prop · GG03122 · 1992-10-22 00:00:00 — Detta gäller dock dock inte i fråga om sådant inte i fråga om sådant småhus småhus som är inrättat till som är inrättat till bostad åt bostad åt minst tre och högst minst tre och högst tio familjer tio familjer och som ingår i och som ingår i lantbruksenhet. lantbruksenhet: Vid beräkningen enligt denna punkt skall vad som anges i 3 § femte stycket ha motsvarande tillämpning: Taxeringsår Värdeår 1992 1986-1990 1993 1987-1990 1994 1988-1990 1995 1989-1990 1996 1990 5.4 I stället för vad som 5. I stället för vad som följer av 3 § första stycket följer av 3 § första stycket skall vid följande års taxe- skall vid följande års taxe- ringar fastighetsskatt inte ringar fastighetsskatt inte utgå utgå eller endast halv fas- eller endast halv fastighets- tighetsskatt utgå för fas- skatt utgå för fastigheter, tigheter, bebyggda med byg- bebyggda med byggnader vilka gnader vilka huvudsakligen innehåller bostäder och har innehåller bostäder och har nedan angivna värdeår, om nedan angivna värdeår, om fas- fastigheterna utgör tigheterna utgör hyreshu- hyreshusenhet. Vid denna beräk- senhet. Detsamma gäller i ning skall vad som anges i 3 § fråga om sådant småhus som är femte stycket ha motsvarande inrättat till bostad åt minst tillämpning. Detsamma gäller i tre och högst tio familjer och fråga om sådant småhus som är som ingår i lantbruksenhet: inrättat till bostad åt minst tre och högst tio familjer och som ingår i lantbruksenhet: 3Senaste lydelse 1990:1383. 4Senaste lydelse 1990:1383. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Taxeringsår Halv Ingen fastighetsskatt fastighetsskatt Värdeår Värdeår 1992 1973-1976 1977-1990 1993 1975-1978 1979-1990 1994 1977-1980 1981-1990 1995 1979-1982 1983-1990 1996 1981-1984 1985-1990 1997 1983-1986 1987-1990 1998 1985-1988 1989-1990 1999 1987-1990 2000 1989-1990 Denna lag5 träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Vid taxering skall, såvitt avser hyreshusenhet, skatteuttaget enligt 3 § första stycket b) i dess äldre lydelse göras på den del av taxeringsvärdet som inte belöper på lokaler med tillhörande tomtmark. Nedsättning av skatteuttaget enligt den äldre lydelsen av 3 § andra stycket och punkt 5 övergång- sbestämmelserna skall vid nämnda taxeringsår endast göras på den del av taxeringsvärdet som belöper på hyreshus som avser bostäder med tillhörande tomtmark, om tomtmarken och hyreshuset ingår i samma taxeringsenhet. För hyreshusenhet som innehåller lokaler och för vars förvärvskälla beskattningsåret har börjat före skall skatt som avser lokaler med tillhörande tomtmark vid taxering påföras enligt äldre bestämmelser med så stor del som svarar mot förhållandet mellan den del av beskatt- ningsåret som infaller före och hela beskattningsåret. 5Senaste lydelse 1992:000. Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse 4 Förslag till Lag om upphävande av lagen (1992:842) om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt Härigenom föreskrivs att lagen (1992:842) om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt inte skall träda i kraft. Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse 5 Förslag till Lag om upphävande av lagen (1973:278) om avdrag vid inkomsttaxeringen för bidrag till Stiftelsen , m.m. Härigenom föreskrivs att lagen (1973:278) om avdrag vid in- komsttaxeringen för bidrag till Stiftelsen , m.m. skall upphöra att gälla vid utgången av . Utbetalas från stiftelsen sådana medel som avses i 3 § i den upphävda lagen utgör dessa skattepliktig intäkt hos mottagaren om mottagaren inte är en sådan bostadsförening eller sådant bostadsaktiebolag som avses i 2 § 7 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , , , , , , , P. , Proposition om vissa frågor års allmänna fastighetstaxering, m.m. 1 Allmänna synpunkter om fastighetstaxering och fastighetsbeskattning Fastighetstaxeringen innefattades inte skattereform. Detta beror till en del på att den då redan varit föremål för relativt omfattande revideringar bl.a. dels genom riksdagsbeslutet om en samlad fastighetstaxeringslag, dels genom beslutet att dela upp taxeringsförfarandet för de olika fastighetstyperna på skilda år. Det förelåg således inte något behov av genomgripande förändringar i detta avseende för att skattereformen såvitt avser bostadsbeskattningen skulle kunna genomföras som avsett. Det sagda innebar emellertid inte att fastighetstaxeringsområdet lämnades orört. med utformningen av de nya bostadsbeskattningsreglerna konstaterades nämligen att det fanns anledning att fortsätta utredningsarbetet i vissa avseenden. Principen om en likformig kapitalbeskattning ansågs nämligen kräva en annorlunda fastighetstaxering av flerfamiljshus som är upplåtna med bostadsrätt. Vidare restes krav om att taxeringsvärdenas lämplighet som underlag för fastighetsbeskattningen skulle undersökas i en rad avseenden. Principerna om bostadsbeskattningen har således varit under fortlöpande utredning även efter skattereformen. Vid sidan om bostadsbeskattningens område har en reformering skett såvitt avser bostadsfinansieringen. Närmast åsyftas här avregleringen beträffande räntebidragen samt den successiva avvecklingen av räntesubventionerna som beslutades . Det efterföljande utredningsarbetet har resulterat i tre betänkanden som är aktuella i förevarande sammanhang. Dessa är betänkande (SOU 1992:8) Fastighetstaxering m m * Bostadsrätter, betänkande (SOU 1992:11) fastighetsskatt, och slutbetänkandet från Utredningen om statens stöd för bostadsfinansieringen (SOU 1992:47) Avreglerad bostadsmarknad, Del 2. utarbetade förslag om en ny värderingsmetod för fastighetstaxering av fastigheter med bostadsrättslägenheter. Förslag lämnades också om ändring i den löpande beskattningen av bostadsrättsföreningar och deras medlemmar. Därvid föreslogs att bostadsrättshavarna skulle få göra ränteavdrag också för den del av föreningens räntor som föreningen inte kunnat utnyttja. Betänkandet behandlade vidare inkomstbeskattningen av de allmännyttiga bostadsföretagen där förslag lämnades om övergång från schablonmässig till konventionell beskattningsmetod. I uppdrag ingick bl.a att analysera utfallet av nuvarande fastighetsbeskattning baserad på taxeringsvärden. Utredningen gjorde bedömningen att ett underlag som inte var kopplat till marknadsvärdet skulle uppvisa sådana brister på stabilitet, objektivitet och rättssäkerhet att det inte kan läggas till grund för den löpande fastighetsbeskattningen. Utredningen om statens stöd för bostadsfinansieringen lämnade i sitt slutbetänkande bl.a. förslag som inom skatteområdet syftade till att undanröja kvarvarande brister i neutralitet mellan olika upplåtelseformer och fastighetsägarkategorier. Förslagen innefattade bl.a. ett slopande av fastighetsskatten för nyproducerade hyreshus med hyresrätt. Parallellt härmed skulle också räntebidragen för dessa husägare avvecklas. För egnahem föreslogs att fastighetsskatten ersattes med en schablonintäkt om av taxeringsvärdet. För bostadsrättsföreningarna föreslogs beskattning på liknande sätt. Utredningen ansåg emellertid att Bostadsrätts- värderingskommitténs förslag om annan fastighetstaxering av bostadsrättsfastigheter varken var nödvändigt eller önskvärt med hänsyn till ambitionen att sänka bidrag och skatter. De nämnda utredningsbetänkandena har remissbehandlats. Jag kommer i det följande bl.a. att lämna ett lagförslag baserat på vad Utredningen om statens stöd för bostadsfinansieringen anfört rörande Stiftelsen . Därvid återger jag vad några remissinstanser har yttrat. En förteckning över remissinstanserna bör fogas som bilaga till protokollet i detta ärende. En sammanställning över remiss- yttrandena finns också tillgänglig i ärendet (dnr 2972/92). I övrigt avser jag att i föreliggande ärende i huvudsak uppehålla mig vid några tekniska justeringar avseende fastighetstaxering och fastighetsskatt. Dessa grundas emellertid på andra överväganden än de nämnda utredningsbetänkandena. Av min kortfattade redogörelse över huvuddragen i utredningarnas förslag såvitt avser bostadsbeskattning med angränsande frågor kan skönjas att olika riktlinjer förespråkats för hur den framtida bostadsbeskattningen bör utformas . Förslagen i det senaste av utrednings- betänkandena åtföljdes dock inte av något utarbetat lagförslag, vilket lett till att många remissinstanser inte avgett annat än allmänt hållna synpunkter. Det finns således behov av fortsatta analyser av ämnesområdet. Alltför många frågor kvarstår obesvarade för att det skall vara lämpligt att nu lägga fram genomgripande förslag om bostadsbeskattningen. Jag ämnar därför ta initiativ till att en utredning tillsätts med uppdrag att med utgångspunkt i de analyser som de tidigare utredningarna resulterat i lämna förslag till de principer som bör kunna läggas till grund för den framtida fastighetsbeskattningen. Den närmare beskrivningen av uppdraget får jag anledning att återkomma till i ett annat sammanhang. I ett avseende har jag dock redan tidigare tagit principiell ställning. Jag åsyftar här beskattningen av allmännyttiga bostadsföretag. En övergång till en konventionell beskattning av dessa företag är emellertid inte utan komplikationer. Ett förslag om en övergång måste därför föregås av ytterligare beredning. Inom departementet utarbetas vidare en promemoria som kommer att behandla taxeringsorganisationen för fastighetstaxeringen. Avsikten är att promemorian skall bli föremål för sedvanlig remissbehandling. Även i övriga delar finns behov av att se över förfarandet vid fastighetstaxeringen i syfte att bl.a. förenkla förfarandet och nedbringa kostnaderna. I takt med att fastighetsdatasystemet närmar sig full utbyggnad och datastödet i övrigt förfinats finns anledning att bl.a. se över register- och deklarationshanteringen. Jag har för avsikt att initiera en utredning även om detta . I det följande kommer jag först att ta upp vissa frågor inför den allmänna fastighetstaxeringen (AFT-94). Därefter går jag in på frågan om gränsdragningen mellan lokaler och bostäder i hyreshus. Fråga har betydelse bl.a. på grund av att fastighetsskatt skall tas ut på bostäder men inte på lokaler. Slutligen behandlar jag den tidigare nämnda frågan om Stiftelsen . 2 Frågor års allmänna fastighetstaxering har det förflutit den senaste allmänna fastighetstaxeringen av hyreshus- och industrienheter genomfördes. Därmed har det gått så att det enligt fastighetstaxeringslagen återigen skall genomföras en allmän fastighetstaxering av dessa taxeringsenheter. Inför såväl AFT av småhus som AFT av lantbruksenheter företogs vissa tekniska justeringar av reglerna. Det rörde då främst ändringar i värderingsförfarandet samt en del förenklingar. () har föreslagit att vissa ändringar görs i fastighetstaxeringslagen (1979:1152), FTL, också inför AFT-94 av hyreshus- och industrienheter. Förslagen har sammanställts i en promemoria som finns tillgänglig i ärendet (dnr 4246/92). Promemorian har upprättats i samarbete med . RSV har även behandlat förslagen i den referensgrupp som finns inför AFT-94. Den består av representanter för Företagens Uppgiftslämnardelegation, och , , , , Allmännyttiga Bostadsföretag , Sveriges Bostadsrättsföreningars , , , och . RSV har tillställt resp. deltagare i referensgruppen nämnda promemoria. har också lämnat och deltagarna i referensgruppen tillfälle att inkomma med synpunkter på promemorians innehåll. Yttranden har inkommit från , Företagens Uppgiftslämnardelegation, och , , (), Sveriges Bostadsrättsföreningars , , och . Överlag har dessa instanser inte haft andra erinringar mot RSV:s promemoria än vissa markeringar av principiell art samt mot enstaka ordval i förslaget till lagtext. Jag avser att beröra dessa synpunkter när resp. ämnesområde behandlas i det följande (allmän- resp. specialmotiveringen). De synpunkter i remissyttrandena som berör det löpande uttaget av fastighets- skatt tar jag emellertid inte upp i detta sammanhang. I det närmast följande kommer jag att lägga fram de förslag till åtgärder som jag anser påkallade inför AFT-94. Jag grundar mig därvid i allt väsentligt på vad RSV anfört i sin promemoria. Således föreslås att vissa justeringar liknande de som tidigare företagits beträffande småhusen och lantbruken nu också görs inför AFT-94 av hyreshusen och industrierna för att lagen skall få en konsekvent uppbyggnad. Andra förslag är föranledda av att gällande värderingsmodell bör ändras i vissa avseenden. Vidare läggs fram några förslag som inte har något samband med värderingen av hyreshus och industrier. Flertalet av dessa förslag syftar till att uppnå förenklingar och rationaliseringar av taxeringsförfarandet. Förslagen behandlar inledningsvis vissa metodregler för värderingen, av vilka flera är av samma slag för de hyreshus- och industrienheter som värderas enligt avkastningsmetoden. Vidare berörs de värdefaktorer som föreslås bli särskilt beaktade vid värderingen av både byggnader och tomtmark som ingår i sådana taxeringsenheter. En motsvarande genomgång följer därefter för de industrienheter som värderas enligt produktionskostnadsmetoden. Jag tar slutligen upp några administrativa frågor som gäller redovisning av taxeringsbesluten och begränsningar i deklarationsskyldigheten samt vissa frågor som bör utredas vidare. Det bör här också uppmärksammas att vissa frågor enbart behandlas i specialmotiveringen. 2.2 Värderingsmodellen vid AFT-94 Inledningsvis vill jag erinra om det grundläggande förhållandet vid fastighetstaxeringen att taxeringsvärdet baseras på en marknadsvärdeberäkning. Den närmare detaljregleringen om detta ges i 5 kap. FTL. Här skall endast nämnas att marknadsvärdet kan härledas med tre olika metoder vid fastighetstaxeringen. I första hand skall marknadsvärdet bestämmas med ledning av fastighetsförsäljningar i orten * den s.k. ortsprismetoden. Metoden används vid småhusvärderingen. För hyreshusen och merparten av industribyggnaderna kommer dock en avkastnings- metod till användning. Återigen bör emellertid påpekas att avkastningsmetoden är ett sätt att härleda marknadsvärdet, varför en anpassning där görs till den prisnivå som genomförda fastighetsförsäljningar utvisar. För industribyggnaderna anges uttryckligen i 11 kap. 1 § FTL att värderingen skall göras enligt avkastningsmetoden utom såvitt avser vissa speciella industribyggnader för vilka en produktionskostnadsmetod skall användas. Enligt produktionskostnadsmetoden uppskattas marknadsvärdet med utgångspunkt i det tekniska nuvärdet. Som bakgrund till vad jag avser föreslå om en modifierad värderingsmetod bör avkastningsmetoden här beskrivas något utförligare. Den avkastningsmetod som används vid beräkningen av marknads- värdet för hyreshusen och merparten av industrierna skall enligt 5 kap. 5 § FTL beakta bl.a. den förräntning av insatt kapital som man allmänt räknar med vid köp av fastigheter av detta slag. En kapitalisering av avkastningen skall således göras. Som jag tidigare nämnde är dock inte resultatet av denna beräkning detsamma som marknadsvärdet. För att metoden skall anses ge ett marknadsmässigt värde fordras även att man studerar de egenskaper (värdefaktorer) som varit avgörande vid företagna fastighetsförsäljningar av dessa byggnadstyper och att avstämningar görs mot denna prisnivå. Av främst förenklingsskäl vid det praktiska taxeringsarbetet är denna värderingsmetod utformad enligt bruttokapitaliseringsprincipen, dvs. kapitalisering sker av bruttohyran. Man tillämpar således inte en nettokapitalisering där man utgår från de totala intäkterna och därifrån drar av vissa årliga kostnader. För hyreshusen tillämpas en något annorlunda bruttokapitali- seringsmetod jämfört med de industrier som också värderas enligt avkastningsmetoden. För hyreshusen bestäms nämligen bruttokapitaliseringsfaktorns storleksberoende genom hyrans storlek. Detta innebär att man inte uttryckligen behöver multiplicera hyran med en bruttokapitaliseringsfaktor såsom man gör vid värderingen av de nämnda industrierna. I stället bestäms hyreshusenhetens totalvärde direkt som en funktion av hyran (bostadshyra och/eller lokalhyra), ålder och s.k. markvärdeandel. Totalvärdet avläses därvid ur tabeller (jfr prop. 1979/80:40 s. 130). Det totalvärde som erhålls både för hyreshusen och de industrienheter som värderas enligt avkastningsmetoden utgör därefter riktvärdet för en värderingsenhet som består av både byggnad och tomtmark. Någon separat värdering görs således inte av byggnaderna. Byggnadsvärdet erhålls i stället som skillnaden mellan totalvärdet för byggnaden med mark och markvärdet. Det nämnda totalvärdet, liksom byggnadsvärdet, är som framgår beroende av markvärdets storlek. En väsentlig förenkling vid databehandlingen skulle uppnås om detta samband kunde slopas. Härigenom skulle man slippa komplikationen att värderingen av viss egendom är beroende av värdet av andra värderingsenheter. Detta innebär att den s.k. markvärdeandelen borde slopas som särskild värdefaktor. Markvärdeandelen uttrycker förhållandet mellan värderingsenhetens markvärde och dess hyra. Det sagda innebär att det inte längre finns anledning att beräkna byggnadsvärdet som skillnaden mellan totalvärdet och markvärdet. Jag kommer därför i det följande att föreslå att riktvärden bestäms särskilt för både byggnader och mark. Tillsammans med vissa andra förändringar leder detta till att det komplexa tabellverket kan reduceras avsevärt. har i sitt yttrande bl.a. berört nämnda bruttokapitaliseringsfaktor eftersom man befarar att det föreslagna värderingsförfarandet kan leda till för höga taxeringsvärden. Detta skulle enligt kunna hända om man först delar upp taxeringsenheterna i ett betydande antal värderingsenheter och därefter kapitaliserar värderingsenheternas hyror med bruttokapitaliseringsfaktorer som avser hela taxeringsenheter "av aktuell storlek". utgår därvid från att bruttokapitaliseringsfaktorn generellt sett är större för små hyreshus än för stora sådana objekt. I stället bör, menar , den kapitaliseringsfaktor väljas "som svarar mot att hela den aktuella taxeringsenhetens bebyggelse har samma lägenhetstyp och ålder som den aktuella värderingsenheten". Genom att kapitaliseringsfaktorn därvid ofta är lägre skulle rätt taxeringsvärdenivå erhållas för hela taxeringsenheten. I denna fråga vill jag hänvisa till att det bl.a. för hyreshus- och industrienheter skall bestämmas delvärden. Dessa utgörs av summan av värdet för en eller flera värderingsenheter. När dessa värden bestäms får man naturligtvis inte bortse från att värderingsenheten ingår i en större helhet. För att den övergripande principen, om att taxeringsenhetens taxeringsvärde skall vara av marknadsvärdet, skall uppnås, kan bruttokapitaliseringsfaktorn komma att behöva korrigeras. Jag utgår från att lämplig korrigering vid behov vidtas vid provvärderingen så att nämnda lagkrav uppfylls. En annan fråga som aktualiseras av gäller indelningen i byggnadstyper när flera byggnadskroppar är belägna på en och samma fastighet. Bakgrunden till synpunkter är de föreskrifter som RSV utfärdat till ledning för taxeringen. På grundval av stadgandena i FTL med förarbeten föreskrivs följande i verkets handbok om de allmänna taxeringsreglerna. Varje byggnadskropp bör anses som en byggnad, om inte annat anges i andra stycket. Är en byggnadskropp uppdelad genom vertikalt genomgående väggar, exempelvis genom brandmurar, i två eller flera självständigt fungerande enheter, bör varje sådan enhet anses som en byggnad. - - - Byggnadskropp som genom vertikalt genomgående väggar är uppdelad i delar med två bostadslägenheter i varje del (tvåbostadsradhuslänga), skall dock om byggnadskroppen ligger på en fastighet indelas som en byggnad (hyreshus). Om indelningen i byggnadstypen småhus anförs vidare. friliggande en- och tvåbo- stadshus varje enbostadshus i en sammanbyggd rad av sådana hus, oavsett om de ligger på en eller flera fastigheter varje tvåbostadshus i en sammanbyggd rad av 1sådana hus, om de ligger på skilda fastigheter - - -. anför invändningar mot dessa regler. Bl.a. hävdas det grundläggande felet vara att huskroppar som inte går att avstycka till egnahemsfastigheter ändå sammankopplas med reglerna för sådana fastigheter. Utifrån de bedömningar som har att göra kan givetvis de beskrivna reglerna synas oförmånliga. Man kommer dock inte ifrån att olika effekter kan uppkomma oavsett var en gräns dras. Reglerna har även tillämpats i högsta instans när Regeringsrätten ansåg att 84 sammanbyggda enbostadshus, ägda av ett allmännyttigt bostadsföretag, belägna på en fastighet ansågs utgöra småhus (jfr RÅ 85 1:87). Eftersom reglerna synes vara ändamålsenliga för det de är avsedda för, nämligen för indelningen i byggnadstyper, anser jag att det inte finns skäl att initiera en ändring i detta avseende. Jag finner anledning att här också beröra de principiella markeringar som Sveriges Bostadsrättsföreningars och framfört angående förslaget att ha en separat värdering av byggnader och mark på hyreshus- och industrienheter. Orga- nisationerna har hemställt att det görs utfästelser av innebörd att förslaget i denna del inte skall leda till höjda taxeringsvärden eller att någon värdeförändring i sak inte är avsedd. Av samma anledning framhåller organisationerna också att förekomsten av outhyrda lägenheter och fallande hyresnivå för lokaler måste beaktas så att inte för höga värden kommer att åsättas. Det går naturligtvis inte att lämna garantier för vilken nivå som taxeringsvärdena vid AFT kommer att få jämfört med de värden som åsattes . Det är inte heller önskvärt med restriktioner om att taxeringsvärdena inte får höjas eftersom syftet med att genomföra en helt ny värdering då skulle förfelas. Om diskussionen emellertid begränsas till att avse förslaget till den nya värderingsmodellen med separata byggnads- och markvärden blir saken en annan. Som jag har redo- visat grundar sig denna uppdelning på att man uppnår vissa administrativa förenklingsfördelar. Denna uppdelning skall i sig inte leda till högre taxeringsvärde. råder således den övergripande principen att taxeringsenhetens taxeringsvärde skall bestämmas till av dess marknadsvärde. Detsamma gäller för övrigt varje delvärde som skall bestämmas för hyreshus- och industrienheterna. Det förhållandet att det är taxeringsenhetens marknadsvärde som är utgångspunkten innebär att man har att söka utröna det pris som den sannolikt betingar vid en försäljning på den allmänna marknaden. Man utgår därvid från det genomsnittliga prisläge som råder före den allmänna fastighetstaxeringen, dvs. i förevarande fall . Det genomsnittliga prisläget är naturligtvis avhängigt en rad omständigheter. En sådan omständighet är sannolikt antalet vakanta lägenheter vid en generell bedömning. Det under rådande kunjunkturläge stora antalet outhyrda lägenheter torde således vara en omständighet som pressar ned fastigheternas genomsnittliga prisläge. Den ungefärliga taxeringsvärdenivå som värderingen hamnar på kommer att utvisas av den provvärdering som skall utföras . I detta sammanhang bör framhållas att man vid provvärderingen undersöker huruvida de förslag till föreskrifter som då håller på att utformas rörande bl.a. indelningen i värdeområden samt anvisade nivåfaktorer kommer att leda till rätt taxeringsvärdenivå, dvs. Enligt 7 kap. 2 § FTL skall värdeförhållandena inom ett sådant värdeområde i allt väsentligt vara enhetliga. Värdeområdet skall därför bestämmas så att inverkan av de värdefaktorer, som särskilt beaktas vid riktvärdets bestämmande, skall kunna bedömas enligt enhetliga grunder. Såvitt angår hyreshusen utgör därvid vakansgraden för lägenheterna inte en sådan värdefaktor som skall beaktas särskilt. Utgångspunkten får därför vara att vakansgraden för ett hyreshus inom värdeområdet håller den nivå som är normal för likartade fastigheter inom värdeområdet. Detta kan åstadkommas genom att värdeområdet avgränsas på lämpligt sätt. Det nu anförda framgår av redan gällande regler.