prop · GG03100 · 1992-12-31 00:00:00 — Kommissionen bör vidare övervägahur det opinionsbildande och attitydpåverkande arbetet inom området kanförstärkas och bedöma hur såväl de primär- som de sekundärpreventiva insatseraakan utvecklas ytterligare. I kommissionens uppdrag ingår också att göra enöversyn av vården av alkoholmissbrakare och bedöma behoven av förändringar avvårdformer och vårdinnehåll. De kvinnliga missbrakaraas vårdbehov skall därviduppmärksammas särskilt. Slufligen skall kommissionen även behandla frågorsom gäller miss- Prop. 1992/93:100 brakets familjesociala konsekvenser. Detav beslutade har inrättats medansvar för att bl.a. samordna samhällets alkohol- och drogpreventivaverksamhet. Det alkohol- och drogpreventiva arbetet kommer vid sidan avHIV/aids-programmet att bli institutets mest omfattande område. En av institutets uppgifter är att ta fram ochtillhandahålla basfakta och informationsmaterial inom alkohol- och drogområdetför olika avnämares behov, bl.a. kommuner, landsting, arbetsplatser ochföreningsliv. Institutet skall i sin verksamhet stimulera,utveckla och stödja lokala drogförebyggande verksamheter som bedrivs avorganisationer och myndigheter. Andra viktiga uppgifter för äratt initiera forskning och samla annan kunskap för att få fram underlag församhällets fortsatta insatser inom det alkohol- och drogpolitiska området. Attutveckla nya och effektiva metoder för det förebyggande arbetet är också encentral uppgift för institutet. Folkrörelseraasdrogförebyggande insatser utgör viktiga komplement till det arbete sommyndighetema bedriver. De enskilda organisationerna bör utforma sina insatserutifrån den egna organisationens särart så att mångfalden i detdrogförebyggande arbetet vämas. Därigenom kan större trovärdighet och bättreeffekt av insatsema uppnås. Statsbidrag kommer även fortsättningsvis att utgåtill organisationer, dels i form av centralt organisationsstöd, dels somprojektmedel till drogförebyggande verksamheter. Nykterhetsrörelsema och vissa andra organisationerfår organisationsstöd för sin centrala verksamhet. Under anslaget G 4. Folkhälsoinstitutetberäknas organisationsstöd till vissa nykterhetsorganisationer m.fl. Särskildaprojekt- och utvecklingsmedel utgår till ungdomsorganisationer och övrigaintressenters drogförebyggande verksamheter. Under anslaget beräknas vidaremedel som skall fördelas av till organisationer ochkommuner som genomför lokala projekt. Bidrag till länkorganisationer och andraorganisationer som arbetar med att stödja och hjälpa f.d. missbrakare utgår,dels i form av centralt organisationsstöd, dels i form av bidrag till lokalastöd- eller rehabiliteringsinsatser i organisationeraas regi. Bidragetredovisas under anslaget . Bidrag till organisationer. Måletför samhällets insatser mot narkotikamissbraket är att genom en samordnadnarkotikapolitik verka för ett narkotikafritt samhälle. Det finns starka krafter i fleravästeuropeiska länder som ställer krav på en allmän liberalisering avnarkotikapolitiken och som till och med förordar en legalisering av vissanarkotiska preparat. Denna inställning präglas av en uppgivenhet införnarkotikaproblemet som inte hör hemma i det svenska samhället. Det ytterstamålet för den svenska narkotikapolitiken är att skapa ett samhälle fritt frånnarkotika, ett samhälle där narkotikan aldrig tillåts bli en normalföreteelse. Derma restriktiva gmndsyn, som har en stark folklig förankring,råder det en i det närmaste total politisk enighet om. Narkotikamissbrakinnefattar mycket skiftande former av narkotikaerfarenhet, alltifrån brak videnstaka fillfällen till långvarig, regelbunden och daglig användning. Uppgifter om det tillfälliga experimentella braketbland ungdoraar erhålls genom regelbundna undersökningar bland skolungdom iårskurs 9. Av dessa undersökningar framgår att av eleveraa haranvänt narkotika, vilket i en intemationell jämförelse är en mycket låg nivå. Ibörjan av var motsvarande andel . De uppgifter som finns att tillgå om det tungamissbrakets utveckling är mer osäkra. genomfördes en landsomfattandeundersökning om det tunga missbrakets omfattning. Då bedömdes att det fannsmellan 10 000 och 14 000 tunga missbrakare i landet. Av dessa var mellan 7 500och 10 000 injektionsmissbrakare. Enligt en genomförd undersökning omnarkotikamissbrakets omfattning i finns det tecken som tyder på attantalet narkotikamissbrakare i staden har ökat, både vad gäller det totalaantalet missbrakare och de aktiva injektionsmissbrakare som har kontakt medsocialtjänsten. Antalet heroinmissbmkare i staden förefaller ha ökat,som andelen missbrakare som i första hand använder centralstimulantiahar minskat. Dessa uppgifter är oroande. Andel (%) imgdomar som använt narkotika 1992/93:100 BU. J Illl I I I I I I I I I I ' I I I 1 l_ pojkar ik 9-- vjimplilctiga 1972 1978 1984 1990 Bedömningarsom i övrigt kan göras av det tunga missbrakets utveckling grandas påindikatorer som antalet anmälda brott mot narkotikastrafflagen, antaletnarkotikamissbrakare i kriminalvården, antalet beslag av narkotika m.m. Dessaindikatorer, som tydde på en påtagligminskning av det tunga missbraket, har visat en uppåtgåendetrend. Beslag avolika narkotiska medel Cannabis Heroin -♦- Amfetamin -*- Kokain -*~ Sdnui/hignande 1975 1977 1979 1981 1983 1985 1987 1989 1991 Det bör dock påpekas att statistik övernarkotikabeslag inte bara speglar problemets utbredning utan ocksåomfattningen av myndigheteraas insatser. Därför bör en viss försiktighetiakttas när det gäller att utifrån dessa uppgifter draslutsatser om det tunga narkotikamissbrakets för- Prop. 1992/93:100 ändringar. Olika uppgifter talar för att medelåldera bland detunga narkotikamissbmkama ökar, vilket tyder på att nyrekryteringen av ungatill grappen minskar. och narkotikaupplysning(CAN) har genomfört en undersökning av det tunga missbraketsomfattning. Resultaten av denna undersökning beräknas vara klara i febmari1993. Cannabis är det vanligaste narkotiskamissbrakspreparatet i . Injektionsmissbraket domineras avcentralstimulantia. Kokainmissbraket har fortfarande en mycket liten utbredningi landet. Det finns vissa tecken som tyder på att användning av droger som inteinjiceras, såsom ecstasy, amfetamin och LSD, används i ökad omfattning i vissaungdomskretsar. Ett annat oroande tecken är en ökning av heroinmissbrak,främst s.k. rökheroin, i vissa invandrarkretsar. Tillgångenpå narkotika i världen är mycket stor. Produktionen av illegal narkotika ökar,som den illegala handeln med narkotika blir alltmer välorganiseradoch svårare att bekämpa. De politiska och ekonomiska förändringama i Öst- ochCentraleuropa har ökat riskema för att produktion, missbrak och handel med narkotikasprids såväl inom regionen som till andra länder. Missbrak av narkotika är ettväxande problem såväl i de traditionella producentländema i tredje världen sombland underprivilegierade gmpper i den industrialiserade världen. Utvecklingen är dock inte entydig. Undersökningar iflera västeuropeiska länder visar att missbraket av vissa droger stabiliseraseller t.o.m. minskar. Antalet beslag av heroin, kokain och andra droger ökar imånga länder och regioner, vilket pekar på en bestämd vilja från kontrollmyndigheteraassida att komma tillrätta med narkotikaproblemet. Även om skildaintressegrapper i framför krav på att legalisera narkotikan finnsdet ingen regering som öppet förespråkar en sådan linje. Tvärtom finns det inomEG en uppslutning kring det narkotikaprogram som utarbetats av CELAD, enarbetsgrapp för narkotikafrågor inom EG. Den uppfattning som kommer tilluttryck där ligger nära den svenska synen i denna fråga. Syftetmed den svenska narkotikapolitiken är att på alla nivåer och områden markeraett avståndstagande från narkotikan som företeelse. Efterfrågedämpandeåtgärder, åtgärder för att begränsa tillgången och kontrollinsatser måste gåhand i hand. Särskilt viktiga är förebyggande insatser. Det förebyggande arbetesom tidigare bedrevs av regeringens s.k. ATHENA-grapp fullföljs nu avFolkhälsoinstitutet inom ramen för det drogpreventiva programmet. Polisiärainsatser mot gatuhandeln har enviktig förebyggande furUction då sådana insatser både begränsar Prop.1992/93:100 tillgången på narkotika och har en avskräckande effektpå Bil. 6 presumtiva köpare av narkotika. Den svenska narkotikalagstiftningen vänder sig motall befattning med narkofika. I syfte att än tydligare markera attnarkotikamissbrak inte accepteras i vårt samhälle har regeringen i december1992 förelagt en proposition om bl.a. en skärpning av straffskalanvid ringa narkotikabrott. Enligt förslaget förs fängelse in i straffskalan föreget brak av narkotika. Detta innebär att det blir möjligt att ta urinprov föratt kontrollera misstänkt narkotikabrak och att den som använt narkotika kandömas till en påföljd som innefattar behandling av missbraket. Vidare kommer regeringen att föreslå riksdagenvissa ändringar i narkotikakontrollagen i syfte att kontrollera hanteringen avvissa kemiska ämnen som kan användas vid illegal narkotikatillverkning. Narkotikaläget i världen påverkar situationen ocksåi . Den ökande produktionen av illegal narkotika och denvärldsomspännande illegala narkotikahandeln kräver fortsatt stark beredskap ochen väl samordnad nationell narkotikabekämpning. Regeringens samordningsorganför narkotikafrågor (SAMNARK) har i uppdrag att verka för en förbättrad samordningav samhällets insatser inom narkotikaområdet. SAMNARK skall samordna deinsatser som initierades av Aktions-grappen mot Narkotika, som avslutade sittarbete . Inom ramen för detta uppdrag har uppmärksamhet särskiltriktats mot missbrak bland invandrare och flyktingar, drogförebyggande insatserinom arbetslivet samt samordning av insatser på regional nivå. deltar mycket aktivt i det intemationellasamarbetet mot narkotika inom FN och . hör till de ländersom ger de största frivilliga bidragen till FN:s arbete mot narkotika. Sverigeär f.n. medlem av FN:s . Inom samarbetsgrapp inarkotikafrågor, den s.k. Pompidougrappen, har bidragit med ekonomisktstöd till Öst- och för att möjliggöra deltagande därifrån iPompidougrappens olika aktiviteter. Vidare deltar aktivt i fleraarbetsgrapper inom Pompidougrappen. ingår också i den s.k. Dublingrappen, somär en informell interaationell grapp för utbyte av information om framföralltbiståndsinsatser för att bekämpa narkotika. I grappen ingår också EG:s medlemsländer,, , , och . har innehaft ordförandeskapeti Nordiska kontaktmannaorganet för narkotikafrågor, som har till uppgift attfrämja det tvärsektoriella samarbetet mot narkofika i . Det intemationella samarbetet mot narkofika ärutomordentligt betydelsefullt, inte minst mot bakgmnd av den pågåendeeuropeiska integrationen och de genomgripande förändringarna i Central- ochÖsteuropa. Regeringen har för avsikt att ytterligare stärka roll idetta samarbete. Under anslaget A 2. Utredningar, utveckling, samverkan m.m.finns medel beräknade för stöd till interaationellt samarbete inom alkohol- ochnarkotikaområdet. F 1.Bidrag till missbrukarvård och ungdomsvård Prop.1992/93:100 1991/92 Utgift 908 717 127 1992/93 Anslag 950 000 000 1993/94 Förslag 480 000 000 ' ' har överförts till anslaget . Sedan kommunaliseringen av tvångsvårdensinstitutionerår har den ordningen gällt att staten träffat överenskommelsemed och om statsbidragssystemettill missbrakarvården och ungdomsvården. Statsbidraget har i huvudsak fördelatsdels till kommunema enligt en schablon för att fritt disponeras tillmissbrakarvård och ungdomsvård, dels till institutionema i form av platsbidrag.Vid ett antal tillfällen har beslutats om vissa justeringar av dessa principeri syfte att påverka utvecklingen av vårdstmkturen eller vårdresursema. Den senaste omläggningen av statsbidraget, avseendeåren 1991 och 1992, syftar till att stimulera utbyggnaden av platser vidsärskilda ungdomshem och LVM-hem. Ett tillfälligt anordningsbidrag utgår tillde huvudmän som tar nya platser i anspråk under åren 1991 och 1992.Statsbidraget är totalt . har i enlighet med regeringensproposition (1992/93:61) om ändrat huvudmaimaskap för vissa institutioner inomungdomsvård och missbrakarvård beslutat att staten får ett samlathuvudmannaskap för de särskilda ungdomshemmen och LVM-hemmen. Som redovisasunder anslag G 15. , bör finansieringen avinstitutioneraa även fortsättningsvis ske genom vårdavgifter från kommunemaoch genom statliga platsbidrag. Kostnadema beräknas uppgå till 470 miljonerkronor. Vidare skall principema för nuvarande statsbidrag till kommunema gällaunder hela innevarande budgetår. Missbrakarvårdenoch ungdomsvården har inte fungerat tillfredsställande, vilket bl. a.ligger bakom tidigare principbeslut om statligt inflytande överframför allt ungdomsvården. Från olika håll har framförts att ungdoms- ochmissbraksarbete i många av landets kommuner inte prioriteras tillräckligt högt.Vissa särskilt utsatta grappers behov av stödinsatser eller vård har lyftsfram. Bostadslösa tunga missbrakare är i många fall i behov av enmellan-vårdsform som många kommuner inte kan erbjuda. Även psykiskt stördamissbrakares särskilda vårdbehov är dåligt tillgodosedda. Andra grapper i behovav specifika insatser är t.ex. kvinnliga missbrakare, bam och ungdomar somlever utan fast förankring i en familj eller institution, missbrakande ungdomardär unga flickor är en särskilt utsatt grapp. Utbudet av vårdresurser för dessautsatta grapper varierar mellan landets kommuner. Statensbidrag till missbrakarvården och ungdomsvården bör ses som enhelhet med ett övergripande syfte att garantera att resursema på Prop.1992/93:100 såväl institutionssidan som öppenvårdssidan överensstämmer med Bil.6 behov och efterfrågan. När staten nu tar över den tunga institutionsvårdenfinns ett starkt intresse av att det råder balans mellan den tungainstitutionsvården och de kommunala insatseraa inom området, dvs. tidigtförebyggande insatser, öppenvård eller andra frivilliga vårdinsatser. Dentunga missbrakarvården och ungdomsvården påverkas av vilka tidiga insatser somkommuneraa gör. De fördelningstal som ligger till grand för detgenerella statsbidraget till kommuneraa är föremål för översyn avstrakturkostnadsutredningen (Fi 1992:17). Ett nytt system för fördelning av detgenerella statsbidraget avses träda i kraft . Statsbidraget till missbrakarvård och ungdomsvårdbör tills vidare finnas kvar som ett riktat statsbidrag till kommuneraasmissbraks- och ungdomsarbete. Bidraget skall ha generell karaktär och fördelasenligt särskilda fördelningskriterier som regeringen avser att besluta om undervåren 1993. Länsstyrelsema bör inom ramen för sitt tillsynsarbete ges en aktivroll vid fördelningen av statsbidraget samt uppföljningen av dess effekter.Socialstyrelsen bör i samarbete med utvärdera ochanalysera effekteraa av statsbidraget på nationell nivå. I samband med att nyafördelningstal för det generella statsbidraget införs bör frågan omstatsbidragets konstraktion ånyo prövas. Jaghemställer att regeringen föreslår att till Bidrag till tnissbrukarvård ochungdomsvård för /94 anvisa ett reservationsanslag på . 1991/92 Utgift 62 935 277 Reservation 1 555 767 1992/93 Anslag 28 755 000 1993/94 Förslag 31 630 000 Socialstyrelsenanser att stödet till länkorganisationer och andra föreningar som arbetar medrehabilitering- och stödinsatser inom missbraksområdet bör samordnas på ett bättresätt. föreslår att anslagsposten Bidrag till sammanslutningarav f.d. alkoholmissbrakare m.fl samordnas med anslagsposten Bidrag tillKALV-orga-nisationerna. Styrelsen anser också att bidrag till lokala föreningarbör fördelas av länsstyrelserna. Vad gäller organisationsstöd till organisationersom arbetar med utsatta bam och familjer, människor i samlevnadskriser m.m.hemställer om en höjning med . Socialstyrelsenanser att det bör ske en samordning av bidragsgiv- Prop. 1992/93:100 ningentill kvinnojoureraa. Styrelsen föreslår att Bil. 6överförs till anslagsposten Bidrag till kvinnojouremas riksorganisationer m.m.från anslag H 4. Utvecklings- och försöksverksamhet, av medel som beviljas tillkvinnojouremas lokala arbete. äskar oförändrat bidrag till dehomosexuellas organisationer. KALV-grappen består av , , samt . KALV-organisationema ansöker om en höjning avbidraget . har inkommit med en särskildhemställan om organisationsbidrag. Jaganser i likhet med att bidrag till organisationer som arbetarmed stödjande insatser till f.d. missbrakare bör samordnas på ett bättre sätt.Jag anser därför att anslagsposten Bidrag till KALV-organisationeraa bör förassamman med anslagsposten Bidrag till sammanslutningar av f.d.alkoholmissbrakare m.fl. vilken regleras i förordningen (1983:731) omstatsbidrag till organisationer för stöd till missbrakare m.m. Medel skalläven utgå tillde s.k. KALV-organisationerna. Jag anser att medlen bördisponeras av . Den del av anslaget som avses att gå till lokalalänkorganisationer skall utbetalas till länsstyrelsema som har att besluta omfördelningen av dessa lokala bidrag. Organisationer som inriktar sitt arbete på utsattabam och familjer gör betydelsefulla insatser. Föreningar som Bamens rätt isamhället (), solidaritet och familjehemmens organisationer svararför opinionsbUdning, egna insatser och metodutveckling inom sina områden. Stöd utgår till kviimojouremas riksorganisation ochinvandrarorganisationer som stödjer misshandlade kvinnor. Vidare avsätts medelför kviimojouremas lokala utvecklingsarbete. Medlen för det lokalautvecklingsarbetet bör fördelas av riksorganisationen i enlighet med riktlinjersom meddelar. De homosexuellas organisationer bedriver enomfattande informations- och rådgivningsverksamhet. Informationsfrågor inomolika samhällssektorer samt stöd till olika organisationer överfördes frånSocialstyrelsen till när detta bildades den 1 juli 1992.Det uppdrag som regeringen lämnat till angående dehomosexuellas situation i satnhället har därför regeringen beslutat att föraöver till . Institutet bör också fördela bidrag till dehomosexuellas organisationer och medel härför bör således över- Under anslag G 4.Folkhälsoinstitutet har Prop. 1992/93:100 jag beräknat I för ändamålet. Anslagspost Anslag 1992/93 Förslag 1993/94 Bidrag till sam- 19 569 anslutningar av f.d. alkoholmiss brukare m.fl. > 23 343 Bidrag till 3 773 Bidrag till or- 2 207 3 207 ganisationer som arbetar för utsatta barn och deras familjer Bidrag till 2 080 5 080 SUMMA 27 629 31630 Jag hemställer att regeringen föreslår att till Bidrag tillorganisationer för /94 anvisa ett reservationsanslag på . 1991/92 Utgift 10 542 000 ' 1992/93 Anslag 7 964 000 ' 1993/94 Förslag 7 964 000 ' för alkohol- ochnarkotikaupplysning (CAN) Anslaget avser bidrag tillverksamheten vid () CAN är ett folkrörelseförankratinformationsorgan som har till uppgift att bedriva och främja saklig upplysningom verkningar av alkohol- och narkotikamissbrak liksom om vägar och medel attförekomma och bekämpa alkoholskador och motverka icke-medicinskt brak av narkotika. CAN skall i detta syfte förmedla basfakta om droger tillorganisationer, myndigheter, massmedia m.fl. En annan huvuduppgift för CAN äratt utgöra ett serviceorgan för folkrörelser och organisationer i deras arbetemed droginformation. 10 1992/93. För CAN:s verksamhet har jag för /94beräknat ett Prop. 1992/93:100 bidrag på totalt . Jag hemställer att regeringen föreslår att till Bidrag för /94anvisa ett anslag på . Myndigheter under Prop. Socialdepartementetsansvarsområde innefattar verksamheter och förmånssystem som skall bidra tillmedborgamas trygghet och välfärd. De stora transfereringssystemen, som hanterasfrämst av socialförsäkringsadministrationen, skall dels kompensera förinkomstbortfall på grand av ohälsa eller ålder, dels ge inkomstutfyllnad iövrigt under livets normala skeenden. Denna ekonomiska uppgift, som i stor utsträckningär regelstyrd och inriktad på ärendehandläggning, får allt starkareberöringspunkter med de delar av trygghetssystemen som skall förebygga ochbehandla ohälsan och dess uppkomst och orsaker, nämligen hälso- och sjukvården,hälsoskyddet samt . Inom sistnämnda områden har staten inte detdirekta verksamhetsansvaret, och dess huvuduppgift är här framför allt inriktadpå tillsyn, kunskapsuppbyggnad och kvalitetssäkring. För att fullgöra statens uppgifter finns underSocialdepartementet myndigheter på central, regional och lokal nivå. Vidflertalet av myndigheteraa är verksamheten i varierande omfattning regelstyrdi den meningen att uppgifter härleds ur någon författning (resp. förordning medinstraktion undantagen). Dessa uppgifter kan beskrivas i termer avärendehandläggning, utbetalning av statsbidrag eller annat ekonomiskt stöd,tillsyn samt rätt att utfärda föreskrifter. Vid sidan av den regelstyrdaverksamheten finns vanligen inslag av samordningskaraktär ochkunskapsförmedling. Ett fåtal myndigheter saknar regelstyrd verksamhet. för psykosocial miljömedicin och Socialvetenskapliga forskningsrådetär forskningsfrågoraa helt dominerande, medan medicinsk metodik har en utpräglad utvärderingsfunktion. Vid Bammiljörådetoch dominerar policyskapande uppgifter i form avkunskapsförmedling och samordning. Den totala personalstyrkan vid Socialdepartementetsmyndigheter uppgår under innevarande budgetår till ungefär 18 000 anställda,vilket är ca 600 färre än närmast föregående budgetår och ungefär 1 600 färreän /90. Personalminskningarna har åstadkommits genomeffektiviseringar och omstraktureringar, främst inom socialförsäkringsadministrationen.Socialstyrelsen och på område. Det treåriga programmetför omställning och förayelse av den statliga administrationen som riksdagengodkände vid behandlingen av propositionen 1990/91:150 gällde just dessa treområden, och förayel-searbetet fortskrider. Däratöver pågår eller hargenomförts andra omstraktureringar bl.a. såvitt avser Statens bakteriologiskalaboratorium (SBL) och Statens hundskola. Hundskolans verksamhet drivs nu ibolagsform och har inte längre sin finansiering över statsbudgeten. Socialförsäkringsadministrationen bestående avRiksförsäkringsverket (RFV) och de allmänna försäkringskassoraa med sammanlagtdrygt 16 000 anställda svarar för av de administrativa kostnaderaainom område. Merparten tjänstgör vid de ca 400lokalkontoren. Vid RFV, som är den personellt största centrala myndigheten,tjänstgör drygt 650 anställda. 1992/93:100totalt ungefär 500 anställda, varav endast 10 på det centrala lednings- Bil. personalstyrka inkl. dem som tjänstgör vid deregionala tillsynsenheterna uppgår till ca 350 anställda. ,vars verksamhet är helt avgiftsfinansierad, ligger sedan inrättandet, trotsökade arbetsuppgifter, oförändrat på nivån 185 anställda. Verksamheten vid SBLmed över ca 400 anställda är föremål för omstrakturering, vilken kommer attinnebära betydande personalminskningar. I övrigt är myndigheternapersonalmässigt små med i flertalet fall färre än 20 anställda. Det är min och statrådet uppfattning attadministrationen i stort fungerar väl, och att det finns en god beredskap såvälför att möta förändringar i fråga om verksamhetens karaktär och omfattning somför att agera i den nya mål- och resultatstyrningsprocessen. Myndighetema befinner sig i olika faser avbudgetcykeln. Med utgångspunkt i anslagsframställningarna har en fördjupadprövning gjorts av verksamheten beträffande , ,Hälsooch sjukvårdens ansvarsnämnd och . Resultatet avdenna prövning redovisas under resp. myndighetsanslag. Den aviserade forskningspolitiska propositioneninnebär att anslagen till ochSocialvetenskapliga forskningsrådet föreslås oförändrade i avvaktan på senareställningstaganden inom regeringen. Likaså föreslås anslagoförändrat i avvaktan på beredningen av frågan om inrättande av enbarnombudsman. Även till det föreslagna föreslåsoförändrad medelstilldelning i förhållande till vad som utgårtill SBL i avvaktan på att frågan bereds inom regeringen med sikte på ettsenare förslag till . Chefen för har tidigare dennadag redovisat de finansiella föratsättningaraa för myndigheteraa samt principerför beräkning av anslagen.