prop · GG0325 · 1992-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1992/93:25 om handläggning av brottmål efter rättspsykiatriskundersökning m.m. Regeringen föreslår att anta de förslag som hartagits upp bifogade utdrag ur regeringsprotokollet , l propositionen behandlas vissa frågor som gällerrättegången i brottmål i sådana Eall när rätten beslutar att den tilltaladeskall genomgå rättspsykiatrisk undersökning. Om huvudförhandlingen i målet har uppskjutits på grund avatt den tilltalade skall genomgå rättspsykiatrisk undersökning, skall rätten iprincip kunna hålla fortsatt huvudförhandling när undersökningen har slutförts.Det föreslås också vissa ändringar vad gäller reglerna om jäv för domare. Endomare skall anses jävig att handlägga ett brottmål vid huvudförhandling, omhan före denna huvudförhandling har prövat frågan om den tilltalade har begåttgärningen. Bestämmelsen blir tillämplig bl,a. i den situationen att rätten Intehåller fortsatt huvudförhandling sedan den rättspsykiatriska undersökningenslutförts utan håller ny huvudförhandling. I propositionen behandlas också vissa andra jävsfrågor.Det föreslås att den som är ledamot av skattenämnd inte skall kunna väljas tillnämndeman i allmän förvaltningsdomstol. Lagändringarna föreslås träda i kraft , 1 1992/93. Härigenom föreskrivs att 4 kap, 13 § och 46 kap, 11 §rättegångsbalken skall ha följande lydelse. Prop, 1992/93:25 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 13 §' Domare är jävig att handlägga mål: 1,Om han själv ärpart eller eljest har del i saken eller av dess utgång kan vänta synnerlignytta eller skada; 2,om han med partär eller varit gift eller är i rätt upp- eller nedstigande släktskap ellersvågerlag eller är syskon eller är i det svågerlag, att den ene är eller varitgift med den andres syskon, eller om han på liknande sätt är part närstående; 3,om han tillnågon, som har del i saken eller av dess utgång kan vänta synnerlig nytta ellerskada, står i förhållande, som avses i 2; 4,om han ellernågon honom närstående, som avses i 2, är förmyndare, god man eller förvaltareför part eller eljest parts ställföreträdare eller är ledamot av styrelsen förbolag, förening eller annat samfund, stiftelse eller annan sådan inrättning,som är part, eller, då kommun eller annan sådan menighet är part, är ledamot avnämnd eller styrelse, som handhar förvaltningen av den angelägenhet målet rör; 5,om han ellernågon honom närstående, som sägs i 2, lill någon, som har del i saken eller avdess utgång kan vänta synnerlig nytta eller skada, står i förhållande, somavses i 4; 6,om han är partsvederdeloman, dock ej om parten sökt sak med honom för att göra honom jävig; 7,om han i annanrätt såsom domare eller befattningshavare fattat beslut, som rör saken, ellerhos annan myndighet än domstol eller såsom skiljeman tagit befattning därmed; 8. vid huvudförhandling vid vilken etl brottmål slutligtavgörs om han före denna huvudförhandling har prövat frågan om den tilltaladehar begått gärningen; 8,om han i sakensåsom rätte- 9, om han i saken såsom rättegångsombudfört parts talan eller gångsombud fört parts talan eller biträtt part ellervittnat eller varit biträtt part eller vittnat eller varit sakkunnig;eller sakkunnig; eller 9,om eljestsärskild omständig- 10. om eljest särskild omstän-het föreligger, som är ägnadatt dighet föreligger, som är ägnad att rubba förtroendet lill hans opar- rubbaförtroendet till hans opartiskhet i målet, tiskhet i målet. ' Senaste lydelse 1988; 1260, Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop, 1992/93:25 ll §' Huvudförhandlingen skall, utan annat avbrott än somkan föranledas av bestämmelserna i I kap, 9 §, om möjligt fortgå i ett sammanhangtill dess målet är färdigt för avgörande. En påbörjad huvudförhandling fåruppskjutas endast om förhandlingen ägt rum enligt 3 § första stycket, om detefter handläggningens början har kommit fram något nytt viktigt skäl ellerbevis eller om rätten annars finner att det är nödvändigt. En uppskjutenhuvudförhandling skall återupptas . Är den tilltaladehäktad, skall förhandlingen återupptas inom för föregåendeförhandlings avslutande eller, då han häktats därefter, för hanshäktande, om inte på grund av särskilda omständigheter ett längre uppskov ärnödvändigt. Har en huvudförhandling uppskjutits en eller ,far fortsatt huvudförhandling hållas, om den sammanlagda uppskovstiden uppgårtill , I annat fall skall ny huvudförhandling hållas, om detinte med hänsyn till målets beskaffenhet föreligger synnerliga skäl att hållafortsatt huvudförhandling och syftet med en sammanhållen huvudförhandling inteeftersatts i väsentlig mån. Utan hinder av bestämmelserna i andra stycket får fortsatthuvudförhandling hållas i den mån uppskov har föranletts av en rättspsykiatriskundersökning, om det inte är olämpligt med hänsyn till uppskovetslängd och omständigheterna i målet. Till en uppskjuten huvudförhandling skallparterna kallas eller genom särskild kallelse. I fråga omföreläggande gäller vad som sägs i 45 kap. 15 §, Denna lag träder i kraft den , Äldrebestämmelser tillämpas dock alltjämt i fråga om mål i vilka rätten har fattatbeslut om rättspsykiatrisk undersökning före ikraftträdandet, Senaste lydelse 1987:747, 2 Förslagtill Prop, 1992/93:25 Lag om ändring i lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar Härigenom föreskrivs att 20 § lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Valbar till nämndeman i kammarrätt och länsrätt är svenskmedborgare, som är folkbokförd i länet och som inte är underårig eller har förvaltareenligt 11 kap, 7 § . Tjänsteman vid domstol, skatte- Tjänsteman vid domstol,skatte myndighet, länsstyrelse eller un- myndighet, länsstyrelse eller un der länsstyrelse lydande myndig- der länsstyrelse lydande myndig het, allmän försäkringskassa eller het, allmän försäkringskassa eller far inle vara far inle nämndeman. Detsamma gäller vara nämndeman. Detsamma gäl- lagfaren domare, åklagare, polis- ler lagfaren domare, åklagare, po- man och advokat eller annan som lisman och advokat eller annan har till yrke att föra andras talan som har till yrke att föra andras inför rätta, ledamot av socialför- talan inför rätta samt ledamot av säkringsnämnd och icke lagfaren skattenämnd eller socialförsäk- ledamot av försäkringsöverdom- ringsnämnd och icke lagfaren le- stolen, damot av försäkringsöverdomsto- Nämndeman i länsrätt far inte vara nämndeman ikammarrätt. Den som har fyllt eller uppger något giltigt hinderär Inte skyldig att ta emot uppdrag som nämndeman. Den som har avgått somnämndeman är inle skyldig att ta emot nytt uppdrag förrän . Rätten prövar självmant den valdes behörighet. Denna lag träder i kraft , Senaste lydelse1991:539 (jfr 1991:363), Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 21januari 1993 Prop, 1992/93:25 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , , ,, , , , , , , , P,, Proposition om handläggning av brottmål efter rättspsykiatriskundersökning, m.m. I promemorian (Ds 1992:23) Handläggningen av brottmålefter rättspsykiatrisk undersökning m.m, föreslås bl.a. vissa ändringar irättegångsbalken (RB) såvitt gäller reglerna om fortsatt huvudförhandling ibrottmål och domarjäv. Promemorian har remissbehandlats. Jag avser nu att taupp de frågor som behandlas i promemorian. Till protokollet i detta ärende börfogas dels en sammanfattning av promemorian som bilaga I, dels promemorianslagförslag som bilaga 2 och dels en förteckning av remissinstanserna sombilaga 3. Regeringen beslutade att inhämtaLagrådets yttrande över de lagförslag som utarbetats i ärendet. De tillLagrådet remitterade lagförslagen bör fogas till protokollet i detta ärende sombilaga 4. Lagrådet har inte haft någon erinran mot den föreslagnaändringen av 46 kap, 11 § RB men har ifrågasatt om inte föreslaget får en merbegränsad räckvidd än som avsetts. Lagrådet har avstyrkt förslaget till ändringav 2 § lagen om rättspsykiatrisk undersökning. Lagrådet har slutligen förordatatt jävsfrågorna övervägs ytterligare i ett vidare perspektiv och att den nyajävsregeln i 4 kap, 13 § RB förtydligas, om det anses att en sådan jävsregel börinföras redan innan en sådan översyn hunnit vidtas. Lagrådet har lämnatförslaget lill lag om ändring i lagen om allmänna förvaltningsdomstolar utanerinran. Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet i detta ärende sombilaga 5. Jag återkommer närmare till Lagrådets synpunkter i anslutning tillatt jag behandlar de olika förslagen (avsnitt 3,2 och 3,3), Jag vill redan härnämna att jag i allt väsentligt godtar de av Lagrådet framförda synpunkterna. 2.1 De aktuella frågorna En av huvudprinciperna i rättegångsförfarandet enligt RBär att huvudförhandlingen i målel, där underlaget för rätlens avgörande läggsfram, skall hållas på ett så koncentrerat sätt som möjligt (koncentrationsprincipen).Syftet med det är att skapa goda förutsättningar för rättens bevisvärdering.Möjligheterna alt göra uppehåll I en påbörjad huvudförhandling är därförnoggrant reglerade i lagen. Om rättenbeslutar om rättspsykiatrisk undersökning i ett mål brukar målet vilandeförklarasi avvaktan på att undersökningen blir färdig. När det rättspsykiatriskautlåtandet kommer in lill rätlen måste som regel en ny huvudförhandling hållas.Det hänger samman med att reglerna om fortsatt huvudförhandling i principendast medger all uppskov görs under huvudförhandlingen med (46 kap, 11 § RB), Stockholmstingsrätt och har i skrivelser till (dnr91-567 och 91-4173) pekat på olägenheter som är förknippade med nuvarande reglerför genomförande av huvudförhandlingen i de fall rätten beslutat om rättspsykiatriskundersökning, framhåller i sin skrivelse att det ärangeläget all man genom ändrade regler försöker finna en från rättssäkerhetssynpunkttillfredsställande lösning på problemet med dubbla huvudförhandlingar i dessamål. Enligt tingsrätten åsamkas både domstolsväsen-del, åklagarväsendet och denallmänna rättshjälpen stora kostnader på grund av alt huvudförhandlingarnamåste las om från början. Frågor omhandläggningen av brottmål där rättspsykiatrisk undersökning förekommer haräven tidigare tagits upp med utgångspunkt i olägenheter med den gällandeordningen (se t,ex. SOU 1977:23 och 1984:64 och JuU 1987/88:3; jft- också prop.1990/91:58 s, 504 (.) De förslag till lösningar på problemen som i dessasammanhang har lagts fram har dock inle lett till lagstiftning. Frågan omhandläggningen av dessa mål har aktualiserats också med utgångspunkt i vissabestämmelser i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskligarättigheterna och de grundläggande friheterna (). I en deldomstolar anses all domstolens sammansättning helst bör vara densamma vid bådarättegångstillfällena, vilket Innebär att den domare som en gång har tagit ställningtill bevisning om den tilltalades ansvar för gärningen får pröva denna frågaigen vid den andra huvudförhandlingen. Det kan sättas I fråga om en sådanordning är förenlig med det krav på opartisk domstol som ställs upp i artikel 6i , Saken har blivit aktuell genom dom den24 i målel Mogens Hauschildl mot , IEuropakonventionens artikel 6 föreskrivs bl.a. att var och en skall, när detgäller att pröva hans civila rälligheter eller skyldigheter eller anklagelsemot honom för brott, vara berättigad till en opartisk och offentligrättegång inför en oavhängig och opartisk domstol. Europa- Prop, 1992/93:25 domstolen fann i det nyssnämnda målet att hadekränkt konventionens bestämmelse om opartiskhet i följande hänseende, Hauschildl var i misstänkt för brott. En domare i byrettensom under förundersökningen av brottet beslutade att Hauschildlskulle kvarbli i häkte deltog därefter i prövningen av åtalet mot honom. Dedomare som deltog i överprövning av målet i landsret-ten fattade ocksådessförinnan flera beslut i häktningsfrågan. Enbart den omständigheten attsamma domare deltog i prövningen av såväl häktningsfrågan som åtalet utgjordedock, enligt , inte en kränkning av konventionen. En av debestämmelser i den danska (retsplejeloven), som de danskadomarna hade tillämpat vid prövningen av häktningsfrågan, förutsatte emellertiden mycket stark grad av misstanke (saerlig bestyrket mistanke; § 762 sik, 2 retsplejeloven).Europadomstolen fann att skillnaden mellan denna höga grad av misstanke och vadsom krävs för att döma någon för ett brott var så liten att opartiskheten hosdomstolarna på objektiva grunder kunde ifrågasättas. har med anledning av domen ändrat sina regler omdomarjäv. Lagändringen, som trädde i kraft , innebär att ingenfar delta som domare i en brottmålsprocess om han, innan domstolsförhandlingenbörjat, har fattat beslut i en häktningsfråga med stöd av den nyssnämndabestämmelsen i retsplejeloven. Enligt den nya regeln skall jäv också ansesföreligga om domaren har beslutat om vissa andra tvångsmedel, såvida beslutetinnefattar en bedömning av den tilltalades skuld. dom i Hauschildtmålet har betydelse ävenför svenskt vidkommande vad gäller handläggningen av brottmål efter rättspsykiatriskundersökning. Det finns också andra situationer där jävsproblem likartade det iHauschildtmålet kan uppkomma i svensk rättstillämpning. Dessa olika situationerbehandlas i närmast följande avsnitt. Jag tar upp även några andra jävsfrågor, 2.2 Gällande svensk rätt 2.2.1 Beslut om rättspsykiatrisk undersökning Om någon har begått brott under inflytande av allvarligpsykisk störning far rätten, enligt 30 kap. 6 § (BrB), inte bestämmapåföljden till Sngelse, Rätten kan i stället med stöd av 31 kap. 3 § BrBförordna om överlämnande till rättspsykiatrisk vård, varvid rätten kanföreskriva att särskild utskrivningsprövning enligt lagen (1990:1129) om rättspsykiatriskvård skall ske. Enligt 3 § lagen (1991:1137) om rättspsykiatriskundersökning får rätten inte bestämma att någon skall överlämnas till rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning utan att en rättspsykiatrisk undersökning har gjorts i målet. I andra situationer där överlämnande är aktuellt kan domstolen använda sig av också andra former av ,. medicinsk utredning, t,ex, ett s,k, § 7-intyg utfärdat aven rättspsykiater ellernågon annan läkare med likvärdig kompetens. En rättspsykiatrisk Prop, 1992/93:25 undersökning skall, om den misstänkte är häktad, haslutförts . vad gäller den som är på fri fot . Beslut om rättspsykiatrisk undersökning far meddelas baraom den misstänkte har erkänt gärningen eller övertygande bevisning har fö-rebragtsom att han har begått den (2 § lagen om rättspsykiatrisk undersökning). Dettainnebär att, om den tilltalade inte har erkänt gärningen, domstolen först måstehålla huvudförhandling i målet för att konstatera om det föreligger övertygandebevisning för att han har begått gärningen. Finner domstolen att så är fallet,kan den förordna om rättspsykiatrisk undersökning. 1 avvaktan på attundersökningen skall bli klar brukar målet vilandeförklaras. Uttrycket "övertygande bevisning" får i principanses motsvara vad som krävs för att döma den tilltalade för brottet (jfrEkelöf, Rättegång V, sjätte uppl, 1987, s. 166), Uttrycket "övertygandebevisning" i 2 § lagen om rättspsykiatrisk undersökning innebär såledesett högre beviskrav än t,ex, "sannolika skäl" (jfr också JO:s ämbetsberättelse1963 s, 66), 2.2.2 Reglerna om uppskjuten huvudförhandling Som redan nämnts är en av huvudprinciperna bakomförfarandet enligt RB att huvudförhandlingen, där underlaget för rättens kommandeavgörande läggs fram, skall hållas på ett så koncentrerat sätt som möjligt.Denna koncentrationsprincip kommer för brottmålens del lill uttryck i 46 kap,11 § RB, Syftet med en koncentrerad huvudförhandling är att skapa godaförutsättningar för den fria bevisvärderingen (jfr , Rättegång V, sjätte uppl.1987, s, 7 ff). För att säkra koncenlra-tionsprincipen är möjligheterna attgöra uppehåll i en påbörjad huvudförhandling noggrant reglerade. För det första kan en förhandling avbrytas enligt 1 kap. 9§ RB, Elt sådant avbrott, som får göras under i princip iveckan, syftar lill att ge möjlighet för rätten och parterna att fa lid tillatt sköta andra åligganden under en långvarig huvudförhandling. För det andra kan enligt 46 kap. 11 § andra stycket RB enhuvudförhandling uppskjutas under normalt sammanlagt. Omdet med hänsyn till målets beskaffenhet föreligger synnerliga skäl att hållafortsatt huvudförhandling och syftet med en sammanhållen huvudförhandling inteeftersatts i väsentlig mån, kan längre uppskov komma i fråga. Men somhuvudregel gäller, när den sammanlagda uppskovstiden uppgår till mer än femtondagar, att målet skall tas om från början vid en ny huvudförhandling. Reglerna om uppskjuten huvudförhandling fick sin nuvarandeutformning genom en lagändring som trädde i kraft den (prop,1986/87:89, bet, 1986/87:JuU31, rskr, 1986/87:278 och SFS 1987:747), Ipropositionen anfördes (s, 222 ff,) att femtondagarsregeln kan medföra problemframför allt I mål av mer vidlyftig beskaffenhet men att det även i mål mednågot kortare sammanlagd förhandlingstid kan vara processekonomiskt i hög grad motiverat att något längre Prop, 1992/93:25 uppskov far beviljas. Vid bedömningen av om det föreliggersynnerliga skäl eller inte skall enligt propositionen stor vikt fastas vid hur vidlyftigt målet är och hur huvudförhandlingenkan beräknas Även andra faktorer skall vägas in. Dit hör t.ex. hur långt förhandlingen kommit och hur mycket som återstår när femionda- Om t,ex, bara pläderingarna återstårökar skälen - för fortsatt huvudförhandling, 1 mål med enhuvudförhandlingstid om högst några fa dagar bör femtondagarsgränsen faöverskridas bara i Det i lagtexten införda nya rekvisitet "och syftetmed en sammanhållen huvudförhandling inle eftersatts i väsentlig mån"tillkom efter förslag från rättegångsutredningen. Syftet att tryggakoncentrationen och därmed tillgodose intresset av att åstadkomma entillfredsställande utredning av relevanta fakta kunde enligt propositionen alltidsägas bli tillgodosett om den sammanlagda uppskovstiden är högst femton dagarmedan detta inte är självklart vid längre uppskov. Frågan om koncentrationen ärväsentligen eftersatt eller inte lar bedömas med ledning av förhållandena i detenskilda fallet. I propositionen poängteras (a, prop. s, 224) särskilt attupptagande av olika bevis vilkas värde skall vägas mot varandra i de allraflesta fall bör ske inom en kort tidsrymd. Ett exempel på detta är densituationen att två vittnen som lämnar motstridiga uppgifter på en avgörandepunkt skall höras vid förhandlingen. En fortsatt huvudförhandling fortsätter i princip där detförra huvudförhandlingssammanträdet slutade. Vad som förekommit vid föregåendesammanträden är processmaterial vid den fortsatta huvudförhandlingen, dvs, detfar läggas till grund för rättens avgörande i målet. Så är inte fallet vid enny huvudförhandling. Vid ny huvudförhandling skall målet i princip tas om tillfullständig handläggning; sakframställningar och pläderingar måste upprepasoch tidigare förebringad bevisning skall som regel tas upp på nytt. Bevis somhar tagits upp vid tidigare handläggning skall tas upp på nytt, om rättenfinner att det är av betydelse i målel och det inte föreligger hinder mot attla upp beviset. Om ett bevis inte tas upp på nytt, skall del förebringas genomprotokoll eller på annat lämpligt sätt (se 46 kap. 13 § andra stycket RB), När ny huvudförhandling hålls efter det att rättspsykiatriskundersökning genomförts, tas som regel bevisningen i skuldfrågan inte upp pånytt. Omedelbarhetsprincipen anses tillgodosedd så lill vida att rätten vid detförsta rättegångstilllället har bedömt bevisningen (jfr , Rättegång V,sjätte uppl, 1987, s, 166), Ett återupptagande av bevisningen anses därför inteha någon betydelse i målet (jfr prop. 1966 nr 60 s, 19 samt JO:s ämbetsberättelse1963 s, 64 och 1986/87 s, 66), Självfallet kan det i vissa fall vara motiveratatt återuppta bevisningen. Så kan t.ex. vara fallet när ny bevisningtillkommit efter beslutet om rättspsykiatrisk undersökning eller när vad somkommit fram i undersökningen ställer skuldfrågan, särskilt dåvad gäller det 9 s.k.subjektiva rekvisitet, i ny dager. En annanskillnad mellan fortsatt och ny huvudförhandling är att Prop, 1992/93:25 en fortsatt huvudförhandling förutsätter att rättens ledamöter hardeltagit även vid det föregående sammanträdet, medan rätten kan ha en heltannan sammansättning vid en ny huvudförhandling (30 kap, 2 § 2 RB), 2.2.3 Reglerna om domarjäv I 4 kap. 13 § RB finns regler om domarjäv. Syftet medreglerna är att utesluta en domare från handläggningen av ett mål när hansställning antingen till någon av parterna eller till saken kan innebära faraför partiskhet eller för berättigad misstanke om partiskhet. Paragrafen innehålleren uppräkning i nio punkter av vad som gör domaren obehörig att delta ihandläggningen av ett mål. De jävsgrunder som är av särskilt intresse för defrågor som behandlas i detta lagstiftningsärende är punkterna 7 och 9, Enligt punkt 7 är en domare i vissa fall jävig atthandlägga ett mål, om han har tagit befattning med den sak som ärföremål för handläggning. Detta är fallet dels om han i annan rätt såsom domareeller befattningshavare har fattat beslut som rör saken, dels om han har tagit befattningmed saken hos annan myndighet än domstol eller såsom skiljeman. Ordet"beslut" skall läsas som "avgörande" och omfattar alltsåbåde domar och beslut (jfr Fitger, s, 4:25 och ,Rättegång I, 7 uppl. 1990, s. 133), En viktig begränsning av denna punktstillämplighet ligger i orden "i annan rätt". Den omständigheten atten domare lett en häktningsförhandling eller förberedelsen i ett tvistemålanses inte utgöra något hinder enligt punkt 7 mot att han deltar i huvudförhandlingen. I punkt 9 finns en generalklausul om domarjäv. En domareskall enligt denna punkt anses jävig, om det i övrigt föreligger någon särskildomständighet som är ägnad att rubba förtroendet för hans opartiskhet i målet.En sådan omständighet kan avse domarens förhållande antingen till någon avparterna eller till den sak som är föremål för handläggning. Att omständigheten"är ägnad" att rubba förtroendet för domarens opartiskhet betyder attfrågan skall bedömas efter en objektiv måttstock och att frågan om domaren"känner sig jävig" eller inte i princip inte tillagts någon betydelse(jfr Fitger, a.a. s. 4:27). Om ett mål återförvisas från högre rätt till lägre rätt,anses det i allmänhet inte föreligga något hinder mot att samma domare somtidigare deltagit i den lägre rättens handläggning dömer i målet på nytt.Tvärtom är det brukligt att återförvisade mål handläggs av den domare somtidigare handlagt målet. Detta gäller såväl då återförvisningen skett på grundav ett formfel som då ny bevisning åberopats i den högre rätten och denna anseratt bevisningen bör tas upp vid den lägre rätten och därför återförvisar målet(jfr Fitger, a.a. s. 4:30). Varje domare är skyldig att anmäla för rätten om han anseratt hans opartiskbet kan sättas i fråga (4 kap. 14 § första stycket RB). Det kan tilläggas att den omständigheten att en lagfarendomare . 1992/93:25 varit jävig kan utgöra grund för resning tillförmån för den tilltalade i brottmål (58 kap, 2 § 2 RB). 2.3 och dess tillämpning 2.3.1 Rätten till opartisk domstolsprövning är ansluten till Europakonventionenoch har därmed åtagit sig att garantera de rättigheter och friheter som anges ikonventionen för var och en som befinner sig under svensk jurisdiktion. Tillde rättigheter som är skyddade enligt konventionen hör sådana som tar sikte påatt ge den enskilde ett skydd i samband med förfarandet inför domstol och närdomstolen meddelar dom. Rätlen lill en opartisk och rättvis domstolsprövningregleras i artikel 6,1 i konventionen. Denna bestämmelse har, såvitt här är avintresse, följande lydelse. "skall, när det gäller att pröva hans civilarättigheter och skyldigheter eller anklagelse mot honom för brott, vara berättigad lill opartisk och offentlig rättegång inom skälig tid och inför oavhängig och opartisk domstol, som upprättats enligt lag " 2.3.2 Målet Hauschildl mot