prop · GG03250 · 1992-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1992/93:250 Ny läroplan och ett nytt betygssystem för gymnasieskolan, komvux, gymnasiesärskolan Prop. u 1992/93-250 och sarvux i/j.zju Regeringenöverlämnar denna proposition till . Vid regeringssammanträdethar statsrådet varit föredragande. Regeringenföreslår att en gemensam läroplan införs för gymnasieskolan, den kommunalavuxenutbildningen, statens skolor för vuxna, gymnasiesärskolan (den frivilligasärskolan) och vuxenutbildningen för utvecklingsstörda. Regeringenpresenterar förslag som ger kommunerna möjlighet att göra sin gymnasieskola merkursutformad och som ger eleverna större möjligheter att påverka sina studier. Gymnasiesärskolanförändras till att bli mera lik gymnasieskolan. Derelativa betygen ersätts av ett mål- och kunskapsrelaterat betygssystem, därbetyg sätts på kurs. Förändringarnaföreslås träda i kraft . 1 1992/93. 1 Ärendet och dess beredning Prop. Idenna proposition och i propositionen om en ny läroplan och ett nyttbetygssystem för , sameskolan, specialskolan och den obligatoriskasärskolan (prop. 1992/93:220) redovisar regeringen sinaställningstaganden till förslagen i dels betänkande Skolaför bildning (SOU 1992:94), dels Betygsberedningens betänkande Ett nyttbetygssystem (SOU 1992:86). Sammanfattningar av de båda be-tänkandena ärtryckta (som bilagorna 1 och 3) i en separat bilagedel till propositionerna. Läroplanskommitténsoch Betygsberedningens betänkanden har remissbehandlats.Remissammanställningar återfinns (som bilagorna 2 och 4) i den separatabilagedelen till propositionerna. Läroplanskommitténsuppdrag avseende de frivilliga skolformerna omfattade att utarbeta förslag tillläroplan för gymnasieskolan och vuxenutbildning (komvux). Inomregeringskansliet har en arbetsgrupp gjort smärre bearbetningar av förslagettill läroplan så att den kan gäUa även för den frivilliga särskolan,vuxenutbildningen för psykiskt utvecklingsstörda (särvux) och statens skolorför vuxna (SSV). Den bearbetade versionen av textförslagtUl läroplan för gymnasieskolan och komvux återges i bilaga A till denna delav propositionen. Beredningsarbetethar i enlighet med uttalande (bet. 1992/93:UbU7) följtsav en grupp med representanter för riksdagspartierna. Gruppen har under våren1993 haft fyra sammanträden. Utbildningsdepartementethar dessutom - som ett led i beredningsarbetet inför propositionen - anordnatett antal seminarier kring väsentliga frågor som etik, kultur, miljö ochbetyg. har lämnat en redovisning av ett uppdrag frånregeringen om ett nationellt provprogram för skolan. Förslagen samtregeringens ställningstaganden i vad avser de frivilliga skolformernaredovisas i propositionen. Förslagenom ny läroplan i denna proposition knyter samman och kompletterar besluten omden förändrade styrningen av skolan och om reformeringen av gymnasieskolan ochvuxenutbildningen. Ett nytt betygssystem är också en konsekvens av dessareformer. Vi kommer i propositionen att använda uttrycket skolan för hela' detoffentliga skolväsendet för ungdomar och vuxna ovanför den obligatoriskaskolan. Häri innefattar vi således även den offentliga vuxenutbildningeninklusive statens skolor för vuxna. Den fiJrändrade styrningenav skolan Prop. Förändringenav den statliga styrningen av skolan påbörjades redan i mitten av 1970-taletmen accelererade i slutet av 1980-taIet. Det råder en bred samstämmighet om attden pågående decentraliseringen på skolans område måste förenas med en annantyp av styrning. En decentralisering som syftar till att åstadkomma ett störreinflytande för dem som berörs av besluten förutsätter att det gamla regelverketomprövas i sin helhet. Det förutsätter också en genomtänkt fördelning avansvaret för skolan. Staten har successivt övergått från styrningen genomregler till en mål- och resultatinriktad styrning av skolan. Degrundläggande principerna för ansvarsfördelningen är ett lokalt ansvar för attgenomföra skolverksamheten och ett statligt ansvar för att ange nationella måloch för att följa upp och utvärdera skolans resultat. Dessa principer ladesfast genom beslut dels (prop. 1988/89:4 om skolansutveckling och styrning, bet. 1988/89:UbU7, rskr. 1988/89:95), dels (prop. 1989/90:41 om kommunalt huvudmannaskap för lärare, skolledare,biträdande skolledare och syo-funktionärer, bet. 1989/90:UbU9, rskr.1989/90:58), dels ock (prop. 1990/91:18 om ansvaret förskolan, bet.1990/91:UbU4, rskr. 1990/91:76). Principerna för uppföljning och utvärderinginom skolväsendet behandlades också i kompletteringspropositionen /93 (prop. 1991/92:150 del II s.153). Mål-och resultatstyrningen förutsätter att målen är tydliga såväl för dem som skallarbeta efter målen som för dem som skall utvärdera i vilken utsträckning målenhar nåtts och den förutsätter en stor frihetsgrad när det gäller att väljavägar och arbetssätt att nå målen. Det grundläggande styrdokumentet ärskollagen, som'bl.a. reglerar kommunernas ansvar för skolan. Läroplanen skallinnehålla övergripande mål för utbildningen i hela landet och riktar sigfrämst till den professionella personalen i skolan. Läroplanen skall intelängre innehålla anvisningar om de metoder som lärare och skolledning skallanvända för att nå målen. Läroplanen fastställs av regeringen enligt riktlinjersom underställts . Dennya ansvarsfördelningen för skolan innebär större lokalt ansvar och lokalfrihet. Begreppet "lokal" är dock inte nödvändigtvis liktydigt medkommunal. Tvärtom utgår regeringen från att den beslutade decentraliseringenfrån stat till kommun, inom kommunerna åtföljs av en motsvarandedecentralisering till de'enskilda skolorna. Huvudprincipen bör vara attbesluten fattas på den nivå som är närmast dem som berörs. Denna princip hållerockså på att slå igenom i landets kommuner. Ianslutning till den statliga budgetprocessen, med en prövning av verksamheten i treårsintervaller, kommer fortlöpande underlag och riktlinjer för utvecklingen på skolområdet att tas fram i en särskild ut vecklingsplan för skolan. Reformeringen avgymnasieskolan och vuxenutbildningen Prop. Våren1991 fattade beslut om en reformering av gymnasieskolan ochvuxenutbildningen (prop. 1990/91:85 Växa med kunskaper -om gymnasieskolan ochvuxenutbildningen, bet. 1990/91:UbU16, rskr. 1990/91:356). Genom beslut våren1992 (prop. 1991/92:157 om vissa gymnasie- och vuxenutbildningsfrågor m.m.,bet. 1991/92:UbU26, rskr. 1991/92:311) utvecklades reformen på vissa punkter. Reformeninnebär bl.a. att linjerna och specialkurserna i gymnasieskolan ersätts av 16nationella program samt dessutom av individuella och specialutformade program.En lärlingsutbildning införs där ansvaret för yrkesutbildningen ligger hosarbetsgivaren och ansvaret för undervisningen i kärnämnen ligger på skolan. Denationella och specialutformade programmen är treåriga. Timplanen uttrycks somen minsta garanterad undervisningstid dels totalt, dels i respektive ämne/ämnesgrupppå de olika programmen för hela treårsperioden. Varje kommun är skyldig atterbjuda alla ungdomar i kommunen fram till och med det första kalenderhalvåretdet år de fyller möjlighet att påbörja utbildning på program antingen iden egna kommunen eller genom avtal i annan kommun. De ungdomar som inte tagitsin på något nationellt program skall erbjudas utbildning på specialutformateller individuellt program. Den reformerade gymnasieskolan införs successivtvid den tidpunkt respektive kommun beslutar, dock tidigast /93 ochsenast /96. Reformeringenav den kommunala vuxenutbildningen genomfördes /93. Grundläggandevuxenutbildning syftar till att ge vuxna sådana kunskaper och färdigheter somde behöver för att delta i samhälls- och arbetsliv. Den syftar också till attmöjliggöra fortsatta studier. Utbildningen vänder sig till dem som saknarsådana färdigheter som normalt uppnås i , men den är inte längre endirekt anpassning av , vilket gällde för dess föregångare, grundvuxoch etapp 1 i komvux. Gymnasial vuxenutbildning syftar till att ge vuxnakunskaper och färdigheter motsvarande dem som ungdomar kan få i gymnasieskolan.Påbyggnadsutbildning syftar till att ge vuxna sådan utbildning som leder ny nivå i deras yrke eller till ett nytt yrke. Påbyggnadsutbildning skall,när reformen är genomförd, ges enbart i komvux. Personer som vill påbörjastudier det år de fyller skall bedriva dessa somvuxenstuderande. Vuxenutbildningför psykiskt utvecklingsstörda, särvux, infördes (prop.1987/88:113, bet. 1987/88:UbU33, rskr. 1987/88:323). Särvux utvidgades den 1juli 1991 till att omfatta viss utbildning på trä-ningsskolenivå (prop.1990/91:85, bet. 1990/91:UbU16, rskr. 1990/91:356). Den del av särvux sommotsvarar grundsärskolan förändrades efter modell avgrundläggande vuxenutbildning. utvidgades särvux till att ocksåomfatta yrkesutbildning (prop. 1991/92:94, bet. 1991/92:UbU21 och 28, rskr.1991/92:285). Ansvarsfördelningen mellan särskolan och särvux definierades påsamma sätt som mellan gymnasieskolan och komvux genom en 20-årsgräns. Den gymnasialaorganisationen beslutas lokalt. Det innebär att gym- Prop. 1992/93:250nasieelever kan få delar av sin utbildning förlagd till komvux och vuxenstuderandedelar av sin gymnasiala utbildning i en gymnasieskola. Regeringen ser det somviktigt att denna samverkan stimuleras ytterligare, inte minst med tanke på deförslag om en mer kursutformad gymnasieskola, som vi presenterar i dennaproposition. Det är därmed naturligt att de nuvarande skilda läroplanernaersätts med en gemensam läroplan för gymnasieskolan och komvux. Beslutom reviderade läroplaner samt om programmål 1avvaktan på en gemensam läroplan har regeringen genom beslut den 27 februari1992 reviderat dels läroplan för gymnasieskolan, dels 1982 årsläroplan för vuxenutbildning. fattade regeringen beslut omprogrammål för gymnasieskolans nationella program och för grundläggandevuxenutbildning. Genom beslut kompletterades läroplanför vuxenutbildning beträffande särvux. fastställdes programmål förde delar av särvux som motsvarar den obligatoriska särskolan. Kursplaner harfastställts i avvaktan på de kursplaner som skall utarbetas anpassade till dennya läroplanen. De nya kursplanerna kommer att vara gemensamma för gymnasieskolan,gymnasial vuxenutbildning inom komvux och SSV. Särskolan och särvux avses fågemensamma kursplaner för yrkesutbildningen. Våren1992 beslutade att ansvaret för särskolan och särvux successivt skallföras över från landstingen till kommunerna (prop. 1991/92:94, bet.1991/92:UbU21 och 28, rskr. 1991/92:285). Överförandet skall vara genomförtföre utgången av . Det slogs fast att särskolan även i fortsättningenskall utgöra en särskild skolform med uppdelning i en obligatorisk och enfrivillig del. Skolplikten i särskolan gjordes 9-årig liksom i grundskolan.Varje kommun är dock skyldig att erbjuda samtliga elever, som fullgjortskolplikten i särskolan, ett frivilligt tionde skolår i den obligatoriskasärskolan inför övergången till den frivilliga särskolan. Varje kommun ärskyldig att erbjuda fortsatt fyraårig utbildning i den frivilliga särskolan.Vi kommer i ett senare avsnitt av proposition att behandla denna skolformutförligare. Vi föreslår då också att den frivilliga särskolan ändrar namn tillgymnasiesärskolan. För enkelhets skull använder vi detta nya namn . Regeringenhar i prop. 1992/93:230 om valfrihet i skolan föreslagit att vuxenutbildningför psykiskt utvecklingsstörda fr.o.m. skall benämnasvuxenutbildning för utvecklingsstörda. Vi använder därför i denna propositionden nya beteckningen. Förkortningen särvux kommer även i fortsättningen attfinnas kvar. Svenskundervisningfor invandrare Prop. Ävensvenskundervisning för invandrare (sfi) har reformerats, nämligen den 1januari 1991 (prop. 1989/90:102, bet. 1989/90:UbU27, rskr. 1989/90:279). Genombeslut (prop. 1990/91:85, bet. 1990/91:UbUl6, rskr. 1990/91:356)hänfördes sfi till det offentliga skolväsendet för vuxna, som regleras iskollagen. Skolverketfick i uppdrag av regeringen att föreslå vissaregelförenklingar beträffande sfi och ämnet svenska som andra-språk. Verketredovisade sina förslag med anledning av uppdraget. Ianslutning därtill har också föreslagit vissa materiellaförändringar beträffande sfi. Regeringen har därför bedömt det nödvändigt attfå förslaget remissbehandlat. gällande läroplan för sfi utfärdades avregeringen så sent som (Läroplaner 1991:1). Den är dock istarkt behov av revidering med hänsyn till det nya styrsystemet. Eftersom sfitillhör det offentliga skolväsendet är det naturligt om den nya läroplanen förgymnasieskolan och komvux görs tillämplig även för sfi. Regeringen avser attåterkomma till i dessa frågor under nästa . Denfortsatta utvecklingen av skolan Regeringenlämnar med denna proposition en proposition med förslag om nyläroplan för det obligatoriska skolväsendet. Denna proposition innehållerförslag om ny läroplan för hela den frivilliga skolan. kanregeringen och ta ställning till målen för hela skolväsendet i ettsammanhang. Denreformerade gymnasieskolan, som håller på att införas, ger betydligt störreutrymme för flexibla lösningar än den gamla gymnasieskolans linje- ochspecialkursstruktur både när det gäller organisation och för att tillgodoseenskilda elevers utbildningsönskemål. Ungdomarna - särskilt på deyrkesförberedande programmen - får en utbildning som riktar sig till ettbredare fält av yrkeslivet . Destudieförberedande utbildningarna och yrkesutbildningarna närmar sig varandra.Elever som går yrkesförberedande program får en stabilare grund av allmännakunskaper än tidigare, vilket framför allt är av vikt för deras möjligheter attkunna anpassa sig till och bidra till en förändring av arbetsliv ochsamhällsliv. De får också en betydligt större möjlighet än tidigare till högrestudier, i synnerhet om de genom de individuella valen skaffar sig densärskilda behörighet som den högre utbildning, de avser söka till, kräver. Deelever som går studieförberedande program kan göra individuella val av kurserfrån yrkesförberedande program. Strukturenmed program, grenar och valbara kurser och med ett timplanelagt utrymme förindividuella val innebär således större möjligheter än tidigare förgymnasieeleverna att anpassa sin utbildning efter egna önskemål. De störstamöjligheterna att skräddarsy en utbildning har de elever som går ettspecialutformat program. angeläget att i än högregrad öka valmöjligheterna både för de enskilda Prop. 1992/93:250 eleverna ochför kommunerna. Vi vill också ge avnämarna, dvs. arbetsliv samt universitetoch högskolor, större möjligheter att påverka gymnasieskolan. Vi kommer idenna proposition att föreslå en utveckling av reglerna för specialutformatprogram för att underlätta både för enskilda elever som vill studera efteregna studieprogram och för kommuner, som efter lokala eller regionala behov,vill sätta samman program och erbjuda eleverna att söka till dem. Ipropositionen Växa med kunskaper anges i avsnittet Gymnasieskolan i framtidenatt en övergång till en kursutformad gymnasieskola skall ske. Denna inriktninghar bekräftats genom uttalanden av regeringen dels i propositionen om vissagymnasie- och vuxenutbildningsfrågor m.m., dels i årets budgetproposition(prop. 1992/93:100, bil. Självfallet är inte utvecklingen till enkursutformad gymnasieskola ett mål i sig utan ett medel för att nå vissaeftersträvade mål med den gymnasiala utbildningen. I de tidigareredovisningarna för betonas framför allt att en kursutformning avgymnasieskolan kan ge större flexibilitet och möjlighet att anpassautbildningen till elevernas och arbetslivets önskemål. Vikommer att behandla frågor om utvecklingen av den kursutforma-de gymnasieskolani propositionen. Vi kommer även att behandla konsekvenserna för kursplanernasutformning. Redan här vill vi markera att den nuvarande utformningen av denreformerade gymnasieskolan ger relativt stora möjligheter för kommunerna attorganisera sin gymnasieskola kursutformat. De hinder som finns bör avskaffas. Ettsådant hinder är det relativa betygssystemet. Detta bygger bl.a. på principenatt alla elever i landet som ett visst år läser ett ämne med samma omfattningskall i betygshänseende relateras till varandra. Den gamla gymnasieskolansårskursindelade timplaner och detaljerade kursplaner underlättar sådanajämförelser. Den viktigaste invändningen mot det nuvarande betygssystemet äratt elevernas kunskaper jämförs inbördes i stället för att relateras tillkraven i kursplanen. En mål- och resultatstyrd skola kräver ett mål- ochkunskapsrelaterat betygssystem. Vi återkommer längre fram i propositionen tillden närmare utformningen av det betygssystem vi föreslår. 2 Kompetens för nästa sekel Gymnasieskolanutvecklas alltmer till att bli en allmän skola. av elevernasom lämnar fortsätter till någon form av gymnasial utbildning.Samtidigt bör det dock noteras att en relativt stor andel inte fullföljerutbildningen. Genom att ungdomarna får större möjligheter att välja och utformasin utbildning torde fler komma att fullfölja den. Kravenpå stabila grundkunskaper liksom på kommunikativ och social kompetens växerinom alla områden. Det finns i ett modernt samhäl- le få"okvalificerade" yrken och arbetsområden. Redan medborgarrol- Prop. 1992/93:250 len i ett modernt samhälle kräver goda kunskaper, omindividen skall kunna delta i den demokratiska processen och medverka i detoffentliga samtalet. Sverigehar ett välstånd byggt på export av varor och tjänster med ett högtkunskapsinnehåll. är, trots ett geografiskt och språkligt avstånd tillde stora marknaderna, ett av de mest internationaliserade länderna i världen.Om vi gör anspråk på att upprätthålla vårt välstånd kräver det att nästageneration svenskar blir den bäst utbildade . Sambandetmellan investeringar i utbildning och investeringar i kompetensutveckling samtlångsiktig tillväxt och utveckling är väl kända och beskrivna.Ekonomikommissionens betänkande (SOU 1993:16) pekar på en uppvärdering ochkvalitetsförstärkning av utbildningsväsendet som en nyckelfaktor för långsiktigtillväxt. Förgymnasieskolans del innebär detta perspektiv två viktiga utmaningar. Fördet första skall gymnasieskolan klara förvandlingen till en allmän skola föralla tonåringar utan att för den skull kvaliteten och ambitionerna sänks. Detfaktum att i stort sett alla fortsätter till gymnasieskolan och att den andelsom fortsätter till eftergymnasial utbildning numera är jämförbar medden andel som förr gick i gymnasiet, får inte innebära en sänkning avambitionsnivån i gymnasieskolan och den högre utbildningen. En förlängning avutbildningstiden måste innebära en motsvarande höjning av kompetensnivån. Dennautmaning kräver en större uppmärksamhet på kvalitetsfrågor och prioriteringar igymnasieskolan. Den kräver också, enligt regeringens uppfattning, attutbildningsväsendet i högre utsträckning betraktas som ett sammanlänkat system.Det faktum att nu kan fastställa nyaläroplaner för hela skolväsendet underlättar ett sådant synsätt. Det har gjortdet möjligt att utforma så att den i kursplaner och genom ettstörre utrymme för fria val kan underlätta inträdet till gymnasieskolan,som gymnasieskolan introducerar arbetsformer som ger en odramatiskövergång till högre utbildning och yrkesliv. ger det en unikmöjlighet att skriva såväl mål som kursplaner så att de ansluter tillvarandra. Detär vår strävan att sudda ut de tidigare så skarpa gränserna mellan olikautbildningsformer. Ambitionen att åstadkomma en läroplan som är gemensam förgymnasieskolan, den kommunala vuxenutbildningen och de övriga frivilligaskolformerna är ett utslag av den ambitionen. Mendet finns också andra intressanta exempel på initiativ för att överbryggagränserna mellan utbildningsformer. Det tekniska basåret, som fattadebeslut om (prop. 1991/92:150, bet. 1991/92:FiU30, rskr.1991/92:350), är en sådan lösning där gymnasieskolan, vuxenutbildningen och detekniska högskolorna samverkar. initiativ för att skapasamverkan mellan gymnasieskolan, den högre ut- Prop. 1992/93:250 bildningenoch det lokala näringslivet håller på att tas. Vivill i det sammanhanget också nämna den samverkan, med regeringens medverkan,som skapats mellan olika skolformer och näringslivet genom utvecklingen avkunskapscentra i ett 15-tal kommuner. I t.ex. iGöteborg samverkar gymnasieskolan, komvux, , AMUsamt flera industriföretag vad gäller lokaler, utrustning och i viss mån vadgäller administration. I sker motsvarande samverkan,fast i mindre skala. Ett flertal dylika kunskapscentra finns eller planeras. del handlar denna fråga också om att åstadkomma en kulturförändring irelationerna inom hela utbildningsväsendet och i förhållandet mellanutbildningsväsendet och dess avnämare. Det finns fortfarande ett synsätt därvarje utbildningsform och avnämare ser den föregående utbildningsformen somleverantörer, som förväntas "leverera" ungdomar i rätt mängd, vidrätt tillfälle och med den rätta kompetensen. Detta synsätt kan aldrigaccepteras. Gymnasieskolan måste känna ett större ansvar för information ochutveckling även i . Gymnasieskolans kvalitet och prestationer är ihög grad en angelägenhet även för högskolor och universitet. Näringslivet måstei en mycket högre utsträckning ta ett ansvar såväl för att stödja och informerai gymnasieskolan som att direkt medverka i yrkesutbildning. Denandra utmaningen är att klara av alla de skilda krav, och ibland målkonflikter,som den breddade gymnasieskolan innebär. Detförväntas av gymnasieskolan att den skall ge alla tillräckliga kunskaper ikärnämnen för att verka i framtidens samhälle. Gymnasieskolan skall utbildaett tillräckligt antal elever som kan gå vidare till de olika utbildningarnavid universiteten och högskolorna, och dessutom ge de blivande studenternatillräckliga förkunskaper för de högre studierna. Gymnasieskolan skalltillgodose arbetsmarknadens behov av arbetskraft med kompetens ochyrkesutbildning. Samtidigtsom gymnasieskolan skall tillgodose dessa krav från omgivningen, skall den geden enskilde eleven en chans att välja och att utvecklas. Ty även omgymnasieskolan är på väg att i praktiken bli en skolform som samlar i stortsett alla som lämnar , finns det likväl fundamentala skillnadermellan och gymnasieskolans uppgifter. Gymnasieskolans elever äreller blir snart myndiga. Gymnasieskolan är och skall förbli en frivilligskola. Det innebär att eleven frivilligt avstår av sin tid för att få enutbildning. Eleven måste därför rimligen ha en stor rätt att forma sinutbildning efter egna önskemål och ett stort eget ansvar för resultatet. Konstaterandenom många och växande krav kan inte reflexmässigt bara leda till att ytterligareinnehåll och därmed tid adderas till skolans Professor framhåller i studien i Prop. 1992/93:250stället ett livscykelperspektiv: "Pånågot stadium blir även arbetet en form av fortsatt utbildning. Allt beror på hur individen klarat sig under de tidigare stadierna av sin kompetensutveckling samt hur övergången mellan skolan och arbets marknaden sker. Till en framgångsrik sådan livsutbildningscykel bi drar den ordinarie skolan dels med en inträdesbiljett, dels med en grund- kornpetens att lära vidare på jobbet. Utan denna grundkompetens är möjligheterna små att i efterhand rätta till situationen genom att arbets tagaren som misslyckats skickas tillbaka till skolan eller på kurs." Demånga och svårförenliga kraven på gymnasieskolan talar för vikten av enflexibel gymnasieskola. Skolanmåste vara flexibel i vad avser arbetsformer, där det måste finnas ett stortutrymme för lokala lösningar liksom när det gäller samverkansformer med arbetsmarknadoch högre utbildning. Införandet av lärlingsutbildningen och regeringensförslag till lag om entreprenadförhållanden inom skolan (prop. 1992/93:230 omvalfrihet i skolan) är steg för att underlätta sådan samverkan. Menframför allt handlar det om flexibilitet i meningen att erbjuda en mångfald avkombinationer av ämnen och mellan teori och praktik. Programstrukturen germycket större möjligheter till detta än de tidigare linjerna ochspecialkurserna. är det viktigt att se till att programmen blir ramaroch inte nya hinder för gränsöverskridande kombinationer.