prop · GG03161 · 1992-12-31 00:00:00 — Enligt gällande lagstiftning har kommunerna ett ansvar förtrafiksäkerheten inom sina väghällningsområden. av alla personskadori trafiken inträffar i tätort. Säkerheten i tätorterna är därför av storbetydelse och bör prioriteras. Om denna verksamhet inte prioriteras blir defsvårt atf nä trafiksäkerhetsmålen. Vid prioritering av olika åtgärder vill jag erinra om aftolika sorters insatser krävs inom tätorter resp. utanför tättbebyggt område.Inom kommunernas ansvarsområde är def bl.a. viktigt aft minirondeller byggs. Defär vidare viktigt att belysningen är god vid vägkorsningar samt att det finnstrafikljus i erforderlig utsträckning. Utanför tättbebyggt omräde krävs hellandra typer av insatser. Jag vill här endast nämna ombyggnad av fyrvägskorsningaroch tväfälfsväg med breda vägrenar till trefälfsväg med smala vägrenar. Det fredjemittfältet kan i sådana fall användas för omkörningar i en riktning ät gängen. Jag är medveten om all del kommunala trafiksäkerhetsarbetetav skilda skäl är av ojämn kvalitet. För all kommunerna skall kunna bedriva etl effek- 21 tivttrafiksäkerhetsarbete behöver de i mänga fall stöd och ökad kunskap. Jag harerfarit att och samrått i fråga om hur detkommunala trafiksäkerhetsarbetet skall drivas och därvid nått vissaprincipöverenskommelser. Jag anser att ett ökat samarbete bör komma lill ståndmellan och kommunerna pä samma sätt som mellan och polisen.Del är därför positivt om träffar avtal med Svenska kommunförbundeteller enskilda kommuner om det framlida samarbetet. Jag utgär i dettasammanhang frän aft sådana avtal t.ex. kan gälla kunskapsuppbyggnad hoskommunerna. Sådan kunskapsuppbyggnad kan t.ex. avse bäde ätgärder för attförbättra trafiksäkerheten samt generell kunskap om trafiksäkerhetssituationenoch däri gällande orsakssamband. Kommunernahar liksom samhället i övrigt stora ekonomiska problem. Detta innebär en riskför att kostsamma fysiska gatuätgärder inte prioriteras i den kommunalabudgeten bl.a. mot bakgrund av att vinsterna av att trafikolyckorna minskarinte kommer den kommunala ekonomin tillgodo. För att underlätta kommunernasbeslutsfattande vore det av värde om kunde bidra tilldemonstrationsprojekt, forskning och utbildning hos enskilda kommuner. Jagavser därför att återkomma till regeringen med förslag att uppdra åt Vägverketatt beräkna kostnaderna för sådan verksamhet samt hur den bör finansieras. 4.2.3 Frivilligorganisationernas betydelse fiirtrafiksäkerhetsinformationen Mittförslag: Anslaget B 2. Drift och underhåll av statliga vägar bör användas förVägverkets betalningsansvar för trafiksäkerhetsinformationen. Skälen förmitt forslag: Folkrörelsernas verksamhet bör i första hand bygga påmedlemmarnas frivilliga engagemang och bidrag. Bl.a. mot denna bakgrund föreslogjagatt det särskilda statsbidraget till för trafiksäkerhetensfrämjande (NTF) skulle tas bort och att i stället skulle fäbetalningsansvaret för den pläderande informationen. beslutadeenligt mitt förslag (prop. 1991/92:100 bil.7, bet. 1991/92:TU10, rskr.1991/92:140). Sedan den1 januari i är har det övergripande ansvaret för trafiksäkerheten påvägarna (prop. 1992/93:2 om vissa organisatoriska frägor inom trafiksäkerhetsomrädet).1 defta ansvar ligger även sakinformationen. Jag anser all verkets kostnaderför trafiksäkerhetsinformation skall belasta anslaget B 2. Drifl och underhällav stafliga vägar. Vägverketbör inför höstens budgetarbete inkomma med en beskrivning av verksamhetensomfattning för regeringens ställningslagande. Elleffektivt Irafiksäkerhetsarbete förutsätter även ett brett folkligt stöd ochengagemang. Här har frivilligorganisafionerna genom sin spridning över landetstora möjligheler alt skapa opinion och engagemang. Genom sina mänga medlemmarbör de kunna utgöra basen för ett brett folkligt stöd när det gällermöjligheterna att lyckas i trafiksäkerhetsarbetet. Jag hartidigare (prop. 1991/92:100 bil. 7, s. 64) föreslagit att betalningsansvaretför den pläderande informationen skulle övergå lill . beslutade(bet. 1991/92:TU10, rskr. 1991/92:140) i enlighet med förslaget. Skälet tillmitt förslag är aff folkrörelsernas verksamhet i försfa hand skall bygga pämedlemmarnas frivilliga engagemang och bidrag. Det skall inte finnas nägon riskatt folkrörelserna inle känner sig tillräckligt fria i förhällande tillstaten. Genombeslutet atf ge betalningsansvaret för trafiksäkerhetsinformationen anserjagatt de olika frivilligorganisafionerna som arbetar med trafiksäkerhet sporras isina ansträngningar att finna än bättre metoder att informera omtrafiksäkerhetens betydelse. Härigenom kan organisationerna få störremöjligheter än tidigare att erhålla avtalsbindande uppdrag frän förav verket efterfrågad verksamhet. Jag vill dock understryka att avtalen skallupprättas med beaktande av marknadsmässiga principer. Jag villgärna upprepa att trafikanten mäste sättas i centrum. Härigenom skapasmöjligheter till stöd för trafiksäkerhelsätgärder som annars inte skulle kunnagenomföras pä elt för den stora allmänheten godtagbart sätt. Genomfolkrörelsernas engagemang och stöd pä framför allt regional och lokal nivåsätts det kraft bakom skilda beslut. 1 detla sammanhang är det av storbetydelse att använder sig av frivilligorganisationernas informationskanaler. Jag villäven erinra om vikten av all värna de svagare trafikantgrupperna.Opinionsbildningens betydelse kan inle nog understrykas. Detfrivilliga trafiksäkerhetsarbetet bedrivs av många organisationer. Hos en del,som t.ex. trafiksäkerhetsförbunden, är trafiksäkerhetsarbetet en huvuduppgift.Hos andra finns trafiksäkerhet med som en viktig faktor. Det är enstyrka att trafiksäkerhetsarbetet engagerar mänga. Härigenom tror jag att dendialog somjag tidigare talat om lättare kan komma till stånd. Redan i dagförekommer på vissa håll i landet en dialog med frafikanlerna. Jag tänker däsärskilt på "Heja ". trafiksäker-hetsförbundhar lyckats göra trafiksäkerheten till en viktig fråga. De har genom att sättatrafikanten i centrum fäll lill ständ en dialog med trafikanterna. Satsningenhar i lett till en mycket positiv inställning fill trafiksäkerhet ochantalet dödade och skadade har procentuellt sett reducerats mer än för landetsom helhet. 4.3 Övriga större aktörer på trafiksäkerhetsområdet 4.3.1 Länsstyrelserna Minbedömning: Länsstyrelsernas Irafiksäkerhelsansvar bör preciseras. Skälen förmin bedömning: har länsstyrelserna samordningsansvaretför trafiksäkerheten pä regional nivå. beslutaderiksdagen all skall ha def övergripande nationella ansvaret förtrafiksäkerheten på vägarna. Mot denna bakgrund finner jag det naturligt att närmare precisera innebörden i detregionala samordningsansvaret. bör kunna ske i samband med altRegionberedningen kommer med sina förslag. Tills så sker har länsstyrelsernadel regionala samordningsansvaret för trafiksäkerheten. Länsstyrelserna ansvarar pä regional nivä för bil- ochkörkortsregistren saml yrkestrafikregistret. De har vidare ansvaret för vägtrafikbeskaffningen och drivmedelsransoneringen. Av betänkandet Den regionala bil- ochkörkortsadministrationen (SOU 1991:14) framgår att utredningen anser attbilregister- och körkortsfrågorna lill sin karaktär är lämpliga uppgifter förlänsstyrelserna men aft de infe har ett sädant samband med länssfyrelsernasuppgifter i övrigt att det av sädana skäl är angeläget att de blir kvar inomlänsstyrelsen. För att fä en långsiktig lösning på de frägor sombehandlas i utredningen avser jag att föreslä regeringen att och nägralänsstyrelser får i uppdrag att lämna förslag till hur den framtidaregisterverksamheten bör organiseras samt vem som skall ansvara fördrivmedelsransoneringen. 1 frägor om körkortsingripande, dvs. ätgärder mot den somhar ett körkort eller körkorfstillständ, är länsrätten försfa instans. Körkortsingripandetkan ske i form av återkallelse eller varning. Varning kan ocksä utfärdas av allmännaombudet i körkortsfrägor. Det allmänna ombudet för det allmännas talan i körkortsmål.Denne utses av och är anställd på . Domstolsutredningenkonstaterar i sitt betänkande Domstolarna inför 2000-talef aft lagstiftningenpå detta omräde är utformad sä aft flertalet körkortsmål är okomplicerade fränjuridisk synpunkt. De myndigheter som sysslar med körkortsärenden har iallmänhet god kompetens på omrädet och rätten att överklaga besluten gertillräckliga garantier för rättssäkerheten. Den omständigheten att vissaärenden är mer svårbedömda utgör dä infe något skäl för atf inte låtaförvaltningsmyndighet besluta i ärendet. Utredningen anser därför attövervägande skäl talar för all beslutsfunktionen i samfliga körkortsmål iförsta instans förs över till förvaltningsmyndighet och alt denna myndighet ärlänsstyrelsen. Länsrätten blir dä en ren överprövningsinstans. Om beslutsrätten flyttas till innebär delfärre ärenden för allmänna ombudet i länsrätten. Mot bakgrund härav anserutredningen alt den allmänna ombudsfunktionen bör upphöra och atf länsstyrelseni stället får partsställning i domstolsprocessen. Förslaget har remissbehandlats och bereds nu vidare inom Justitiedepartemenletmed siktet inställt pä att förslag skall genomföras. Jag har i de frägor som rör länsstyrelsernas verksamhet samråttmed chefen för , Min bedömning: Landstingen bör verka för att försökapåverka synen och efterfrågan pä högre trafiksäkerhet ochtrafiksäkerhetsåtgärder. Skälen för min bedömning: Jag har tidigare redovisat atttrafikolyckor leder lill skador, värdbehov och lidande. Särskilt ungdomar hör filldem som far stora risker i trafiken och därmed ocksä blir inblandade i olyckormed åtföljande konsekvenser. Mänga talar om trafikskadorna som etl folkhälsoproblem.Således är trafikdöden den efter självmord vanligaste dödsorsaken för mänmellan 15-44 är. Som exempel kan nämnas aff av de ca 110000 personer som föddesår kommer statistiskt ca hälften aft skadas i trafiken under sin livstid.Ungefär 800 av dem kommer aft dödas. Detta är oacceptabelt. Def är därförviktigt aff försöka förebygga frafikolycksfallen och frafikskadorna. Landstingen ansvarar för hälsovården i länen. I dettaligger inle bara uppgiften att vårda utan även att genom förebyggande arbeteminska värdbehovet. Landstingen arbetar kraftfullt för all iförebyggande syfte söka minska rökningen och alkoholkonsumtionen. Likasåsträvar de efter att förbätfra kost- och motionsvanor, också detta iförebyggande syfle. Inom ramenför den generellt förebyggande hälsovården ingär även tra-fiksäkerhelsrelateradverksamhet. Denna verksamhet är viktig och omfattande. Landstingen bedriversåledes rådgivande verksamhet t.ex. i fräga om läkemedelsbiverkningar, vilketkan vara av betydelse i trafiken. Annan viktig verksamhet ärhälsoundersökningar, t.ex. i form av synkontroU, och handikapphjälpmedel. Förnyblivna föräldrar är del möjligt atf gratis låna bil-barnstolar. Mångalandsting lämnar trafikskadestatislik till framför allt kommuner men också tillVägverket som underlag till trafiksäkerhetsarbetet. Jag anser alt detta ärpositivt men ser del som angelägel all Irafikskadeslalistiken utvecklas. Jagåterkommer till detta . Minbedömning: Vid planeringen av investeringar i vägar och järnvägar börinriktningen vara en effektiv transportapparat som uppfyller kraven pä högtrafiksäkerhet och regional balans. Skälen formin bedömning: Regeringen uppdrog ät att redovisa förslagtill olika investeringsinriktningar för . Av underlagetskulle framgå hur infrastrukturen och transportsystemet som helhet påverkas avföreslagen investeringsinriklning samt vilka avvägningar mellan olikatrafikpolitiska delmål som en föreslagen inriktning innebär. Vägverkethar redovisat rapporten inför vägplaneringen 1994-2003.Av rapporten framgår de alternafiva inriktningarna Trafiksäkerhet, Regionalbalans, Miljö och Effektivitet. Sammanfattningsviskan konstateras aft en inriktning mot trafiksäkerhet och regional balans bör geen god effekt. Regeringen har därför förelagt en infrastruklurproposition.I den propositionen redovisar jag närmare mitt ställningstagande till inriktningenmot trafiksäkerhet och re- gionalbalans i investeringsplaneringen. skäl till att jag bl.a. förordar entrafiksäkerhetsinriktning grundar sig pä mina förslag och bedömningar i föreliggandeförslag. 4.4.1 Väg- och gatuåtgärder Minbedömning: Väg- och gatuätgärder är den viktigaste och mest långsiktiga trafiksäkerhetsäfgärden. Skälen för min bedömning: Jag har tidigare talat om vikfenav ett ändrat trafikanfbefeende. Väg- och gatuätgärder är den viktigaste ochmest långsiktiga trafiksäkerhetsåtgärden för att åstadkomma enbeteendeförändring hos trafikanten. Genom alt prioritera sädana ätgärder vinnerman inte bara i trafiksäkerhet utan även i fråga om framkomlighet. Dialogenmed trafikanterna är av betydelse i delta sammanhang. Förbättrad trafiksäkerhet genom väg- och gatuåtgärder kanibland vara svär atf uppnå. Det är nämligen inte alltid som åtgärderna kan lösade problem som finns. är kostnaderna för att genomföra åtgärder mycketstora. Eft problem är också att vägätgärderna ofta är mycket tidsödande. Enannan aspekt är all det finns två väghållare - och kommunerna -varavkommunerna ligger utanför den statliga kompetensen. Slutligen bris-ler del ikunskap i fråga om hur olika fysiska parametrar som t.ex. vägbulor, trafikljus,rondeller, påverkar beteendet. När väg- och gatuåtgärder kan tillgripas är de mycketeffektiva och långsiktiga. Sädana ätgärder är emellertid inte alltid möjligamed den kunskap vi har . När det t.ex. gäller unga förare är det svårt attse hur väg- och gatuåtgärder skulle kunna minska olycksproblemen speciellt fördenna kategori. För äldre förare bör som framgår av avsnittet 4.9.3 om äldreförare beakfa deras särskilda krav. Väg- och gatuåtgärder är i regel mycket kostnadskrävandemen kan förbilligas om de samordnas med ny- och ombyggnad av vägar. Jag hardärför förordat atf inriktningen avvägplaneringen bl.a. skall ske enligf ihuvudsak def frafiksäkerhelsalternativ som redovisat och somjagnärmare utvecklar i investeringspropositionen. Även smärre åtgärder i vägsystemetkan ge stor trafiksäkerhetshöjande effekt. Sådana åtgärder kan t.ex. vara planskildakorsningar, förskjutna Irevägsskäl och cirkulationsplafser. Som jag lidigare anfört är kommunerna väghållare itätorterna. Där sker ca två tredjedelar av alla trafikskador. Det är även itätorterna som de flesta oskyddade trafikanterna, och dä särskilt barnen,finns. Det är oftast inte möjligt atf direkt påverka barnens eget beleende. Närdet gäller barnen är dock väg- och gatuåtgärder särskilt betydelsefulla. Detankommer pä kommunerna alt själva besluta om och finansiera de fysiska gatuåtgärdersom de vidtar i bl.a. trafiksäkerhetssyfte. När def gäller väg- och gatuåtgärder vill jag peka pämöjligheten för att föra in de frafiksäkerhefsparametrar verketfinner nödvändiga för att ligga till grund för det statliga vägnätetsutformning samt för val av väg- Sådana parametrar är t.ex. dödade eller skadade,riskutveckling för olika ålders- och trafikanlkategorier (särskilt barn). Minbedömning: Rattfyllerilagstiffningen bör reformeras. Av det totala antaletdödsolyckor är alkoholrelaterade. Alkohol är den enskilt störstaolycksorsaken i trafiken. Regeringen avser all återkommatill med förslag till reformering av trafiknykterhetslagsliff ningen. Skälen för min bedömning: Den som kör ratffull skadar infebara sig själv. I stor utsträckning är det medtrafikanterna som råkar illa utpä grund av att nägon kör onykter. Det är därför viktigt all med kraft bekämpa trafiknykler-hetsbrotten.Alltför många har en alltför tillätande attityd när det gäller alkohol ochtrafik. Mänga anser att det infe gör nägot om man druckit några starköl ellernågot glas vin och sedan kör bil. Dessa personer anser sig ofta vara säskickliga bilförare alt de kan dricka litet alkohol och ändå köra bil. Alkoholoch andra droger hör definitivt inte ihop med bilkörning. Enligt äralkohol den faktor i trafiken som allra mest ökar risken för en olycka.Visserligen varierar riskkurvan från individ till individ men jämfört mednyktra förare torde det enligt Vägverkefs beräkningar röra sig om enriskexponering som är minst dubbelt så stor som normalt för den som har 0,5promille, 20-50 gånger sförre för förare med och 80-200 gånger slörreför förare med . har framfört att av befolkningen i landetslär för hälften av alkoholkonsumtionen. Av dem dricker ca 300000 motsvarande150 cl starksprit . Trots denna höga alkoholkonsumtion lyckas deflesta storkonsumenter dölja sina alkoholvanor för sin omgivning. Detta kan bl.a.ske genom att visa sädan bibehållen social status som bilkörning innebär. kan de förare som fälls för rattfylleri delas in i följande grupper: 1.Missbnikaigruppen:Förare som har höga koncentrationer alkohol i blodet och som konsumerar storamängder alkohol över . Bland denna grupp finns majoriteten avåterfallen i rattfylleri. 2.Ungdomarna:Denna grupp är efter missbrukargruppen svårast att påverka. Dc är ovana vid bädebilkörning och alkohol. De tar även i nyktert tillständ betydligt större riskerän andra förare. Alkoholpäverkan förstärker risktagningen. 3.Festdiickariia:Dessa personer kör ratffulla därför aft de vid speciella fillfällen anser affde behöver bil. De bedömer risken för upptäckt som mycket låg. Upptäcktsriskenvid ratlfylleribrotl är låg. De fiesta förarna har relativt låga promillchalteroch är svåra att identifiera. 1 slumpmässiga kontroller upptäcks bara ca 20 %av de åtalade rattfylleristerna. De övriga upptäcks vici olyckor eller vidanmärkningsvärt körbetecnde. Dessa har höga promille-halter. Alkoholforskarebrukar räkna med att ca 2 bilförare av 1000, dvs. 2 pro- Prop. 1992/93:161 milleav samtliga bilförare, har promillehalter som överstiger gränsvärdet. Pähelger, kvällar och är det fler som överskrider det fill-låtnagränsvärdet. Om andelen rattfulla ställs i relation till deras andel i olyckor har25-30 % av de trafikdödade förarna varit alkoholpåverkade. För singelolyckor ärandelen så hög som . Mot bakgrund av vad jag nu anfört är det angelägetatt och polisen utvecklar metoder för alt fä ned andelen alkoholpåverkadeförare. Körkort 2000 har bl.a. föreslagit all vid trafiknykterhetsbrottner till , missbruk, sjukdom och liknande skall körkortsbehörighetenåterkallas. Körkorlshavaren skall därefter vid ansökan om körkortstillsländvisa att det förhällande som föranlett aterkallelsen upphört, dvs. Körkorlshavaren skall vidare visa att förarfärdighefernabestår. Alkoholmissbruket är ett av våra största sociala problem.Alkoholpolitiken syftar lill minskad konsumtion och minskade skador. Ett stegi denna riktning togs vid denna regerings tillträde genom aft då avisera enöversyn av rattfyllerilagstiftningen. Översynen har gjorts av . Kommitténs förslag Grovt rattfylleri och sjöfylleri (SOU1992:131) remissbehandlas . Kommittén har i sitt avlämnade betänkande bl.a.föreslagit att gränsvärdet för grovt rattfylleri sänks från 1,5 till 1,0promille alkohol i blodet. Kommittén föreslår vidare aff normalpäföljden skallvara fängelse vid grovt rattfylleri. En icke frihetsberövande påföljd skallkunna väljas endast om det föreligger särskilda skäl. Villkorlig dom skallanvändas med mycket stor restriktivitet. Fängelsedömda skall placeras på specialanslallerför sådana trafiknykterhetsbrottslingar som kan beräknas vistas pä anstalt ihögst omkring . Under verkställigheten föreslås att den dömde genomgärett särskilt, intensivt, kurs- eller behandlingsprogram. Kommittén föreslär ocksäatt maximistraffet för grovt rattfylleri höjs från ett till tvä ärs fängelse.Den som dömts för rattfylleri eller grovt rattfylleri skall till sin ansökanom körkortstillsländ foga elt särskilt utlåtande som styrker att kravet pä ettnyktert levnadssätt uppfylls. Endasl om synnerliga skäl föreligger får återkallelseav körkort underlåtas. Regeringen har redan genom att tillsätta kommittén visataft den är beredd att la krafttag mot rattfylleristerna. Med kommitténs förslagsom grund förbereds nu en reform om trafiknykterhels-lagstiftningen. Arbetetkommer att bedrivas skyndsamt och förslag presenteras för senasi ihöst. 1 debatten om rattfylleri förekommer inslag om vissaåtgärder som bör vidfas. Bl.a. förekommer ibland krav på aft den som dömts förrattfylleri skall lämna återkommande leverprov under en längre tidsrymd. Def ärväsentligt aff den medicinska kunskap som finns utnyttjas. Utvecklingen gärständigt framåt. Vilken fyp av medicinsk eller annan uppföljning som skallgöras är jag nu inte beredd aff ta ställning till. Det är emellertid nödvändigtatf pä ett eller annat sätt göra en uppföljning av dem som dömts förrattfylleri. Flera undersökningar har visat att polisens frafiknykterhetskonlrollerhar slor betydelse. Det beror dels på att polisen kan avbryta ell Ira- fikfarligtbeteende, dels pä atf rutinmässiga alkoholutandningsprov visar alla Prop. 1992/93:161 trafikanter att det finns en reell risk för upptäckt vid trafiknykterhetsbrott. anser bl.a. mot denna bakgrund att antalelIrafik-nykferhefskontroller genom alkoholutandningsprov bör fördubblas till 1,8miljoner kontroller per är fr.o.m. /94. För aft detfa skall kunnagenomföras har utredningen föreslagit att lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprovändras sä alt varje polis ulan särskild order får rätt all ta rutinmässiga alkoholutandningsprov.Denna fräga bereds inom . Polisen skall normalt i samband med trafikolycka göra en nykterhetskon-trollpä förarna. Många olyckor kommer dock inte till polisens kännedom och det kanförmodas alt benägenheten att själv rapportera en olycka till polisen minskarom en förare är medveten om att han druckit alkohol. I personskadeolyckor är rapporleringsgradenhög men jag har erfarit att polisen endast fär kännedom om av defaktiska fallen av rattfylleri i personskadeolyckorna. Detta beror bl.a. på aftpolisen sällan kan fä eff utandningsprov frän trafikanter som skadats. Mängagånger har de skadade förts till sjukhus för värd. Polisen kan i dessa fallinte begära blodprov med mindre än att misstanke om alkoholpäverkan förelegat. Härigenom kan befaras att många rattfyllerister undgår attbli dömda som vi förlorar kunskap om alkoholens verkliga roll itrafiken. Jag anser därför aft polisen rutinmässigt skall kontrollera deinblandade parterna i trafikolyckor vad avser alkoholpäverkan. Om luflulandningsprovinte kan genomföras vore del av värde om blodprovstagning av fordonsförarekunde ske oavsett om misstanke om alkoholpäverkan föreligger eller inte. Regeringenavser att närmare överväga denna fräga. Våra domstolar har stora bekymmer med att ratlfyllerimisstänklapersoner hävdar s.k. eflersupning, dvs. att de konsumerat alkoholen efter det aftfärden avslutats resp. efter det att olyckan inträffat. I de flesta fall är detmer eller mindre uppenbart atf det hela är en efterkonsfrukfion och domstolenfäster inget avseende vid yrkandet. Dock förekommer i många fall tvivel frändomstolarnas sida. I har vi inte ansett del befogat atfstraffbelägga effersupning. I exempelvis är def dock straffbart aftkonsumera alkohol efter nägon händelse i trafiken som förarenvarit inblandad i och som kan föranleda polisutredning. Det är för tidigtatt uttala sig om huruvida ett system liknande def i skulle vara möjligtatt införa även i . Jag avser därför att la initiativ lill att detnorska systemet studeras närmare och alt en utvärdering därefter görs. Enligt 7§ lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrottär det möjligt att i vissa fall förklara fordon förverkade. InomJustitiedepartementet har initierats en översyn av denna bestämmelse i avsiktatt undersöka förul-sätfningarna för en utvidgning av möjligheterna altförverka fordon vid trafikbrott. Jag välkomnar en sådan översyn. En annan effektiv ätgärd kan vara försök att minska ellerhindra alkohol konsumtionen. Denna ätgärd är intressant rent generellt eftersom det finns eft starkt samband mellan alkohol och kriminalitet. En generell minskning av alkoholkonsumtionen i samhället bör leda fill minskat antal brott, färre trafikolyckor och mindre vald i samhället. Professionellupplysning i skolorna kan vara ett effektivt sätt att Prop.