prop · GG0331 · 1992-12-31 00:00:00 — i princip att frånvaron varat minst en Qärdedel av Prop.1992/93:31 arbetstiden.Denna skillnad i regleraa har också påpekats av några remissinstanser. Enligtmin mening skulle systemet dock bli alltför komplicerat om någon form avtidsgräns anges för att en karensdag skall föreligga. Härtill komraer att kortfidsfrånvaronpå grand av sjukdom till övervägande del torde bestå av hela arbetsdagar. I ettsjuklönesystem bör arbetsgivaraa dessutom ha goda möjligheter att uppmärksammaom en anställd ofillbörligt utnyttjar reglema. remissinstanser har påpekat att den nuvarande successiva minskningen avsjälvrisken i början av ett sjukfall med först () och därefter () kompensationsgrad kan vara motiverad även i samband med reglema omkarensdag. Jag delar denna bedömning. Dessutom bör sjuklönesystemet intebelastas med fler ändringar än nödvändigt. Därför föreslår jag att kompensafionsgradeni sjuklönesystemet för vad som normalt blir dag två och tre i sjuklöneperiodenoförändrat skall utgöra av den lön och andra anställningsförmåner somarbetstagaren går miste om efter karensdagen och för tid därefter. Motsvarandeskall gälla sjukpenning enligt AFL där kompensationsgraden för de medsjukpenning som följer på karensdagen skall vara av den fastställda sjukpenninggrandandeinkomsten och därefter . Arbetsgivaraa skall liksom kunnagöra ett tillägg till sjukpenningen med högst av inkomstbortfallet. Föratt motverka att vissa arbetstagare via avtal fillförsäkras en högre kompensationsgradvid sjukdom än andra skall liksom nu gälla att om arbetsgivaren gerkompensation som i huvudsak medför en ersättning som tillsammans medsjukpenningen per dag överstiger respektive skall det medföra enminskning av ersättningen från den allmänna försäkringen så att den totalaersättningsnivån inte överstiger nämnda nivåer. Iett system med karensdag kan sjukfrånvaro för en person med koncentreradarbetstid som inträffar personen skulle ha arbetat medföra enrelativt sett större självrisk än för personer med jämnt fördelad arbetsfid. Arbetsgrappenföreslog därför vissa särregler med innebörd att den förlust av sjukersättningsom uppkommer vid inte skall utgöra mer än en niondel av dengenomsnittliga arbetstiden . ochLandstingsförbundet har framfört allvarliga invändningar mot de praktiska konsekvensemaav den lagreglering som föreslogs av arbetsgmppen. Förbimden har hänvisat tillatt såväl löneberäkning som sjuklönens storlek regleras i kollektivavtal påett sätt som inte kan anpassas till arbetsgmppens förslag. Effekterliknande dem arbetsgrappen redovisat har i viss mån uppstått redan vidsänkningen av kompensationsgraderaa i sjukersättningen fr.o.m. den 1 mars 1991.Med hänsyn fill vad kommunförbunden anfört finner jag det inte motiverat attlägga fram förslag i syfte att maximera självrisken för dem sora har en ojämntfördelad arbetstid. Jag vill tillägga att, sett över , får densom har koncentrerad arbetstid inte nämnvärt större inkomstbortfall vidsjukfrånvaro än en person med jämnt fördelad arbetstid. Den av arbetsgrappenföreslagna särregeln bör därför inte införas. När en arbetstagare underen sjukperiod skulle ha arbetat hos mer än en arbetsgivare skall enligt SjLLvarje arbetsgivare utge sjuklön under motsvarande sjuklöneperiod. I ett systemmed karensdag behöver enligt den föreslagna huvudregeln ingen arbetsgivarebetala sjuklön för i respektive sjuklöneperiod. För att undgåatt en arbetstagare skall drabbas av per sjukperiodföreslog arbetsgrappen undantagsregler så att arbetstagare skulle ha möjlighetatt hos en arbetsgivare begära sjuklön fr.o.m. om han tidigare isamma sjukperiod redan gått miste om sjuklön motsvarande hosannan arbetsgivare. skulle kunna bekräfta uppgift om attersättning innehållits tidigare i sjukperioden. Vid tvist skulleförsäkringskassan även kunna utge s.k. sjuklönegaranti. Mot detta förslag harremissinstanser bl.a invänt att konsekvensen blir att arbetsgivare kan kommaatt sväva i tvivelsmål om de skall betala sjuklön eller inte. Undantagsregler med hänsyntill att en person med flera arbetsgivare riskerar att få flera karensdagarunder samma sjukperiod skulle ställa krav på omfattande administration hosförsäkringskassan och arbetsgivama. Med hänsyn härtill och då kostnadsansvaretskulle komma att åvila arbetsgivaren är det enligt min bedömning inte rimligtatt skapa en undantagsregel för denna mindre vanliga situation. Inte hellerskall det i sjuklönesystemet finnas undantag från bestämmelsen ora karensdag i situationerdär försäkrade som har sådana inkomstförhållanden att de under en sjukperiodkan uppbära såväl sjukpenning som sjuklön, exempelvis uppdragstagare som ävenhar en anställning. I sjukförsäkringen skall dock sjukpenning utges fr.o.m.första dagen om det gäller ett sjukfall som inletts med en sjuklöneperiod. I samband med attregeringen i prop. 1991/92:38 om inriktning av den ekonomiska politikenaviserade förslaget om införande av karensdagar betonades vikten av att skapasystem som är rättvisa. gällande sjuklöneavtal är anpassade tillhittillsvarande regler om sjuklön enligt SJLL och sjukpenning enligt AFL. Ettinförande av karensdag m.ra. enligt de principer som föreslås torde innebäraatt avtalen i vissa delar behöver anpassas. Utgångspunkt för förslagen är attden nödvändiga anpassningen av sjuklöneavtalen även fortsättningsvis skallfungera så att särskilda lagstiftningsåtgärder med syfte att åstadkommalikformighet inte skall bli aktuella. 4.2Begreppet sjukperiod och regler vid återinsjuknande Mittförslag: En ny sjukperiod som börjar från det en tidigaresjukperiod avslutats skall betraktas sora en fortsättning på den tidigaresjukperioden när det gäller karensdag, ersättningens storlek ochsjuklöneperiodens längd. Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Förslaget har vunnit stöd hos alla remissinstanser Prop.1992/93:31 somyttrat sig i frågan. Många bedömer att ett skydd vid återinsjuknande skulle geen positiv effekt på benägenheten att snabbt återgå till arbete efter ensjukperiod. Några instanser framhåller dock att förslaget kan irmebäraadministrativt merarbete för arbetsgivaren. En åsikt som framförs från bl.a.Arbetarskyddsstyrelsen, (), LO och FörsäkringsanställdasFörbund (FF) är att är . Några instanser föreslår attundantaget skall utsträckas till att omfatta återinsjuknande . Skälenför mitt förslag: Det är vikfigt att en karensdag i sjuklöne- ochsjukförsäkringssystemen inte medför att den som varit sjuk avvaktar med attåtergå i arbete för att inte riskera att direkt drabbas av en ny karensdageller lägre ersättningnivå för de följande två dagama om han åter insjuknar. 1samband med att bestämmelsema om rehabilitering och rehabiliteringsersättninginfördes i AFL gav regeringen till känna att begreppet sjukperiodborde belysas ytterligare (bet. 1990/91 :SfU16, rskr. 1990/91:303). I prop.1991/92:40 om vissa socialförsäkringsfrågor, m.m. lades därefter fram förslagom vissa ändringar i reglema om sjukperiod. Föredragande statsrådet anfördeatt frågan i övrigt skulle beredas i samband med utarbetande av förslag ominförande av karensdagar. Socialförsäkringsutskottetbeklagade i betänkandet 1991/92:SfU5 att övriga problem som hängde samman medbegreppet sjukperiod inte hade kunnat lösas och vidhöll sin uppfattning attbegreppet sjukperiod borde belysas ytterligare. Utskottet ansåg det emellertidviktigt att de ändrade kompensationsgraderna inom sjukförsäkringen inte medföratt systemet blir rehabiliteringshämmande. Regeringen borde därför snarastmöjligt återkomma till med förslag som undanröjde sådana effekter. Utskottetpekade i sanunanhanget på en lösning som föreslagits i en motion tillriksdagen. Som exempel på en negativ effekt av regleraa angavs i denna attsjukskrivna personer som återvänder till arbetsplatsen för ett arbetsförsök fårlägre kompensationsgrad i ett nytt sjukfall om arbetsförsöket misslyckas. 1motionen föreslogs därför att det skall anses som en och samma sjukperiod om enperson insjuknar på nytt från närmast medsjukperming. Utskottet erinrade också om att utskottet tidigare föratsatt atten form av sammanläggningsregel skulle komma att beröras i samband medbelysningen och övervägandena om begreppet sjukperiod. Vad utskottet anfört gavriksdagen som sin mening regeringen fill känna (rskr. 1991/92:81). Liknandesynpunkter har framförts från RFV och försäkringskassoraa som även hävdat attmånga försäkrade inte vågar ta steget från en fjärdedels sjukskrivning tillarbete på heltid inför risken att få sänkt sjukersättning efter ett misslyckatarbetsförsök. Det firms också fall där personer tvekar att återgå i arbeteefter t.ex. en svår influensa om de riskerar etl återinsjuknande. Enligtmin mening bör en återinsjuknanderegel införas för att undanröja nu redovisadeproblem. Problemen kan annars bli än mer uttalade i ett system med enkarensdag. Jag föreslår därför att en ny sjukperiod som börjar inom fem dagarfrån det en tidigare sjukperiod avslutats bör betraktas som fortsättning på denfidigare sjukperioden i vissa avseenden. Det bör gälla karensdag, ersättningensstorlek och avgränsningen av sjuklöneperioden. Vid insjuknande inom fem dagarfrån det den tidigare sjukperioden upphörde skall ersättning således utges fr.o.m.den första dagen om den försäkrade i den föregående sjukperiodenhaft en karensdag. Om en sjuklöneperiod inte pågått när den förstasjukperioden avslutas, skall samma sjuklöneperiod anses fortsätta vid återinsjuknandet.Vid långa sjukfall kommer därmed ersättningsnivån att förbli oförändrad. Iandra hänseenden gäller att återin-sjuknandet inleder en ny sjukperiod, vilketinnebär bl.a. att en ny sjukanmälan måste göras. 4.3 Egenföretagareoch frivillig sjukpenningförsäkring Minbedömning: En karensdag skall även gälla för egenföretagare, dvs. den som ärförsäkrad mot bortfall av inkoinst av annat förvärvsarbete. Detsanuna skallgälla i den frivilliga sjukpenningförsäkringen. Arbetsgruppensförslag: Karensdagar skall gälla också för egenföretagare och inom denfrivilliga sjukpermingförsäkringen. Samfidigt skall möjligheten att välja enhögre självrisk motsvarande en karenstid mot en lägre avgift bestå. Remissinstanserna:RFV tillstyrker förslaget. I övrigt har inga remissinstanser berört denföreslagna lagändringen. Skälenför min bedömning: Den allmänna utgångspunkten för ett införande av självriskvid sjukersättning i form av en karensdag är att regleraa skall gälla alla.Enligt AFL har egenföretagare, dvs. den som är försäkrad mot bortfall avinkomst av armat förvärvsarbete, möjlighet att välja en försäkring med 3 eller30 karensdagar. De generella karensdagsregleraabör enligt min mening även omfatta egenföretagares sjukförsäkring. Om egenföretagarenavstår från alteraativen med 3 eller skall huvudregeln gälla attsjukpenning inte utges för av varje sjukperiod. Väljs enkarenstid av 3 eller skall inte den i det föregående redovisade återinsjuknande-regehitillämpas och inte heller det allmänna högriskskydd som jag i det följandekommer att föreslå. De allmänna sjukpenningreglemaär tillämpliga även på den frivilliga sjukpenningförsäkringen. Det system meden karensdag som föreslås gälla generellt inom sjukförsäkringen bör såledesäven gälla den frivilliga sjukpenningförsäkringen såvitt den försäkrade inteväljer en karenstid av 3 eller . Minbedömning: En arbetsgivare skall även i fortsättningen ha möjlighet attförsäkra sig för höga sjuklönekostnader utöver sjuklön för de två första ersättningsdagamai varje sjukperiod. Arbetsgruppensöverväganden: Överensstämmer med min bedömning. Remissinstanserna:Inga remissinstanser har berört frågan. Skälen för min bedömning: Samfidigtmed SjLL infördes en möjlighet för små företag att hos försäkringskassanförsäkra sig för höga sjuklönekostnader. Motivet för denna särskildaförsäkring var att skydda de små företagen mot höga sjuklönekostnader tillföljd av faktorer som de inte kan påverka. Däremot skulle försäkringen inteminska den stimulans till insatser för förbättrad arbetsmiljö som är ett avhuvudmotiven bakom sjuklönereformen. Försäkringen är frivillig och kan tecknasav företag med en lönesumma som bortsett från sociala avgifter m.m. perkalenderår inte överstiger 90 basbelopp. Försäkringen innehåller en självriskgenom att den inte ersätter företagets kostnader för de två första dagama med sjuklöni sjukperioden. Den ersätter heller inte företagets kostnader för sjuklön tillarbetstagare som efter beslut av har rätt till särskildersättning på gmnd av omfattande korttidsfrånvaro. Sådana kostnader ersätts isärskild ordning. När karensdagar införs isjuklönesystemet kommer de första dagaraa med sjuklön att i regel motsvara ersättmngför dag 2 och 3 i sjuklöneperioden. Enligt gällande regler försjuklöneförsäkringen kommer således inslaget av självrisk för arbetsgivarenatt bestå ehura med en viss förskjutning över sjukperioden. Införandet avkarensdagar föranleder därför inte någon regeländring. Däremot blir detnödvändigt för att vid fastställande avförsäkringspremien för beakta effekteraa av införande av karensdag. Mittförslag: Ett allmänt högriskskydd införs med irmebörd att antalet karensdagar iförhållande till en arbetsgivare begränsas till tio under en tolvmånadersperiod.Antalet karensdagar i sjukförsäkringen begränsas också till tio.Kostnadsansvaret för detta högriskskydd skall inom sjuklönesystemet bäras avarbetsgivaren. Arbetsgruppensförslag: Antalet karensdagar för en försäkrad begränsas till tio under en tolvmånadersperiod.Kostnadsansvaret för det allmänna högriskskyddet bärs av arbetsgivaren inomsjuklönesystemet. Den s.k. sjuklönegarantin- att utger ersättmng till Prop. arbetstagarevid tvist - skall omfatta vissa situationer där tvisten beror på tillämpning avbestämmelseraa om karensdagar. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser är positiva till införande av ett allmänthögriskskydd. Några instanser, däribland LO, anser att skyddet borde vara mergeneröst utformat. Arbetarskyddsstyrelsen framhåller att det urrehabiliteringssynpunkt är viktigt att poängtera att det inte innebär enrättighet att vara borta vid fem tillfällen utan läkarintyg. RFV bedömer attundantag kan innebära en felaktig styraing. framför en liknande synpunkt och hävdar att det integår att undvika tröskeleffekter med den valda utfornmingen.Försäkringskasseförbundet vill att tolvmånaders-gränsen förtydligas. Förbundetifrågasätter mot bakgmnd av ringa erfarenhet avarbetsrättsliga frågor om sjuklönegarantin skall utökas. Skälenför mitt förslag: Syftet med högriskskydd i samband med sjukersättning är attskydda individen från ett alltför omfattande inkomstbortfall till följd av en karensdagsregel.Enligt min mening bör ett system med karensdagar i princip vara detsamma föralla även om det är ofrånkomligt att de ekonoiniska konsekvensema varierar förolika personer beroende på sjukfrånvarons omfattning. Personer som drabbas avsjukdom vid några enstaka tillfällen bör enligt min mening kunna bära inkomstförlustenav att en karensdag införs i sjuklöne- och sjukförsäkringssystemen. För attgarantera att inkomstförlusten till följd av karensdagar inte blir alltför storför personer med omfattande sjukfrånvaro bör ett högriskskydd ingå i systemetmed karensdagar. Arbetsgrappenhar föreslagit att reglema om karensdagar kompletteras med ett allmänthögriskskydd så att antalet karensdagar begränsas till tio under en tolvmånadersperiod.Jag bedömer att är en lämplig begränsning som bör gälla i ettallmänt högriskskydd även vid införande av en karensdag. Vidavgränsning av bör som första dag räknas den första dagsom någon gått iniste om sjukersättning till följd av bestämmelseraa omkarensdag. Högriskskyddet föreslås gälla oberoende av orsaken tillsjukfrånvaron. Detta irmebär att en person efter tio sjukfall kan konmia iåtnjutande av högriskskyddet utan att ha besökt läkare. 1 ettsjuklönesystem torde sjukfrånvarobeteenden som inte har någon uppenbarmedicinsk förklaring dock uppmärksammas på arbetsplatsen. Somjag tidigare anfört (avsnitt 4.2) avses karensdag beräknas endast en gång förpersoner som återinsjuknar . Det medför å ena sidan att sjukersättningskostnaderaaökar för sjukfall där annars ersättning skulle ha innehållits för den förstadagen i det senare sjukfallet. A andra sidan kommer det allmännahögriskskyddet att träda in senare än vad som annars skulle ha blivit fallet. Enväsentlig utgångspunkt för mitt förslag är att bibehålla de fördelar i form avförenklad administration och tydliga incitament som sjuklönereformen innebär.Detta innebär att administrationen av de nya reglema så långt som möjligt börske inom ramen för företagens personaladministration. På samma sätt som skallgälla i ett enskilt sjukfall föreslår jag att det allmänna högriskskyddet,genom vilket antalet karensdagar maximeras till fio , skall gälla förvarje arbetsgivare för sig. Motsvarande skall gälla vid blandadeförvärvsförhållanden, dvs. antalet sjukfall hos en arbetsgivare skall inteläggas ihop raed sjukfall som anmäls till . I arbetsgrappens förslagingick att den s.k. sjuklönegarantin, dvs. möjligheten för försäkringskassanatt utge ersättning till arbetstagaren vid visst slag av tvist ora sjuklönskulle utökas så att den även omfattade tvist med anledning av det allraännahögriskskyddet. Mot bakgrand av att mitt förslag inte innehåller regler somsärskilt skulle kunna tänkas ge upphov till tvist, anser jag det inte varamotiverat med sjuklönegaranti avseende det allmänna högriskskyddet. Minbedömning: Det nuvarande högriskskyddet för personer som har en omfattande ochåterkommande sjukfrånvaro bibehålls. Arbetsgruppensbedömning: Överensstäraraer med min. Remissinstanserna:Av de instanser som särskilt berört denna fråga är några, däribland RFV ochStatskontoret, negativa till att vissa grapper genom det särskildahögriskskyddet helt befrias från karensdagar. ochStatskontoret förordar ett generellt utformat högriskskydd, dvs. ett skydd sominte består av ett allmänt och ett särskilt högriskskydd. RFV anser attförslaget med ett allmänt och ett särskilt högriskskydd medför olägenheter uradministrativ och informativ synvinkel. RFV förordar ett altemativ där de bådasystemen slås ihop. I detta skulle reglema modifieras så att det kan innefattafler personer, som det kombineras med krav på åtgärder för att minskaantalet sjukfall. Den vidare kretsen skall även omfatta personer som inte haren medicinskt väl dokumenterad sjukdom. och () anser att tillämpningen skall vara mer generös än vad denär . Då prövningen enligt nuvarande regler är snäv, upplevs den avenskilda som integritetskränkande och lämnar utrymme för godtycke. HCK anseratt förslaget om ett särskilt och ett allmänt högriskskydd är följdriktigt. Skälen för minbedömning: Det föreslagna allmänna högriskskyddet ger ett begränsat skydd förpersoner som år drabbas av en omfattande sjukfrånvaro, t.ex. de somhar infektioner och cykliskt återkommande sjukdomar. 1 samband med att kompensationsgraderaasänktes infördes ett speciellt högriskskydd som syftade tillatt skydda dessa grapper. Skyddet innebär en rätt till sjuklön av inkomstbortfalletrespektive sjukpenning av SGI fr.o.m i sjukfallet. 4 1992/93. Arbetsgrappenkonstaterade att det särskilda högriskskyddet behövs Prop.1992/93:31 somett förstärkt skydd mot alltför stora inkomstförluster för individer som har enomfattande och återkommande sjukfrånvaro. Jag delar arbetsgrappens bedömningatt införande av karensdagar kompletterat endast med ett allmänt högriskskyddskulle leda till en betydande inkomstförlust för en enskild med frekvent ochåterkommande sjukfrånvaro. Även vid införande av endast en karensdag bör enligtmin mening ett särskilt högriskskydd motsvarande nuvarande högriskskydd ingå ide nya reglerna. Någraremissinstanser har framfört synpunkter om att det enbart skulle finnas etthögriskskydd. har konkretiserat detta i ett förslag medmodifierade regler för det särskilda högriskskyddet så att det omfattar flerförsäkrade som dessa skulle få viss självrisk i form av ett högstaantal karensdagar. Jag förordar dock arbetsgmppens förslag om ett allmänt ochett särskilt högriskskydd främst på gmnd av att administrationen av detallmänna högriskskyddet uteslutande förläggs till arbetsgivaren som i förstahand är den som har tillgång till det relevanta underlaget för dettahögriskskydd. Vidareär det, enligt min mening, angeläget att bibehålla det särskilda skyddet för demänniskor som har särskilt omfattande sjukfrånvaro. Detär som beslutar om högriskskydd för personermed omfattande sjukfrånvaro. Detta bör enligt min mening gälla ävenfortsättningsvis så att sjukersättning utges av arbetsgivaren som däreftererhåller ersättning från sjukpermingförsäkringen. För personer med rätt tillnuvarande högriskskydd iimebär de föreslagna reglerna om en karensdag ingenskillnad jämfört med . 6 Förändrade kompensationsgrader för sjukpenning m.m. Medutgångspunkt bl.a. i regeringens överenskommelse med Socialdemokratiskaarbetarepartiet kommer här läggas förslag vad gäller ersättning tilllångvarigt sjuka och försäkrade' som genomgår rehabilitering. Ettskäl till förslagen är att i dagens ekonomiska situation är kraftiga besparingarofrånkoinliga inom i stort sett alla delar av socialförsäkringen eftersom dennaär en av de största offentliga utgiftsposteraa. Skäl för åtgärderaa ärsamtidigt att bibehålla och förstärka incitamenten för rehabilitering avlångtidssjuka så att tidigare återgång till förvärvsarbete befrämjas. Enligtöverenskommelsen skall kompensationsgraden för sjukperming vara även försjukfall som är längre än och sänkas till för sjukfall som varatmer än . skall kompensationsgraden i rehabilileringspermingensänkas från till . Härvid bibehålls trots besparingaraaen skillnad i kompensationsgrad mellan sjukpenning ochrehabiliteringsersättning som ger ekonomiskt incitament för den enskilde attgenomgå rehabilitering. Till grand för förslaget ligger också en jämförelse medkompensationsgraden vid förtidspension. Jag vill betona att även med de härföreslagna kompensationsgraderaa för långtidssjuka är ersättningen i densvenska sjukförsäkringen förhållandevis hög sett i ett intemationelltperspektiv. Förslaget att sänkasjukersättningsnivån för långtidssjukskrivna skall bl.a. ses mot bakgrand avatt de mycket långa sjukfallen, oaktat de förändringar som genomförts undersenare år vad gäller möjligheter till rehabilitering, fortfarande ligger på enhög nivå. Ar 1991 svarade sjukfall som varat för av sjukpenningdagama. 6.2 Förändrad kompensationsgrad för rehabiliteringspenning Mittförslag: Kompensationsgraden för rehabiliteringspenning skall sänkas från 100 %till av den sjukpenninggrandande inkomsten. Skälenför mitt förslag: Mot bakgrand av behovet att åstadkomma besparingar inomsocialförsäkringen är det ofrånkomligt att vidta åtgärder inom samtliga delarav försäkringen. Förändringen har anpassats så att det fortfarande skall finnasett ekonomiskt incitament för att delta i rehabiliteringsåtgärder. 6.3 Sänkt kompensadonsgrad för sjukpenning efter dag 90 Mittförslag: Fr.o.m den 91 :a dagen t.o.m. den 365:e dagen i sjukperioden skallkompensationsgraden inom sjukpenningförsäkringen sänkas från till avden sjukpenninggrandande inkomsten. Skälenför mitt förslag: I uppgörelsen mellan regeringen och Socialdemokratiskaarbetarepartiet ingår att sjukersättningen skall sänkas successivt för längresjukfall. I enlighet härmed föreslår jag att sjukpenningen fr.o.m. den 91:adagen i en sjukperiod skall utges . 6.4 Sänkt kompensadonsgrad sjukskrivning Mittförslag: Kompensationsgraden inom sjukpenningförsäkringen skall sänkas från 90 till70 % av den sjukpenninggmndande inkomsten fr.o.m. dag 366 i en sjukperiod. Skälen för mitt förslag: Enligt nuvarande regler kanprövning av Prop. rätten till sjukbidrag eller förtidspension ske antingenefter ansökan från den försäkrade eller på initiativ. Vidprövningen görs en grandlig prövning utifrån medicinska och arbetsmarknadsmässigautredningar. Sjukbidraget ger en kompensationsnivå som vanligen ligger mellan65 och av SGI.