prop · GG034 · 1992-12-31 00:00:00 — Skälenför mitt förslag: Frigivningspermission är enligt gällande regler förbehållendem som kan friges tidigast efter att två tredjedelar av sttafftiden äravtjänad. Permissionen är avsedd för fall där frigivningsförhållandena varitsädana att villkorlig frigivning inte bedömts lämplig efter två tredjedelar avstrafftiden. Frigivningspermissionenskall vara ett led i förberedelserna för frigivningen. Frigivningspermissioneni systemet tillämpades så, att den som inte kom I åtnjutande avvillkorlig frigivning senast på tvåtredjedelsdagen beviljades frigivningspermissionfrän den dagen för att få tillfälle att själv medverka till att ordna sin frigivningssituation. Frigivningspermissionhar inte sin plats i ett system med obligatorisk frigivning. Annorlundaförhäller det sig i ett system med fakultativ frigivning. I ett sädant systembör frigivningspermlssion alltid övervägas i samband med ett beslut att senareläggaden villkorliga frigivningen på grand av särskilt ogynnsamma frigivningsförhällanden.Förhållandena som föranlett kriminalvården att begära Kriminalvårdsnämndensprövning av tidpunkten för villkorlig frigivning kan i mänga fall av nämndenbedömas vara sädana att villkoriig frigivning inte bör komma i fräga. Om detvid prövningen ändå kan antas att den intagne själv har någon möjlighet attmedverka till att ordna sin frigivningssituation bör frigivningspermissionkunna beviljas. Vidbeslut om frigivningspermission bör nämnden - såsom var brukligt -fatta principbeslut om tidpunkten för villkorlig frigivning samt bordläggaärendet. Ärendet bör sedan kunna tas upp för avgörande i slutet av frigivningspermissionen.Uppsala tingsrätt har pekat på att permissionen Innebär ett straffavtjänande.Det är givetvis av betydelse att permissionens 3Riksdagen 1992/93. längdär väl avvägd och säledes Inte beviljas för hela eller större delen av denåterstående sttafftiden. Om frigivningspermissioneninte fungerar, bör beslutas om återtagning i anstalt. Olika altemativ ullhandläggningsordning kan tänkas. Det finns skäl som talar för att beslut om återtagningbör kunna meddelas av anstalten som har ansvaret för den intagne underpermissionen. Mot en sädan ordning talar dock att det i viss mening är fråga omett sädant frihetsberövande som bör beslutas i särskild ordning. Utgångspunkteni mitt förslag är därför att , som enligt 54 § lagen(1974:203) om kriminalvärd i anstalt har beslutanderätten i frägor om frigivningspermission,skall besluta om ätertagning i anstalt. Anstalten, som skall ha konttollen överoch ansvaret för den intagne under permissionen, bör därför omgående un-denättanämnden om det föreligger skäl att avbryta frigivningspermissionen. Då nämndenprövar frägan om återtagning bör den lämpligen ocksä ta ställning till dettidigare principbeslutet om villkoriig frigivning. I brådskande ärenden kanordföranden i enligt 37 kap. 4 § andra stycketbrottsbalken ensam besluta pä nämndens vägnar. Jag anser därför att det intebehövs nägon sädan möjlighet för anstalterna att interimistiskt besluta omavbrytande av permissionen som har föreslagit. Mitt förslag:Möjlighet till övervakning under villkorlig frigivning begränsas till fängelsesttafföver rvä månader. Påföljdsutredningensförslag: Övervakningen efter vilUcorlig frigivning skulle slopas. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser avstyrkte förslaget. Förslageti promemorian: Överensstämmer med mitt förslag. Synpunkterpå förslaget i promemorian: Föreningen har betonatbetydelsen av övervakning. i förordar attövervakningsnämnd inte avhänds möjligheten att besluta om övervakning även vid konastraff Skälen för mitt förslag:De gällande bestämmelsema om övervakning efter villkorlig frigivning infördesär efter förslag i propositionen 1987/88:120. Förslaget grandades på Fängelsesttaffkommitténsslutbetänkande. Obligatorisk övervakning slopades, (övervakning skall enligt26 kap. 11 § BrB beslutas om det bedöms som påkallat. För personer som friges fränkortare sttaff än beslutas oftast inte om övervakning. Dettaöverensstämmer med uttalandena i förarbetena. Övervakningenhar till uppgift bl.a. att vara till stöd och hjälp för den som friges fränfängelse. Generellt fär längre frihetssttaff anses medföra större behov av stödoch hjälp än kortare sffaff Utvecklingen mot mindre övervakning efter kortare frihetssttaffligger i linje med denna uppfattning. övervakningsnämnden i Täbyhar förordat att det skall finnas möjlighet till övervakning av korttidsdömda bl.a.eftersom de ofta är missbrukare. Nämnden anför vidare att det förekommer attövervakningsnämnd beslutar om s.k. § 34-placering av korttidsdömda, företrädelsevistill behandlingshem. Dä brakar det förordnas om övervakning i omedelbaranslutning till den villkorliga frigivningen. Enligt min mening bör frivårdensresurser för övervakning inte tas i anspråk för dem som friges frän heltkortvariga sttaff Det finns därför skäl att uttryckligen undanta sttaff pä rvåmånader och frän möjligheten till övervakning. InomJustitiedepartementet har beräkningar gjorts av vilka effekter ett genomförandeav förslagen i propositionen skulle fä. Enligt dessa beräkningar skulle antaletintagna i kriminalvårdsanstalt per dag öka med kring 250 intagna redan utanhänsyn till förslaget om en utvidgning av den grupp långtidsdömda som skallbehandlas sttängare i frigivningshänseende och till de nya reglema om möjlighettill senareläggning av frigivning i förhällande till den tidigaste tidpunktenför frigivning. Vilken betydelse dessa senare förslag kan fä för antaletintagna är svårt att beräkna med någon större säkerhet. Sammantaget kommer dcx;keffektema att motsvara minst ett 50-tal intagna per dag. Enökning av antalet intagna i den storleksordning som angetts kommer i dagenspenningvärde att kosta kring . Härtill kommer vissamer marginella kostnader för det nya prövningsförfarandet. Enreform i enlighet med mitt förslag innebär att kriminalvårdens anstaltsväsendemäste byggas ut. Enligt den planering som pågår inom departementet kommerdetta i huvudsak att kunna ske genom om- cx;h tillbyggnader av det nuvarandeanstaltsbeståndet. 3.8 Prövningsordningen beträffande överförande av verkställighetav brottmålsdom Mitt förslag: Detskall enligt intemationella verkställighetslagen i vissa fall finnas möjlighetför eller annan beslutande myndighet att överiäta tillregeringen att pröva framställning om överflyttande av verkställighet av svenskbrottmålsdom till främmande stat. Skälen för mitt förslag: 1Sverige regleras det intemationella samarbetet beträffande verkställighet avbrottmålsdomar i dels lagen (1963:193) om samarbete med , , angående verkställighet av Sttaff m.m., dels lagen (1972:260) om intemationelltsamarbete rörandeverkställighet av brottmålsdom. Den nordiska verkställighetslagen Prop.1992/93:4 bygger pä enhetlig lagstiftning mellan de nordiska ländema medan deninternationella verkställighetslagen gmndas pä konvenrioner som tiUttätt.De konventioner som den intemationella verkställighetslagen reglerartillämpningen av är dels den i d. undertecknade europeiskakonventionen om brottmälsdoms internationella rättsverkningar (brottmälsdomskonventionen),dels den i Sttasbourg d. undertecknade konventionen omöverförande av dömda personer (överförandekonventionen). Lagen kan dessutomgenom förordnande av regeringen göras tillämplig i fräga om andraöverenskommelser som ingått med främmande stat. Om synnerliga skälföreligger fär regeringen vidare för visst fall förordna om överförande avverkställigheten av brottmälsdom. Intemationella verkställighetslagen tog ursprangligenenbart sikte pä förfarandet vid överflyttande av verkställighet pä grand av brottmälsdomskonventionen.Genom tillttäde till överförandekonventionen utvidgades lagen är 1984till att omfatta jämväl ärenden enligt denna konvention (prop. 1983/84:197 bet.1984/85:JuUl, SFS 1984:876). Syftet med överförandekonventionen var att underlättaöverförandet av utländska intagna till hemlandet genom att erbjuda en enkel ochlättillämplig ordning för en sädan procedur. 1 praktiken hade det nämligenvisat sig att brottmälsdomskonventionen i stort sett aldrig kom att rillämpasmellan de stater som tiUttätt den. Överförandekonventionen skiljer sig frän brottmälsdomskonventionenbl.a. -sttaffverkställighetkan överflyttas till annat konventionsland genom ett enklare förfarande, -överförande kanbegäras inte bara av domslandet utan ocksä av det land som önskar övertaverkställigheten, -överförande föratsätterden dömdes medgivande samt att -konventionenkan tillttädas även av stater utanför . Konventionen innebär ingen skyldighet för de anslutna ländemaan medverka till att föra över verkställighet. 1 nämnda proposition uttaladedepartementschefen att det i lagtexten inte utttyckligen behövde anges närabsoluta eller fakultativa hinder för överflyttande förelåg men att det varnaturligt att i praktiken hämta ledning i 5 och 6 §§ intemationellaverkställighetslagen som anger hindren mot överflyttning enligt brottmälsdomskonventionen. Verkställighet enligt överförandekonventionen regleras i34 a § intemationella verkställighetslagen (senaste lydelse SFS 1991:1144). Avden framgår att fräga om verkställighet i främmande stat av här i landet ådömdpåföljd tas upp av eller, i fråga om verkställighet avöverlämnande till rättspsykiattisk värd, av . Vidare framgår atten sädan begäran av främmande stat prövas av resp.Socialstyrelsen. I det motsatta fallet, dvs. överflyttning till , är detdäremot regeringen som beslutar om överförandet. Föregen del vill jag framhålla att intemationellaverkställighetslagen in går bland de lagar som reglerar värt intemationella samarbete pä brottmäls- omrädet. Detta samarbete täcker en rad olika situationer varav en del ter sig - tämligenratinartade medan andra kan vara viktiga frän principiell synpunkt Prop.1992/93:4 eller med hänsyn till enskilda personer eller förhällande tillannan stat. Särskilt i det senare fallet kan det vara angeläget att regeringen,som är der organ som i första hand svarar för vara intemationeUa relationer (se10 kap. regeringsformen), kan fä tillfälle att ta ställning i ärendena. Visserligenfinns i 10 kap. 8 § regeringsformen en regel om att utrikesministern skallhållas underrättad när det hos en annan myndighet kommer upp en fräga som är avbetydelse för mellanfolkliga förbindelser. Härigenom finns enmöjlighet för att regeringens utrikespolitiska överväganden kan fä inverkan päett ärende hos en förvaltningsmyndighet. I vissa fall torde dock dennamöjlighet inte vara tillräcklig utan själva beslutanderätten bör ligga hosregeringen. Sä är ocksä fallet i åtskilliga ärendetyper i lagregleringen om intemationelltbrottmälssamarbete. En typ av ärenden där en sädan möjlighet inte finns förregeringen är ärenden enligt överförandekonventionen om verkställighet av ensvensk brottmälsdom i en främmande stat. Även denna typ av ärenden kan,särskilt om det kan vara aktuellt att inte bifalla en annan stats framställningom sädan överflyttning, kräva överväganden som av principiella skäl bör görasav regeringen och inte av en förvaltningsmyndighet. Jag anser därför att deberörda myndighetema i de åsyftade fallen efter sin uttedning bör ha möjlighetatt hänskjuta ärendet till regeringen. Jagföreslår i enlighet med det sagda att det görs en lagändring i 34 a § intemationellaverkställighetslagen som innebär att resp.Socialstyrelsen, om det föreligger särskilda skäl, med eget ytttande (år överlämnaett ärende enligt överförandekonventionen till regeringen för prövning. Enmotsvarande ändring bör bettäffande brottmälsdomskonventionen göras i 26 § intemationellaverkställighetslagen. Motbakgmnd av den rättslikhet som finns mellan de nordiska ländema och denannorlunda uppbyggda reglering som gäller bettäffande överförande avverkställighet i dessa fall anser jag däremot inte att det är påkallat med nägonändring av den nordiska verkställighetslagen. 1enlighet med vad jag nu anfön har inom upprättats förslagtUl 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i , 3. lag om äncUing i lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m., 4. lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt, 5. lag om äncUing i passlagen (1978:302), 6. lag om ändring i lagen (1972:260) om intemationellt samarbete rörandeverkställighet av brottmälsdom. Förslagenhar granskats av lagrådet. 5 Specialmotivering Prop. 5.1 Förslaget till lag om ändring i Ordet"förskyller" har ersatts med "bör föranleda". Dennajustering, som inte har samband med övriga lagändringar som föresläs ipropositionen, är endast språklig och hänger samman med de av antagnaändringama när det gäller bötessttaffet (SFS 1991:240-301). 5.2 Förslaget till lag om ändring i /och 6 §§ Ordet"förskyller" har ersatts med "bör föranleda". Dennajustering, som inte har samband med övriga lagändringar som föreslås ipropositionen, är endast språklig och hänger samman med de av antagnaändringama när det gäller bötesstraffet (SFS 1991:240-301). Paragrafenreglerar tidpunkten för när villkorlig frigivning tidigast kan komma i fräga. Ändringamahar behandlats I avsnitt 3.2. Lagrådet,som inte i sak haft nägot att invända mot förslaget i remissen, har föreslagit enomformulering av paragrafen i syfte att pä ett tydligare sätt ge utttyck föravsikten med förslaget. Mitt förslag har utformats i nära anknytning tilllagrådets förslag. 1 ett hänseende har jag emellenid inte ansett mig böra följadetta. Enligt lagrådet bör andra till fjärde stycket formuleras som regler omnär villkorlig frigivning skall ske om inte annat följer av 7 § ellerbeträffande fjärde stycket 6 a §. En sädan utformning är mindre lämplig medhänsyn till att 7 §, även enligt lagrådets förslag, inte är formulerad som ettundantag frän en huvudregel utan som en allmän regel enligt vilken frigivningalltid kan ske senare än som anges i 6 eller 6 a §. Enligt min mening är den i lagrådsremissenföreslagna ordningen, enligt vilken de aktuella bestämmelsema i 6 § begränsas tillatt avse den tidigaste tidpunkt vid vilken villkorlig frigivning fär ske, attföredra. En sädan uppläggning motsvarar också den ordning som gällde före år1983 och är den som även enligt lagrådets förslag kommer till användning i 6 a §. Iförstastycket föreskrivs att den som undergår fängelse , minst en månad,får medges villkorlig frigivning. Vidare bibehålls det gällande undantaget förvillkorlig frigivning betiäffande dels fängelse som ådömts tillsammans medskyddstillsyn, s.k. 28:3-fängelse, dels fängelse som förvandlingssttaff förböter. i sttafftiden ingår avräknade frihetsberövanden. Vid brottsom renderar Prop. 1992/93:4 korta fängelsesttaff har oftast inte några sttaffprocessuellafrihetsberövanden förekommit. Skulle sådana frihetsberövanden ha förekommitoch avräknats frän sttaffet skall dessa säledes räknas in i sttafftiden. 1vissa fall kan det bli fräga om verkställighetstider i anstalt som faktisktblir konare än en manad. Möjligheten till en materiell prövning av denvillkorliga frigivningen blir därvid begränsad. Detta ger ocksä anledning atti större utsttäckning än överväga om straffet enligt 33 kap. 5 och 6 §§BrB kan anses till fullo verkställt genom anhållande och häktning. Enligt andra stycket får frigivning ske tidigast när rvä ttedjedelarav sttafftiden avtjänats om sttafftider är eller mindre. Tredje stycket reglerar den tidigaste tidpunkten för frigivningvid sttafftider mellan ett och tvä är. För dessa fall gäller en särskild avttappnlngsregelsom har kommenterats i avsnitt 3.2. Fjärde stycket behandlar villkorlig frigivning bettäffandedem som avtjänar sttaff pä sammanlagt minst tvä är. I dessa fall fär frigivningske tidigast efter halva tiden om det inte är fräga om sädan särskilt allvarligbrottslighet som behandlas i 6 a §. Sista stycket, innehåller en regel om att frigivningen kanskjutas upp pä begäran av den dömde. Stycket har utformats pä sätt lagrådetföreslagit. Det bör framhållas att den intagne inte har nägon rätt att fä frigivningensenarelagd (jfr prop. 1982/83:85 s. 49 och 123). Andra faktorer som kan påverkafrägan om en senareläggning av villkorlig frigivning behandlas i 7§. Paragrafen reglerar tidpunkten för när villkorlig frigivningtidigast kan komma i fråga för dem som dömts till fängelse i minst tvä är för särs..iltallvarlig brottslighet som har riktat sig mot eller medfört fara for liv ellerhälsa eller som ingått som ett led i en yrkesmässig eller organiseradbrottslighet. ÄncUingama har behandlats i avsnitt 3.2. Vid sidan av vålds- cx:h narkotikabrott och annan sädanbrottslighet som omfattas av nuvarande regler skall även särskilt allvarligafall av annan brottslighet kunna medföra särbehandling i frigivningshänseende.Det kan exempelvis gälla stöld, bedrägeri, skattebrott och annan liknandebrottslighet som bedrivits i yrkesmässig omfattning eller som genomförts isärskilt organiserade former. En föratsättning för att bestämmelsen skall blitillämplig är att det föreligger en påtaglig risk att den intagne efter frigivningenåterfaller i sådan allvarlig brottslighet som omfattas av särregleringen. Paragrafen behandlar fömtsättningama för att senareläggaden villkorliga frigivningen. Saken har behandlats i avsnitt 3.3. Lagrådet har föreslagit en nägot annorlunda formulering avparagrafen än den som föreslogs i lagrådsremissen. Förslaget hänger samman med den del av lagrådets förslag till utformning av 6 § som jag inte ansett mig böra 39 följa.Jag anser därför att inte heller 7 § bör avfattas pä det sätt somlagrådet Prop. 1992/93:4 föreslagit. En viss redaktionell jämkning ärdock påkallad. Paragrafenär avfattad med utgångspunkt i att frigivning skall ske senare än som anges i 6 eller 6 a § om det finns skäl för en sådan senareläggning.I paragrafen anges att det vid prövningen av den villkorliga frigivningensärskilt skall beaktas om fömtsättningama för den intagnes anpassning Isamhället framstår som speciellt ogynnsamma med hänsyn till den intagnes frigivningsförhällanden,uppförande eller andra särskilda omständigheter. Ävenandra omständigheter än sädana som uttryckligen anges i paragrafen kanemellertid beaktas vid prövningen. I 6 § sista stycket behandlas specialfalletatt den intagne begär en senareläggning av sin frigivning. Förstbland omständigheter som skall beaktas vid bedömningen av den intagnes föratsättningarför anpassning i samhället nämns i 7 frigivnings-förliållandena. Bristema i frigivningssituationenskall för att beaktas i princip vara sädana att de kan antas allvariigtinverka pä den intagnes möjligheter att avhälla sig frän brott under denåterstående strafftiden. Risken för äterfall skall säledes tillmätas centtalbetydelse. Grava narkotikaproblem är ofta orsak till brottsligheten. En intagensom avtjänar fängelse för brott som huvudsakligen begåtts för att finansieraett missbrak och som fortfarande har allvarliga missbraksproblem bör intefriges villkorligt till oordnade förhållanden. En sådan intagen löper mednödvändighet en mycket stor risk att omgående återfalla i brott. Det kan imänga fall vara lämpligt att förena en senareläggning av den villkorliga frigivningenmed en frigivningspermlssion. Vidarenämns uppförandet som en särskild omständighet som kanmedföra att den villkorliga frigivningen senareläggs. Säsom utvecklats iallmänmotiveringen bör det i princip i detta hänseende göras en helhetsbedömningav den dömdes uppförande. Av den omständigheten att den intagne gjon sigskyldig till någon enstaka förseelse kan knappast den slutsatsen dras att fömtsättningamaför hans anpassning i samhället skulle vara speciellt ogynnsamma. Det är i dethänseendet ocksä väsentligt att försäkra sig om art en senarelagd villkorlig frigivninginte i praktiken fungerar som en dubbelbestraffning för misskötsamhet somföranlett tidstillägg enligt 47 § lagen (1974:203) om kriminalvärd i anstalt.Vad som sagts innebär dock självfallet inte att upprepadedisciplinförseelser inte kan vara en sädan faktor som bör vägas in vidprövningen av den villkorliga frigivningen. Även andra faktorer än direkt misskötsamhetbör dock kunna vägas in i bedömningen. Det kan exempelvis avse den dömdes viljaoch förmåga att anpassa sig samt att delta i förberedelseraaför sin frigivning. Andrasärskilda omständigheter som kan innebära att föratsättningama för den intagnesanpassning framstår som speciellt ogynnsamma kan exempelvis vara att denintagne gjort sig skyldig till ny brottslighet ellerplanerat sädan. Även uttalade avsikter att fonsätta med brottslighet bör kunnabeaktas liksom exempelvis direkt eller indirekt hot som riktats mot vissapersoner. Säsomnämnts i allmänmotiveringen kan det ibland finnas anledning att Prop. 1992/93:4vid prövningen beakta särskilda skadeverkningar som kan drabba den intagnegenom en förlängd anstaltsvistelse. Sädana skadeverkningar kan vara av olikaslag. Ett exempel är om den intagne har allvarliga psykiska besvär till följdav frihetsförlusten. Om den intagne skulle mista en konkret möjlighet tillutbildning, behandling eller nägon annan rehabiliterande åtgärd, kan det ocksäsägas medföra särskilda skadeverkningar för honom att inte bli villkorligtfrigiven. Kan i det enskilda fallet särskilda skäl anses föreligga som normaltskulle motivera en senarelagd frigivning skall den ända inte senareläggas om skadeverkningamaskulle överväga skälen för senareläggning. Nägrahelt generella riktiinjer för i vilken utsttäckning frigivningen bör senareläggastorde inte kunna ges. Frägan mäste bli beroende pä skälen för en senareläggningoch omständigheteraa i det enskilda fallet. I de fall dä senareläggningenberor pä frigivningsförhållandena bör tiden anpassas efter hur läng tid som kanantas åtgå för att ordna dessa. En senareläggning med hänsyn till uppförandetunder anstaltstiden bör i princip endast ske om detta motiverar en påtaglig senareläggning.För en intagen som enligt reglema har möjlighet till frigivning före rvätredjedelar av strafftiden torde en förlängning till den tidpunkten ofta kunnatjäna som ett riktmärke. För säväl den gmppen som för dem som tidigast färfriges efter tvä tredjedelar av strafftiden bör emellertid en senareläggninginte utan särskilda skäl avse minche än tvä eller mer än . Om detkan antas finnas skäl för en mer omfattande senareläggning än börfrågan normalt tas upp till fömyad prövning efter en lämplig period. Motsvarandesynsätt bör i allmänhet också kunna läggas till grand för prövningar när det ärandra särskilda omständigheter som talar för att föratsättningama för denintagnes anpassning i samhället är speciellt ogynnsamma. Förstastycket hai ändrats så att beräkning av tidpunkten för villkorlig frigivningäger ram med utgängspunkt från samtliga sttaff för vilka villkoriig frigivningkan komma i fråga. Förvandlingsstraff för böter cx;h s.k. 28:3-fängelse skall säledesinte längre läggas samman med övriga fängelsesttaff. Den tidigare s.k.minimitiden som innebar att rvå månader alltid skulle avtjänas i anstalt harnu avskaffats och ersätts med en föreskrift om att villkoriig frigivningendast fär medges den som avtjänar fängelse om minst en månad. Säledes skallalla fängelsesttaff som verkställs - utom de som utttyckligen undantagits- läggas samman och tidigaste tidpunkten för villkorlig frigivning bestämmasmed utgängspunkt i bestämmelserna i 6 §. Paragrafenbehandlar prövningsordningen bettäffande villkorlig frigivning. Saken harbehandlats i avsnitt 3.4. Iförstastycket föreskrivs att alltid skall pröva frägan om villkoriig frigivning av den som har dömts till fängelse i lägst tvä år.Genom den s.k. initialprövningen prövas om det är fräga om sådan Prop.1992/93:4 brottslighet som sägs i 6 a §. Finner närrinden att sä inte är falletbör nämnden normalt fatta beslut om frigivning efter halva tiden. Om en senarelägg-ni'% kan antas vara motiverad fär det fömtsättas att kriminalvärdenuppmärksammar nämnden på detta sä att de kan företa en fömyad prövning enligt ttedjestycket. att 6 a § kan vara tillämplig skall nämnden i likhet med vad som nutillämpas företa en s.k. riskprövning.