prop · GG0360 · 1992-12-31 00:00:00 — Om beslut fattas som innebär ökade kostnader för kommunerna förutsätter kommunen att kommunernas ekonomi inte kommer att belastas. 4.1.12 kommun:Förslaget om obligatoriska mätningar av luftkvali- Prop. tetenöverensstämmer helt med den ambition som miljönämnden redovisat Bilaga 2 iförslaget till reviderat miljöskyddsprogram för kommun. ställervi oss tveksamma till att bestämmelserna förs in i HL. Ett tillägg till de inledandebestämmelserna i vore enligt vår bedömning klart att föredra, vilket utvecklas underavsnitt 4.2. Oavsettplaceringen behövs emellertid en precisiering av själva lagtexten såväl i formav föreskrifterna som riktlinjer, exempelvis om alternativ mät-metodik,placering av mätstationer samt rekommendationer om mätfrek-vens i tätorter avolika storlek. Det kan exempelvis knappast anses vara behövligt att genomföraårliga mätningar på orter med omkring 10.000 invånare. Det är således av storvikt att arbete med de av natutyårdsverket föraviserade allmännaråden för övervakning av luftkvalitet i tätorter slutförs och attpublicering sker. Delagstadgade mätningarna av svaveldioxid, kvävedioxid, sot och bly konuner att krävaextrapengar för de kommuner som i likhet med inte har något löpandemätprögram. Årskostnaden för mätning i enlighet med de aktuella EG-direktivenkommer uppskattningsvis att bli minst exklusive rrioms. fid av indragningar, nedskärningar och omfördelningar av den kommunalaverksamheten är det nödvändigt att en eventuell ekonomisk skyldighet förkommunen regleras genom bindande föreskrifter. Detär dock inte enbart kommunen som tillhör intressenterna vad gäller mätning avluftföroreningar. I de nämnda föreskrifterna måste det klargöras hur och av vemsom mätningarna skall bekostas; av kommunen genom skattemedel, av de somförorenar t.ex. väghållare, industrier och energibolag, av staten via miljötillsynsavgifternai form av en utbyggd regional miljöövervakning eller gemensamt av samtliganämnda intressenter. Avslutningsviskan det inte nog betonas befydelsen av att redovisningar av mätresultatenutformas på ett sådant sätt att de kan förstås av en genomsnittligkommuninvånare. Samtidigtmåste vi peka på de negativa konsekvenserna av att som i lagförslagen föra imission-och emissionsnormer till olika lagstiftning (HL resp. Lydelsenav den föreslagna punkt 8 i 24§ ML innebär att utsläpp från t.ex. enförbränningsanläggning ska klara både utsläpps- och luftkvalitetskraven förexempelvis svaveldioxid. Detta överensstämmer också så vitt vi kan bedöma medartikel 4, punkt 4 i det allmänna direktivet om luftföroreningar frånindustrianläggningar (84/360). Överskridandeantingen av imissions- eller emissionsnormerna bör följaktligen vara lika godagmnder för omprövning av ett utsläppsvillkor. Mot den bakgrunden kan detknappast anses vara rationellt att placera in kvalitetsnormerna i en annanlagstiftning. Enligt förslaget ges de därtill lägre status genom placeringen iHL, en lagstiftning som enligt gällande svensk miljörättslig praxis ärunderordnad ML. Viföreslär därför att den föreslagna lydelsen av 8a§ HL lyfts över till ML som en ny 8e§. De föreslagna placeringen i HL kommer enligt vår bedöm ning att medföra helt onödiga administrativa problern när mätresultaten ska 152 tillämpasi det praktiska tillsynsarbete. Risken är stor för att mätningarna Prop.1992/93:60 enbart kommer ätt göras för dess egen skull, det vill säga utan attresultaten Bilaga 2 kan ligga till grund för åtgärder. 4.1.13 Göteborgskommun: Enligt EG:s direktiv skall de gränsvärden som gäller för luftföroreningar ha som utgångspunkt WHO:s riktvärden, dvs häl soaspekter. Mot detta finns inget att erinra, eftersom de faktiska hälsoris kerna av olika luftföroreningar står i relation till exponeringen av olika för oreningar. Det är emellertid inte lämpligt att låta hälsoskyddslagen utgöra grund för miljöskydd. Specielltbeträffande kväveoxiders miljöeffekter är sådana rekommendationer dock intetillräckliga. Såvitt kan bedömas, finns det inget hinder i attockså i miljöskyddslagen låta t.ex. kvävebelastningen kombinerad medkänslighet för nedfall i olika delar av landet utgöra grund för vad som skallanses vara särskilt föroreningskänsliga miljöer. Sothaltär en mätvariabel som i allt högre grad börjar ersättas av partikel-halt.Förekomst av partiklar har en större relevans för hälsoeffekter än enbart sot.Det vore därför bättre att införa krav på sådana mätningar i belastade omräden. Generelltsett varierar behovet av att genomföra de föreslagna mätningama avluftkvalitet från kommun till kommun. En tvingande bestänunelse är inte bra ursvensk synvinkel. En glesbygdskonmiun i kan knappast anses ha behov avatt genomföra de aktuella mätningarna. Här kan regionala mätsystem vara attföredra. Mätningav blyförekomst i luft är inte särskilt aktuellt i . Blyproblematikenhar minskat och fortsätter att minska i befydelse ur hälsosynpunkt -andra miljörelateradeparametrar växer i befydelse. Se exemplet med kväveoxidbelastning ovan. 4.1.14 : anser ocksåatt promemorians förslag till ändring i hälsoskyddslagen fått en alltförkategorisk lydelse. Lagtexten lyder enligt förslaget "Kommunen skall mätaförekomsten i luften av föroreningar i form av kvävedioxid, svaveldioxid, sotoch bly". För många kommuner med små tätorter och små utsläpp av luftföroreningarkan ett sådant absolut krav leda till felaktiga prioriteringar av miljöarbetet 4.1.15 kommun: I hälsoskyddslagen föreslås attkommunen ska utföra mätningar för att kontrollera att luftkvalitetsnormenuppfylls. Det verkar orimligt att landets samtliga kommuner ska åläggas attutföra mätningar. Innan en sådan bestämmelse förs in i lagen bör det närmareklarläggas i vilken omfattning mätningarna ska genomföras och kostnaderna fördetta samt hur finansieringen ska ordnas. Istället för att alla kommuner ska mäta bör ett program för övervakning avluftkvalitetsnormerna utarbetas och bevakas på central nivå, lämpligen avnaturvårdsverket. Pågående arbete med den nationella och regionala miljöövervakningenkompletterad med mätningar av tätortsluften i ett antal kommuner bör varatillräcklig för att luftkvalitetsnormerna ska kunna övervakas. utförmånga av landets kommuner mätningar och beräkningar på luftkvaliteten.Resultaten från dessa mätningar görs bl a för att kontrol- lera att de svenska riktvärdena för god luftkvalitetuppfylls. Dessa värden Prop. 1992/93:60 bör användas. Det kan också diskuteras om bestämmelsen om övervakning avluftkvalitetsnormerna ska införas i hälsoskyddslagen eller om den istället skaskrivas in i miljöskyddslagen. Lagtexten bör ocksä kompletteras medföreskrifter eller riktlinjer som närmare preciserar mätmetodik, matplatsersamt när och hur ofta mätningarna ska genomföras. 4.1.16 : Sfyrelsen kan inte ställasig bakom de förslag till lagändringar som föresläs för att uppfylla EG:s direktiv tillskydd mot luftföroreningar. EG-direktiven binder som sfyrelsen tidigare påpekat stater. Detta sammantaget med att EG i sina direktiv endast kräver provtag ning på platser där enskilda kan bli utsatta för kon stant exponering eller där det finns risk att gränsvärdena överskrids, gör att sfyrelsen inte kan inse alt det skulle behövas ett obligatorisk krav på mät ningar av luftkvaliteten för landets kommuner som en följd av . Förslaget bemyndigar statliga myndigheter att avkräva enskilda kommuner mätningar, som i mänga fall är mycket dyrbara oberoende av om det över huvud taget föreligger risk för att gränsvärden överskrids. Sfyrelsen anser att det ska åligga staten att svara förbevakningen av svensk luftkvalitet i ett Europaperspektiv. Eftersom mångakommuner har infört kontinuerliga mätprögram, så finns möjlighetför staten att till rimliga kostnader införskaffa nödvändiga mätdata frånkommunerna. Sfyrelsen föreslår all frågan om en eventuell utvidgadreglering av luftkva-litelsfrägor överlämnas till miljöskyddskommittén förnärmare överväganden, bl.a för att åstadkomma en ur tillämpningssynpunktriktig samordning med tillståndsreglerna i miljöskyddslagen. Samordnas intereglerna, kommer det att saknas möjligheter att ingripa vid överskridande avnormera om verksamheten har tillståndsprövats tidigare. är det fullt tillräckligt med en komplettering isvensk lag om att EG-direktivens gränsvärden inte fär överskridas. 4.1.17 : Lagförslag 8 a §hälsoskyddslagen omnäm ner krav på mätverksamhet. Sådan sker i många fall för att kart lägga industriutsläpp. Det är däremot tveksamt, om medger att sådana mätningar skall ske överallt. Lagförslagets formulering kan tolkas som att alla kommuner skall genomföra mätningar. Det vore bättre om for muleringen omarbetas sä att den föreslår mätverksamhet som kan motiveras av miljömässiga skäl. 4.2 (översiktsplan) 4.2.1 : I översiktsplan skall enligtförslaget anges hur kommunen avser att uppfylla sådana föreskrifter till skydd för människors hälsa och miljön som följer av internationella åtaganden, om mark- eller vattenanvändningen kan innebära kränkning av dessa. Bestämmelsen är analog med det krav pä redovisning av hur kommunen avser att tillgodose riksintressen, som redan ställs i denna paragraf. 4 kap. 1 § PBL har anknytning till 9 § i samma kapitel och till 12 kapiflet, 154 som behandlar statens roll i förhållande till denkommunala planeringen. Enligt dessa är hälsa och skydd mot olyckshändelser sådanafrågor som i lik- Bilaga 2 het med riksintressen skall bevakas av staten. om attdessa frågor också skall tas in i 4 kap. 1 § PBL, men de har av olika Ett skäl är svårigheten att pä förhand klarlägga vad som skall Den föreslagna konstruktionen innebär att sådana anspråksom följer av internationella åtaganden skall behandlas mer ingående ikommunernas översiktsplanering än sådana som följer av svensk lagstiftning iövrigt. Det exempel som nämns i specialmotiveringen är EG-direktiven ommiljökvalitetsnormer avseende luftföroreningar. På detta omräde är EG:smiljökvalitetsnormer mer än så toleranta som de svenska, vilka förövrigt är ifrågasatta som alltför toleranta även de (80 resp. 25 ppm försvaveldioxid). Det befyder att förslag som det borde vara utsiktslöst att fåigenom en svensk miljöskyddsprövning skall behandlas särskilt i kommunernasöversiktsplaner, medan det inte ställs något motsvarande krav i intervalletmellan svenska och internationella kvalitetsnormer, där ett sådant krav skullefylla en praktisk funktion. Det urholkar trovärdigheten iöversiktsplaneinstitutet som instrument för hantering av miljöfrågor ochstatens ambition att särskilt bevaka dessa i den fysiska planeringen. Enligt mening bör eventuellaanspråk på redovisning i översiktsplan knytas till de kvalitetsnormer som ärdimensionerade för den bevakning av hälsa och säkerhet i planeringssammanhangsom faktiskt skall ske enligt PBL. Där har strävan sagts vara att undvikabakslag vid efterföljande miljöskyddsprövning. Från den utgångspunkten ärgränser som sätts av internationella överenskommelser ovidkommande. Sambandetmellan å ena sidan 4 kap. 1 § och å andra sidan 4 kap. 9 § och 12 kap. PBLbehöver klarläggas närmare om den föreslagna ändringen skall tas in i PBL. 4.2.2 : instämmer i möjligheten attanvända översiktsplanen för att hantera frägor om miljöhänsyn.Översiktsplanen, eller en fördjupning av den, har för många frägor den rätta nivänför att ge en samlad bild av problem och möjligheter. För att det ska varamöjligt att med framgång hantera en fräga, måste emellertid hela systemet geförutsättningar till det, från kravet på kunskapsförsörjning via formella ochmateriella regler om process och tillstånd i olika former till reellamöjligheter att genomföra slutsatserna. Det pågår arbete med några av dessafrågor bl a inom kommittéerna som behandlar en ny miljöbalk respektivekommunernas arbete för en god livsmiljö samt centralt och regionalt med regionalamiljöananlyser (RMA). En fråga av avgörande befydelse för det aktuellaförslaget är just anpassningen av nationella - och internationella - mål tilllokala och specifika förhållanden. När RMA fullföljts bör kravet på den hänsynsom måste visas kopplas till översiktsplanen. Det bör då även klarläggas ivilka fall det är inom kommunens behörighet att påverka de förhållanden somavses. Frågor om ansvar och därmed ekonomiska förhållanden mäste klarläggasinnan en förpliktelse som den föreslagna åläggs kommunerna. anser således att det ännu inte finnstillräckliga förutsättningar för att genomföra förslaget med konkret resultat. har följande principiella synpunkter på förslageti övrigt. Med tanke på att översiktsplanen inte är bindande, kanifrågasättas om man Bilaga 2 genom denna koppling uppfyller kravet på atttillgodose de internationellt ingångna avtalen. Vidare kan ifrågasättas om rätt plannivå föreslås.Förslaget innebär ett redovisningskrav på kommunerna, att ange hur vissaluftkvalitetsnivåer ska innehållas vid ändrad markanvändning, och detta tordekräva långtgående detaljredovisning av nuvarande förhållanden, den tänktaförändringens konsekvenser direkt och indirekt och tänkbara motåtgärder/förändringaroch dess konsekvenser direkt och indirekt. Denna detaljerade och fördjupade beskrivningär systematiskt främmande i översiktsplanesammanhang. Det skulle innebära att detaljplaneliknandeavsnitt vävs in i den översiktliga planen. En koppling av kravet tilldetaljplaners genomförandebeskrivning skulle kunna ge den bindande form somtorde krävas för att uppfylla kravet och då även för att binda parter utanförkommunen. Med stöd av de miljökonsekvensbeskrivningar som kunde krävas förplaner med befydande miljöpåverkan, skulle även beslutsunderlaget vara på rättdetaljeringsnivå för att ge möjlighet till konkreta ätgärder. En god tillämpning på detaljnivå förutsätter emellertidatt man redan på strategisk, översiktlig nivå, behandlat konsekvenserna avmarkanvändning och samhällsutveckling. Detta är emellertid i vidare bemärkelseän för just de frågor som omfattas av de nämnda internationella åtaganden.Boverket har som ovan nämnts, framfört att ÖP kan användas pä skilda sätt fördessa frägor. ÖP kan vara kommunens beställning av utredning inom särskilda områden,och då fungera som "varningsflagga" för exploatering inom t ex känsligaområden. De beskrivningar som finns i ÖP kan vidare utgöra basinformation,vara "skafferi", för MKB vid efterföljande detaljplaner eller prövningarenligt speciallagar. ÖP kan även i sig fungera som en översiktlig MKB, vara ettinstrument för en samlad beskrivning av konsekvenserna av olika beslut. Det ärdet sistnämnda fallet som liknar utredningens förslag. Skillnaden är dock den,att det i ÖP rimligen handlar om just översiktliga beskrivningar och, somnämnts ovan, inte kan ge den detaljkunskap som torde krävas för att visa i vadmån gränsvärdena kränks och vilka skadeförebyggande åtgärder som skullemotverka de förhöjda värdena och som därmed rekommenderas vid senare, bindandeprövning. Även i detta fall förordas således en generell tillämpning av avsfyrker därför förslaget i denna del. 4.2.3 : Lagstiftningen måste vara fydligoch lättillgänglig. I departementspromemorian föreslås beträffandemiljöskyddslagen en rad konkreta åtgärder, då det däremot i PBL endast hänvisastill internationella åtaganden. Den konstruktion som valts i 4 kap. 1 § PBL om vad enöversiktsplan obligatoriskt skall innehålla kan inte förväntas ge ett konkretresultat direkt i kommunerna. Det krävs omfattande kartläggning och resurserför att göra det omfattande och svåröverskådliga materialet tillgängligt ochanvändbart i kommunerna. Vidare är det ingenting som säger att det är just vadsom följer av internationella åtaganden som är det viktigaste frånmiljösynpunkt att få belyst i en översiktsplan. Det är angeläget att miljökvalitetsnormer, centralamiljömål och andra Prop. 1992/93:60 miljödirektiv blir överskådliga ochtillgängliga för kommunerna i deras pla- Bilaga 2 nering. En möjlighet attåstadkomma detta pä någol är att i arbetet med regionalamiljöanalyser (RMA) en av huvuduppgifterna för länssfyrelserna blir att redaut och framför allt utkristallisera på vilket sätt miljökvalitetsnormerna m.m.är tillämpliga i respektive län. I så fall måste RMA bli en författningsenliguppgift för kommunerna och därmed underlag för den kommunala planeringen. Medden nu föreslagna lagtexten i 4 kap 1 § skulle framöver kunna göras ett tilläggav ungefär följande lydelse: "hur kommunen avser att tillgodose fastlagdamiljökvalitetsnormer i antagen regional miljöanalys". Kommunen kan i en översiktsplan ställa krav pä miljökonsekvensbeskrivningar(MKB). Dessa krav blir annorlunda än i samband med enskilda projekt. om MKB:s obligatoriska innehåll utfärdas (av regeringen ellercentral myndighet) torde detta som regel räcka för att genom krav på MKB i översiktsplanesammanhanggarantera att miljöfrågorna blir godtagbart belysta. Ett tillägg lill 4 kap 1 §PBL kunde då ha följande lydelse: "vilka övergripande miljökonsekvenserde angivna grunddragen kan bedömas få samt i vilka fall kommunen kommer att ställakrav pä miljökonsekvensbeskrivningar (MKB) enligt 5 kap NRL". Oavsett innehållet i 4 kap 1 § PBL bör den konstruktionensom väljs återkomma i bestämmelserna i såväl 4 och 5 Kap. PBL om vad länssfyrelsernahar att särskilt bevaka vid samråd. Likaså bör 12 kap PBL justeras så attkravet på miljöhänsyn i 4 och 5 kap blir en överprövningsgrund. 4.2.4Länsstyrelsen iÖstergötlands län: I detta sammanhang vill länssfyrelsen påpeka att förslagettill tillägg till 4 kap. 1 § ställer stora krav pä i förstahand kommunerna men ocksä på de statliga myndigheterna. När det gäller t.ex. miljökvalitelsnormernaför luftkvalitet fär kommunerna visserligen genom den i 8 a § hälsoskyddslagenföreslagna skyldigheten att utföra mätningar etl underlag för bedömning av denföreslagna skyldigheten att redovisa hur kommunen avser att uppfyllaföreskrifterna. Sädana mätningar kan dock inle göras i förväg. Den föreslagnaregeln i 4 kap. 1 § ställer därför, enligt länsstyrelsensmening, i stället krav pä elt fördjupat samarbete mellan statliga och kommunalamyndigheter, inte minst för att göra innehållet i internationellaåtaganden känt. Enligt länssfyrelsens mening skulle ocksä en ökad användningav miljökonsekvensbeskrivningar kunna underlätta bedömningarna. 4.2.5Länssfyrelsen iGöteborgs o. län: Den föreslagna nya bestämmelsen innebär troligen allännu större resurser måste sättas av för arbetet att ta fram eller förnya enöversiktsplan. Detla borde ha påpekats i promemorian. Föratt kommunen, länssfyrelsen, allmänheten m fl skall kunna ta ställning tillnär det är risk att översiktsplanens föreslagna markanvändning kränker ett EG-direklivställs stora krav på information om dessa direktiv och deras innehåll. 4.2.6Länsstyrelsen i län: Krav på kommunerna att i översiktsplaner redovisa hur föreskrifter till skydd för att människorshälsa påverkas vid änd- Prop. 1992/93:60 rad markanvändning, kan bli svårtatt uppfylla. Vid översiktsplaneringen har Bilaga 2 man ofta inte dendetaljkännedom om tillkommande verksamheter som krävs för att kunna göraerforderliga bedömningar av hur t ex luftkvaliletsni-våer påverkas. 4.2.7Kalmar kommun:Som nämns i promermorian är det väsentligt att arbetet med MKB inleds redan isamband med översiktsplanen och fullföljs i detaljplanläggningen. Del äremellertid tveksamt om det föreslagna tillägget till 4 kap., 1§ PBL i praktikenkommer att ge det resultatet. Om ambitionen från statens sida är att fä etl MKB-tänkanderedan i översiktsplaneringen, om än bara för de väsentligasteintressekonflikterna, måste den föreslagna lagtexten göras betydligt klarare påden punkten. Den föreslagna skrivningen kan tolkas som enbart en bekräftelse ilag av det som svenska regeringsföreträdare under läng lid sagt gäller iSverige, nämligen alt vi följer vad vi åtagit oss internationellt exempelvis iolika konventioner. 4.2.8Göteborgskommun: Den föreslagna förändringen i 4 kap 1 § är bra, speciellt med tanke påden växande internationella samordningen av miljöåtgärder. Kopplat tillutvecklingen av miljökonsekvensbeskrivningar skapas en bra utgångspunkt för enmUjöinriktad fysisk planering. 4.2.9Umeå kommun: Ipromemorian sägs all det är angelägel att arbetet med MKB påbörjas redan underarbetet med översiktsplan för att mynna i en komplett MKB idetaljplanläggningen. Utredningens förslag alt i översiktsplan ta in hurkommunen avser att uppfylla föreskrifterna kan vara läinpligt men frågan aromdet är tillräckligt dä översiktsplan inle är juridiskt bindande. 4.2.10 : Förutom att regeln intebehövs med an ledning av EES-avlalel, motsätter sig sfyrelsen förslaget lill en komplette ring av PBL 4:1 ocksä av andra skäl. I PBL 2:1 finns redan allmänna formule ringar om god bostads-, arbets, trafik- och frilidsmiljö soni bl.a. innebär att en god luftkvalitet ska främjas. Dessutom strider idén orn komplettering av PBL 4:1 i grunden mot de ursprungliga intentionerna med översiktsplanen som kommunens plan för den framtida mark- och vattenanvändningen ulan några som helst rättsverkningar. 5.1.1 : I departementspromemorianhävdas alt de definitioner av avfall, hantering m.m. soin finns i EG:s ramdirektivväl stämmer överens med den svenska lagstiftningen på området. Någon legaldefinition av avfallsbegreppet finns inle i svensk rätt. Frågan har behandlatsi flera rättsfall. har lämnat synpunkter i arbetet med en nymiljöbalk som syftat till att en definition av avfall bör införas i svenskmiljölagstift- "'"S- 158 5.1.2 iLund: Kravet på tillståndsplikt för olika fyper av avfalls- Prop.1992/93:60 hantering finns i miljöskyddslagen. Möjligen måste bilagan kompletteras nå- Bilaga 2 got.EG-direktivet reglerar olika fyper av förfaranden, medan ML regleraranläggningar utöver en viss storlek eller omfattning. Utövermiljöskyddslagen gäller för avfall renhållningslagen och förordningen ommiljöfarligt avfall. Dessa lagar innehåller de regler som behövs för attuppfylla de krav som ställs i direktivet. 5.1.3 Länsstyrelseni o. län: Frågan om hur gränsen skall dras mellan en produkt som är en vara och en produkt som har övergått fill att bli ett avfall är fundamental för all lagstiftning som gäller för avfall,sär skilt förordningen om miljöfarligt avfall. I promemorian påstås avfallsdirek tivet innehåller sådana definifioner av avfall som väl stämmer överens med den svenska lagstiftningen på området. Detta påstående är inte riktigt. Idirektivet definieras avfall som varje föremål, ämne eller substans som ingår ide kategorier som anges i bilaga 1 och som innehavaren gör sig av med elleravser eller är skyldig att göra sig av med. Den svenska lagstiftningenexempelvis produktkontrollagstiftningen innehåller inte någon motsvarighet tilldet sista understrukna ledet i direktivets definition av avfall. Om en spilloljaär miljöfarligt avfall enligt definitionen i förordningen om miljöfarligt avfallkan oljan naturligtvis ändå ha ett ekonomiskt värde på marknaden för oljansägare. Då är oljan definitionsmässigt inte längre ell avfall ulan en vara somdess ägare kan sälja eller nyttiggöra för sig som vilken annan vara som helst.Jfr HD:s dom , DB 23, B 797/88. EG-direktivetdefinierar avfall bl.a. som en produkt som ägaren är skyldig att göra sig avmed medan svensk lagstiftning bygger på principen att det är ägarens bedömningav produktens värde som bestämmer om den är en vara eller ett avfall. EG-lagstiftningenförefaller i detta avseende vara befydligt effektivare än den svenska i frågorom att reglera hanteringen av de mest miljöskadliga restprodukterna. Direktivetom omhändertagande av spilloljor anger att med spillolja avses bl.a. vissaoljor som är avsedda för det avsedda ändamålet. Även här bestämsbegreppet i möjligaste mån objektivt och inte främst utifrån vilken avsiktägaren har med oljan. Observera att direktiv om omhändertagande avspilloljor hade en definition av sådana oljor som är ganska lik den nuvarandesvenska men att den bestämningen av begreppet fydligen ansågs dålig och därförändrades 1986.