prop · GF032 · 1992-01-01 00:00:00 — Frågan om förordnande av läkare som skall utfärda intyg tas upp i proposition 1990/91: 120 om den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten, m. m. (s. 25). 8 § Från en verksamhet där sekretess gäller enligt 7 kap. 1 § eller 4 § första och tredje styckena sekretesslagen (1980:100) skall det utan hinder av sekretessen lämnas ut sådana uppgifter om en misstänkt som behövs för ett läkarintyg enligt 7 §. Paragrafen överensstämmer i sak med 8 § LPU. 9 § I ett ärende om nåd får och högsta domstolen inhämta yttrande från frivårdsmyndigheten, upplysningar från en socialnämnd enligt 6 § eller förordna om läkarintyg enligt 7 §. Paragrafen överensstämmer i sak med 9 § LPU med det tillägget att och högsta domstolen i ärenden om nåd också kan inhämta upplysningar från socialnämnden enligt 6 §. 10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om ersättning för uppdrag som särskild personutredare enligt 3 §, förtroendeman enligt 4 § och undersökningsläkare enligt 7 §. Paragrafen motsvarar i huvudsak 10 § LPU. så att den skall ge ett klart stöd för bl.a. överenskommelser mellan staten och sjukvårdshuvudmännen om avgivande av § 7-intyg (se prop. 1991/91: 120 s. 25). 5.2 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980: 100) 7 kap. 22 § Ändringen 7 kap. 22 § är föranledd av att LPU ersätts med lagen om särskild personutredning i brottmål, m.m. Begreppet särskild personutredning täcker också det som benämnts personundersökning. 5.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1964: 167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare 9 § Andra stycket i 9 § upphävs eftersom institutet personundersökning ersätts av yttranden från frivårdsmyndigheten. Om det finns behov av det, skall naturligtvis rätten höra personer som har utfört den utredning som legat till grund för frivårdsmyndighetens yttrande. 12 § Ändringen i tredje stycket är en följd av ändringen i 9 §. 5.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991: 000) om rättspsykiatrisk undersökning 4 § Ändringen är föranledd av att LPU ersätts med lagen om särskild personutredning i brottmål, m.m. 7 § LPU motsvaras av 7 § i den nya lagen. 6 Hemställan Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår att anta förslagen till 1. lag om särskild personutredning i brottmål, m. m., 2. lag om ändring i sekretesslagen (1980: 100), 3. lag om ändring i lagen (1964: 167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, 4. lag om ändring i lagen (1991: 000) om rättspsykiatrisk undersökning. 7 Beslut Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagt fram. SAMMANFATTNING av promemorian (Ds 1990: 88) Inom har utarbetats ett förslag till ny ordning för personutredning i brottmål. Förslaget innebär i korthet följande. Det nuvarande personundersökningsinstitutet avskaffas. Domstolarnas behov av personutredning skall i stället normalt tillgodoses genom yttranden från frivårdsmyndigheten. Sådant yttrande skall inhämtas när domstolen behöver en särskild utredning om den misstänktes personliga förhållanden eller om lämpliga åtgärder som kan vidtas för att minska riskerna för fortsatt brottslighet. Ett yttrande -- och den utredning som ligger till grund för yttrandet -- skall inte göras mer omfattande än som behövs för att domstolen skall kunna fatta beslut i påföljdsfrågan i det enskilda fallet. Det nuvarande formella kravet på personundersökning för att någon skall kunna dömas till fängelse eller däröver eller skyddstillsyn eller överlämnas till särskild vård avskaffas. Avsikten är att den utredning som skall ligga till grund för frivårdsmyndighetens yttrande normalt skall utföras av frivårdspersonalen. En fördel med att arbetet utförs av frivårdstjänstemännen är att frivården redan på utredningsstadiet kan planera vilka åtgärder som skall vidtas och att övervakningen därför kan komma igång snabbare. Om frivårdsmyndigheten i större utsträckning än ges möjlighet att utreda och planera en kommande övervakning redan före domen på skyddstillsyn bör innehållet i verkställigheten av olika varianter av skyddstillsyn dessutom på ett bättre sätt än vad som sker kunna förmedlas till domstolen. Detta torde i sin tur kunna bidra till att skyddstillsyn kan komma till ökad användning på bekostnad av fängelse. Möjligheten att förordna särskilda personutredare bör dock finnas kvar. Det kan vara nödvändigt för att i vissa fall få fram utredningar inom rimlig tid och till en rimlig kostnad, t.ex. vid en frivårdsmyndighet som har ett till ytan stort verksamhetsområde. Om kriminalvården själv disponerar medlen för personutredningar -- till skillnad från vad som gäller då domstolen beslutar om ersättningar till personundersökare -- får personutredningsverksamheten vägas mot annan verksamhet som frivården skall genomföra. En sådan avvägning är ett incitament att använda de totala resurserna på ett mer rationellt sätt än vad som sker . De medel som disponeras av domstolarna för ersättningar till personundersökare bör därför föras över till kriminalvården. Bilaga 2 Departementspromemorians förslag till Lag om personutredning i brottmål 1 § När det i ett brottmål för avgörandet av påföljdsfrågan eller annars behövs särskild utredning om en misstänkts personliga förhållanden eller om vilka åtgärder som kan vidtas för att minska risken för fortsatt brottslighet, skall rätten inhämta yttrande från frivårdsmyndigheten. Yttrande som avses i första stycket behöver dock inte inhämtas, om den utredning som behövs ändå finns tillgänglig för rätten eller om rätten inhämtar utredningen på annat sätt. 2 § Beslut att inhämta yttrande från frivårdsmyndigheten skall meddelas så snart det lämpligen kan ske. Innan allmänt åtal har väckts får sådant beslut endast meddelas om den misstänkte har erkänt gärningen eller det annars föreligger sannolika skäl för att han har begått den. 3 § skall ombesörja den utredning som behövs för yttrandet. I yttrandet skall myndigheten redogöra för den misstänktes personliga förhållanden samt föreslå lämpliga åtgärder som kan vidtas för att minska risken för fortsatt brottslighet. får förordna en särskild personutredare för att bistå med utredning som behövs för yttrandet. 4 § Om det under utredningen visar sig att den misstänkte behöver personligt stöd eller annan hjälp, får frivårdsmyndigheten förordna en förtroendeman för honom, om han samtycker till det. Om den misstänkte begär det skall förtroendemannen entledigas. Ett uppdrag som förtroendeman upphör när 1. förundersökningen avslutas utan att åtal väcks, 2. åtalet läggs ned, 3. dom meddelas varigenom den misstänkte frikänns eller förklaras fri från påföljd eller påföljd efterges, 4. dom meddelas varigenom den misstänkte döms till böter eller villkorlig dom, 5. verkställbar dom rörande annan påföljd föreligger mot den misstänkte. 5 § Om det behövs för yttrandet och om inte särskilda skäl talar mot det, får frivårdsmyndigheten eller den som frivårdsmyndigheten utser ta del av anteckningar och andra handlingar från förundersökningen samt vara närvarande vid förhör som hålls med den misstänkte. 6 § skall på begäran av frivårdsmyndigheten, åklagaren eller rätten lämna upplysningar beträffande den misstänkte och föreslå de åtgärder som nämnden anser behövs för att främja hans anpassning i samhället. 7 § Rätten får, när det finns skäl till det, förordna en läkare att avge läkarintyg angående den misstänkte. Om rätten särskilt anger det i förordnandet, skall intyget omfatta de medicinska förutsättningarna för att överlämna den misstänkte till rättspsykiatrisk vård utan särskild utskrivningsprövning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om avfattningen av läkarintyget. Endast en läkare som får avge utlåtande över en rättspsykiatrisk undersökning får förordnas att avge ett sådant intyg som avses i första stycket andra meningen. En misstänkt som inte är häktad är skyldig att inställa sig för läkarundersökning på tid och plats som läkaren bestämmer. Om den misstänkte inte inställer sig får polismyndigheten lämna handräckning för att han skall komma till undersökningen. 8 § Från en verksamhet där sekretess gäller enligt 7 kap. 1 § eller 4 § första och tredje styckena sekretesslagen (1980:100) skall utan hinder av sekretessen lämnas ut sådana uppgifter om en misstänkt som behövs för ett läkarintyg enligt 7 §. 9 § I ärenden om nåd får inhämta yttrande från frivårdsmyndigheten eller förordna om läkarintyg enligt 7 §. 10 § Den som har anlitats som särskild personutredare enligt 3 §, den som har förordnats till förtroendeman enligt 4 § och den som har avgett läkarintyg enligt 7 § har rätt till ersättning av allmänna medel enligt bestämmelser som fastställs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Denna lag träder i kraft den , då lagen (1964: 542) om personundersökning i brottmål upphör att gälla. I fråga om förordnande om personundersökning som har meddelats före ikraftträdandet skall 4 -- 6 och 10 §§ i den gamla lagen fortfarande tillämpas. Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna Yttranden över promemorian (Ds 1990: 88) Ny lag om personutredning i brottmål har kommit in från , riksåklagaren (), (), brottsförebyggande rådet (BRÅ), , , , , hovrätten för Nedre , , , , och tingsrätter, kriminalvårdens regionkanslier i , och , frivårdsmyndigheterna i , , och Norra distrikt, statens rättspsykiatriska klinik i , påföljdsutredningen (JU 1990: 02), chefsjustitieombudsmannen (JO), domstolsutredningen (JU 1989:06), (), Centralorganisationen /SR, , , Föreningen , , Föreningen och Assistenter m. fl. vid Kriminalvårdsanstalterna (SAK), Föreningen samt . RÅ har överlämnat yttranden från överåklagarna vid regionåklagarmyndigheterna i , , och samt från åklagarmyndigheten i . har bifogat yttranden från polismyndigheterna i , och . /SR har översänt yttranden från medlemsförbunden och . Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 1 Förslag till Lag om särskild personutredning i brottmål, m. m. Härigenom föreskrivs följande. 1 § När det i ett brottmål för att avgöra påföljdsfrågan eller annars behövs en särskild utredning om en misstänkts personliga förhållanden eller om åtgärder som kan antas bidra till att han avhåller sig från fortsatt brottslighet, skall rätten inhämta yttrande från frivårdsmyndigheten. Ett sådant yttrande behöver dock inte inhämtas, om den utredning som behövs ändå finns tillgänglig för rätten eller om rätten inhämtar utredningen på annat sätt. 2 § Beslut att inhämta yttrande från frivårdsmyndigheten skall meddelas så snart det lämpligen kan ske. Om allmänt åtal inte har väckts, får beslut meddelas endast under förutsättning att den misstänkte har erkänt gärningen eller det annars finns sannolika skäl för misstanken att han har begått brottet. 3 § skall ombesörja den utredning som behövs för yttrandet. Om det behövs för yttrandet, får frivårdsmyndigheten förordna en särskild personutredare att bistå med utredning. En misstänkt som inte är häktad är skyldig att inställa sig för utredning på tid och plats som frivårdsmyndigheten bestämmer. Om den misstänkte inte inställer sig, får polismyndigheten lämna handräckning för att han skall komma till utredningen. 4 § Visar det sig under utredningen att den misstänkte behöver personligt stöd eller annan hjälp, får frivårdsmyndigheten förordna en förtroendeman för honom, om han samtycker till det. Om den misstänkte begär det, skall förtroendemannen entledigas. Ett uppdrag som förtroendeman upphör när 1. förundersökningen avslutas utan att åtal väcks, 2. åtalet läggs ned, 3. dom meddelas varigenom den misstänkte frikänns eller förklaras fri från påföljd eller påföljd efterges, 4. dom meddelas varigenom den misstänkte döms till böter eller villkorlig dom eller 5. verkställbar dom rörande annan påföljd föreligger mot den misstänkte. 5 § Om det behövs för yttrandet och om inte särskilda skäl talar mot det, får frivårdsmyndigheten eller den som frivårdsmyndigheten utsett att bistå med personutredning ta del av anteckningar och andra handlingar från förundersökningen samt vara närvarande vid förhör som hålls med den misstänkte. 6 § En socialnämnd skall på begäran av rätten eller frivårdsmyndigheten lämna upplysningar om den misstänkte och föreslå de åtgärder som nämnden anser behövs för att främja hans anpassning i samhället. Även på begäran av åklagaren skall socialnämnden lämna sådana upplysningar, om det behövs för att åklagaren skall kunna fatta beslut om en misstänkt i ett brottmål. 7 § Rätten får, när det finns skäl till det, förordna en läkare att avge läkarintyg om en misstänkt, under förutsättning som anges i 2 § andra meningen. Om rätten särskilt anger det i förordnandet, skall intyget omfatta de medicinska förutsättningarna för att överlämna den misstänkte till rättspsykiatrisk vård utan särskild utskrivningsprövning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om avfattningen av läkarintyget. Endast en läkare som får avge utlåtande över en rättspsykiatrisk undersökning får förordnas att avge ett sådant intyg som avses i första stycket andra meningen. En misstänkt som inte är häktad är skyldig att inställa sig för läkarundersökning på tid och plats som läkaren bestämmer. Om den misstänkte inte inställer sig får polismyndigheten lämna handräckning för att han skall komma till undersökningen. 8 § Från en verksamhet där sekretess gäller enligt 7 kap. 1 § eller 4 § första och tredje styckena sekretesslagen (1980:100) skall det utan hinder av sekretessen lämnas ut sådana uppgifter om en misstänkt som behövs för ett läkarintyg enligt 7 §. 9 § I ett ärende om nåd får och högsta domstolen inhämta yttrande från frivårdsmyndigheten, upplysningar från en socialnämnd enligt 6 § eller förordna om läkarintyg enligt 7 §. 10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om ersättning för uppdrag som särskild personutredare enligt 3 §, förtroendeman enligt 4 § och undersökningsläkare 7 §. Denna lag träder i kraft , då lagen (1964: 542) om personundersökning i brottmål upphör att gälla. I fråga om förordnande om personundersökning som har meddelats före ikraftträdandet skall 4 -- 6 och 10 §§ i den gamla lagen, fortfarande tillämpas. 2 Förslag till Lag om ändring i sekretesslagen (1980: 100) Härigenom föreskrivs att 7 kap. 22 § sekretesslagen (1980: 100) skall ha följande lydelse. 7 kap. 22 § /kolumn1/Sekretess gäller hos domstol i brottmål samt i annat mål eller ärende, i fråga om vilket bestämmelserna om förundersökning i brottmål är tillämpliga, för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden som framkommer vid personundersökning, rättspsykiatrisk undersökning eller annan sådan utredning, om det av särskild anledning kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Motsvarande sekretess gäller i annan myndighets verksamhet för att gå domstol till handa med utredning som har nämnts. /kolumn2/ Sekretess gäller hos domstol i brottmål samt i annat mål eller ärende, i fråga om vilket bestämmelserna om förundersökning i brottmål är tillämpliga, för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden som framkommer vid särskild personutredning, rättspsykiatrisk undersökning eller annan sådan utredning, om det av särskild anledning kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Motsvarande sekretess gäller i annan myndighets verksamhet för att gå domstol till handa med utredning som har nämnts. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretess i högst . Denna lag träder i kraft . 3 Förslag till Lag om ändring i lagen (1964: 167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare Härigenom föreskrivs att 9 § lagen (1964: 167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare skall ha följande lydelse. 9 §5 Den som är får inte dömas till fängelse eller skyddstillsyn, om inte den som har vårdnaden om honom har blivit hörd i målet, där så lämpligen kunnat ske. Innan någon som är under tjugoett år döms till påföljd som avses i första stycket skall den som har utfört personundersökning i målet höras, om det finns skäl till det. Rätten får överlämna åt socialnämnden att föranstalta om vård inom endast om det i målet finns ett yttrande av nämnden med det innehåll som avses i 3 §. Ett sådant yttrande krävs också, om det inte finns särskilda skäl, för att rätten skall få döma den som är under tjugoett år till fängelse . Vårdnadshavare som hörs enligt första stycket har rätt till ersättning och förskott enligt vad som är föreskrivet om vittne. Ersättningen skall betalas av staten. Denna lag träder i kraft . Bilaga 5 Lagrådet Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: justitierådet , regeringsrådet , justitierådet . Enligt protokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om särskild personutredning i brottmål, m.m. 2. lag om ändring i sekretesslagen (1980: 100), 3. lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Propositionens huvudsakliga innehåll..............1 Propositionens lagförslag.........................2 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ......................................7 1 Inledning.......................................7 2 Allmän motivering...............................7 2.1 Allmänna utgångspunkter......................7 2.2 När skall särskild personutredning inhämtas?12 2.3 Ordningen för att inhämta personutredning...18 2.4 Kurativa åtgärder...........................24 3 Genomförande...................................24 4 Upprättade lagförslag..........................25 5 Specialmotivering..............................25 5.1 Förslaget till lag om särskild personut- redning i brottmål..........................25 5.2 Förslaget till lag om ändring i sekretess- lagen (1980: 100)...........................29 5.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare.........................29 5.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:000) om rättspsykiatrisk undersökning.29 6 Hemställan.....................................29 7 Beslut.........................................30 Bilaga 1 Sammanfattningen av promemorian.........31 Bilaga 2 Promemorians lagförslag.................32 Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna......34 Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag.............35 Bilaga 5 Lagrådets yttrande......................39