prop · GG03245 · 1992-12-31 00:00:00 — Idetta syfte förordas till en början att villkoren för stadigt stöd i sista handskall kunna prövas av en permanent skiljenämnd som föreslås bli inrättad som Bankstödsnänmden eller snarastdärefter. bör bestå av ordförande och två andra ledamöter samtersättare för ledamötema. Ordförande och ersättare för ordförande bör varaeller ha varit ordinarie domare. Av övriga ledamöter bör en jämte ersättare fördenne utses efter förslag av . Den andre jämte ersättarebör utses efter förslag av Justitiekanslem. Föratt skiljenämndens prövning skall kunna påkallas bör tre fömtsättningar varauppfyllda. För det första bör situationen vara den att Bankstödsnänmden finneratt statligt stöd bör utgå till ett kreditinstitut av hänsyn till intresset avstabilitet i och förtroende för betalningssystemet. Ytterligare en föratsättningbör vara att kreditinstitutet utan statligt stöd skulle vara på obestånd ellerskyldigt att upprätta kontrollbalansräkning eller inte skulle uppfylla förinstitutet gällande kapitaltäck-ningsregler. Slutligenbör en fömtsättning för skiljenämndens prövning vara att överenskommelse intehar kunnat träffas mellan Bankstödsnänmden och kreditinstitutet eller, närdetta är ett aktiebolag eller bankaktiebolag, dess aktieägare i fråga omvillkoren för det statliga stödet. Skiljenämndensuppgift är enligt förslaget att pröva om de av föreslagnavillkoren är förenliga med god affärssed och skäliga med hänsyn tillomfattningen av det stöd som nämnden på statens vägnar har erbjudit sig att länma.Finner skiljenämnden att detta är fallet, skall den förelägga kreditinstituteteller aktieägama att anta villkoren. Omvillkoren inte antas har staten rätt till inlösen av aktierna i kreditinstitutsom är aktiebolag. Inlösen kan också ske om ett sådant kreditinstitut ellerinstitutets aktieägare har underlåtit att fullgöra någon förpliktelse somföljer av avtal med Bankstödsnänmden och underlåtenheten är av väsentligbetydelse. Dessutom föreslås attstaten skall ha rätt att lösa aktiema i ett bank- Prop. 1992/93:245aktiebolag eller ett annat kreditinstitut, vars kapitalbas understiger två Bilaga av värdet av institutets placeringar. I ett sådant läge ärinstitutets tillstånd ytterligt kritiskt, och ett statligt övertagande kanframstå som det enda realistiska altemativet för att återställa förtroendet ochklara upp situationen. Omnågon sådan omständighet som har nämnts föreligger beträffande en sparbank,en föreningsbank eller ett hypoteksinstitut skall institutet kunna ställasunder tvångsförvaltning. Äveni frågor om inlösen eller tvångsförvaltning avses den fömt nänmda skiljenämndenkunna fatta beslut på begäran av Bankstödsnänmden. Enaltemativ lösning presenteras i avsnitt 6. Enligt den lösningen skall mananlägga ett mer utpräglat förvaltningsrättsligt synsätt på frågoma kring bankstödet.Det skall inte ses som om Bankstödsnänmden och det stödbehövandekreditinstitutet ingår ett avtal om stöd utan att , eller iviktigare fall regeringen, fattar ett ensidigt förvaltningsbeslut om att utgedet statliga stödet. Med detta synsätt är det varken nödvändigt eller lämpligtatt ha en domstolsprövning av de villkor som Bankstödsnänmden uppställer.Snarare finns det behov av en rådgivande opartisk nämnd som omfattas av bådaparters förtroende, vilken skall kunna bidra till att hitta en lösning som kanvara acceptabel för båda parter. I sista hand skall det emellertid alltid vara Bankstödsnänmdeneller regeringen som fattar beslut om stödet och villkoren för detta. inte godtar de uppställda villkoren skall staten ha möjlighetatt få till stånd inlösen eller tvångsförvaltning. Granden för statens talanbegränsas i denna modell till att kreditinstitutets kapitalbas understiger enviss procentsats av värdet av kreditinstitutets placeringar. Denna prövning,jämte prövningen av t.ex. värderingsfrågor i samband med inlösen- resp.tvångsförvaltningsförfarandet, skall ske i ett eninstansförfarande i Sveahovrätt. Promemorians lagförslag Prop- 1992/93:245 Lag med vissa bestämmelser om villkor för statligt stödtill 1 § Bestämmelsema i 4 och 5 §§ äger tillämpning, om finner att statligt stöd bör utgåtill ett kreditinstitut av hänsyn till intresset av stabilitet i ochförtroende för betalningssystemet, 2. kreditinstitutet utan statligt stöd skulle vara påobestånd, skyldigt att upprätta särskild balansräkning eller ur stånd attuppfylla för institutet föreskrivet krav på kapitaltäckning, och 3. överenskommelse inte kan träffas mellan eller, när detta är ett aktiebolag eller bankaktiebolag,dess aktieägare i fråga om utformningen och omfattningen av stödet eller de åtagandensom kreditinstitutet eller aktieägama har att fullgöra för att institutet skallkomma i åtnjutande av stödet. 2 §För uppgifter eidigt detma lag finns stödsfrågor. består av ordförande och två andra ledamöter. För ledamötema skall finnas ersättare. Regeringen förordnar ledamöter och ersättare i skiljenämnden. Ordförandenoch ersättare för ordföranden skall vara eller ha varit ordinarie domare. Avövriga ledamöter utses en jämte ersättare för denne efter förslag av och en efter förslag av Justitiekanslem. Förslagtill ledamöter och ersättare skall uppta minst dubbelt så inånga personer somdem som skall utses med ledning av förslaget. Har sådant förslag inte avgetts,förordnar regeringen ändå ledamöter och ersättare till föreskrivet antal. 3 är domför med tre ledamöter. Är ledamot hindrad att tjänstgöra inträder ersättare för ledamoten. Bestämmelsemai om jäv mot domare tilllämpas på ledamot och ersättare i skiljenänmden. Prövningav villkor för statligt stöd i vissa fall 4§ I fall som avses i I § kan Bankstödsnänmden för prövning enligt 5 §underställa Skiljenänmden för bankstödsfrågor ett förslag till avtal omstatligt stöd till kreditinstitutet och om villkoren för sådant stöd. Skiljenämndenskall delge motparten förslaget och förelägga denne att inkomma med yttrande.Är kreditinstitutets aktie-ägare motparter, får bestämmelsema om kungörelsedelgivningi 16 § första stycket delgivningslagen (1970:428) tUlämpas. Ifråga om förfarandet inför skiljenänmden gäller i övrigt 12 - 17 §§ Prop.1992/93:245 lagen (1929:145) om skiljemän i tUlämpliga delar, om inte någotannat BUaga 2 följer av bestämmelsema i denna lag. 5 §Skiljenänmden för bankstödsfrågor skall pröva om de av föreslagna villkoren är förenliga med god affärssed och skäliga med hänsyn till omfattningen av det stöd som nämnden på statens vägnar har erbjudit sig att lämna. Finner skiljenänmden att detta är fallet, skall den förelägga Bankstödsnänmdens motpart att anta förslaget vid påföljd att aktiema i kreditinstitutet annars kan komma att inlösas av staten eller, när motparten är en sparbank, en föreningsbank eller ett hypoteksinstitut, tvångsförvaltning kan komma att beslutas. Villkorsom skall prövas enligt första stycket får inte avse betalningsskyldighetgentemot staten för ägare av aktier i ett aktiebolag eller bankaktiebolag ividare mån än såvitt avser medel som får tas ut ur bolaget. 6 §Tvister om tolkning eller tillämpning av ett avtal mellan och ett kreditinstitut eller dess aktieägare om statligt stöd till institutet prövas av Skiljenänmden för bankstödsfrågor, om inte partema har enats om något aimat. Skiljenämndenfår också i andra fall ta emot uppdrag att vara skiljenämnd i tvister mellan Bankstödsnänmdenoch ett kreditinstitut eller dess aktieägare. 7§ Staten har gentemot aktieägare i ett kreditinstitut som är aktiebolag ellerbankaktiebolag rätt att lösa in aktiema, om 1. bolaget eller aktieägaren inte har antagit ettavtalsförslag efter föreläggande enligt 5 §, 2. bolaget eller aktieägaren har underlåtit att fullgöranågon förpliktelse som följer av avtal med Bankstödsnänmden ochunderlåtenheten är av väsentlig betydelse, eller 3. bolaget inte har en kapitalbas som uppgår tilllägst av värdet av bolagets placeringar, allt beräknat enligt de förbolaget gällande reglema om kapitaltäckning. Entvist huravida rätt till inlösen föreligger eller om lösenbeloppet prövas . Härvid tillämpas 4 § andra och tredjestyckena. 8§ Bankaktiebolagets aktieägare är skyldiga att till staten överlänma sinaaktiebrev med påskrift om överlåtelse eller, när fråga är om aktier i ett avstämningsbolag,att låta staten registreras som ägare av aktiema enligt bestämmelserna i aktiekontolagen(1989:827), om en tvist om inlösen prövas av Skiljenänmden för bankstödsfrågoroch det är ostridigt mellan partema att det föreligger lösningsrätt eller skiljenänmdenhar förklarat att sådan rätt föreligger utan att fastställa lösenbeloppet. I fråga om förfarandet vidinlösen och övergången av äganderätten till Prop. 1992/93:245 aktiema tUlämpasi övrigt 11 kap. 13 och 14 §§ bankaktiebolagslagen BUaga 2 (1987:618), ominstitutet är ett bankaktiebolag, och annars 14 kap. 12 och 13 §§ aktiebolagslagen(1975:1385). Därvid skall vad som i nänmda bestämmelser föreskrivs ommoderbolag gälla staten. 9 § Om en sparbank, en föreningsbank eller ett hypoteksinstitut 1. inte har antagit ett avtalsförslag efterföreläggande enligt 5 §, 2. har underiåtit att fullgöra någon förpliktelse somföljer av avtal med Bankstödsnänmden och underiåtenheten är av väsentligbetydelse, eller 3. inte har en kapitalbas som uppgår till lägst tvåprocent av värdet av institutets placeringar, allt beräknat enligt de förinstitutet gällande reglema om kapitaltäckning, på begäran av Bankstödsnänmden förordna godman att , högst , överta förvaltningen av kreditinstitutet. I frågaom skiljenämndens handläggning av ett ärende som avses i första stycket tillämpas 4 § andra och tredje styckena. 10§ den gode mannens förvaltning pågår övertar denne 1. i en sparbank huvudmännens övervakning avsparbankens förvaltning och uppgifter i övrigt, 2. i en föreningsbank föreningsmedlemmamas rätt attbesluta i föreningens angelägenheter, och 3. i ett hypoteksinstitut styrelsens uppgifter vidförvaltningen av insritutet. II §God man bör vara lagfaren och skall i övrigt ha den insikt och erfarenhet som uppdraget kräver. Till god man får inte förordnas någon som står kreditinstitutet nära eller är beroende av detta. Den som är anställd hos Bankstödsnänmden eller ledamot i dess styrelse får inte förordnas till god man. Omdet behövs, skall även ersättare förordnas för gode mannen. Bestämmelserna omgod man gäller även för ersättare. Godman skall entledigas, om han bedöms inte vara lämplig eller av annan orsak börskiljas från uppdraget. 12§ mannen skall i lämplig omfattning samråda med företrädare för demvilkas befogenheter han enligt 10 § har övertagit samt med kreditinstitutetsborgenärer. 13§ Uppkommer vid prövning av en fråga omvärdet av tillgångar hos kreditinstitutet eller någon annan liknande fråga omvärde av viss tillgång och kan det antas att statligt stöd som lämnats eller utfästsinverkar på värdet, skall detta bedömas som om sådan inverkan inte hadeförekommit. 14 § Avgörande av Skiljenänmden för bankstödsfrågorenligt denna lag får inte överklagas. Denna lag träder i kraft den och gäller tillutgången av . Förteckning över remissinstanser /93:245 Bilaga3 Promemorian om vissa frågor rörande villkor för den statliga garantin tillbanker och andra kreditinstitut har sänts på remiss till Justitieombudsmännen,riksbank, Justitiekanslem, , ,, , Allmänna pensionsfonden, första -tredje fondstyrelsema. Allmänna pensionsfonden, Qärde fondstyrelsen.Konkurrensverket, . Hovrätten för , Stockholmstingsrätt. Kammarrätten i , , Uppsalauniversitet, juridiska fakulteten. , , , , , , SverigesAkademikers , , i , LO,, , , AB ,Allmänna hypoteksbank. stadshypotekskassa.Svenska , , , , , , , , . Obligationsfrämjandet, Sparbaidc och . Remissammanställningöver promemoria om vissa Pp. 1992/93:245 frågor rörande villkor för denstatliga garantin till ' banker och andra kreditinstitut Fullmäktigetillstyrker i stort lagstiftning enligt framlagt lagförslag. Fullmäktigeföreslår dock att den föreslagna nämnden bör kallas Prövningsnänmden för bankstödsfrågori stället för Skiljenänmden för bankstödsfrågor för att markera dess ställningsom specialdomstol och förhindra den begreppsförvirring som skulle kunnauppkomma vid användningen av uttrycket såväl i som i internationellasammanhang. Vidare anser fullmäktige att och Justitiekansleminte skall ha någon direkt förslagsrätt när regeringen skall förordna ledamötertill nämnden. Föratt garantera stabiliteten i betalningssystemet och för att tryggakreditförsörjningen har beslutat att statligt stöd kan lämnas till bankeroch vissa andra kreditinstitut. Stödet kan ges i olika former, exempelvis somgarantier som täcker framtida kreditförluster, kapitaltillskott och garantierför aktieemissioner samt olika typer av lån. Staten avses kunna ställa villkorför stödet. 1promemorian anges att det i konkreta fall kan uppstå problem att komma framtill en överenskommelse om villkoren för det statliga stödet. eller dess ägare skulle kunna tänkas begära stöd på sådanavillkor som staten finner oacceptabla eller vägra att godta de villkor som manfrån statens sida vill ställa upp som föratsättning för att stöd skall utgå.Enligt promemorieförfattaren skall emellertid farhågoma för att sådana problemkommer att uppstå inte överdrivas. Fullmäktigedelar dock bedömningen att man inte kan bortse från risken för att det i någotfall kan bli svårt att nå fram till överenskommelser mellan Bankstödsnänmdenoch ett kreditinstitut. Idet fall ett kreditinstitut inte godtar villkoren för stödet kan det iförhandlingar bli förenat med svårigheter från statens sida att hålla fast vidatt något stöd inte skall länmas med tanke på att stabiliteten ibetalningssystemet då skulle kunna hotas. Om det inte fanns möjligheter för statenatt ingripa när ett kreditinstitut eller dess ägare vägrar att acceptera stödpå de villkor som staten erbjuder, skulle en sådan vägran kunna missbrakas sompåtryckningsmedel gentemot staten. Medhänsyn till den vikt som måste fästas vid behovet av att snabbt kunna genomförastödåtgärder i syfte att upprätthålla stabiliteten i det finansiella systemettillstyrker fullmäktige promemorians förslag. Fullmäktige vill dock understrykaatt sådana ingrepp i den enskildes ekonomiska förhållanden som det här är frågaom är allvarliga. Svåra avvägningar måste göras mellan det allmännas ochden enskildes 4 1991/92. De situationersom lagen tar sikte på är emellertid av sådan Prop. 1992/93:245 extraordinärkaraktär att det får anses befogat att i sista hand tillgripa de Bilaga 4föreslagna åtgärdema. Det är viktigt att det finns en lagstiftning som medgertvingande åtgärder i situationen där positionerna är låsta och där man inte påfrivillighetens väg kan komma vidare. Fullmäktigevill i sammanhanget peka på att det i vissa andra länder förekommer att deorgan som motsvarar Bankstödsnänmden i har långtgående befogenheter avdet slag som aktualiseras för vår del. Det gäller särskilt där () har mycket vidsträckta befogenheter att ingripa ienskilda banker. Om det t.ex. konstateras att en bank har en kapitalbas sominte överstiger av placeringamas värde har FDIC en principiellskyldighet att överta banken. Det är betydelsefullt att det också i fmnserforderliga möjligheter att kunna upprätthålla stabiliteten i det finansiella systemet. Detbehövs enligt fullmäktige ett organ hos vilket Bankstödsnänmden kan underställaavtalsförslag om bankstöd och om villkoren härför. Fullmäktige delarpromemorians uppfattning att en behandling i allmän domstol knappast är någotadekvat sätt att åstadkomma prövning av villkor vid bankstöd eftersom det inte ärfråga om någon rättstvist i egentlig mening. Dessutom skulle en sådan prövningenligt fullmäktige ta alltför . Förslagom att imätta en specialdomstol, vars avgöranden inte bör kunna överklagas,finner därför fullmäktige vara en bättre lösning. Enligt fullmäktiges meningkan det emellertid skapa begreppsförvirring om den benämns ,vilket föreslagits i promemorian. Fullmäktigeanser att prövningen skall göras av en specialdomstol och att det är viktigtatt domstolen inte förväxlas med en vanlig skiljenämnd. Mot denna bakgrand ärdet olämpligt med den föreslagna benämningen, som vid en översättning dessutomkan iimebära en begreppsförvirring i intemationeUa sammanhang. Det är viktigtatt finna en annan terminologi. Fullmäktige föreslår att det nyinrättadeorganet benämns . Vadgäller sammansättningen av deima nänmd delar fullmäktige promemoriansuppfattning att regeringen skall förordna ledamötema och att ordföranden skallvara ordinarie domare. Det markerar att det är fråga om en specialdomstol medfull opartiskhet. För att ytterligare markera att det inte är fråga om någotpartssammansatt organ anser fullmäktige att och Justitiekansleminte såsom föreslagits i promemorian skall ha en uttrycklig förslagsrättbeträffande de två övriga ledamöterna. Någon direkt nomineringsrätt bör inteförekomma. Erfama ledamöter återfiims bl.a. bland de skiljemän som avgjortärenden rörande inlösen av minoritetsaktier. promemorian angivna altemativa lösningen med en rådgivande opartisk nänmd ochmed beslut om inlösen och tvångsförvaltning av allmän domstol vill fullmäktigeresa flera invändningar emot. Denna altemativa lösning utgår från synsättet attBankstödsnämnden fattar ett ensidigtförvaltningsbeslut om bankstöd och om villkoren. Fullmäktige Prop.1992/93:245 delar inte detta synsättutan det naturliga får anses vara att nämnden och BUaga 4 det aktuellakreditinstitutet ingår ett avtal om såväl bankstöd som Det kanvidare ifrågasättas vad en rådgivande nämnd, som inte kan fatta någrabindande beslut, snabbt kan åstadkomma när det Vidareär det här fråga om en mycket speciell prövning som kräver både sakkunskap ochsnabbhet i hanteringen. Att ordna en särskild hantering för dessa frågor inomSvea hovrätt ser fullmäktige inte som något fullvärdigt altemativ till attinrätta en permanent specialdomstol. Fullmäktigeinstämmer i den bedönming som görs i promemorian att inlösen ellertvångsförvaltning framstår som de mest ändamålsenliga utvägama för sådanasituationer när ett kreditinstitut trots prövning i nämnden vägrar attacceptera stöd på de vUlkor som staten erbjuder. Att väcka fullgörelsetalan vidallmän domstol ser inte fullmäktige som något lämpligt altemativ med tanke påden tidsutdräkt som det kan innebära. Eftersompromemorian itmehåller ett uttryckligt lagförslag om inlösen och tvångsförvaltningtillgodoses gmndlagens krav att förhållanden mellan enskilda och det allmännasom avser ingrepp i enskildas ekonomiska förhållanden skall meddelas genom lag. Fullmäktigeansluter sig vidare till promemorians uppfattning att lagförslaget torde varaförenligt med bestämmelser om att ingen får berövas sinegendom annat än i det allmännas intresse och under de föratsättningar somanges i lag. För att ett ingrepp i den enskilda äganderätten skall varagodtagbart räcker det inte med att det är betydelsefulla allmänna intressen somtillgodoses utan det måste göras en rimlig avvägning av vad det allmänna vinneroch den enskilde förlorar. Det krav på balans mellan allmänna och enskildaintressen som den europeiska domstolen ställer får dock i detta speciella fallanses vara tillgodosett. Fullmäktige delar således promemorians bedönming att betalningssystemetsstabilitet och en sund utveckling av bankverksamheten är så framträdandeintressen att de får anses motivera långtgående ingrepp i äganderätt om såerfordras. Detbör dock betonas att inlösen och tvångsförvaltning är sistahandsutvägar som iprincip bör undvikas även om man måste räkna med att situationer kan uppkommadå någon annan lösning inte är praktiskt möjlig. Fullmäktigehar i övrigt inte något att invända mot den tekniska utformningen av förslagetoch tillstyrker således förslaget med de påpekanden som gjorts ovan. Justitiekanslemanser att det finns ett behov av lagstiftning på det aktuella området ochförordar att det fortsatta lagstiftningsarbetet inriktas på den altemativalösning för prövning av bankstöd som skisseras i promemorian (avsnitt 6) ochsom bl.a. rör inrättandet av en rådgivande opartisk nämnd.Enligt den lösningen fattar , och i vissa fall Prop.1992/93:245 regeringen, slutligen ett ensidigt förvaltningsbeslut om att utgedet BUaga 4 statliga stödet till ett kreditinstitut som har behov av sådantstöd. Justitiekanslem anser att den tänkta hanteringen av bankstödet är attanse som myndighetsutövning med de viktiga rättsliga konsekvenser som följer därav.De i promemorian föreslagna reglema om inlösen uppfyller enligt Justitiekanslernsuppfattning i sin nuvarande utformning inte regeringsformens krav i 2 kap. 18§ om att grandema för ersättning vid sådant förfogande skall anges i lag. Dessaregler behöver därför kompletteras med bestämmelser om gmndema för hurersättningen vid inlösen skall bestämmas samt om domstolsprövning. I detföljande pekas också på att vissa mindre justeringar bl.a. vad gäller reglemaom tvångsförvaltning kan behöva övervägas. Justitiekanslemkan till en början konstatera att förslagen i promemorian kan ses som en vidareutvecklingav de tankar som kommer till uttryck i regeringens proposition 1992/93:135 ochNäringsutskottets betänkande 1992/93:NU 16. beslut i fråga ombankstöd vilar på fömtsättningen att stödet skall vara frivilligt och efteransökan antingen utgå till livskraftiga kreditinstitut eller till institut sombehöver rekonstmeras eller avvecklas på ett sådant sätt att institutetsförpliktelser skall kunna infrias (se prop. s. 18). Promemorian går idessa hänseenden längre och föratsätter en ordning där staten genom Bankstödsnänmdenkan behöva ge stöd också till kreditinstitut som motsätter sig stöd på devillkor som Bankstödsnänmden erbjuder. Skälet till denna inriktning avförslagen anges vara att staten har ett ansvar för stabiliteten i ochförtroendet för betalningssystemet samt kreditförsörjningen, och att statendärför knappast kan låta ett kreditinstitut gå i konkurs (promemorian s. 8).Det kan därmed, anförs det i promemorian, fiimas en risk att ett kreditinstitutskulle kunna vilja spekulera i att staten av stabiliseringspolitiska skäl .inte vågar dra tillbaka utfästelsen om garanti. Justitiekansleminser att problem av nu angivet slag kan uppstå vid hanteringen av bankstödetoch delar därför uppfattningen att det finns ett behov av lagstiftning påområdet. Justitiekanslem utgår emellertid från att Bankstödsnänmden ochkreditinstituten i de allra flesta fall kan komma överens om villkoren förbankstödet och att den aktuella lagstiftningen kommer att tillämpas endast i deundantagsfall där partema efter förhandlingar inom ramen för stödärendetalltjämt har skilda uppfattningar i frågan och institutet därjämte är påobestånd eller liknande. 1 ett sådant läge bör det enligt Justitiekanslemsuppfattning finnas lagstiftning som reglerar under vUka fömtsättningar statensstöd skall kunna ges och när tvångsåtgärder skall kunna sättas in. Formernaför prövning av bankstöd Ipromemorian diskuteras olika altemativ för hur bankstödet och villkoren fördetta stöd skall prövas om överenskommelse inte kan träffas. Justitiekanslemdelar i och för sig uppfattningen att det från konstitutionell synpunktinte synes föreligga något hinder mot att ett Prop. 1992/93:245 statligtorgan ges möjlighet att tvångsvis förelägga ett kreditinstitut att Bilaga 4anta bankstöd med därtill knutna villkor, under fömtsättning att det skerutifrån vad som anges i tydlig lag. Frågan om kontraheringspUkt i svensk rätthar belysts bl.a. av A. , 1976 s. 436. promemorian föreslagna lösningen med en permanent skiljenämnd, vars prövningavses vara av s.k. kassationskaraktär och som skall kunna förelägga ettinstitut att anta ett av Bankstödsnänmden framlagt avtalsförslag, geremellertid anledning till tvekan. EiUigt Justitiekanslems uppfattning är detframför allt i följande hänseenden som invändningar kan riktas mot förslaget idenna del.