bestämmelserna i konventionen, genomföras vid dennatidpunkt Regeringen föreslår därför att den svenska lagstifmingen nu anpassastill direktivet och att frågan om ratificering av konventionen tas upp senare,lämpUgen i samband med alt förslaget tiU ny radiolag behandlas. 3.2 Regler för marksändningar av TV-program Regeringensbedömning: Nuvarande regler för marksändningar av televisionsprogram iradiolagen och avtalen mellan staten och programföretagen tillgodoser ihuvudsak TV-direklivets regler. Däremot krävs SärskUda regler förtelevisionssändningar över satellit Radiolagsutredningensoch bedömningar överensslämmer i huvudsak medregeringens. Marknads-föringsulredningen anser dock alt radiolagens regler i 11§, första stycket om förbud mot reklam riktad mot barn bör upphävas. Remissinstansernainstämmer i de fiesta fall med radiolagsutredningens bedömning. Några instanseranser dock all radiolagens regler i högre grad bör anpassas till direktivetsregler. Skälen för regeringensbedömning: TV-direklivet omfattar såväl marksändningar som satellitsändningar.De allmänna programreglema för marksänd television återfinns i radiolagen ochavtalen med programföretagen, för vilka redogjorts i korthet i avsnitt 2.2. Reglema i radiolagen omreklamfinansierade TV-sändningar i marknätet har tidigare anpassats lillEuroparådskonventionen om gränsöverskridande television (prop. 1990/91 s. 49.KU 39, rskr 370, SFS 1991:1066). Eftersom konventionen och EG-direkdvel i aUtväsentUgt har likartade regler - det vUctigaste undantaget är reglema omansvarigt land - tillgodoser i huvudsak radiolagens bestämmelser även direktivetskrav. 1 vissa avseenden går de svenska reklamreglema för marksänd televisionlängre än vad som krävs i de intemationella dokumenten. Enligt både direktivetoch konventionen får ett land ha strängare regler för sina sändningar så längeinte delta inkräktar på utbytet av sändningar över gränsema ellerdiskriminerar vissa företag eller länder. Del svenska regelsystemettillgodoser enligt regeringens mening väl de krav som TV-direkuvei reser ifråga om marksänd television och några ylter- ligare lagstiftningsåtgärderfrånsett en smärre ändring i radiolagen (avsnitt 3.8) behöver inte vidtas idessa avseenden. Bestämmelser om reklamriktad till bam samt om reklam för alkohol, tobak och läkemedel haruppmärksammats av flera remissinstanser. Dessa bestämmelser kommer attbehandlas utförUgt i kommande avsnitt (3.8.3-4). saknasregler för satellitsändningar av TV-program i . En sådan reglering äremellertid nödvändig för att skall kunna uppfylla sina förpliktelserenligt Regeringen lägger i det följande fram förslag lill sådanaregler. 1 huvudsak bör dessa regler ansluta sig liU radiolagens bestämmelser omprograminnehåll i marksänd television. 3.3TV-direktivets införiivande med svensk rätt Regeringensförslag: Reglema i TV-direklivet införlivas med svensk rätt dels genom en nylag om satellitsändningar av televisionsprogram till allmänheten, dels genomsmärre ändringar i radiolagen (1966:755) och lagen (1991:1559) med föreskrifterpå tryckfrihetsförordningens och yltrandefriheisgrundlagens områden och delsgenom ändringar i marknadsföringslagsiifinjngen. Radiolagsutredningensoch förslag överensstämmer i huvudsak medregeringens. förslag rörande TV-direkuvetinskränker sig dock till frågan om TV-reklam. Remissinstanserna: Deflesta instanserna tillstyrker en helt ny lag. /anser dockatt man åtminstone bör foga in bestämmelsema om satellitsändtelevision i radiolagen och all direktivet erfordrar en fullständigradiorältslig reglering, eftersom det stäUer upp elt .självständigt ansvar förprogramföretagen angående reklamens innehåll och utformning. Domstolen anseratt EG-direktivets bestämmelser i vissa delar kan fogas direkt till den svenskalagen som bilagor. vid anseralt en intregrering av gemensamma regler och en utskillnad av sådana som ärspecieUa för satellitsändningar resp. markbundna sändningar i en och samma lagvara mest ändamålsenligt. har liknande synpunkter. Skälenför regeringen förslag: Radiolagen är sedan fiera år föremål för en grundligöversyn av . Under den lid som utredningen arbetat harsituationen för ljudradio och television radikalt förändrats vUket lett tillalt utredningen fått lilläggsdirekuv och vidgade uppgifter genom att nyalagförslag behövt läggas fram. Något förslag om en ny radiolag har av de.ssaskäl ännu inte kunnat läggas fram. Utredningenarbetar nu med denna fråga och beräknas lägga fram förslag lUl enny radiolag. Detta innebär med hänsyn tagen lill remissbe- handling och övrigberedning av ärendet att en ny radiolag torde kunna komma alt införas förstfr.o.m. pågårberedning av ytterligare förslag inom radio- och televisionsområdet, bl.a.frågor om reklamfinansierade lokala ljudradiosändningar och frågan om enmyndighet på radio- och televisionsområdet Det är inte möjligt att nu skjutaupp behandlingen av de intemationella åtaganden gjort genom EES-avtalettill dess att en slutlig översyn av den radioräiisliga lagstiftningen kunnatgenomföras. Lagstifmingsäigärder måste genomföras så att de kan träda i kraftden . Regeringen föreslår därför att en ny särskild lag omsatellitsändningar av televisionsprogram till allmänheten läggs fram. Del ärenligt regeringens uppfattning det bästa sättet att nu förverkliga EES-avtaleti svensk lagstiftning på denna punkt Dessutom bör ändringar göras i vissa andralagar. Att direkt foga EG-bestiimmelser som bilagor till den svenska lagen tersig inte lämpUgt, bl.a. av det skälet att lagen skulle bli mindre överskådUgoch att en viss tvekan skulle kunna uppstå om olika delars betydelse för detfall att vissa delar av lagen förekommer som bilagor, medan andra finns med ihuvudtexten. Dessutom är det nödvändigt att till direktivets regler foga vissabestämmelser om sanktioner vid regelöverträdelser. haruppfattningen alt direktivet bör genomföras med radiorättslig och intemarknadsrällslig lagstiftning. Vid behandlingen av frågan om reklam i marksändtelevision fastslogs alt TV-reklamen bör övervakas inommarknadsföringslagstifmingssystemet (prop. 1990/91:149 s. 55, jfr lagrådetsyttrande s. 326 ff). Fömtsättningama har dock i viss mån ändrats genom attSverige skall anpassa sig till TV-direklivet Det kan då övervägas om vissafrågor som regleras av marknadsföringslagstifmingen, t.ex. förbud mot reklamför alkohol, tobak och receptbelagda läkemedel, i stället bör finnas i denradioräiisliga lagstiftningen. Dessa frågor fordrar en allsidig belysning ochbör lämpligen tas upp av RadiolagsuUiedningen i dess fortsatta arbete. Frågomaryms inom utredningens nuvarande uppdrag. Däremot talar övervägande skäl föratt i det nu aktuella ärendet inte avvika från den inslagna vägen. Tills vidarebör således alltjämt marknadsföringslagstifmingen användas vid övervakning avregler om TV-reklam. Frågan om marknadsföring-slagstifmingens territoriellaräckvidd tas upp i avsnitt 3.8.2. 3.4 Frågan om tillstånd för satellitsändningar Regeringensförslag: Något krav på tillstånd för att bedriva satellit-TV-verksamhet ställsinte upp. Däremot skall satellitprogramföretag och satellitenireprenörer varaskyldiga att anmäla sig för registrering saml att lämna vissa uppgifter. Utredningens förslagöverensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har ingen annan mening. Skälenför regeringens fiirslag: Sändningar till satellit för mottag- Prop. 1992/93:75ning av allmänheten förekommer från upplänksstationer i Sverige.De som svarar för sändningama har skaffat sig tillgång till sändningsmöjlighetergenom avlal med det företag som driver stauonen, t.ex. ellerRymdbolaget. Dessa företag i sin tur har de tiUstånd som erfordras för attanvända radiosändare och som förenas med de radiotekniska villkor som gällerför sändningen. har det inte gällt några särskilda regler förinnehållet i sådana sändningar ulan varje företag har själv bestämtprogramverksamhetens inriktning, hur eventuella reklaminslag skall placeras inetc. blir skyldigt att se till att satellitprogramföretag somSverige har jurisdiktion över uppfyller åtminstone de minimiregler i fråga omsändningamas innehåU som framgår av TV-direklivet Därför måste regler införasbeträffande sändningamas innehåll. Radiolagsutredningenavvisar tanken på att bygga upp lagstifiningen på gmndval av ett system medtillstånd, där de olika detaljreglema skulle få karaktären avtillståndsvillkor. 1 stället förordar utredningen att sändningsverksamheten iprincip skall vara tillåten och att reglema skall ges formen av genereUalagföreskrifter som skaU vara giltiga för alla som bedriver sändningar av delslag som lagen gäller för. Remissinstansema har inte anfört några invändningar. Regeringensuppfattning är att det skulle vara olämpligt all införa ett principieUt förbudför sändningar som hittiUs har varit lillåma med det enda motivet att knytanya viUkor till verksamheten. Det kan också ifrågasättas om ett sådant förslagär förenligt med yttrandefrihetsgmndlagen. I enlighet med utredningens förslagbör lagens regler därför gälla för alla som bedriver satelUt-TV-verksamhet utankrav på något särskUt tillstånd. Föratt skall kunna uppfylla sina förpliktelser som sändande land enligtTV-direktivet (se avsnitt 3.5) måste svenska myndigheter veta vilka sombedriver sändningar för vilka är ansvarigt land. Därför bör de somsätter samman och svarar för programtjänstema (salellilprogramföreiag) ellerupplåter satellitkapacitet (satelUtentreprenörer), vara skyldiga alt anmäla sigför registrering hos en myndighet myndighet bör vara . Ettregister över satellitprogramföretag och satellitentreprenörer skall upprättashos tillsynsmyndigheten. Delta register bör föras med ADB. Datainspektionen hari yttrande enUgi 2 § a dalalagen tillstyrkt förslaget. 3.5Regler om ansvarigt land Regeringensförslag: Den nya lagen skall tillämpas på satellitprogramföretag som har sinhemvist i . Lagen skall också tillämpas om sändningen tiU satellit skerfrån sändare här i landet, eller om sändningen från satellit sker medsatellitkapacitet som en svensk fysisk eller juridisk person förfogar över,dock endast om saielliiprogramförelaget inte har sin hemvist inom EES-området Utredningensförslag överensstämmer med regeringens. Remissinstansernadelar i allt väsentligt utredningens mening. anser dock attreglema i den svenska lagstifmingen bör gälla även för de fall skullevara ansvarigt enligt men inte erUigt EG-direktivet Skälen för regeringensförslag: Det finns inte anledning att i den nya lagen tillämpa andraansvarighetsregler än de som motsvarar EG-direktivets bestämmelser, eftersom enratifikation av inte fö-re.slås . De regler som nufinns i konventionen skulle i vissa fall kunna tänkas leda till alt ansvaret fören sändning skulle ligga hos två länder Ett sådant faU skulle bl.a.kunna uppstå om elt programföretag under ett EES-lands jurisdiktion för ensändning upp till satelliten utnyttjar ett företag i ett land utanför EES menanslutet till . En lagstiftning som tillgodoser bådedirektivet och konventionens nuvarande regler bUr mycket komplicerad, om ensmöjlig att genomföra. Regeringen föreslår därför att lagen skall tillämpas påsatellitprogramföretag som har sin hemvist i . Enligt direktivetsartikel 2.1 är ansvarigt land för en sändning om medgivit attett satellitprogramföretag som finns i ett land som inte är bundet avEES-avtalet använder sig av en frekvens eller av satel-lilkapacitet som Sverigeansvarar och förfogar över eller att upplänkssänd-ningen sker från sändare häri landet Det torde i praktiken inte förekomma att ell land upplåter en frekvenstiU ett företag i ell annal land, i vart faU inte utan att ansvaret övergår tUldet landet. Sådana faU har därför inte beaktats vid reglemas utformning. Lagenbör således också vara tillämplig om sändningen tiU satellit sker från sändarehär i landet eller om sändningen från satellit sker med satelUtkapacitet som ensvensk fysisk eller juridisk person förfogar över, men bara omsatellitprogramföretaget inle har sin hemvist i ett land inom EES-området. Regeringensförslag: Lagen gäller sändningar över satellit för mottagning av allmänheten avTV-program, som kan tas emot i något land som är bundet av EES-avtalet.Emellertid gäller den inte för en sändning till satellit som hellöverensslämmer med en sändning som sker med stöd av tiUstånd enligt 5 §radiolagen eller 1 § lagen (1986:3) om mndradiosändning av finländskatelevisionsprogram och inle heUer för sökbar text-TV. Utredningensförslag överensstämmer med regeringens. Remissinstansernadelar i stort sett utredningens mening, men kammarrätten i anser attundantaget bl.a. för sändningar med stöd av 5 § radiolagen är onödigt Skälenför regeringens förslag: Lagen föreslås gälla för sändningar över satellit,dvs. sändningar från en upplänksstation. Eftersom sändningarnas innehåll inteändras genom åtemtsändningen från satelliten kommer en regel som gäUer förupplänkssändningen också att Uäffa det som når publUcen på marken. För det fallatt ett program är sammansatt av sändningar från flera upplänkssationer är detemellertid inte möjligt att genom regler för en viss upplänkssändning påverkahela det program som når mottagaren. TV-du-ektivet gäUer förTV-sändningar som är avsedda för mottagning av allmänheten. Det gäller även omen sändning är avsedd att åtemtsändas till allmänheten. Detta uttrycks genomatt lagen föreslås gälla endast för sändningar "för mottagning avallmänheten". Med detta avses att sändningen från satelliten skall varaavsedd att tas emot av allmänheten antingen direkt eller efter samtidig ochoförändrad åtemlsändning. Från lagens tillämpningsområde undantas därmed satellitsändningarsom inte alls är avsedda att nå allmänheten, t.ex. kommunikation inom slutnagmpper. Även överföringar meUan mndradioföretag av program som är avsedda attingå i mndradioföre-lagets sändningar, efter ett självständigt beslut av demsom ansvarar för sändningsverksamheten inom mndradioföretaget faller utanförlagens tiUämpningsområde. skyldighet iegenskap av sändande land enligt gäUer bara i förhållande till deländer som är bundna av avtalet. Lagen bör därmed endast gälla för sändningarsom kan tas emot i något av dessa länder. Det kan inte anses befogat attSverige ensidigt åtar sig förpliktelser i förhållande till andra länder, sominte har gjort motsvarande åtaganden i fråga om de sändningar som de självasvarar för. Enligt regeringens meningvore del olämpligt att ha olika regler för identiska sändningar från sammaprogramföretag när de sker via marknätet och via satellit Deltaskulle bli fallet om radiolagen tillämpades för marksändningar medan samma programskulle lyda under satellit-TV-be-siämmelsema om det sändes via satellit.Sändningar både via marknätet och satellit sker från t.ex. . lämpningsområde bör därförundantas vissa sändningar för vilken annan lagstiftning gäller, nämligensändningar som helt överensstämmer med sändningar som sker med stöd avtillstånd enUgt 5 § radiolagen eller I § lagen om mndradiosändning avfinländska televisionsprogram. Som nämnts i detföregående (avsnitt 3.2) tillgodoses direktivets bestämmelser väl genom deregler som finns för de markbundna sändningama i radiolagen och i avtalenmellan staten och programbolagen. Någon ändring av dessa regler behövs därförinte med undantag för att en viss rapporteringsskyldighet bör införas (seavsnitt 3.8). 3.7.1 Allmänna regler för programinnehållet Regeringensförslag: EG-direktivets regler för skydd av minderåriga läcks i huvudsak avredan befintUg lagstifming, men kompletteras i den föreslagna lagen av enallmän regel om att sändningama skaU präglas av det demokratiska statsskicketsgmndidéer samt principen om alla människors lika värde och den enskildamänniskans frihet och värdighet Någon möjlighet att hindra vidaresändning avutländska satellitprogram införs inte. Utredningensförslag: Överensstämmer med regeringens. RemissinstansernaFlertalet remissinstanser har inte några invändningar mot utredningsförslagetEtt anlal instanser har dock en avvikande mening. Flera instanser tar uppfrågan om möjligheten att förbjuda vidare-sändningar. Till dessa instanser hörGöta hovrätt. Frikyrkoråd, ochBarnmiljörådet, som anser att en möjUghet att förbjuda vidaresändningar av de skälsom anges i direktivets artikel 22 bör föras in i den svenska lagen,eventuellt med förebild i 16 § lagen (1991:2027) om kabelsändningar tillallmänheten. och anser alt mer specifikaregler än de som upptas i lagförslaget bör tas med i lagen. Advokatsamfundetär kritiskt mot att reglema i lagen inte är sanktionsstödda. Skälen för regeringensförslag: Artikel 22 reglerar skydd av minderåriga. EnUgt artikeln skallmedlemsstatema säkerställa att sändningar inte inkluderar program somallvarligt kan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hosminderåriga, särskilt program som innehåller pornografi eUer meningslöst våld.Hänsyn tiU minderåriga skall även las i fråga om andra program om de kan antasvara skadliga på samma sätt, såvida de inte sänds på tider då minderåriga inomsändningsområdet normalt inte hör eller ser sådana sändningar. Medlemsstatemaskall också säkerstäUa alt sändningar inte innehåller något som uppammar hatgmndat på ras, kön, religion eller nationaUtet Iradiolagen finns bestämmelser om alt programföretagens rätt skall utövas Prop.1992/93:75 opartiskt och sakligt (6 § första stycket). Bakgmnden tiU dennabestämmelse är att det har ansetts angeläget att det begränsade antalel markfrekvenserför rundradiosändning utnyttjas på bästa sätt i allmänhetens tjänst (se prop.1966:149 s. 29 f)- För den inrättade tredje marksända nationellaTV-kanalen, , gäller dessa bestämmelser på samma sätt som för SverigesRadios programbolag. Detta motiverades (se prop. 1990/91:149 s. 73 O med attbegränsningar i fråga om sändningsmöjligheter gör det angeläget att olUcameningsriktningar kan komma till tals i en ny TV-kanal. I samma sammanhangkonstaterades alt de tekniska begränsningama är mindre framträdande vidsateUitsändningar än vid marksändningar. Regeringenfinner - i likhet med radiolagsutredningen och i linje med vad som sagts ovan -att antalet sändningsmöjligheter över satellit är stort och i praktiken kannära nog etableringsfrihet anses råda. Situationen för satelUika-nalema liknari detta avseende mer tidningarna än den marksända naUonella televisionen. Detförefaller därför inte motiverat att införa en bestämmelse i salellitlagen omsaklighet och opartiskhet Vidare kan det med hänsyn till de olikaprogramljänstemas karaktär- filmkanaler, underhållningskanaler och olikaspecialiserade kanaler - i vissa fall te sig främmande att ha en sådan bestämmelse. EnUgt6 § Udje styckel radiolagen skall programverksamheten som helhet präglas av detdemokratiska statsskickets gmndidéer samt principen om alla människors likavärde och den enskilda människans frihet och värdighet Vidare får enligt 7 § iavtal föreskrivas att programföretaget skall ta särskild hänsyn lillljudradions och televisionens särskilda genomslagskraft när det gällerprogrammens ämnen och utformning samt tiden för sändning av programmen. Sådanabestämmelser har tagits in i nu gällande avtal med programföretagen. Detinnebär bl.a. att de ansvariga för sändningama bör iaktta varsamhet med programsom har sådan karaktär att man kan förstå att delar av publUcen kommer attuppröras eller skrämmas (jfr prop. 1990/91:149 s. 142). Dessa regler,ullsammans med bestämmelsema om hels mot folkgmpp, bampomografibrott och olagavåldsskUdring i yttrandefrihetsgmndlagen och , tillgodoser enligtregeringens mening de allmänna krav som StäUs på programmen enligt artUcel 22såvitt avser marksändningarna. 1satellitlagen bör därför bestämmelser motsvarande radiolagens föreskrifter lasin. Direktivetär ytterst restriktivt när det gäller möjligheter att hindra vidarespridningav program. Direktivet medger dock att vidaresändning av ett programtillfälligt stoppas vid överträdelser av artUcel 22. Frågan är då om SverigeskaU utnyttja denna möjlighet Somudigare har framhålUts har direktivet ulUcommit för att möjliggöra ett frittutbyte av TV-sändningar mellan EG-länderaa. Medlemsstatema lägger därigenomansvaret för sändningama på den stat under vars lagstiftning programföretagetbefinner sig. Regeringsformensregler om inskränkning av yttrandefriheten och informationsfriheten gör klartatt ett ingripande endast får ske på så sätt att åtgär- denstår i rimlig proportion till den gäming som skall hindras. Att stoppa en Prop.1992/93:75 TV-sändning är en mycket drastisk åtgärd. Del är en åtgärd som man iövrigt i huvudsak har avstått från att begagna sig av när del gäller denlagstifming som reglerar TV-sändningar. Endasti fråga om egensändningar i kabel finns såvitt gäller TV-sändningar en regelsom medger att en domstol på talan av justitiekanslem får meddela förbud motsändning under högst om dessa bryter mot vissa bestämmelser ikabellagen. Denna regel möjliggör ingripande mot sändningar som bryter motkabellagens 16 §. Eftersomdet handlar om en lokal sändning med en ansvarig utgivare är det i sådana fallmöjligt att rikta ingripandet mot det programföretag som begått överträdelsenoch som också kan ändra innehållet i sändningama. Med hänsyn tUl att vidarespridningav salelUtprogram sker och oförändrat är det inte möjligt förkabeloperatören alt ingripa i sändnuigens mnehåll eUer påverka programutbudet Molen regel om förbud mot vidaresändning av vissa satellitsändningar talar ocksåatt den rimligen endast skulle kunna tillämpas i kabelnät av viss storlek. Dennuvarande lagen om kabelsändningar gäller enbart i sådana kabelnät som nårfier än hundra bostäder. Den gäller givetvis inte för direkunot-lagning medparabolanlenn. EnUgtregeringens mening skulle en regel om att hindra vidaresändning avsatellitsändningar som bryter mot direktivets artikel 22 därför vara en medhänsyn till yttrande- och informationsfriheterna drastisk åtgärd, som till sinpraktiska verkan skulle medföra orimliga skillnader mellan olika boendeformernär det gäller mottagning av saleUitprogram. Detbör tUläggas att det inte finns några sändningar av sådant slag att detkan antas att man från svensk sida skulle kräva förbud mot vidaresändningeller förändring av innehållet på de gmnder som anges i direktivets artikel22. Regeringensslutsats när det gäller möjligheten att stoppa sändningar som bryter motdirektivets arukel 22 är att avstängning vid brott mot dessa regler inte ärnågon tillfredsställande lösning. Regeringen anser därför att inleskall göra bmk av de möjligheter som direktivet ger att tillfälligt hindravidarespridning av uUändska program. 3.7.2 Andeleuropeiska program m.m. Regeringensförslag: Minst hälfien av en prograratjänsts årliga sändningslid avseende vissaslag av program skall upptas av program av europeiskt urspmng. Vidare skallminst do procent av sändningstiden eller av programbudgeten avseprogram av europeiskt urspmng som är framställda av självständiga producenter. Förprogramtjänster som är avsedda att tas emot i bör program på svenskaspråket samt program med svenska artister och verk av svenska upphovsmänförekomma i betydande omfatming. SatellitprogramföretagenskaU redovisa hur stor andel av programtjänsten som avser program aveuropeiskt urspmng eller prograra av producenter sora är oberoende avprogramföretagen. Utredningensforslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstansernatillstyrker till största delen förslaget. framhåller dock att detär besvärande att det inte finns sanktioner mot brott mot bestämmelsema. Fleraav de nu i verkande programföretagen har också invändningar motförslaget och bestämmelsen i direktivet. Skälenfor regeringen förslag: Frågan om särskilda kvoter för europeiska programhörde lill de livligast diskuterade när den europeiska konventionen omgränsöverskridande television, och parallellt med den TV-direktivet arbetadesfrara. I har det inte ansetts finnas behov av sådana regler SverigesTelevision uppfyller tex. med god marginal kravet att skall vara aveuropeiskt urspmng utan några sådana regler.