prop · GG03210 · 1992-12-31 00:00:00 — Enligtett bemyndigande i AOst fär lokala föreskrifter om allmän ordning meddelas ilokal ordningsstadga. Enligt ett annat bemyndigande i stadgan får länsstyrelsenutfärda lokala taxor och reglementen för skilda verksamheter. om ordning och säkerhet kan vidare meddelas enligt bestämmelser iförordningen (1874 nr 26 s. 11) angående hamnordningar och andraordningsföreskrifter för allmänna hamnarne i riket (hamnordningsförordningen)och 10 § länsstyrelseinstmktionen (1971:460) (L Instr. Allmänna och lokala ordningsföreskrifter AOstinnehåller endast ett fätal allmänna ordningsföreskrifter. Föreskrifternainleds med en definition av begreppet allmän plats. De gäller i övrigtianspråktagande av allmänna platser för olUca ändamål, renhållning, tillsynöver byggnader, säkerhetsåtgäi-der vid grävning, schaktning och brunnar samtsprängning, skjutning och användning av fyrverkerier. Regleringen sker i övrigtpå lokal nivå genom lokala ordningsstadgor, viUca skall antas av kommunenernasfullmäktigeförsamlingar och, för att bli gällande, fastställas avlänsstyrelsen. Bådede allmänna och de lokala ordningsföreskriftema är i stor utstt-äck-ningföreskrifter som enligt regeringsformens bestämmelser om normgivningsmakten (8kap.) i princip skall meddelas genom lag. Om föreskrifterna rör bl.a. ordningenpä allmän plats eller skydd för människors liv, personliga säkerhet ellerhälsa, kan de emellertid efter bemyndigande i lag meddelas av regeringen eller- efter regeringens bemyndigande i förordning - av kommunerna. Behovet avordningsföreskrifter för den enskilda kommunen äi- skiftande. Uttedningen anserdärför att principerna för den nuvarande regleringen med ett fätal allmännaordningsföreskrifter och med kompletterande föreskrifter med lokalt begränsattillämpnings-omiåde bör behållas. Uttedningen föreslår att AOst delvis ersättsav en ny lag, en ordningslag, med grundläggande ordnings- ochsäkerhetsföreskrifter och med ett bemyndigande för regeringen och kommunema attmeddela lokala ordningsföreskiifter för den enskilda kommunen. Lageninnehåller i korthet följande. Begieppet aUmän plats skall i huvudsak varaoföränch-at. Begreppet kommer att bestämma dels tillämpnings-omiådet för vissaallmänna ordningsföreskrifter, dels möjligheterna att meddela lokalaordningsföreskiifter. Även vissa bestämmelser om allmänna sammankomster ochoffentliga tillställningar föreslås anknyta till begreppet allmän plats. Liksomnu skall kommunerna kunna bestämma att olika ordningsföreski-ifter -allmänna eller lokala - om allmänna platser skall gälla också för andraför allmänheten tillgängliga omräden än sådana som Prop. generelltär allmänna platser. tUlstånd skall krävas, när ° en allmän plats tas ianspråk för andra ändamål än de för vilka platsen har Kommunensytttande- och vetorätt vid upplåtelser av allmänna Kommunemages uttryckUg rätt att ställa upp föreskrifter för markutnyttjandet.Kommunema ges vidare rätt att med nyttjanderätt upplåta tomtmark som ärallmän plats. Bestämmelsernai AOst om skyldighet bl.a. att avhjälpa brister på byggnader m.m. och att vidtaskadeförebyggande åtgärder vid grävning, schaktning, upptagande av vakar ochliknande arbeten samt om krav på tillstånd för sprängning och skjutning förs ihuvudsak oförändrade över till den nya lagen. Även bestämmelsen om skyldighetatt vidta säkerhetsåtgärder vid brunnar behålls. De risker som bmnnar kaninnebära för bam skall särskilt beaktas. Tillståndskravet för användningen avfyrverkerier preciseras. Kravet skall gälla inom stadsplanelagt ochbyggnadsplanelagt omiåde i fråga om pyrotekniska varor som inte fritt fårförvärvas av var och en som har fyllt 15 är. PoUsmyndighetensnuvarande befogenhet att meddela föreskrifter för särskilda fall behålls iprincip men begränsas och preciseras. Regeringen och kommunerna bemyndigas attmeddela kompletterande föreskrifter om ordningen pä allmän plats och om användningenav pyrotekniska varor. Kommunens beslut om att anta lokala ordningsföreskrifterskall liksom nu underställas . Bestämmelser om straff, förverkandeoch andra tvångsmedel förs in. I fråga om besvärsmöjlighetema införs i principett tvåinstanssystem. Nuvai-ande lokala ordningsstadgor skall upphöra att gällaviss tid efter ordningslagens ikraftttädande. Försäljningpå salutorg och andra områden som är upplåtna till allmänna försäljningsplatseräi- inte tillståndskrävande enligt AOst, även om torget i fråga är allmänplats. Någon ändring i dessa regler föreslås inte. Upplåtelse av allmänförsäljning.splats sker genom beslut av kommunen. Kommunens befogenhetergrundar sig på den allmänna kompetensregeln i 1 kap. 4 § kommunallagen(1977:179). Kommunema anses inte vara skyldiga att upplåta platser förtorghandel. En kommun som upplåter ett område till allmän försäljningsplats harendast begränsade möjligheter att meddela föreskrifter om vilka varor som fårsäljas pä torget och om tiden för handeln. Föreskriftema måste grundas påordningsskäl. Förhållandet har kiitiserats. Utredningen föreslåi- att kommunemaskall få ökade möjligheter i dessa hänseenden. Denrättsliga regleringen av frågor rörande ordning och säkerhet i de svenskaallmänna hamnai-na och i viss utsträckning av verksamheten i hamnensker genom särskUda för varje hamn gällande hamnordningar. Prop.1992/93:210 Hamnordning utfärdas med stöd av hamnordningsförordningen. ordningsförordningenoch gällande lokala hamnordningar är bristfälliga både formeUt och sakligtsett. Uttedningen föreslår att hamnordningsförordningen upphävs och ersätts avett bemyndigande i ordningslagen för regeringen att meddela de föreskrifter omordningen och säkerheten i en hamn - allmän eller enskild - som behövs medhänsyn till den särskilda verksamhet som bechivs i hamnen. Regeringen skallkunna överlåta sin befogenhet ät en kommun i fråga om kommunala hamnar och åtlänsstyrelsema i fråga om hamnar som ägs eller förvaltas av staten eller avenskilda. Bestämmelsema i ordningslagen om antagande och fastställelse avlokala ordningsföreskrifter skall gälla också i fråga om kommunens hamnföreskrifter.Detsamma gäller bestämmelsema om straff och andra tvångsmedel. Gällandehamnordningar skall upphävas. befogenhet att förelägga vite i ordnings-och säkerhetsfrågor Enligt10 § L Instt. får förelägga vite för upprätthällande av allmänordning och säkerhet, när påföljd inte är bestämd i lag eller annanfölfattning. Bestämmelsen har ansetts ge befogenhet att utfärdadels individuella vitesförelägganden mot enskilda, dels åtminstone lokalt ochtidsmässigt begränsade föreski-ifter för var och en. Utredningens undersökningbeträffande innehållet i gällande förelägganden enligt 10 § L In.str. visai-att bestämmelsen numera nästan enbart används för att meddela föreskrifter omtillttädesförbud bettäffande olika, oftast mycket begränsade, omräden.Individuella vitesförelägganden förekommer inte. Utredningen föreslår att 10 §L Instr. upphävs och ersätts av ett bemyndigande i ordningslagen för regeringenoch, efter regeringens bemyndigande, länsstyrelserna att föreskrivatillträdesförbud för allmänheten beträffande olycksplatser, rasomiäden,gruvområden, skjutfält, områden för militär eller industriell verksamhet ochliknande omräden. Föreskriftema, som skall syfta till att skydda människor motfara för liv eller hälsa, fär inte avse sä vidsträckta områden att de utgörrörelsefrihetsinskränkningar i regeringsformens mening. Föreskrifterna skallvara sttaffsanktionerade i ordningslagen. Gällande föreskrifter enligt 10 § LInstt. Enligt25 § AOst skall länsstytelsen vid behov utfärda lokala taxor och reglementenför åkare, spåi-vägsföretag, stadsbud, bärarelag o.d. Flertalet gällande taxoroch reglementen är förälchade, och de behövs inte längre. Utredningensenkätundersökning hos länsstyrelser, andra myndigheter, trafikföretag ochfackliga organisationer visar dock att ordningsförhållandena inomkollektivtrafiken är sådana att de reglementen med ordningsföreskrifter förlokal koUektiv personttafUc som finns på många håll intekan tas bort utan att ersättas av en författningsreglering i annan form. 1992/93:210 Uttedningen föreslär att en lag om ordning och säkerhet i kollektivtrafik ° införs.Vidare föreslås att 25 § AOst och gällande taxor och reglementen skallupphävas. Lageninnebär i korthet följande. Lagen skall gälla för ttafik med tunnelbana ochspårväg samt för sådan yrkesmässig trafik för personttansporter som avses iyrkestrafiklagen (1979:559), dvs. i huvudsak buss- och taxittafik. Inom detområde som ett ttafikföretag disponerar för sådan ttafUc skall vissa ordnings-och säkerhetsföreskrifter gälla för allmänheten. Spritdrycker, vin och starkölskall inte få drickas inom området, om inte förtäringen sker vid tillätenservering eller med trafikföretagets medgivande. Överttädelse av förbudet skallkunna medföra att dryckema tas i beslag och förverkas. Beslag skall fåverkställas av polisman, ordningsvakt och trafiktjänsteman. Det skall vidarevara förbjudet att utan ttafikföretagets tillstånd beträda spårområde förtunnelbana och sådan del av spårvägs spårområde som allmänheten inte hartillträde till. Öveträdelser av förtäringsförbudet eller tillttädesförbudetskall kunna besttaffas med penningböter. Straff föreskrivs också för den somgenom missbruk av manöver-eller signalanordningar o.d. äventyrar säkerheten ittafiken. Ett icke sttaffsanktionerat förbud skall gälla mot att utantillstånd medföra bl.a. farlig egendom inom trafikföretagets område. Tillträdetill trafikföretagets område skall kunna vägras den som är berusad eller som avannan anledning kan befaras störa ordningen eller äventyra säkerheten itrafiken. Den som är berusad eller som stör ordningen eller äventyrarsäkerheten i trafiken skall också vara skyldig att lämna trafikföretagetsomi-åde, således även ett färdmedel. Polishandräckning skall kunna begäras föratt avvisa eller avlägsna en sådan person. Trafikpersonalen skall således integes några befogenheter att verkställa avvisning eller avlägsnande.Trafikpersonalen skall däremot fä en allmän befogenhet att meddela - ickestraffsanktionerade - anvisningar och tillsägelser. Utredningenföreslår i fråga om järnvägsttafiken ett motsvarande förtäringsförbud,kombinerat med bestämmelser om sttaff och om möjligheter till beslag ochförverkande av dryckerna. Bestämmelsema skall tas in i jäi-nvägsttafUclagen. Allmänna sammankomster och offentliga tillställningar Allmännasammankomster, dvs. sammankomster som omfattas av regeringsformens skydd förmötesfriheten och demonsttationsfriheten, regleras i LAS, medan de offentliga tillställningarna,dvs. tillställningar av nöjes-karaktär, regleras i AOst. Grundlagsskyddet förmötes- och demonsttationsfriheterna infördes . Församlingsfriheten hadedä betraktats som en i princip erkänd medborgerlig rättighet.Regleringen av sammankomster och tillställningar i skilda författningar medvarierande statsrättslig valör har sin grund i att sammankomsterna med hänsyntill församlingsfrihetenssärskilda betydelse ansetts kräva ett starkare rättsligt Prop. 1992/93:210 skydd än tiUställningama. Bestämmelser som innebär begränsningar i mötes- och demonsttationsfrihetemafär enligt regeringsformen endast meddelas genom lag. Flertalet bestämmelser omoffentiiga tillställningar är också sådana föreskrifter som enligtregeringsformen måste ges i lag. Sammankomster och tillställningar är till sintyp likartade företeelser, och de ger i stort sett upphov till samma slagsordnings- och säkerhetsproblem. Regleringen av de aUmänna sammankomstemastämmer i stort sett överens med den som gäller för de offentligatiUställningama. Utredningen föreslår att i huvudsak samma bestämmelser skallgälla . Uttedningen anser att regleringen kan förenklas betydligtgenom att bestämmelserna förs samman till en författning. Uttedningen föresläratt en lag om allmänna sammankomster och offentliga tillställningar införs.Regleringen av allmänna sammankomster och offentiiga tillställningar skall iallt väsentiigt överensstämma med vad som gäller . Det föreslås dock attbestämmelsema om möjlighet att avslå en ansökan om allmän sammankomst och attupplösa eller förbjuda fömyande av en sammankomst anpassas till regeringsformen(2 kap. 14 § första stycket) pä så sätt att sädana åtgärder skall kunna komma ifråga endast om svårare oordning har uppkommit eller kan befaras uppkomma vidsammankomsten. Cirkusföreställningar och andra föreställningar och möteni tält är en offentlig tillställning. För anordnande avcukusföreställningar krävs alltid tillstånd av polismyndigheten. Bestämmelsersom reglerar prövningen av säkerheten hos de anordningar som avses förekommavid föreställningen - exempelvis tältet och olika anordningar i detta -saknas. Detta har medfört bristande enhetlighet vid prövningen. Statens kultunådhar i en skrivelse till regeringen föreslagit dels attcirkusföreställningar skall anses som allmänna sammankomster, dels attbestämmelser skall införas om en centtal godkännan-deprövning avföreställnings- och mötestält. Skrivelsen har överiämnats till utredningen. Utredningenanser inte att en cirkusföreställning bör anses som en allmän sammankomst.Utredningen föreslår emellertid att tillstånd för anordnande avcirkusföreställningar skall behövas bara om föreställningen skall hållas påallmän plats. Uttedningen föreslår vidare bestämmelser om besiktningstvång förmötes- och föreställningstält över en viss storlek (samlingstält). Ettsamlingstält skall få användas vid en allmän sammankomst eller en offentligtillställning endast om det är besiktigat och godkänt av riksprovplats.Besiktning skall ske, innan tältet första gången tas i bmk i ochdäiefter vid regelbundet återkommande tillfällen. Om ett tält på gmnd av skadae.d. inte längre uppfyller säkerhetskraven, skall riksprovplatsen - ibrådskande fall polismyndigheten - kunna förbjuda att tältet används under giltighetstidenför gocUcännandet Uttedningen föreslår vidare vissa närmare Prop.1992/93:210 bestämmelser om förfarandet. Tivolinöjeär en offentlig tillställning. I likhet med vad som gäller beträffandecirkustält och andra föreställnings- och mötestält saknas bestämmelser omprövningen av säkerheten hos tivolianordningar, dvs. karuseller, pariserhjul,bilbanor och liknande anordningar. Förhållandet har kritiserats. Uttedningenföreslär bestämmelser om ett besiktnings- och godkännandeförfarande ihuvudsaklig överensstämmelse med vad som föresläs i fräga om samlingstälten. Framförandetav gatumusik är ofta att anse som en sammankomst för framförande avkonstnärligt verk enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 regeringsformen och, ompublik av någon betydelse har samlats, enligt 1 § första stycket LAS. Genomlagstiftning är 1982 undantogs vissa sammankomster för framförande av konstnärligaverk frän det krav pä tillstånd av polismyndigheten för anordnande av en allmänsammankomst pä allmän plats som annars gäller. Undantagsregeln gäller försammankomster som med hänsyn till deltagarantalet, platsen och tiden försammankomsten och de anordningar som avses förekomma kan antas äga mm utan faraför trafik eller allmän ordning. En sammankomst fär enligt regeringsformenbegränsas endast av hänsyn till rikets säkerhet, till ordning och säkerhet vidsammankomsten, till ttafiken eller för att morverka farsot (2 kap. 14 § förstastycket). De klagomål som - bl.a. i - har framförtsmot störande gatumusik i i har gett anledning förutredningen att ta upp frågan om bestämmelserna om gatumusik behöver ändras,exempelvis genom att ett tillståndskrav återinförs för sådana"mindre" sammankomster som är tiUståndsfria eller genom attmöjligheterna att upplösa en sädan sammankomst vidgas. Utredningenanser att en ordning som innebär att samhället inte kan ingripa effektivt motstörande gatumusUc är oacceptabel. Uttedningen nödgas dock konstatera attgmndlagsskyddet i 2 kap. 14 § första stycket regerings-foi-men förmötesfriheten medför betydande svårigheter härvidlag. Bestämmelsens rättsligainnebörd äi- att en ordningsstörning måste inträffa vid sammankomsten för attett ingripande enligt reglema i LAS skall kunna komma till stånd.Bullerstörningar som inttäder som en följd av en sammankomst - t.ex. för demsom bor eller arbetar i närheten av sammankomsten - men som inte framstår somsådana stömingar för dem som deltar i sammankomsten kan inte åberopas som skälför att vägra tillstånd till en sammankomst, inställa eller upplösa denna ellerförbjuda dess fömyande. Detta innebär att en allmän sammankomst i foi-m avt.ex. gatumusik som är uppenbart störande för de kringboende inte kan upplösas,såvida inte sammankomstenockså medför svårare oordning vid själva samman- Prop. 1992/93:210 komsten. Tillstånd till sammankomsten kan inte heller vägras av hänsyn till ° Uttedningen finner dessa konsekvenser av regeringsformensbestämmelser om skydd för mötesfriheten uppenbart orimliga och anser attregeringsformen bör ändras så att mötesfriheten och demonstrationsfriheten färbegränsas med hänsyn till ordning och säkerhet inte bara vid sammankomsteneller demonstrationen. Med hänsyn till yttrandefrihetsutredningens förslag tilländringar i 2 kap. regeringsformen avstår uttedningen från att lägga fram någotförfattningsförslag. Utredningenanser att föga är att vinna på att återinföra ett tillståndskrav för sådanaformer av gatumusik som är tiUståndsfria. Efterlevnaden av tidigare gällandebestämmelser om krav på tillstånd var mycket dålig, och den kan inte förväntasbli bättte om ett sådant krav nu återinförs. TiUstånd till en allmänsammankomst kan inte vägras pä den gmnden att sammankomsten kan väntas medföraordningsstömingar i grannskapet. En allmän sammankomst i form av gatumusik kaninte heller upplösas endast av den anledningen att tillstånd till muciserandesaknas. Problemen med störande gatumusik kan inte heller lösas genom att manför in regler som gör det lättare att upplösa sammankomster för framförande avgatumusik. Störningarna måste ändå ha uppkommit vid sammankomsten. Utredningenfinner det därför inte meningsfullt att föreslå att tillståndskravet återinförseller att möjligheterna att upplösa sammankomster vidgas. i beslöt om vissabegränsningar i rätten att framföra gatumusik i . Beslutet grundadespå 14 § hälsoskyddslagen. Stömingama minskade härefter påtagligt Nämnden harsenare fattat ett nytt beslut med samma innehåll som det föna. Utredningenfinner att nämndens beslut innehåller generella föreskrifter och att det därförmåste anses som olagligt. ILAS regleras endast möjligheterna att ingripa mot en sammankomst som sådan.Bestämmelser om ingripande mot en enskild mötesdeltagare -t.ex. en gatumusikant- som stör ordningen eller begär brott finns i 24 kap. och 13§ polislagen. Dessa bestämmelser anses inte som en begränsning avmötesfriheten. Gatumusik som utövas under störande former kan bli att bedömasom ofredande eller förargelseväckande beteende. 1 avvaktan på att 2 kap. 14 §första stycket regeringsformen ges en utformning som beaktar även andra viktigainttessen än mötesfriheten och demonsttationsfriheten kan utredningen inteanvisa någon annan väg för att motverka ordningsstömingar till följd avhänsynslöst framförande av gatumusik än en tillämpning av bestämmelserna irättegångsbalken och polislagen. förslag till ordningslag, Prop. Bilaga2 lag om allmännasammankomster och offentliga tillställningar, lag om ordning och säkerhet i kollektivtrafik samt lag om införande av ordningslagen och vissa andraförfattningar om ordning och säkerhet 1 Förslag till Ordningslag 1 §Allmän plats enligt denna lag är 1. allmän väg, 2. gata, torg, park och annan plats som enligt fastställd stadsplan ellerbyggnadsplan är allmän plats och som har upplåtits för sitt ändamål, 3. område som enligt fastställd stadsplan eller byggnadsplan är avsettför hamnverksamhet, som har upplåtits för detta ändamål och som är tillgängligtför allmänheten samt 4. annat område som används för allmän ttafik. Omett område är tillgängligt för allmänheten endast , är det allmänplats . Regeringenfär föreskriva att vad som i denna lag eller i lokal ordningsföreskrift sägsom allmän plats skall gälla också i fråga om område som inte är allmän platsenligt första stycket men som är tillgängligt för allmänheten såsom anläggningför lek, icUott, camping eller friluftsliv, badplats, järnvägsområde ochbegravningsplats. Regeringen får överiåta åt en kommun att meddela sådanföreskrift. 2 §Allmän plats inom stadsplanelagt eller byggnadsplanelagt område fär användas endast på ett sätt som stämmer överens med det ändamål för vilket platsen har upplåtits eller som är allmänt vedertaget. Utan hinder av vad som har sagts nu får polismyndigheten medge att en sådan plats tas i anspråk för upplag, försäljningsständ, ställningar, skyltar, containrar eller annat ändamål. Tillstånd behövs inte, om platsen endast tillfälligt tas i anspråk. Polismyndighetenskall, innan tillstånd ges, inhämta ytttande från den kommunala nämnd somkommunen har bestämt. Om nämnden avstyrker ansökningen, får tillstånd intemeddelas. Bestämmelsema i detta stycke gäller inte, om ansökningen avserkvartersmark som står under kommunens förvaltning. 1fråga om allmänna vägar gäller kravet på polismyndighetens tillstånd endastsådana åtgärder som inte är reglerade i väglagen (1971:948). 3 §Om brister uppkommer på byggnader, ställningar, skyltar eller liknande anordningar och om detta kan medföra risk för skada pä personer eller egendom pä allmän plats, skall ägaren avhjälpa bristerna utan oskäligt dröjsmål. Ägarenskall vidare utan oskäligt dröjsmål från tak, rännor och liknande Prop.1992/93:210 avlägsna snö och is, som annars kan rasa ned och skada personereller egen- Bilaga 2 dom på allmän plats. Vid avlägsnande av snö och isskall sädana åtgärder vidtas att risk för skada på personer eller egendom päalhnän plats inte uppkommer. Vadsom har sagts om ägaren gäller också den som till följd av nyttjanderättsavtaleller pä annan grund har ttätt i ägarens ställe. 4 § Den som tar upp en isränna eller vak, gräver, schaktar eller utförett liknande arbete skall vidta de åtgärder som med hänsyn till platsen förarbetet och övriga omständigheter behövs för att förebygga att någon kommer tiUskada. 5 § Bmnnar skall vara försedda med de säkerhetsanordningar som behövsmed hänsyn till deras belägenhet och utförande. De risker som bmnnar kaninnebära för bam skall särskilt beaktas. Brunnens ägare eller den som tillföljd av nyttjanderättsavtal eller på annan gmnd har ttätt i ägarens ställe ansvararför att säkerhetsåtgärder vidtas. 6 § Sprängning och skjutning med eldvapen får inte äga mm inom stadsplanelagteller byggnadsplanelagt område utan tillstånd av polismyndigheten. Densom är fär inte inom stadsplanelagt eller byggnadsplanelagtområde utan sådant tillstånd för skjutning utomhus använda luft-ellerfjädervapen med vilket kulor, hagel eller andra projektiler kan skjutas ut.Detsamma gäller utanför sådant område, om inte skjutningen sker under uppsiktav någon som har fyllt . Enskjutbana som inte hör till försvarsmakten fär användas endast efter tillståndav polismyndigheten. 7 §Pyrotekniska varor fär inte användas inom stadsplanelagt eller bygg nadsplanelagt omi-äde utan tillstånd av polismyndigheten. Detta gäller dock inte i fräga om pyrotekniska varor som fritt fär förvärvas av var och en som har fyllt . Bestämmelserom förvärv av pyrotekniska varor finns i lagen (1975:69) om explosiva ochbrandfarliga varor. 8 §Regeringen får meddela de ytterUgare föreskrifter för en kommun eller del av en kommun (lokala ordningsföreskrifter), som behövs för att 1. upprätthålla ordningen på sädan allmän plats somavses i 1 § första eller ttedje stycket, eller 2. förebygga att människors hälsa skadas till följd avanvändningen av pyrotekniska varor. Regeringenfär överlåta åt en kommun att meddela lokala ordningsföreskiifter. Lokalaordningsföreskiifter fär inte angå förhållanden som är reglerade eller enligtföreskrift i författning kan regleras i annan ordning. Genomlokala ordningsföreskrifter fär inte läggas onödigt tvång på allmänheten ellerannars göras obefogad inskränkning i den enskildes frihet.