prop · GG03141 · 1992-12-31 00:00:00 — med utbildning så attombuden kan verka enligt de förutsättningar som de Prop. 1992/93:141 har givus i lagen. Jagär domare på och jag kan i allt hålla med vad som har sagtstidigare om domstolamas bedömning av våldet. Men jag skulle vilja fästauppmärksamheten på tvä rätt tydUga tendenser som man ser på domstolama. Dels ärdet den minskade toleransen för våld i samhället över huvud taget. Det är alltfler som har utsatts för brott som ofredande och olaga hot som söker sig tillrättsväsendet för au få upprättelse. En annan tendens är att domstolarna dömerut allt högre ersättningsbelopp i skadestånd, för psykiskt Udande. De här tvåtendensema tUlsammans kanske förstärker varandra och gör att folk i ökadutsttäckning kan komma att vilja utnyttja rättsväsendet för sinafönretiigheter i arbetslivet och i privatlivet. Detförsta jag ville säga är att det borde finnas någon för varje arbetsplats somman kan gå till. Det här är ju naturligtvis något som vi umgås med ,när vi jobbar med arbetstniljöfrågoma. Det finns ju skyddsombud ochföretagshälsovård och ancha som vi brakar föreslå. Fackliga representanter ochandra brukar man räkna in här. Men det är ju det problemet att de här personemahar ju lika väl som alla andra ofta samma arbetsgivare som den som drabbas. Detblir ganska knepigt för de här människoma att försöka tvinga arbetsgivarentill åtgärder även om de står i lagtexten. De riskerar sitt eget skinn. Det ärdessutom väldigt svårt att stå emot fördomar som en hel grupp mer eller mindrehar bestämt sig för, att så och så skall man tycka om den personen. Det är intelätt att jobba med de här problemen pä lokal nivå med ancha ord, utan debehöver föras upp snäppet över den lokala situationen. Detandra är en fråga rill de som jobbar med de rättsliga samrnanhangen hos polisoch åklagare och ancha. Är det sä här? Det är bara en öppen fräga. Är det så auom man skulle anmäla någon av de här punkterna, förtal, förolämpning osv., lägger ned det för ticUgt, innan man ens har riuat på det närmare, därföratt man redan tidigt anser att det inte går att bevisa? Jagarbetar vid tingsräu. Liknande problem uppstår i familjemål vidseparationer. Bedömningen brukar, som sagts, inte medföra svåiigheterbeträffande hemfridsbrott och ofredande till skillnad frän bedömningen av ompsykiska ttakasserier förekommit, om inte den rilltalade fälls förmisshandel. De psykiska övertonerna vid misshandelns utförande kan medföra attden ibland bedöms som grov och också höja skadeståndet, särskilt om det ärfråga om upprepad misshandel även om det fysiska våldet som sådant inte harvarit så allvarligt. Det är alltså sättet att utöva våldet, dvs. detsymbolspråk som använts, som kan ha höjt sttaffvärdet för brottet. Teorerisktsett skulle en fällande dom kunna erhållas för de grupperav människor som varit kraftigt utsatta för mobbning. står Leymann rätt, är detde spm redan är kroniskt sjuka p.g.a. den mobb- Prop. 1992/93:141 ning deutsatts för. Då har åtgärdema kommit . Enligt min erfarenhet Bilaga 4har de mycket svårt att beskriva det våld de är utsatta för. De har också svårtatt stå pä sig vid domstolsförhandlingen. är det t.o.m. så att det trotsupprepade försök inte ens går att få målsäganden att lämna en berättelse somstyrker åtalet. Beträffande den grupp som utsatts för kraftig mobbning ttor jagalltså inte att de är i den psykiska kondition att det räcker att höra dem för styrkaåtalet. Det leder till att en mängd åtal skulle ogillas och att de chabbadeeftei" rättegången har lägre självfömoende . I övrigt är detfråga om subrila bedömningar med de bevissvårigheter alla omvittnat. Om bl.a.arbetsmarknaden kräver att vi arbetar hårdare, att arbetet rationaliseras ochförändras i betydande grad kan vi räkna med att allt fler människor kommer attmobba andra och bli mobbade. Om bara de grupper rycks ut som kämpar motvarancha i den nämnda sttessituarionen och vi riktar in kriminaliseringen pädem löser vi inte de rikriga problemen dvs. förbätttar vi inte för dem somutsätts för psykiska ttakasserier. Av angivna skäl är jag också tveksam rillatt en särskild lagsriftning skapas mot mobbning som en lösning för de utsatta. Beträffandefrågan om vi skriver av ärendena för tidigt, kan man väl säga att ser man detur målsägandes perspektiv, så tycker de väl det när vi skriver av på blottaanmälan. Då skall man inte glömma att vi åklagare har våra regler att följa ochom anmälan inte ens innefattar en kriminaliserad handling, vilket ofta ärfallet, då är vi skyldiga att skriva av den genast utan någon form avuttedning. Vidvissa typer av brott, förtal och förolämpning hör till dem, skall vi prövamycket noggrant innan vi inleder en förundersökning. Dessa brott skall normaltinte hanteras inom åklagarväsendet och av polisen. De skall hanteras sommålsägandebrott och inget annat. Sedan finns det väl naturligtvis en och annanmålsägande som råkar komma i kläm, som formulerar sig illa, och där man med deuppgifter som finns i anmälan inte anser sig kunna styrka brott och därförskriver av anmälan. Dethär är nog ett allmänt infonnationsproblem, ttor jag, snarare än någontingannat, därför att den som anmäler ett brott vet ofta inte själv vad som ärbrottsligt, vad som är vUcrigt att ta fram osv. Där är det ju en vikrig sak förpolisen att, när man tar emot sådana här anmälningar, fakriskt fråga utanmälaren om de väsenriiga momenten. Men faktum kvarstår, finns det intetilhäckligt underlag då är vi skyldiga som åklagare att skriva av det direkt. Detviktiga är ju inte när man lägger ned ett ärende, utan det viktiga är vad manhar gjon innan man lägger ner det. Somjag sa inledningsvis så tar man allvarligtpå det här ute i polisouttådena när man märker tendenser rill mobbning kanske iskoloma och då pratar man med kanske rektorn och med parterna.De gör så gott de kan med de möjligheter som finns. Jagvill bara säga kort att från de representanter som här representerar olikaBilaga 4 former av rättsväsendet, är det som jag ser det en samfälld tveksamhetrill au man skulle försöka reglera det här sttaffrättsligt. Det låternaturligtvis väldigt negarivt med hänsyn rill vad vi har hört under förmiddagenom förekomsten av sådant här. Man skall ju inte bortse från den långsikrigamoral-bUdande verkan som sttaffräuslagsriftningen har eller kan ha i vart fall.Men då vill jag säga, au en fömtsättning för sådan verkan enligt min äsUct äratt man har en väl definierad regel som är så formulerad att man verkligen kanupprätthålla den. Det är väl närmast där vår tveksamhet ligger; om man kanformulera någon regel utöver det som redan finns. Därför att en hel del av dettagår som jag ser det fakriskt in under främst ofredande och i viss utsttäckningkanske även misshandelsbrott. Att formulera någon ytterligare regel angåendedetta, det är nog snarare där som det finns svårigheter som är närmastoöverstigUga. Detverkar tycker jag som om de här reglema som redan finns i bordekunna räcka till för att täcka de företeelserna som vi pratar om inomarbetsmiljön. Arbetsmiljöbrottet tycker jag täcker mycket av det vi pratar om.Det innebär ju att vi har en lagstiftning som borde kunna fungera och attsvårighetema som jag ser det mera ligger i varför det då inte fungerar? Varförär det så svårt? Jag förstår ju det här med bevisbördan, det har man ju storasvårigheter med även när man jobbar med det praktiskt. Finns det någonting mankan göra för att förtycUiga den lagstiftning som redan finns, att den kan gällalite mer för vanUgt folk? Närdet gäller bevisbördan är det naturiigtvis många som agerar i sådana härmobbningsfall. Och detta är det komplexa. Chefs- och personalbyten pågår juöver tiden och då kan det vara svårt - ja kanske omöjligt - att få fram vemeller vilka som är huvudansvariga i en mobbnings- och utstötningspro-cess. Detär många som agerar - kanske bakom kulisserna. Andra är passiva åskådare, menpå sitt vis ändå ansvariga. Det är en problematik som är svårhanterUg inteminst för skyddskommittéer och skyddsombud. Avslutningsvis.Jag ställer mig tveksam till lagstiftning inom området. Jag ttor att man kommerlängre genom en bättte och mera human personalpolitik inom våra företag ochförvaltningar. Jag ttor också au en mera utvecklad och flexibelarbetsorganisation kan bidra till au åtminstone lindra fenomenet. Inte minstgäller det au få chefer och arbetsledare att ta sitt ansvar i sammanhanget. Dåskulle jag vilja utttycka en förhoppning från BRlS:s sida. Det är möjligenprecis som man säger, att sjuttiotalet innebar ett genombrott för kunskap omoch förståelse av fysiskt våld mot barnen och åttiotalet detsamma försexuellt våld mot barnen, så kanske nittiotalet kan, åtminstone när det gällerattityden, innebära ett genombrott för beaktande av det psykiska väl- Prop. 1992/93:141 det som bam utsätts för. Vikommer att skriva ut bandet och använda utskriften i det fortsatta arbetet. mån det kan bli fråga om att publicera utskriften så kommer vi bereda ermöjlighet att studera utskriften, så att ni kan se att ni är konekt citerade. Detförefaller som att de flesta är eniga om att det är andra åtgärder änstrafflagstiftning som är de mest angelägna när det gäller att komma till rättamed de här problemen. Att det är information, utbildning, kunskaps-inhämtande,organisation ute på arbetsplatser och liknande som är aktuellt i första hand. Dä skall jag få be autacka så mycket för au ni har velat komma hit. Dag Victorsavslutningsanförande återges i mycket förkortat skick eftersom bandbyte gjordeatt huvuddelen inte finns bevarad. Remissinstanser,Sexuella övergrepp mot bam Prop.1992/93:141 BUaga5 Efter remiss har ytttanden över departementspromemorian (DS 1989:2) Sexuellaövergrepp mot bam m.m. avgivits av Hovrätten över och , , . , Statens handUcappräd, , Statensungdomsråd, JuricUska fakultetsstyrelsen vid ,, , ,i , för Sexuellt LUcaberättigande, ,, Föreningen . Föreningen , och Skola, . , för kvinnojottter i , Alla kvinnorshus, Rädda bamens riksförbund. Föreningen i samhället. Svenskahälso- och sjukvårdens tjänstemannaförbund, socionomers, personal- ochförvaltningstjänstemäns riksförbund samt mot sexuella övergrepppå bam. Riksåklagarenhar överlämnat ytttanden från Överåklagaren vid åklagarmyndigheten i Göteborgoch Överåklagama vid regionåklagarmyndighetema i , ,och . RUcspolisstyrelsen har överlämnat ytttanden frånPoUsmyndighetema i , , , , och har överlämnat ett ytttande från en särskild arbetsgmppinom . Remissinstanser,vapenutredning Prop. BUaga 6 Efterremiss har ytttanden vapenuttednings slutbetänkande (SOU1989:44) Översyn av vapenlagstifmingen avgivits av Riksåklagaren,. Hovrätten för Nedre Nonland, Kammanätten i ,. , ,, . ,, Länsstyrelsema i och , Jämtiands ochVästerbottens län, Polismyndighetema i , , , ochÄlmhult, . Överbefälhavaren, , Sverigesadvokatsamfund. FöreningenSveriges åklagare, , Frivilliga Skytterörelsen,, ,Jägamas RUcsför-bund/Landsbygdens jägare, och Skola,Samlarför-bundet Nordstjärnan, , Svenska ArmborstUnionen, , , SvenskaSvartkrats Federationen, , , , . Ettytttande har också lämnats av (Ju 1989:05). Riksåklagarenhar bifogat ytttanden från Överåklagama i , och Malmöåklagardistrikt samt från Överåklagama vid regionåklagarmyndighetema iVänersborg, och . Generaltullstyrelsenhar bifogat en promemoria från tariffbyrån vid styrelsen. RikspoUsstyrelsenhar bifogat ytttanden från PolismyncUghetema i , , ,, och . Länsstyrelseni har bifogat ytttanden från PoUsmyndighetema i ochSveg samt cUstrikt av /Landsbygdensjägare och . Länsstyrelseni har bifogat ytttanden från Polismyndighetema i ,, , Stomman och . Polismyndigheteni har bifogat ytttanden från PoUsmyndighetema i och . Statensförsvarshistoriska museer har inkommit med yttrande. Vidare har ytttandendessutom komnut in från flera enskilda och organisationer. vapenutrednings lagförslag Prop. Bilaga 7 Förslag till 1 § Den som innehar skjutvapen eller ammunition utan att vara berättigaddärtill skall vara fri från ansvar för olaga vapeninnehav avseende det vapnetenligt 37 § vapenlagen (1973:1176) eller från ansvar enligt 38 § 4 vapenlagenavseende den ammunitionen om han - den 30 juni 1991lämnar vapnet eller ammunitionen tiU en polismyncUghet. 2 § PoUsmyncUgheten får bestämma att inläinning av vapen eUer ammunitionenligt 1 § får ske hos annan myncUghet inom polisdistriktet myndighetskall överlämna vapnen och ammunitionen till polismynchgheten. 3 § Den som överlämnar egendom enligt 1 § behöver inte lämna uppgift omsin identitet. 4 § Om det är uppenbart att vapen eller ammunition som lämnats in enligt1 § tillhör någon annan än den som lämnat in egendomen, skall polismynchghetenge ägaren tillfälle att få tillbaka denna. Om ägaren inte kan spåras eller omhan underlåter att återta egendomen tillfaller egendomen staten. Egendomsom tillfallit staten enligt första stycket skall förstöras, om den inte behövsför musealt, mUitän eller annat Uknande ändamål. Dennalag ttäder i kraft Lagrådsremissens lagförslag Prop. 1992/93: i4i Bilaga 8 1 Förslag till Lag om ansvarsfrihet vid olaga vapeninnehav 1 § Den som innehar ett skjutvapen eller ammunition utan att varaberättigad tiU det skall inte dömas till ansvar för brott mot 37 § förstastycket 1 eller 38 § första stycket 4 vapenlagen (1973:1176) avseende detvapnet eller den ammunitionen, om innehavaren frivilligt lämnar eUer låterlämna vapnet eller ammunitionen tiU en polismyndighet juU-september 1993. 2 § Den som överlämnar egendom enligt 1 § behöver inte lämna uppgift omSUI identitet. 3 § Egendom som lämnas tiU poUsmyndigheten och vars ägare inte är kändtillfaUer staten, om ägaren inte ger sig till känna från detatt den lämnades in. Omägaren är känd och inte kan anses ha avstått från sin rätt tUl egendomen,skall polismyndigheten ge ägaren tiUfälle att inom en månad ta tillbakaegendomen. Egendomen tillfaller staten, om ägaren inte tar tUlbaka den. 4 §Egendom som har tiUfalUt staten skall förstöras, om den inte behövs för musealt, militärt eller annat liknande ändamål. Dennalag träder i kraft och gäller till utgången av . Lag om ändring i Prop.1992/93:141 Bilaga 8 Härigenomföreskrivs att 3 kap. 5 §, 4 kap. 5 och 7 §§, 6 kap. 7 §, 7 kap. 4 och 5 §§, 8kap. 10 §, 9 kap. 6 och 9 §§, 10 kap. 7 §, 13 kap. 1 och 3§§, 16 kap. 10, 10 aoch 15 §§, 17 kap. 10-12 §§, 19 kap. 10 §, 20 kap. 2 § samt 38 kap 12 §brottsbaUcen skall ha följande lydelse. Den som tillfogar annanperson kroppsskada, sjukdom eller smärta eller försätter honom i vanmakt ellerannat sådant tillständ, dömes för misshandel tUl fängelse i högst eller,om brottet är ringa, till böter. Den som tillfogar annanperson kroppsskada, sjukdom eller smäna eller försätter honom i vanmakt ellerannat sådant tillstånd, döms för misshandel till fängelse i högst eller,om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Om någon lyfter vapenmot annan eller eljest hotar med brottslig gärning på sätt som är ägnat atthos den hotade framkaUa allvarlig fruktan för egen eller annans säkerhet tUlperson eller egendom, dömes för olaga h o t till böter eller fängelse . Omnågon lyfter vapen mot annan eller eljest hotar med brottslig gärning på sättsom är ägnat att hos den hotade framkalla allvarUg fruktan för egen eUer annanssäkerhet tUl person eller egendom, döms för olaga hot till böter eller fängelsei högst . Är brottet grovt, dömstill fängelse, lägst och högst . Den som handgripligenantastar eller medelst skottlossning, sten-kasming, oljud eller annat hänsynslöstbeteende eljest ofredar annan, dömes för ofredande till böter eller fängelse ihögst . Den som handgripligenantastar eller medelst skottlossning, sten-kasttiing, oljud eUer annat hänsynslöstbeteende eljest ofredar annan, döms för ofredande till böter eUer fängelse ihögst . Prop.1992/93:141 Bilaga 8 Detsamma skall gälla, om någon blottar sig för annan på sätt som är ägnat att väcka anstöt eller eljest genom ord eller handling på ett uppenbart secUighetssårande sän uppttäder anstötUgt mot annan. Den som, iannat fall än som avses förat i detta kapitel sexuellt berör barn under femtonår eller förmår barnet att företa eller medverka i någon handling med sexuellinnebörd, döms för sexuellt ofredande till böter eller fängelse i högst ettår. Den som, iannat fall än som avses förat i dena kapitel sexuellt berör barn under femtonår eller förmår bamet att företa eller medverka i någon handling med sexuellinnebörd, döms för sexuellt ofredande till böter eller fängelse i högst fvdår. TiU ansvar enUgt första stycket döms också den som obehörigen skiljer ett bam från någon som vårdar bamet med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, om gämingen inte utgör brott mot frihet eUer främjande av flykt. Är brott som avses i första eller Är brott som avses i första eller ancha stycket att anse som grovt, ancha stycket grovt, skall gämings- skall gärningsmannen dömas till mannen dömas till fängelse, lägst fängelse ; högst n'å år. och högst Jyra år. Den somobehörigen skiljer ett barn från någon som har vårdnaden ombamet döms för egenmäktighet med barn till böter eUer fängelse i högst sexmånader, om gärningen inte utgör brott mot frihet. Detsamma gäller, om den somgemensamt med nägon annan har vårdnaden om ett bam utanbeaktansvärt skäl egenmäktigt bortför bamet eller om den som skaU ha vårdnadenobehörigen bemäktigar sig barnet och därigenom själv tar sig rän. Den somobehörigen skiljer ett barn från någon som har vårdnaden ombamet döms för egenmäktighet med barn till böter eller fängelse i högst ,om gämingen inte utgör brott mot frihet. Detsamma gäller, om den som gemensamtmed någon annan har vårdnaden om ett barn utan beaktansvärtskäl egenmäktigt bonför barnet eller om den som skall ha vårdnaden obehörigenbemäktigar sig bamet och därigenom själv tar sig rätt. För försöktill förvanskande av familjeställnmg dömes tUl ansvar enligt vad i 23 kap.stadgas. För försöktill förvanskande av familjeställning eller egenmäktighet med barn som är grovtdöms till ansvar enligt vad i 23 kap. stadgas. ' Senastelydelse 1984:399. - Senaste lydelse 1990:64. 1992/93:141 Bilaga 8 Avleder någon olovligenelektrisk kraft, döme.j för o 1 o v I i g kraftavledning till böter ellerfängelse i högst . Avledernågon olovUgen elektrisk kraft, döms för olovlig kraftavledning till bötereller fängelse i högst . Är brottet grovt, dömstill Jäng-else, lägst och högst . 1. på ett sätt som är ägnat att försvåra ett återställande tar befattningmed något som är frånhänt annan genom bron, 2. bereder sig otiUbörUg viniung av annans brottsUga förvärv, 3. otillbörligen främjar möjlighetema för annan att tillgodogöra sig egendomsom hänör från brottsUgt förvärv eUer värdet av sådan egendom, 4. med uppsåt att dölja egendomens ursprang medverkar till att bortföra,överlåta, omsätta eller vidta annan sådan åtgärd med egendom som hänör frånbrottsUgt förvärv, eller 5. genom krav, överlåtelse eUer på annat Uknande sätt hävdar genom brotttillkommen fordran dömsför h ä 1 e r i tUl fängelse i högst . Förhäleri döms likaledes den som i näringsverksamhet eller såsom led i enverksamhet, som bechivs vanemässigt eller annars i stöne omfattning, på ettsätt som är ägnat att försvåra ett återställande förvärvar eller mottar någotsom skäligen kan antas vara frånhänt annan genom brott. Ärbrott som anges i första eller Är brott som anges i första eller anchastycket att anse som grovt, andra stycket grovt, döms till fäng- döms tUl fängelse, lägst else, lägst och högst och högstra år. Den som offentiiggör ellereljest bland allmänheten sprider vilseledande uppgift för att påverka prisetpå vara, värdepapper eller annan egendom, dömes för svindleri till fängelse ihögst tvä år eller, om brottet är ringa, tUl böter. Den som offentliggöreller eljest bland allmänheten sprider vilseledande uppgUt för att påverkapriset på vara, värdepapper eller annan egendom, döms för s v i n d 1 e r itill fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter ellerfängelse . 3 Senaste lydelse 1991:451. Om nägon, som medverkar vid bildande av aktiebolag ellerannat företag eller på grund av sin ställning bör äga särskild kännedom om ertföretag, uppsåtiigen eller av grov oaktsamhet offentiiggör eller eljest blandallmänheten eller företagets intressenter sprider vilseledande uppgift ägnadatt påverka bedömandet av företaget i ekonomiskt hänseende och därigenommedföra skada, dömes såsom i första stycket sägs. Är brott,som i denna paragraf sägs, att anse som grovt, dömes till fängelse, lägst sexmånader och högst . Om någon, som medverkar vid bildande av aktiebolag ellerannat företag eller på grand av sm stälhiing bör äga särskild kännedom om ettföretag, uppsåtligen eller av grov oaktsamhet offentiiggör eller eljest blandalhnänheten eUer företagets ui-ttessenter sprider vilseledande uppgUt ägnad anpåverka bedömandet av företaget i ekonomiskt hänseende och därigenom medföraskada, döms såsom i första stycket sägs. Är brott, som i denna paragraf sägs, grovt, döms tillfängelse, lägst och högst . Prop.1992/93:141 Bilaga 8 10 kap. 7 §4 Om någon olovligen brukar nå- gon annans sak och därigenom vållar skada eller olägenhet, döms han för olovligt brukande till böter eller fängelse i högst . Om någon olovligen brukar någon annans sak och därigenomvållar skada eller olägenhet, döms han för olovligt brukande till böter ellerfängelse . Detsammaskall gälla, om innehavaren av en fastighet brukar denna till men för annansrätt till den genom att olovligen bygga, gräva, plöja, ta upp väg, låta kreamrbeta eller vidta någon annan dyUk ätgärd. Är brott enligt första stycket Är brott enligt första stycket grovt,döms till fängelse i högst t\'å grovt, döms till fängelse, lägst . månader och högst . Om någonanlägger brand, som innebär fara för annans liv eller hälsa eller föromfattande förstörelse av annans egendom, dömes för mordbrand tUl fängelse,lägst två och högst . Om någonanlägger brand, som innebär fara för annans Uv eller hälsa eller för omfattandeförstörelse av annans egendom, döms för mordbrand till fängelse, lägst två ochhögst . Ärbrottet mindre allvarligt, döms till fängelse, lägst ett och högst . 4 Senaste lydelse 1986:123. 1992/93:141 Bilaga 8 Den som åstadkommer explosion,översvämning, ras, skeppsbrott, flyg- eller tågolycka eller annan sådan ofärdoch därigenom framkallar fara för annans liv eller hälsa eUer för omfattandeförstörelse av annans egendom, dömes för a 11 -mänfarlig ödeläggelse tillfängelse, lägst två och högst . Ärbrottet grovt, dömes till fängelse , lägst sex och högst ,eller på Uvstid. Den som åstadUcommerexplosion, översvämning, ras, skeppsbrott, flyg- eller tågolycka eller annan sädanofärd och därigenom framkallar fara för annans liv eller hälsa eller föromfattande förstörelse av annans egendom, döms för allmänfarlig ödeläggelsetill fängelse, lägst två och högst . Är brottet mindreallvarUgt, döms tiU fängelse, lägst ett och högst . Är brottet grovt, dömstill fängelse , lägst sex och högst , eller på livstid. Densom obehörigen flyttar, skadar eller skymfligen behandlar lik eller avUdensaska, öppnar grav eUer eljest gör skada eller ofog på kista, uma, grav ellerannat de dödas vilorum eller på gravvård, dömes för brott mot griftefrid tillböter eller fängelse . Densom obehörigen flyttar, skadar eller skymfligen behandlar lik eller avlidensaska, öppnar grav eller eljest gör skada eller ofog på kista, uma, grav ellerannat de dödas vUo-rum eller på gravvård, döms för brott mot griftefrid tiUböter eUer fängelse i högst . Den som skildrar bam ipornografisk bild med uppsåt att bilden sprides eller som sprider sådan bildav bam dömes, om inte gärningen med hänsyn ull omstäncUghetema är försvarlig, förbarnpornografi bro 11 till böter eUer fängelse . Den som skilcUar barn ipomografisk bild med uppsåt att bilden sprids eller som sprider sådan bild avbam döms, om inte gärningen med hänsyn tUl omständigheterna är försvarlig,förbarnpornografi-brott till böter eUer fängelse i högst . Den som genom oriktiguppgift att det föreligger fara för en eller flera människors liv eller hälsaeller för omfattande förstörelse av egen-