prop · GG03100 · 1992-12-31 00:00:00 — budsmannen och Statens pris- och konkurrensverk Redovisning av de energipolitiska programmens resultat,m.m. Verksamheten i () Vericsamheten vid Trollhätte kanalverk 2 275 891 OnO 1000 100 000 000 222 000 000 72 000 000 408 023 000 4 250 937 000 Beredskapslagring och industriella ätgärder Särskilda kostnader för lagring av olja, motorbensin m.m. Ätgärder inom delfijnktionen Elkraft Täckande av förluster i anledning av statliga garantier Vissa åtgärder för effektivare användning av energi Insatser för ny energiteknik Teknisk forskning och utveckling Teknisk forskning och utveckling Europeiskt forsknings- och utvecklingssamarbete Forskning för ett avfallssnålt samhälle: Avgifter till vissa internationella FoU-organisationer Statens provningsanstalt:Uppdragsverksamhet Bidrag till Styrelsen for tekniskackreditering: Bidrag till riksmätplatsverksamhetBidrag till Patent- och registreringsverketPatentbesvärsrätten geologiska undersökning: Geovetenskaplig forskning Bidragtill Fonden för fukt- och mögelskador Bidrag tiU ätgärder mot radon i bostäder 1992/93:100 BU. 125 Bilaga 13.1 Förslag till Lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriskaanläggningar 127 Bilaga 13.2 Ändrad disposition av huvudtiteln '""'''''■ 'oc,,,, Regermgens proposition 1992/93:100Bilaga 14 Bilaga 14till budgetpropositionen 1993 (trettonde huvudtiteln) 1992/93:100BU. Utdragur protokoll vid regeringssanunanträde Anmälan till budgetpropositionen 1993 Detär angeläget att arbeta för ett mjukt samhäUe, där varje människa får utvecklastill en individ med personlig värdighet i gemenskap med andra människor. Enviktig del av den utveckUngen sker i små naturUga gemenskaper. Insikten om attvarje människa är ansvarig för sina handlingar inför medmänniskor och kommandegenerationer är den bästa utgångspunkten för ett håUbart samhäUsbygge. En grund for gemenskapstänkandet är den s.k.subsidiaritetsprincipen, vilken innebär att beslut skaU fattas på lägsta möjUgaeffektiva nivå. En uppgift skaU i första hand skötas av den person eUergemenskap som befinner sig närmast uppgiften. De överordnade gemenskapemasuppgift är subsidiär, det viU säga stödjande. Fördelningen av ansvar och befogenhetermellan statUga myndigheter, kommuner, landsting, organisationer, femiljer ochenskUda individer bör vara sådan att besluten läggs på den nivå som bästgaranterar medborgama valfrihet och trygghet. Regeringens poUtik har som målsättning att alla bamoch ungdomar skaU få växa upp under trygga förhåUanden och med gcxl omsorg.Huvudansvaret for vård och fostran Ugger på familjen. Statens och kommunemasinsatser för bam och ungdomar skaU ses som ett komplement tiU hemmets vård ochfostran och bygga på ett nära samarbete med föräldrama. En överföring av sundanormer från vuxna tiU bam och ungdomar bör genomsyra aUt ungdomsarbete.Gmndläggande värderingar om humanism och alla människors lika värde måstevämas. Vihar av olika skäl fått ett aUt mer generationsuppdelat samhäUe. För Prop.1992/93: IOO ett starkt och mjukt samhäUe behövs generationsövergripandeaktiviteter Bil. 14 och åtgärder för att stärka famUjen (x;h de små närasociala nätverken. Det friviUiga och ideella arbete som utförs av foUcrörelseroch andra sainmanslutningar är därvid en omistUg resurs i samhäUet oavsett konjunktur. Ett omfattande fömyelse- och förändringsarbetepågår inom såväl StatUga myndigheter som kommuner och landsting. Syftetär att stärka den lokala demokratin, förbättra servicen tUl medborgama och göraverksamheten mer effektiv. En viktig utgångspunkt for fömyelsen av denofiFentUga sektom bör vara att låta andra aktörer i samhäUet ta ett störreansvar. Det gäUer privata entreprenörer som inte säUan är personalkooperativ.Det kan också gäUa foUcrörelser, trossamfiind och föreningar av olika slag.Denna utveckling med aUt fler nya altemativ för drift av offentUg verksamhetleder tiU ökad konkurrens och därmed också tiU ökad efifektivitet inom hela denoffentUga sektom. Att skUja på ofiFentUg kontroU och finansiering å ena sidanoch en fri prcxluktion med enskUda, kooperativa och offentUga producenter å denandra blir därför en gmndläggande princip för fömyelsen av de olikavälfärdssystemen. Det finns ingen anledning att själva produktionen avofiFentUg verksamhet aUtid skaU ske i offentlig regi. Det finns ett stort behov av ökad kunskap om deområden där de ideeUa rörelsema kan komplettera den offentUga sektoms arbete.Samspelet meUan den offentUga och den ideeUa sektom måste förbättras.RoUfördelningen behöver göras tydUgare. Ett samlat utvecklingsarbete kommer attstartas som rör föreningars arbete inom områden som traditioneUt sköts avden offentUga sektom. Samspelet meUan stat och kommun intar också encentral plats när förändringar i samhäUsförvaltningen övervägs. För att uppnåmålen med verksamheten i den ofiFentUga sektom krävs bl.a. en väl fungerandesamverkan meUan statUg och verksamhet. En särskUd beredning (CI990:B) har därför inrättats fÖr att samordna kontaktema meUan regeringen ochföreträdama för kommunema och landstingen (Stat-kommunberedningen). BeredningenskaU särskUt uppmärksamma behovet av samordning och prioritering meUan oUkasamhäUsområden. En annan uppgift för beredningen är att stimulera tiU fömyelseoch utveckling inom departementets område. Utbyte av erfarenheter och kunskap mellanföreträdare för olika samhäUsområden är av stor betydelse. OUka initiativ bördärför tas för att skapa former för information och diskussion om aktuellafomyelsefrågor inom verksamhetsområden. CivUdepartementets verksamhet omfattarKammarkoUegiet, länsstyrelsema, kommunema och landstingen. ochandra trossamfund, konsumentpoUtik, ungdomsfrågor, foUcrörelsema och kooperationensamt frågor om aUmänna samlingslokaler. Verksamheten omfattar även de kungUgahov- och slottsstatema. TiUCivUdepartementet hör revisionskontoret vid regeringskansUet. 2 Regional samhällsförvaltning Prop. 14 Den offentUga förvaltningen på regionalnivå består av både statUga (x;h kommunala organ. Länsstyrelsema ochlänsnämndema är statens huvudsakUga företrädare i länen medan landstingensbeslutande församlingar utses i allmänna val. En nära samverkan i firägor somrör länets utveckling behövs mellan de statUga länsorganen, kommunema ochlandstinget. LänsstyrelsenskaU utifrån ett samlat regionalt perspektiv följa upp den nationeUa poUtikeninom ett stort antal verksamhetsområden inom länet. Inom dessa områden skaUlänsstyrelsen svara för uppiöljning och utvärdering av hur de nationella målennås som utifrån dessa utvecklar regionala mål inomolika områden. En annan betydelsefuU uppgift fÖr äratt främja länets utveckling och på regional nivå ta ansvar för samordning avstatens regionala utvecklingsinsatser. skaU också verka för attstatUg och verksamhet i länet samordnas cx;h anpassas efter deövergripande nuljö- och regionalpoUtiska målen. Länsstyrelsernas verksamhet spänner över mångasektorer. svarar bl.a. för frågor om regionalautvecklingsinsatser, näringsUvsutveckling, kommunikationer, utbUdning,lantbruk, rennäring, fiske, UvsmedelskontroU och djurskydd, nuljö- ochkulturmUjövård, planväsende och hushållning med naturresursema, socialomvårdnad, civU försvarsberedskap och räddningstjänst samt poUsverksamhet. Ävenutanför dessa sektorer svarar länsstyrelsema för åtskiUiga statUga förvaltningsuppgifterpå regional nivå. MöjUghetema att tiU länsstyrelsema sammanföra ytterUgareregionala statUga myndighetsuppgifter kommer att övervägas. Länsstyrelsemahar varit föremål för fördjupad verksamhetsprövning ienUghet med den nya budgetprocessen. Som gmnd för prövningen har funnits ensärskUd rapport och en fördjupad anslagsframställning från varje länsstyrelse.1 enUghet med sina direktiv har länsstyrelsema gjort vissa generellabeskrivningar samt beskrivit tre tvärsektorieUa ansvarsområden. Dessa ärnäringsUv och infrastmktur, en god UvsmUjö samt civU beredskap ochräddningstjänst. Slutsatsen av den fördjupade prövningen är att deövergripande målen för länsstyrelsemas verksamhet bör Ugga fest. skaU länsstyrelsema inom sina verksamhetsområdensärskUt utveckla formema för uppföljning och utvärdering av den nationeUapoUtikens genomsfeg, ytterUgare utveckfe sitt tvärsektorieUa arbetssättsamt fortsätta att effektivisera sin verksamhet med förvalt- Prop.1992/93:1(X) ningsärenden med beaktande av kravet på rättssäkerhet (K;h gcxlservice. ÖvergångentUI en mera mål- cx;h resultatorienterad styming av länsstyrelsemas verksamhetökar kravet på samverkan inom regeringskansUet. Länsstyrelsema är sektorsövergripanderegionafe statUga organ som lyder direkt under regeringen.Länsstyrelseverksamheten berör därför många departement och centrafe verk. En UtveckUngsgmpp (C 1991 :C) inomCivUdepartementet har tiUsatts för att arbeta med frågor om ledning, uppföljiungoch utveckling av länsstyrelsemas verksamhet. En viktig uppgift for gmppen äratt utveckla formema for en mål- och resultatdialog mellan regeringen ochlänsstyrelserna. I detta syfte genomfors besök vid länsstyrelsema varvidföreträdare för berörcfe departement deltar. HittiUs har 15 sådana länsbesökgenomförts. Materialet och erfarenhetema från länsbesöken Ugger tiU gmnd församtal meUan mig och respektive landshövding om mål och resultat ilänsstyrelsens verksamhet. Även i övrigt arbetar utvecklingsgmppen medåtgärder för att underlätta och påskynda utvecklingsprocessen. Insatser pågåroch initieras fortlöpande fÖr att successivt ge bättre underfeg och metcxiikför mål-och resultatstymingen. Underlagen tas fram i en dialog med departementoch centrala verk. En gmndstmktur för en årsredovisning för länsstyrelsemautarbetas liksom en gmndfeggande redovisningsstruktur. Rapporten (Ds 1992:67) Länsstyrelsema (x;hscKialtjänsten - tiUsyn och uppföljning under utveckling är exempel påövergripande projekt med syfte att ge underfeg för en metod- ckU kompetensutveckling när det gäUerlänsstyrelsemas arbete med tiUsyn och uppföljning. En rapport har ocksåutarbetats om handlingslinjer för samverkan över länsgränsema. Översynav den regionafe nivåns uppbyggnad och indelning Denregionafe nivåns uppbyggnad och indelning ägnas stor uppmärksamhet. överlämnade i juni 1992betänkandet (SOU 1992:63) Regionafe roUer - en perspektivstudie. För detfortsatta utredningsarbetet beslutade regeringen atttillkalla en parlamentarisk beredning (C 1992:06) med uppgift att utformaförslag om den offentUga verksamhetens uppbyggnad och indelning på regionalnivå. För beredningens arbete bör enUgt direktiven (dir. 1992:86) vissa gmndläggandeutgångspunkter gälfe. Beredningen skaU såluncfe utgå från den tidigare nämndasubsidiaritetsprincipen och att ofiFentUg verksamhet skaU vara styrd idemokratiska former. En annan utgångspunkt är att verka för en långsiktigthåUbar utveckling som kan säkerstälfe en hälsosam mUjö, Uvskraftiga ekosystemoch biologisk mångfald. Beredningen skaU vidare i sitt arbete tillmäte denintemationeUa utvecklingen ochkraven på hushåUning med de ekonomiska resursema stor betydel- Prop.1992/93:100 se. Beredningen skaU inlecfe sitt arbete med attöverväga ansvarsfördelningen i stort mellan den statUga CKh den kommunafesektom. Därefter skaU uppgiftsfördelningen inom de båda sektorema behandlas.Det gäUer såväl ansvarsfördelningen mellan olika nivåer som mellan oUka organpå samma nivå. Den administrativa indelningen på regional nivå skaU ocksåövervägas. Beredningen skaU i det sammanhanget ta upp frågan om hur statUgamyndigheters regionafe organisation kan anpassas tiU en eventueUt ny indelning.Beredningen bör bedriva sitt arbete så, att problem, önskemål och synpunkter iolika delar av landet fångas upp. Resultatet av arbetet skaU redovisas senastden . FörhåUandena i västra har motiverat ensärskUd översyn av länsindelningen i denna del av landet.Västsverigeutredningen överlämnade betänkandet (SOU 1992:66)- region i utveckling. Utredaren föreslår i betänkandet att som ettförsta steg ett regionförbund enUgt kommunalförbundsmodeU bUcfes där kommuneroch landsting i HaUands, Regeringen kommer att ta ställning tiU om det firmsfömtsättningar för att genomföra en temporär lösning i eUer omfrågan bör beredas vidare i den parlamentariska regionberedningen. Denkommunala verksamheten har väsenUig betydelse för samhäUsekonomin,sysselsättningen och de enskUda människomas välfärd. De kommunafe organen skaUtiUgodose de behov av service, trygghet och omsorg som inte enskUcfe individeroch fanuljer klarar själva. DecentraUsering av ansvar (xh befogenheter tiUkommunema har skett i en ökande takt under de . Dennautveckling är naturUg och bör fortsätta. Kommuner och landsting står infor nya problemoch utmaningar. Den ekonomiska situationen kräver att olika verksamheteromprövas och att mer långtgående prioriteringar görs. Arbetet med att utveckfeoch pröva nya verksamhetsformer kommer att intensifieras. Medborgarnasönskemål om service och omsorg är därvid också en viktig utgångspunkt. KommunaUagen(1991:900), som trädde i kraft , ger kommunema ochlandstingen ökad frihet att utforma sin organisation ochatt välja former för ekonomisk styming cwh förvaltning. Med den Prop.1992/93:1(X) nya lagstiftiungen som gmnd pågår ett omfattande forändringsarbetei Bil. 14 kommuner och landsting. Dessa förändringar kan komina att få storaefiFekter för den kommunafe demokratin. Det finns därför ett särskilt intresseför statsmaktema att noga följa utvecklingen. Den nya kommunaUagen följs därför upp bl.a. i frågaom konsekvensema för den kommunafe demokratin. Uppföljningen har anförtrottsåt den parlamentariskt sammansatfe (C 1992:01, dir.1992:12). Kommittén har överlämnat delbetänkandet (SOU1992:72) Kommunmedlemskapet. Betänkandet har remissbehandlats och bereds förnärvarande i CivUdepartementet. Kommittén beräknas redovisabetänkanden om handlingars ofiFentUghet hos kommunafe bofeg, sekretessen i enfri nämndorganisation (K;h de förtroendevaicfes ansvar. I det fortsatta utredningsarbetet skaU även andrafrågor som syftar tiU att stärka medborgamas inflytande behandfes. Exempel påsådana aktuelfe frågor är en vidgad användning av kommunafe folkomröstningar,ofFentUga utfrågningar av fÖrtroendevalcfe ckUöppna nämndsamman-träden. Kommittén följer förändringar av antaletfÖrtroendevalcfe och deras representativitet i fråga om kön, ålder,yrkestillhörighet m.m. Ett sätt på vilket den lokafe demokratin kanstärkas är att defe kommuner där det finns fömtsättningar för detto och ettstarkt önskemål hos befoUcningen. Regeringen ser positivt på lokafe initfetivtiU kommundelningar. Beslut har fettots om delning av kommun så attLekeberg åter blir en egen kommun fr.o.m. . Regeringen harockså beslutot att indelningen av och kommuner skaU utredas. Regeringen anser det angefeget att medborgamaskontakter med den ofFentUga förvaltningen underlättos. Ett led i detto arbeteär att inrätto s.k. medborgarkontor där kommuninvånarna kan komma i kontakt medsåväl kommunafe som stotUga myndigheter. Det finns i cfeg medborgarkontor påett tiotal orter i landet och i många kommuner övervägs att starto sådanverksamhet. Inom CivUdepartementet har en särskild arbetsgmpp(C 1992: B) inrättots med uppgift att stödja tillkomsten av flermedborgarkontor. Arbetsgmppen skaU bl.a. analysera de rättsUga Irågor som kanuppsfe när oUka myndigheter samverkar på detto sätt. Gmppen skaU ocksåstimulera användningen av informationsteknologi vid medborgarkontoren ochgenom försöksverksamhet pröva oUka modeUer för att organisera arbetet.Resultotet av arbetsgmppens arbete skaU redovisas . Enfortsatt avreglering av den kommunafe verksamheten är nödvändig för attkommunema och landstingen skaU kunna anpassa sin verksamhet tiU rådandeekonomiska förhållanden och lokafe fömtsättningar. Genom den omläggning avstetsbidragssystemet och systemet for utbetalning av kommunalskattemedelsom har beslutot om kommer kommu- Prop. 1992/93:100 nema ochlandstingen att få bättre fömtsättningar att bedriva en eflektiv BU. Försöksverksamhet kan vara ett bra sätt för attfinna nya vägar tiU efiFektivisering och avreglering av den ofiFentUga sektom.Även i fortsättningen bör därför försöksverksamhet bedrivas inom olika områdeni kommuner och landsting som ett medel för att praktiskt pröva förändringaroch föra en diskussion om den fortsätto utvecklingen. Utvecklingen mot en minskad stotUg reglering av denkommunafe verksamheten gör det nödvändigt för och regeringen att merasamlat kunna fÖlja och utvärdera hur verksamheten i landets kommuner ochlandsting utvecklas i förhållande tiU de nationeUa målen. InomStot-kommunberedningen har ett arbete inletts for att utveckla formema forstotens uppföljning och utvärdering av verksainhet. Olika möjUgheterbör prövas för att få fram kunskap cx;h erfarenheter om hur en samverkan meUanstot och kommun kan utformas i dessa firågor. SärskUd uppmärksamhet skaU ägnasfrågor om den kommunafe verksamhetens kvaUtet. Begränsningsförordningen (1987:1347) innebär attstotUga myndigheter skaU utreda kostnadsmässiga och andra konsekvenser av deregler som man avser att utfärda. Regler som medför mer än oväsentUgt ökadekostnader skaU understäUas regeringen. Det finns exempel som visar attbegränsningsförordningen inte fungerar på avsett sätt. harfått regeringens uppdrag att föreslå åtgärder for att förbättra tiUämpningen avbegränsningsförordningen. Det är angefeget att regelreformeringsarbetet ifråga om kommunemas och landstingens egna regler drivs vidare. I promemorian(Ds 1991:32) Regelreformering har en arbetsgmpp redovisat hur ett arbete medatt reformera reglema i kommuner och landsting kan bidra tiU att verksamhetenblir effektivare och bättre anpassad tiU tidens krav och människornas behov. Frågan om den kommunafe regelgivningen har ocksåbehandfets av revisorer (försfeg 1991/92:19). Med anledning häravhar gett regeringen tiU känna att frågan om skyldighet för kommuneroch landsting att pubUcera sina författningar bör bU föreinål för närmareöverväganden (bet. I992/93:KU1, rskr. 1992/93:6). Mot denna bakgmnd har detinletts ett arbete i CivUdepartementet. Kommuneroch landsting möter i aUt större utsträckning den nya ekonomiska situationengenom att utsatto verksamheter för konkurrens och genom ett ökat inslag avmarknadsorientering. Skilda lösningar prövas, t.ex. överforande av verksamhettiU bofeg eUer tiU privato och kooperativa entreprenörer. Inom den kommunafeverksamheten blir det aUt vanUgare att verksamheten delas upp enUgt en s.k.bestälfer-utförarmo-deU. Regeringen kommer på olika sätt att stödja cx;hunderfetto den utveck- Prop. 1992/93:100 ling som sker mot nyaverksamhetsformer fÖr att rationaUsera och Bil. 14 effektivisera driften avverksamheter inom de kommunafe ansvarsområdena oavsett om de bedrivs i egeneUer annans regi. RUcsdagen har nyUgen (bet. 1992/93:SoU9, rskr.1992/93:105) fettat beslut om vissa fegändringar med anledning av regeringensförsfeg (prop. 1992/93:43) om ökad konkurrens i verksamhet. Beslutetinnebär ett kferfeggande av de rättsUga fömtsättningama fÖr entreprenadverksamheti kommuner (K;h landsting. Framväxten av altemativ inom den konununafeverksamheten kräver särskUd uppmärksamhet för att medborgamas berättigade kravpå insyn, sekretess och demokratisk styming skaU tiUgcxloses. Därför har Lokaldemokratikommitténfått i uppdrag att lägga fram försfeg tiU regler som säkerstäUer insyn ochkontroU för kommuninvånarna när kommunens verksamhet bedrivs genom hel- eUerdefegcfe bofeg eUer i privat eUer kooperativ regi. Kommittén kommer CK;kså somjag tidigare nämnt att lämna försfeg UU vilka förändringar som bör ske isekretessfeg-stiftningen för att denna skaU kunna anpassas tiU avregleringen avden kommunafe nämndorganisationen. Av betydelse i sammanhanget är vidareregeringens beslut om en fegrådsremiss med försfeg om tystnadsplikt för densom är eUer som varit verksam inom yrkesmässigt bedriven ensldld verksamhetenUgt socialtjänstfegen. Regeringen har genom tiUäggsdirektiv (dir. 1992:88)gett i uppdrag att utreda fömtsättningama för kommuneroch landsting att bedriva uppdragsverksamhet. Kommittén har i betänkandet (SOU1992:128) uppdragsverksamhet föresfegU att en treårigförsöksverksamhet inleds där kommuner och landsting ges möjUghet att säljatjänster tiU andra kommuner och landsting, privato företog och organisationereUer stotUga myndigheter. har överlämnat sittslutbetänkande Effektiva avgifter - resursstyming och finansiering (SOU1991:110). I betänkandet föresfes nya principer för avgiftssättning inomkommunemas tekniska verksamhetsområden. Försfeget som syftar tiU ettsamhäUsekonomiskt effektivt resursutnyttjande bereds av ensärskUd arbetsgmpp (C 1992:A) inom CivUdepartementet. Inriktningen av arbetetär att ett försfeg skaU kunna föreUgga för remissbehandUng i böijan av . Iett öppet är det viktigt att kommuner och landsting har möjUghet attverka på det intemationelfe planet. SamhäUsförändringama i Central- ochÖsteuropa har medfört ett ökat intresse hos de svenska kommunema ochlandstingen att bidra med både kunnande och direkt hjälp. har i uppdrag att göra enöversyn av fegen (1986:753) om tjänsteexport och fegen (1991:901) omrätt förkommuner, landsting och kyrkUga kommuner att lämna intematio- Prop.1992/93:100 neU katastrofhjälp och annat humanitärt bistånd. Frågor som skaU belysas i utredningsarbetet ärbl.a. gränsen mellan nationeU utrikespoUtik och kommunemas txih landstiingensintemationelfe intressen samt deras roU i exporten av tjänster i förhållandetiU det privato näringsUvet. Inriktningen på utredningsarbetet är att kommuneroch landsting skaU ges ökade befogenheter att utifrån egna fömtsätttungarbesluto om åtgärder på de nämnda områdena. Underde har det bedrivits ett mycket omfattande reformarbete på detkyrkUga området. Formema för den kyrkUga fegstiftningen har ändratsbl.a. på så sätt, att kyrkomötet har fått normgivningskompetens i en radinomkyrkUga ämnen. Omfattande organisatoriska reformer har genomförts. Kyrkomötetoch dess myndigheter har i stor utsträckning hand om de oflFentUg-rättsUgtreglerade rikskyrkUga uppgiftema. ochKyrkomötets besvärsnämnd har tiUskapats som myndigheter under kyrkomötet. Även orgarusationen på stifts- och lokalplanen harändrats. Församlingarna utgör de gmndläggande enhetema för verksamheten inomSvenska kyrkan, men pastoraten har fått ett större ansvar när det gäUer attsköto gemensamma ekonomiska angefegenheter. Störst förändringar har dock skettpå stiftsplanet. Sedan den finns det obUgatoriska kyrkUgasamfälUgheter på stiftsplanet. Förvaltning och verkstalUghet handhas av stiftsstyrelsenoch andra nämnder. Domkapitien, som är StotUga myndigheter under regeringen,svarar främst för frågor som rör lära och gudstjänster seuntfor frågor som rör prästema. Den stotUga regleringen av den prästerUgatjänsteorganisationen har minskat i betydande mån. I fråga om finansieringen av Svenska kyrkansverksamhet har det också genomförts stora förändringar. Det har införts ettnytt system för ekonomisk utjämning meUan kyrkokommunema. Kyrkofondens styrelsebeslutar bl.a. om stiftsbidrag tiU stiftssamfaUighetema cx;h om kyrkobyggnadsbidragför underhåU av kulturhistoriskt värdefiiUa församlingskyrkor. Frågoma om den kyrkUga finansförmögenheten -förvaltningen av kyrkUg jord - har utretts särskilt. Kyrkofondens styrelseavlämnade betänkandet "Jorden, skogen ;h fondema"som remissbehandlades. Förslagen har överarbetots inom CivUdepartementet isyfte att åstodkomma ytterUgare förenklingar i regelsystemet. Ett försfeg harpresenterats i betänkandet (Ds 1992:2) finansförmögenhet.Förslaget har remissbehandfets. Regelsystemet för har sedan längevarit både svår- överskådUgt och svårtiUgängUgt. Ett särskUt utredningsarbete har därför bedrivitsi syfte att förenkfe systemet (Kh att rensa i det. Prop.1992/93:1(X) 1991/92:85presenterade regeringen ett försfeg tiU ny kyrko- Bil. feg.Det antogs av (bet. 1991/92:KU32, rskr. 1991/92:222) och den nya kyrkofegen(1992:3(X)) träder i kraft . Lagen ersätter 1686 årskyrkofeg CKh ytterUgare drygt 30 författningar på kyrkans område. Fråganom förhållandet mellan (Kh stoten har utretts i olika sammanhangsedan år 1958.