prop · GG03215 · 1992-12-31 00:00:00 — LO påpekar också att det är olyckligt att ta bort möjligheten tilländringsdispens i socialförsäkringsmål. Skälenför mitt förslag: I samband med beslutet om införande avförsäkringsdomstolarna prövades frågan om inte besvärsorganisationen inomsocialförsäkringen i stället borde knytas till de allmännaförvaltningsdomstolarna (bet. 1977/78:SfUI5). Till stöd för en sådan ordninganfördes bl.a. att nya specialdomstolar borde inrättas endast om mycket starkaskäl talar för det. tog emellertid avstånd fråntanken under hänvisning till att socialförsäkringsärendena är en relativtenhetlig gmpp av ärenden som rör den enskildes behov av stöd i olikasituationer och att kravet på snabb handläggning därför är särskiltframträdande. Det anfördes också att den pågående differentieringen avsocialförsäkringsförmånerna medfört att ärendeprövningen otvivelaktigt blivitsvårare. Utskottet underströk dock att ställningstagandet intehindrade att man kunde överväga att integrera försäkringsdomstolaraamed de allmänna förvaltningsdomstolarna. Så har skett beträffandeförsäkringsrätterna, bl.a. för att just tillgodose kravet på snabbhandläggning. Redandet förhållandet att försäkringsrättema avskaffats och deras mål överförts tilllänsrättema med överklagande till kammarrätt talar med betydande styrka för attockså Försäkringsöverdomstolen upphör som speciell sista instans.Socialförsäkringsområdet är en betydelsefull del av förvaltningsrättskipningen.Med hänsyn härtill motiverar också den nackdel som ligger i att det finnstvå högsta instanser inom förvaltningsrättskipningen att det bara skall finnasen slutinstans, nämligen Regeringsrätten. Regeringsrätten är också den domstolsom prövar frågor om resning och återställande av försutten tid i fråga om måldär Försäkringsöverdomstolen är högsta instans. Isamma riktning verkar det förslag som jag återkommer till och som innebär attändringsdispensen slopas hos Försäkringsöverdomstolen. Om ändringsdispensen avskaffaskommer nämligen sannolikt de mål som skall prövas i sak att bli så få att detinte är befogat att ha en särskild domstol för dessa. Ävenfrån utbildnings- och rekryteringssynpunkt är det en nackdel medspecialdomstolar. Detta har visat sig inte minst beträffandeförsäkringsrätternas, men också beträffande Försäkringsöverdomstolens möjUgheteratt rekrytera föredragande. Överdomstolen rekryterade tidigare sinaföredragande från huvudsakligen försäkringsrätterna. Härefter har visserligenkammarrättsassessorerna ålagts tjänstgöringsskyldighet i domstolen. Detframstår emellertid inte som någon tillfredsställande lösning attkammarrätterna vid nyrekrytering skall ha återväxten av föredragande i tvåhögsta domstolsinstanser i Detta gäller isynnerhet som stora personalförändringar inom Prop. 1992/93:215 de allmännaförvaltningsdomstolarna kan förväntas ske som en följd av Domstolsutredningensförslag. Det är lättare att tillgodose behovet av föredragande om målen ärkoncentrerade till en slutinstans. Vadsom kan tala för ett bibehållande av Försäkringsöverdomstolen är behovet avspecialkompetens och önskvärdheten av deltagande av icke lagfarna ledamöter islutinstansen på målområdet. Tillskillnad från vissa remissinstanser anser jag att behovet av specialkunskaperinom ett visst rättsområde kan tillgodoses på annat sätt än genom särskildadomstolar för vissa måltyper. I den mån en allmän förvaltningsdomstol behövertillföras ytterligare sakkunskap bör det i första hand ske i form avsakkunnigbevisning. Detta är för övrigt även förhållandet för Försäkringsöverdomstolen.Den medicinska sakkunskapen innehas inte av ledamöterna. Fråganåterstår då om det enda och bärande skälet till att bibehålla Försäkringsöverdomstolenär den särskilda sammansättning som domstolen har. Det kan nämligen inte kommai fråga att mål i Regeringsrätten skall avgöras med deltagande av särskildaledamöter (jfr 11 kap. 1 § regeringsformen). Deicke lagfarna ledamöterna i och ersättarna för dessaförordnas av regeringen i sänder. Sådana ledamöter och ersättareskall ha särskild erfarenhet av arbetsförhållanden eller på annat sätt hakunskaper av särskilt värde för domstolen. Till skillnad mot vad som gäller förvissa andra specialdomstolar finns enligt lagen om Försäkringsöverdomstoleninte någon uttrycklig rätt för en organisation att lämna förslag i fråga omvilka ledamöter som skall förordnas. I praktiken har det emellertid utbildatsen ordning som överensstämmer med vad som tillämpas när intresseledamöterförordnas vid andra specialdomstolar. Regeringen har nämligen regelmässigtinhämtat förslag från organisationerna på arbetsmarknaden när icke lagfarnaledamöter i Försäkringsöverdomstolen skall förordnas. Fråganom lämpligheten av intresserepresentation i domstolar och nämnder har sedanlänge varit föremål för meningsskiljaktigheter. Diskussionerna och den kritiksom har förekommit har gällt intresseledamöternas ställning och i vilkenutsträckning jävsregler är tillämpliga på dem. Vissa har ansett att systemethar fördelar genom den sakkunskap som tillförs domstolen. Andra har framhållitatt det är ofrånkomligt att det till ledamöter utses sådana personer som på etteller annat sätt är knutna till de förslagsställande organisationerna samt attdet kan förväntas att dessa personer solidariserar sig med syftet hos denorganisation de tillhör och att de är inställda på att verka för detta syfte. Deinvändningar av mer principiell natur som kan riktas mot intresseledamöter harenligt min mening bärkraft även avseende de icke lagfama ledamöterna i . Som jagredan nämnt förordar jag att ändringsdispensen slopas i socialförsäkringsmålen.Prövningen i sista instans blir därmed mer inriktad på rättsfrågor och minskari motsvarande mån skälen för att icke lagfama ledamöter deltar i avgörandenadär. Ståndpunktenblir därför att det inte längre finns tillräckliga motiv att ha kvar andraledamöter än yrkesdomare i slutinstansen. Mot bakgmndav det anförda är min slutsats att det inte finns skäl att ha en särskUd högstadomstol inom socialförsäkringsområdet. Försäkringsöverdomstolens uppgift attöverpröva kammarrätts beslut i socialförsäkringsmål bör däriör övertas avRegeringsrätten. 3.1.3 Ändrad instansordning i arbetslöshetsförsäkringsmål m.m. Mitt förslag: Mål som överlJagas frånArbetsmarknadsstyrelsen till domstol skall handläggas av länsrätt för attdärefter kunna överklagas enligt den instansordning som gäller för de allmänna förvaltningsdomstolama. Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Förslaget om en ny besvärsordning för mål från hartillstyrkts eller lämnats utan erinran av en majoritet av remissinstanserna. Försäkringsöverdomstolenoch förordar dock att länsrätt görs till besvärsinstansi ställe. själv påpekar attden utgår från att den föreslagna besvärsordningen blir provisorisk i avvaktanpå resultatet av den pågående utredningen om en obligatoriskarbetslöshetsförsäkring. Utredaren (1992:03), som upplyser attArbetsmarknadsstyrelsens roll som besvärsinstans kan komma att förändras, anseratt den nuvarande ordningen med Försäkringsöverdomstolen som enda domstolsinstansbör behållas i avvaktan på utredarens förslag. Skälenför mitt förslag: Försäkringsöverdomstolen överprövar inte barasocialförsäkringsmål som härrör från allmän försäkringskassa ochRiksförsäkringsverket utan också mål från Arbetsmarknadsstyrelsen.Överdomstolen är i dessa mål både första och sista domstolsinstans. Målenöverklagas till styrelsen från arbetslöshetskassa och länsarbetsnämnd. Det ärfråga om mål om ersättning och medlemskap enligt lagen (1973:370) omarbetslöshetsförsäkring samt mål om ersättning enligt lagen (1973:371) omkontant arbetsmarknadsstöd. I styrelsens tillsynsbefogenheter avseendearbetslöshetskassorna har också ansetts ligga att den - utan samband med ettöverklagande - kan ändraett beslut vari en kassa tillerkänt en medlem ersättning, men där Prop.1992/93:215 rätten till ersättning satts i fråga. Ett sådant beslut avstyrelsen anses ha prejudiciell betydelse i fråga om arbetslöshetskassas rätttill statsbidrag för den utgivna ersättningen och kan prövas av överdomstolenefter överklagande av kassan. Både i fråga om ersättning och medlemskap enligtlagen om arbetslöshetsförsäkring samt ersättning enligt lagen om kontantarbetsmarknadsstöd har av prejudikatintresse styrelsen också rätt attunderställa beslut överdomstolens prövning. Dennu nämnda ordningen med Försäkringsöverdomstolen som första och sistadomstolsinstans i vissa mål strider helt mot de gällande principema förförvaltningsrättskipningen. Tillräckligt starka skäl för att frångå dessaprinciper kan inte anses föreligga i fråga om de aktuella måltypema.Arbetsmarknadsstyrelsens ifrågavarande beslut bör därför överklagas tilllänsrätt och helt följa den instansordning som gäller för de allmänna förvahningsdomstolarna.Det finns inga principiella eller andra bärande skäl att koncentreralänsrättsprövningen till viss domstol. Samtliga länsrätter bör därför blibehöriga att döma i målen. Vidavgörande av socialförsäkringsmål består länsrätt som regel av en lagfarendomare och tre nämndemän. Samma domförhetsregel bör gälla för nu aktuella typerav mål. Vid överprövning av sådana mål bör också nämndemän ingå i kammarrätten. Detkan ifrågasättas om den gällande ordningen med somtillsynsmyndighet, besvärsinstans och part är lyckad från processuell ochallmän principiell utgångspunkt med tanke på att den innebär en kombination avolika roller i en och samma myndighet. Arbetslöshetsförsäkringen ochadministrationsordningen för denna är emellertid föremål förutredning (dir. 1992:24). Även om en mindre tillfredsställande processordning konstmerasgenom att föra över målen till de allmänna förvaltningsdomstolama och behållastyrelsen som besvärsinstans, bör därför frågan om styrelsens ställning inteövervägas närmare i detta lagstiftningsärende. Det kan emellertid inte komma ifråga att låta bestämmelsen om rätt för styrelsen att i vissa fall underställasina beslut domstols prövning kvarstå. Detta är en rätt som för övrigt numerainte utnyttjas. Jaganser att man vad gäller målen från inte bör avvaktautredarens förslag om styrelsens framtida roll. En reform i fråga om Försäkringsöverdomstolenbör omfatta också dessa mål. Sedan utredaren avslutat sitt arbete får i ställetfrågan om processordningen aktualiseras på nytt. Liksom Arbetsmarknadsstyrelsenanser jag den här förordade ordningen vara provisorisk. Jagföreslår alltså att länsrätt blir första domstolsinstans i fråga om sådanabeslut av som överklagas till domstol och att målen därefterskall följa den instansordning som gäller för de allmännaförvaltningsdomstolarna. 3.1.4 Övergången till en ny slutinstansprövning Mitt förslag: Regeringsrätten blir högsta instans isocialförsäkringsmål och arbetslöshetsförsäkringsmål m.m. med att Försäkringsöverdomstolenläggs ned. Promemorians förslag: Den nya instansordningen träderbeträffande nya mål i kraft . Försäkringsöverdomstolen finnskvar under en övergångstid, troligen till , enbart för att arbetaav inneliggande målbalanser. Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som tillstyrktatt Regeringsrätten blir högsta instans i socialförsäkringsmål m.m. - däriblandRegeringsrätten själv och Försäkringsöverdomstolen - har avstyrkt den ipromemorian föreslagna övergångslösningen. De anser det olämpligt med tvåhögsta instanser inom samma målområde, även om det handlar om endast enövergångstid. Skälen för mitt förslag: Den i promemorian angivnalösningen innebär att det skulle finnas två prejudikatinstanseri socialförsäkringsmål och mål från . I likhet medflertalet remissinstanser anser jag att en sådan lösning är otillfredsställandefrån rättssäkerhetssynpunkt. Det finns nämligen en risk att Regeringsrätten ochFörsäkringsöverdomstolen gör olika bedömningar i samma måltyper. Den nyainstansordningen bör därför införas med att Försäkringsöverdomstolenläggs ned. Jag är dock väl medveten om att det inte är möjligt att flytta övernu inneliggande målbalanser, ca 4 700 mål, från Försäkringsöverdomstolen tillRegeringsrätten för fortsatt handläggning enligt det regelsystem förprövningstillstånd som gäller för överdomstolen. Ett sätt att komma till rättamed målbalansema är att avskaffa möjligheten till ändringsdispens för nya mål iFörsäkringsöverdomstolen innan den ändrade instansordningen genomförs. Sedanöverdomstolens målbalans på gmnd av dels den införda instansordningen,dels slopandet av ändringsdispensen sjunkit till en rimlig nivå kanRegeringsrätten bli högsta instans i socialförsäkringsmål. skulleåterstående mål i Försäkringsöverdomstolen kunna överlämnas tillRegeringsrätten och Försäkringsöverdomstolen läggas ned. Jag bedömer attmålbalansen under angivna fömtsättningar om kan vara sådan att domstolenkan läggas ned. Jag förordar en lösning av det slaget. Förslaget innebär att Försäkringsöverdomstolenblir sista instans i arbetslöshetsförsäkringsmålen m.m. under sammaövergångstid. Jag återkommer tilltidpunkten för ikraftträdandet av den nya instansordningen (avsnitt 3.4) efterdet att jag närmare redovisat min inställning till bl.a. frågan omändringsdispens. 3.1.5 Avskaffande av ändringsdispens m.m. Mittförslag: Ändringsdispensen avskaffas i Försäkringsöverdomstolen snarastmöjligt. Även bestämmelsen att domstolen skall pröva besvär avRiksförsäkringsverket utan prövningstillstånd avskaffas. Promemoriansförslag: Promemorian innehåller inte något förslag i dessa delar. Remissinstanserna:Ett stort antal av de remissinstanser som framfört kritik mot den i promemorianföreslagna övergångslösningen har föreslagit att ändringsdispensen i Försäkringsöverdomstolenavskaffas för domstolens återstående verksamhetstid. Även ,som i och för sig anser att domstolen skall finnas kvar, förordar att domstolengörs till en renodlad prejudikatinstans. Skälen för mitt förslag:Som jag sagt i det föregående finns det anledning att överväga att avskaffaändringsdispensen i Försäkringsöverdomstolen. Det är inte en tillfredsställandeordning att i socialförsäkringsmål, med den långa instanskedjan, haen ordning där den högsta instansen även prövar mål som inte är av betydelseför prejudikatbildningen. Ifrågavarande förvaltningsärenden har prövats av enförvaltningsmyndighet och dessutom omprövats av myndigheten innan de når förstadomstolsinstans. Under sådana förhållanden kan det inte av rättssäkerhetsskälkrävas ändringsdispens i den högsta instansen. Tvärtom kan det påstås atträttssäkerheten gagnas av att den högsta instansen kan koncentrera sig på desvårbedömda fallen och meddela avgöranden som kan främja en enhetligrättspraxis. Vikten av prejudikatbildning gör sig inte mindre gällande förverksamheten i Försäkringsöverdomstolen än för verksamheten i Regeringsrätten.Detta ställningstagande påverkas inte av det förhållandet att Försäkringsöverdomstolensenare läggs ned. Det är nämligen också nödvändigt att komma till rätta medmålbalansen innan så sker. Jag anser därför att ändringsdispensen i domstolenbör avskaffas möjligt. haratt verka för att bestämmelserna om den allmänna försäkringen tillämpaslikformigt och rättvist. Verket får, även till förmån för enskild part,överklaga domstols och allmän försäkringskassas beslut. Verket har rätt att fåsina överklaganden till Försäkringsöverdomstolenprövade av domstolen utan prövningstillstånd. En motsvarande rättighet hargivits ombudsmän () och Justitiekanslem (JK) b Min bedömning: Vid nedläggningen förflyttas försäkrings-domarnatill annan jämställd tjänst. Bedömningen av vilka domartjänster som kan komma ifråga får anstå. Bedömningen i promemorian: Promemorian innehåller intenågon bedömning av denna fråga. Remissinstanserna:Ingen remissinstans har yttrat sig i denna fråga. Skälenför min bedömning: Som jag redan nämnt finns det tio domare i Försäkringsöverdomstoleni dag. Av dessa är nio ordinarie domare. De omfattas därför av bestämmelsen i11 kap. 5 § regeringsformen enligt vilken ordinarie domare får förflyttas tillannan jämställd tjänst, om det påkallas av organisatoriska skäl. Enligt lagmmmetsförarbeten ar det ett villkor att domamppgifterna är väsentligen likartade i debåda tjänstema. Förflyttning från allmän domstol till förvaltningsdomstol ochomvänt är enligt förarbetena inte tillåten mot vederbörandes vilja. Däremotanses hinder inte möta mot en förflyttning från överrätt till underrätt. Försäkringsöverdomstolenär en förvaltningsdomstol. Arten av arbetsuppgifter är väsentligen likartade i Försäkringsöverdomstolenoch de allmänna förvaltningsdomstolama. De innebär i de flesta fall enöverprövning av förvaltningsmyndighets beslut. Det torde därför inte råda någontvekan om att det i princip finns en förflyttningsskyldighet för de ordinarie domamai Försäkringsöverdomstolen till de allmänna förvaltningsdomstolama, om enomorganisation så kräver. Det andravillkoret som enligt förarbetena skall uppfyllas är att det skall vara fråga omen förflyttning till en domartjänst med samma eller i huvudsak sammalöneställning. Regeln i II kap. 5 § regeringsformen innebärsåledes att regeringen vid en reform som den förestående får förflytta enordinarie domare i Försäkringsöverdomstolen till en tjänst som vad gällerlöneställning och domamppgifter är väsentligen likartad med den innehavdatjänsten. ViUca sådana tjänster som blir aktuella kan inte överblickas.Personalsituationen inom domstolsväsendet kring mitten av ärsvårbedömbar. Detta har bl.a. sin förklaring i förslag omomfördelning av domstolamas arbetsuppgifter och om instansordningen i deallmänna förvaltningsdomstolama. Dessa förslag kommer nämligen att få storapersonaleffekter. Bedömningen av vilka nya domartjänster som kan komma i frågaför försäkringsdomama får därför anstå till dess jag ser vilka av Domstolsutredningensförslag som skall genomföras. Min bedömning: Föredragandena återgår till sina s.k.bottentjänster. Bedömningen av möjligheten att bereda kansli-personalen ochden administrativa personalen plats inom domstolsväsendet i övrigt får anstå. Bedömningen i promemorian; Promemorian innehåller intenågon bedömning av dessa frågor. Remissinstanserna:Ingen remissinstans har yttrat sig i dessa frågor. Skälenför min bedömning: De nuvarande föredragandena i Försäkringsöverdomstolen harsamtliga tjänster i allmän förvaltningsdomstol. De är förordnade iFörsäkringsöverdomstolen. Föredragandenas anställningsförhållanden får antasvara likartade vid nedläggningen av domstolen. De kan därför vid nedläggningenåtergå till sina s.k. bottentjänster. Antalettillsvidareanställda inom gmpperna kanslipersonal och administrativ personal i Försäkringsöverdomstolenuppgår till 14 personer. Ambitionen bör vara att bereda dem plats inom domstols- väsendet i övrigt vidnedläggningen. I vilken utsträckning detta kommer att vara möjligt kan jag avskäl som jag angett i det föregående (avsnitt 3.2.1) inteöverblicka. Minbedömning: Reformema är inledningsvis kostnadsneutrala. Nedläggningen av Försäkringsöverdomstolenkommer att leda till besparingar. Bedömningeni promemorian: Överenstämmer med min. Remissinstanserna:Regeringsrätten har uppgivit att den nya instansordningen försocialförsäkringsmål kommer att leda till att antalet tillRegeringsrätten inkomna mål ökar med ca 4 000. Skälenför min bedömning: Det kan antas att effektema av den nya ordningen med enrenodlad prejudikatinstans som högsta domstol i socialförsäkringsmål m.m. inteomedelbart kommer att påverka benägenheten att överklaga. Mot den bakgmndensamt det förhållandet att nu tillgängliga resurser i Försäkringsöverdomstolenså långt möjligt bör avsättas till att arbeta ned målbalansen finns det inteanledning att räkna med några rationaliseringsvinster under domstolenskvarstående verksamhetstid. Målenfrån kommer att spridas på länsrätterna. Den ökadearbetsbelastningen på flertalet domstolar blir därför marginell. För främstLänsrätten i kommer dock arbetsbelastningen att bli märkbar iorganisationen. Förklaringen härtill är att arbetslöshetskassorna till stor delär koncentrerade till . En viss förstärkning av den domstolen kandärför behöva ske. Hänsyn skall emellertid tas till att den nyainstansordningen totalt sett medför en kostnadsminskning jämfört med dagensförhållande då målen är koncentrerade till Försäkringsöverdomstolen. Enresursförstärkning av de allmänna förvaltningsdomstolama på gmnd av den nyamåltypen bör därför ske genom en omfördelning av medel inom domstolsväsendetsanslagsram. Ennedläggning av Försäkringsöverdomstolen kommer att leda till besparingar.Storleken på dessa är dock svår att uppskatta.Överklagandefrekvensen till Regeringsrätten i de aktuella måltyperna ärsvårbedömbar. Detsamma gäller för antalet mål som Regeringsrätten kan komma attta upp till prövning. Därtill kommer att resursema i Regeringsrätteninledningsvis måste anpassas till antalet oavgjorda mål i Försäkringsöverdomstolenvid nedläggningen. finns dock inte anledningatt tro att tillströmningen av socialför- Prop. 1992/93:215 säkringsmål blir såstor som Regeringsrätten uppgivit. Enligt beräkningar kan denuppskattas till ca 1 500 mål i ett skede då den nya ordningen fått fullständiggenomslagskraft. Med beaktande av reglerna om prövningstillstånd skulle då deökade lönekostnaderna i Regeringsrätten enligt uppgå till ca 7miljoner kr. Den totala kostnaden för Försäkringsöverdomstolen uppgår tillungefär . Den nya instansordningen skulle alltså medföra en årligbesparing på ungelär , om inga lokalkostnader uppstår. Hänsynskall dessutom tas till att den nu aktuella reformen kan komma att sammanfallamed genomförandet av reformförslag som lämnats av och sominnebär besparingar i Regeringsrätten. En samlad bedömning av resursbehovet iRegeringsrätten får därför göras . Detär med hänsyn till målutvecklingen och det fortsatta reformarbetet av stor viktatt ändringsdispensen i Försäkringsöverdomstolen tas bort möjligt,nämligen . Samma tidpunkt bör gälla beträffande den delvis nyabesvärsordningen för målen från . Dennya ordningen bör emellertid enbart komma i fråga beträffande mål som inteavgjorts av kammarrätt eller före ikraftträdandet. Såvittnu kan bedömas bör målbalansen i Försäkringsöverdomstolen om hasjunkit väsentligt. Det kan antas att det då knappast finns kvar några mål somskall prövas enligt den nuvarande regeln om ändringsdispens. Vid sådantförhållande kan kvarvarande oavgjorda mål lämnas över till Regeringsrätten. Detskulle innebära att Försäkringsöverdomstolen kan läggas ned den 1 juli 1995.Med hänsyn till den osäkerhet som finns beträffande tidpunkten, bör emellertidregeringen inhämta bemyndigande att besluta om denna. Deoavgjorda mål som i samband med nedläggningen av Försäkringsöverdomstolenöverlämnas till Regeringsrätten för prövning kan komma att ha handlagts enligtflera olika besvärsordningar och med olika regler om prövningstillstånd. Förslagenerfordrar därför vissa övergångsbestämmelser som jag återkommer till i sambandmed följdlagstiftningen. 4 Upprättade lagförslag Prop. I enlighet med det anförda har inom Justitiedepartementetupprättats förslag till 1. lag om ändring i lagen (1992:1529)om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvahningsdomstolar, 2. lag om ändring i förvaltningsprocesslagen(1971:291), 3. lag om ändring i lagen (1973:370)om arbetslöshetsförsäkring, 4. lag om ändring i lagen (1973:371)om kontant arbetsmarknadsstöd, 5. lag om upphävande av lagen(1978:28) om Försäkringsöverdomstolen. Förslagen 3 och 4 har upprättats i samråd med chefen förArbetsmarknadsdepartementet. Jag har också samrått i ärendet med statsrådet . 5.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1529) om ändringi lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar Paragrafen reglerar länsrättemas målområde. Tillägget ifemte stycket innebär att varje länsrätt, i enlighet med vad som följer av 98 §lagen (1973:370) om arbetslöshetsförs/ikring och 32 § lagen (1973:371) omkontant arbetsmarknadsstöd, är behörig att pröva mål som överklagas från Arbetsmarknadsstyrelsen.Avgörande för länsrättens behörighet är om den arbetslöshetshetskassa ellerlänsarbetsnämnd som beslutat i första instans är belägen i samma län.