prop · GG0370 · 1992-12-31 00:00:00 — Vadförst angår ytttandefrihetsgrandlagen gäller enligt 3 kap. 3 § som fömtsättningför att införa en begränsning i sändningsrätten att begränsningen står iöverenssfemmelse raed besfemmelsema i 2 kap. 12 andra - femte styckena och 13 §regeringsformen. Det innebär bl.a. att en begränsning får göras endast för atttiUgodose ett ändamål som är godtogbart i ett demokratiskt samhälle och inte gåutöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett denCKh inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen(2 kap. 12 §). Vidare gäller att ytttande-friheten cKh informationsfrihetensåvitt nu är ifråga får begränsas endast om särskilt vUctiga skäl föranlederdet (2 kap. 13 § försto stycket). Vidbedömningen av om en begränsning är förenlig med yttrandefrihetsgrandlagen ärytterligare ett par grandlagsbesfemraelser av inttesse, nämUgen3 kap. 2 § andra stycket ytttandefrihetsgrandlagen och 2 kap. 13 § Prop.1992/93:70 andra stycket regeringsformen. I det försmämnda stodgandetföreskrivs att det allmänna skall eftersträva att radiofrekvensema tos ianspråk på ett sätt som leder tiU vidaste möjliga yttrandefrihet CKhinformationsfrihet I det andra stodgandet föreskrivs att vid bedöraandet avvilka begränsningar som får ske särskilt skall beaktas vikten av vidastemöjliga ytttandefrihet CKh informationsfrihet i politiska, religiösa,fackliga, vetenskapliga CKh kulturella angelägenheter. Syftetmed den ifrågavarande begränsningen för dagstidningsföretogen är enligtremissen att de nya möjlighetema att sända privat lokalradio skall umyttjas påett sådant sätt att möjligheteraa tiU mångfald tas till vara. Omdagstidningsföretog skulle erhålla tillstånd att sända lokalradio skulle dessaföretog enligt remissen kunna öka sitt inflytande över nyhetsförmedling ochopinionsbildning i stället för att antalet självsfendiga röster skulle bliflera. Inttesset av att motverka dominans över nyhetsförmedling CKh opinionsbildningär enligt remissen etl sådant särskilt viktigt skäl som avses i 2 kap. 13 §regeringsformen. Förslaget överskrider enligt remissen inte heller i övrigt degränser som ställts upp i 2 kap. 12 § och är därför förenligt raedytttandefrihetsgrandlagen. remissen föreslagna begränsningen har således gjorts just med tanke påytttandefrihelen cKh informationsfriheten cKh med syfte att utiyraraet attsända lokalradio skall umyttjas så att dominans över nyhetsförmedling cKhopinionsbildning motverkas och i stället möjlighetema till raångfald tos tillvara. En sådan begränsning får enligt lagrådets mening - raot bakgrand av detbegränsade uttymme som finns för lokalradiosändnuigar - anses ligga väl i linjemed de angivna gmndlagsbestämraelsema om vidaste möjliga ytttandefrihetcKh informationsfrihet. Begränsningen kan inte anses utgöra ett hot mot denfria åsUctsbildningen. Lagrådet godtar vidare regeringens uppfatming attbegränsningen får anses vara föranledd av ett sådant särskilt vUctigt skäl somavses i 2 kap. 13 § regeringsformen. Även i övrigt får begränsningen ansesförenlig med ytttandefrihetsgrandlagen. Vad nu sagts gäller som nämnts intebara raed avseende på begränsningar för dagstidningsföretogen uton i principCKkså raed avseende på övriga föreslagna begränsningar (5 och 6 §§). Närdet sedan gäller frågan om begränsningen för dagstidningsföretogen är förenligraed tryckfrihetsförordningen kan konstoteras att bettäffande etableringsrättenför tidningar endast sådana begränsningar sora framgår av förordningen ärtillåtna. Den föreslagna begränsningen hindrar inte någon, inte heller enradiostotion, från att starta en tidning. Frågan är emellertid om detförhållandet att ett dagstidningsföretog inte kan få tillsfend att sändalokalradio skall bettaktas som en Ijegränsning av etobleringsfriheten. Detförhållandet alt raan begränsar tidningsföretogens möjligheter att bedrivaviss annan verksamhet än tidningsutgivning kan enligt lagrådets mening inte sessom en begränsning av etobleringsfriheten under fömtsättning attbegränsningsåtgärden inte framstår som riktod just raot denna frihet I förevarandefall har lagrådet i det föregående funnit att begränsningen får anses varaföranledd av ett särskilt viktigt skäl raed avseende just på yttrandefrihetenCKh informationsfriheten. Vid sådant förhållande kan begränsningen inle ansesstrida raot tryckfrihetsförordningen. Motbakgmnd av vad som sålunda har förekommit i ärendet anser rege ringen att förslaget är förenUgt med ytttandefrihetsgrandlagen och tryck frihetsförordningen. Om den ansvarigarayndigheten finner att en sökande inle kan ges tUlstånd skall den fatto ettsärskilt beslut om saken. Beslutet skall kunna överklagas hos kammanätten. Förau behandlingen av tillsfendsärendet inte skall fördröjas mer än nödvändigtbör sådana ärenden handläggas skyndsamt. Några remissinstanseroroas för att tidningsföretog sora har inflytonde över radioföretag koraraeratt försöka begränsa konkunensen på reklammarknaden. I denna fråga hänvisastUl vad som i det föregående har sagts om möjlighetema att medkonkurrenslagstiftningens hjälp inskrida mot skadlig konkunensbegränsning. Regeringensförslag: Tillstånd att sända lokalradio skall gälla för högst åtto år. Medhänsyn till behovet att justera indelningen i sändningsoraråden m.ra. skallalla tillstånd löpa ut De tillstånd sora meddelas under denförsto tillståndsperioden skall gälla intiU utgången av . Departementepromeinorian:Tillsfenden bör gälla i högst . Remissinstansema:De flesto remissinstanser godtor att tillsfenden är tidsbegränsade. Fleraremissinstanser, däribland , anser emellertid att femår är en för kon ullsfendstid, och förordar att i varje fall den förstotillståndspericxlen skall vara längre, bl.a. på gmnd av att det tar tid att etobleraverksamheten och eftersom det kan dröja innan alla sändningstillstånd harhunnit meddelas. godtar att den försto tillståndsperiodenär femårig, men vill att tillstånden därefter skall beviljas för längre tid.Svenska kompositörer av populärmusik anser att den första tiUständsperiodenendast skaU vara . Några reraissinstanser, bl.a. ,anser att sändningstillsfendet bör gälla för obegränsad tid. EnUgt TeleverketRundradio bör tillståndet att använda en radiosändare på en viss frekvens kunnaha annan varaktighet än sändningsiUlståndet. Skälenför regeringens förslag: Som anges i det föregående är innebörden av ettsändningstillstånd att tillståndshavaren har rätt att bedriva sändningar somskall kunna tas emot med god hörbarhet inom ett besfemt sändningsoraråde. Ävende remissinstanser som anser att ett sändningstillstånd i princip bör gällatills vidare anser med något undantog att tillsfendet att använda radiosändarebör vara tidsbegränsat. Med hänsyn lUl den innebörd som sändningstillsfendethar enligt förslaget kan därmed konstoteras att i det närmaste aUaremissinstanser förordar nägon form av tidsbegränsning. Detfmns flera skäl till att de vUUcor som gäller för lokalradioverksarahelen kan behövajusteras . Ett sådant skäl är att inte har kunnat byggas påtidigare erfarenheter av motsvarande verksamhet i . Vissa av deföreslagna reglema kan därför visa sig vara mindre väl utt"orraade.Vidare kan ändrade tekniska fömtsätmingar eller andra föränd- Prop. 1992/93:70ringar medföra att villkoren för verksamheten kan behöva justeras i olUcaavseenden. I det föregående (avsnitt 3.2) anges behovet att justera sändningsområdenasomfatming. Det är CKkså raot denna bakgmnd regeringen räknar med att en översynbör göras efter det att verksamhelen har pågått (se avsnitt 3.12). Viden förändring av indelningen eller andra omprövningar av reglema bör mangivetvis to störsto möjliga hänsyn till effektema för berörda företog. Det kanändå inte uteslutas att de förändringar sora kan visa sig nödvändiga koraraeratt påverka radioföretogen på olika sätt. Vissa företog kan se sinaföratsättningar förbätttade raedan andra kan fmna att ändringama är tiU nackdelför dera. I en sådan situation är det enligt regeringens raening bäst oraändringama kan ske Därmed blir det tex. möjligtför de inblandade partema vid en överiåtelse av sändningstillsfend att tohänsyn tUl att villkoren för vericsamheten kan komma att förändras vid en visstidpunkt. Avanförda skäl bör alla sändningstillsfend upphöra att gälla vid ett cKh samraatUlfäUe. Närdet gäller frågan ora tillsfendstidens längd finns olUca uppfattningar iremissopinionen. En majoritet av de remissinstanser sora uttalat sig förordaremeUertid en längre tUlståndstid än . Enligtregeringens mening finns det fog för en sådan uppfattning. Bl.a. kan man pekapå att det komraer att to att utveckla marknaden för radioreklam. Det komraerockså alt to innan nödvändiga ändringar i frekvensplaneringen ärgenoraförda så att tUlstånd kan meddelas i alla sändningsområden. Därför kanman räkna raed att tillstånden koraraer att raed-delas successivt underåtrainstone . Många radioföretog kommer därför endast att haraöjlighet till en lönsara verksamhet under en del av den förstotillståndsperioden. Motdenna bakgmnd förordar regeringen att alla tillstånd sora raeddelas under denförsto tUlståndsperioden skall gälla intUI utgången av , dvs. åtta årefter det att lagstiftningen ttäder i kraft. Därpå följande tillsfends-perioderbör också omfatta åtto år. Förtydlighetens skull bör påpekas att det av tekniska skäl kan bli nödväncUgt attändra t.ex. sändarfrekvens under pågående tillståndsperiod. Regeringensförslag: Om det finns flera behöriga sökande till ett ledigförklaratsändningsoraråde skall den sökande erhålla tillståndet sora åtar sig atterlägga den högsto årliga avgiften tiU stoten. Avgiften skall dock alltid uppgåtill lägst . Förfarandet skall ha formen av en öppen cKhoffentiig auktion, varigenom alla sökande är medvema om vad övriga sökandebjuder. Den sökande som erhåller tiUstånd skaU erlägga en viss del av detförsto årets avgift i förskott. Beloppenför den lägsta avgiften CKh den avgift som en viss tiUståndshavare skallerlägga justeras årUgen med hänsyn tUl förändringar i det aUmänna prisläget,mätt med konsumentprisindex. Omen tUlståndshavare viU överiåto tiUståndet krävs att den ansvariga myndighetengodkänner den nya tillståndshavaren. Gcxlkännande skaU lämnas om förvärvaren ärbehörig att erhålla tillsfend. Om denne inte kan godkännas är överiåtelsen utanverican. Omen tiUståndshavare försätts i konkurs eUer ttäder i likvidation är tillståndetförfallet. Om tillståndshavaren är en fysisk person sora avlider får dödsboettte raånader på sig att besfemma vad som skall ske med tillståndet Omett sändningsområde koramer att ha väsentiigen samma orafattning som under den föregående skall till-sfendshavaren, om hanönskar det, erhålla tillstånd utan att tillståndetledigförklaras. Departementepromeinorian:Överenssfemmer i huvudsak raed regeringens förslag. Den lägsto avgiftenföreslås dcKk vara . Vidare fmns inget förslag ora att entUlståndshavare i vissa fall skall kunna få tUlstånd för en ny period utanledigförklarande. Remissyttrandena: En grappav de remissinstanser som yttrat sig i frågan, bl.a.Näringsfrihetsombudsmannen, ,tillstyrker eller lämnar utan erinran förslaget om att urvalet skall skeutifrån de sökandes betalningsvilja. En annan gmpp, med bl.a. CKhFöreningen , anser att auktionsförfarandetbör korabineras med någon form av kvalitets-eUer lämplighetsprövning. En ttedjegrapp, bl.a. och litterära yrkesutövaressamarbetsnämnd år tveksamma eUer avvisande tiU auktionsförfarande CKh förordaratt tUlståndshavama skaU väljas ut enligt olUca kriterier sora syftor till attgynna prograraraässig mångfald m.m. Några enstaka remissinstanser förordarlottning. Etl par reraissinstanser frarahåller att urvalsprobleraet kanundvikas ora det finns tillräckligt antol sändningsfrekvenser. Televerketsfrekvensförvalming påpekar att det CKkså utgår avgift för tiUståndet attanvända radiosändare. Några remissinstonser anseratt ett sändningstUlstånd bör kunna vara en Prop. 1992/93:70 tiUgång i entiUståndshavares konkursbo. Skälenför regeringens förslag: I det föregående förordas att tUlgången påsändningsmöjhgheter så långt det är tekniskt möjligt bör anpassas till efterfrågan.Om det visar sig att efterfrågan är stöne än vad som vid ett visst tUlfäUe kantUlgodoses bör därför nya sändningsraöjUgheter skapas, genora oraplaneringeller genom att nya delar av frekvensutryraraet tas i bruk. Denna hållninginnebär att på sUct de raarknadsmässiga möjlighetema snarare änfrekvensraässiga begränsningar kommer att avgöra omfattningen och lokaUseruigenav lokahadion. Anpassningenav sändnmgsraöjlighetema tUl efterfrågan raåste bli en fortlöpande process,både därför att önskeraålen från raarknadens aktörer successivt komraer attpåverkas av erfarenhetema och på gmnd av att det kan to tid att genomföra deändringar i frekvensplaneringen som kan behövas. Viddet enskilda ansökningstillfället kan man räkna med att de sökande ofto kommeratt vara flera än det antol sändningstillstånd som skall fördelas. Dettobehöver mte vara ett uttryck för att efterfrågan på sändningsmöjligheter ärstörre än som motsvaras av det antal tillsfend sora finns att fördela. Däremotkan raånga sökande vara intresserade av något av de sändningstillstånd som detenligt deras bedömning finns ett marknadsmässigt utrymme för. Det måste dåttäffas ett val raellan de sökande. Deflesto av de reraissinstonser sora är kritiska raot förslaget att låto desökandes betohiingsvilja avgöra valet förespråkar att del i stället skall skeen bedöraning av de sökandes avsikter raed verksamhelen. Ofto hävdas att ensådan urvalsmetod kommer att leda till innehållsmässig raångfald raedan"auktionsmetoden" fömtsätts få till följd att olUca radiostotionerkoraraer att sända ut ett Ukartat prograrautbud. Regeringenfmner inte denna arguraentotion övertygande. På de platser där det finnsmarknadsraässigt uttyrarae för raer än en lokalradiostotion är det sannoliktatt de olika stotionema kommer att sträva efter att hålla olika programprofil,som ett sätt att atttahera olika delar av publiken och därraed framsfe som mereffektiva reklammedier. Det är också ttoligt att stotionema successivt komraeratt justera sin prograrainrUcttiing för att anpassa den till publikensönskemål. En urvalsraetod sora innebär att den sökande raåste förbinda sig atthålla en viss programprofil skulle hindra en sådan anpassning och därmed kunnafå till följd att stationer med höga programambitioner tvingades bort frånmarknaden. Det verkliga resultotet skulle bli att mångfalden minskade ijämförelse med en situation då olUca radiostotioner fritt får bestämma sittprograminnehåU. Tilldetto koramer att ett urval utifrån de sökandes planer cKh ambitioner skulleraedföra ett oacceptobelt inslag av godtycke i tUlståndsgivningen. Detavgörande för ora en viss sökande skulle kunna få tillstånd skulle vara ora hanlyckades formulera sin ansökan pä ett sätt som tUltalar en myndighet. För attefterievnaden av de gjorda åtogandena skulle kunna konttolleras, nägot somskulle vara nödvändigt i ett system av antytt slag, skulle det vidare be- höva upprättas enkonttoUapparat med sanktioner mot den som inte uppfyUde Prop. 1992/93:70sina löften. Inte heUer detto skuUe vara acceptobelt Motdenna bakgmnd avvisar regeringen tankar på ett urvalssystera där hänsyn till desökandes planer CKh ambitioner får avgöra vem som skall erhåUa ettsändnuigstUlstånd. Urvaletav tiUståndshavare bör i stället i enlighet med promemorians förslag skeutifrån kandidatcmas betalningsvUja. Detto innebär i korthet följande. Omdet finns flera behöriga sökande tiU ett sändnuigstillstånd skaU den ansvarigamyndigheten kalla dessa till en auktion. De sökande skaU få ange vUket årligtbelopp de är beredda att erlägga i avgift tUl stoten. Den sökande som erbjudersig att betola det högsto beloppet erhåller tUlståndet Dennya lokalradion bör inte åsamka samhället några kosmader Bl.a. med hänsynhärtill bör den årliga avgiften uppgå till ett visst lägsto belopp. I promemorianföreslås att detto belopp skaU vara . 1 promeraorian föreslogsemellertid att avgiften i ärenden ora nänadio skulle avskaffas. Intäkternafrån avgifterna på lokalradion skulle därmed CKkså uppväga den minskning avstotsinkomstema som skulle bli följden. I det följande föresläs emellertid attavgiften i ärenden om närradio skall behållas med oförändrat belopp. Den lägstaavgiften för lokalradion bör därför kunna sänkas fill . I de fall detbara finns en behörig sökande koramer därför avgiften att vara perår. Föratt oseriösa sökande skall sållas ut bör ett visst belopp betalas i förskott,innan tillstånd erhålles. Detto belopp bör i enUghet raed förslaget i promeraoriansättas till av den årliga avgiften, dock lägst . Medhänsyn tiU att tillståndsvUlkoren kan gälla bör såvälbeloppet för den lägsto avgiften sora den avgift sora en enskild sökande skallerlägga årUgen justeras med hänsyn tiU förändringar i det allmänna prisläget.De här angivna beloppen bör avse . bör beloppen räknasfram genom att de belopp som skulle gälla för multipliceras med kvotenför konsumentprisindex för oktober året före det aktueUa året och konsumentprisindexför . Omen tiUståndshavare anser att den avgift som han betalar inte längre avspeglarde marknadsmässiga möjlighetema i sändningsområdet har han möjhghet attfrånträda sitt tillstånd och söka ett nytt tillsfend. Om det då finns flerasökande kommer resultotet av den nya auktionen att besfemraa vilken avgift hanskall betala för återstoden av tillståndsperioden. han är ensara sökandekommer avgiften att bli . Någraremissinstanser har fört fram tanken på att myndighetema bör företo enekonomisk prövning av de sökande. EnUgt regeringens mening är detto en vanskliguppgift, särskilt innan det finns några praktiska erfarenheter av kommersiellradio. Det är också principieUt olämpligt att låto en myndighet göra en förhandsbedöraningav ora en viss aktör bör få möjUghet att fevla på en konkunensutsatt marknad.Förslaget innehåller en viss ekonomisk spän, genom att en sökande raåsteerlägga ett visst belopp i förskott innan han erhåller sitt tillstånd. Det kanantas att endast sökande som har lyckats övertyga sina finansiärer omprojektets bärkraft koraraer att kunna betala den begärda Prop. 1992/93:70suraman. Föratt marknadsmekanismema skaU kunna verka bör den som äger en radiostotion kunnasälja denna till någon annan. Därraed behöver CKkså tillståndet att sändakunna överlåtas. Den ansvariga myndigheten bör godkänna överfetelse av ettsändningstillstånd ora förvärvaren själv skulle kunna erhåUa tillstånd, dvs.ora denne inte tillhör någon av de kategorier sora, enligt vad som förordas iavsnitt 3.4, inte skall kunna erhålla tillstånd. Förvärvaren övertar i sådantfaU tUlståndet på samraa villkor som har gäUt för överlåtaren. Omtillståndshavaren försätts i konkurs eller ttäder i lUcvidation bör tillståndetförfalla. Det skuUe enUgt regeringens mening vara mindre lämpligt omsändningstillsfendet skulle utgöra en tillgång i tillståndshavarens konkursbo.Bl.a. kan det förhållandet att tillståndshavaren har gjort konkurs utgöra enindikation på att den avgift som tUlståndshavaren har betalat inte är lämpligtavvägd i förhåUande till de marknadsraässiga möjlighetema. I ett sådant fallframstår det som mest ändamålsenligt att anordna ett nytt ansökningsförfarande,som kan leda tiU att avgiften fastställs på en ny nivå. Omtillståndshavaren är en fysisk person och avlider, bör dödsboet ha tte månaderpå sig att besluto vad som skall ske med tillståndet. kantUlståndet överlåtas till en dödsbodelägare eller någon annan. Sker det ej börtillståndet förfaUa. Vihar förordat (se avsnitt 3.5) att alla tillstånd skall löpa ut vid sararaatidpunkt. Därmed skapas goda möjUgheter att göra de förändringar avområdesmdelningen sora behövs raed anledning av den tekniska utveckUngen och avandra skäl. Om det skapas helt nya sändningsoraråden bör dessa ledigförklarasoch urvalet bland de sökande ske enligt vad sora tidigare anförts. Det skulleemellertid vara oskäligt om den sora har tillstånd att sända i ett oraråde somkoraraer att ha väsentiigen sararaa omfatming under den nya lUlsfendsperiodenskulle tvingas sätto sina sändningsraöjUgheter pä spel i ett nyttauktionsförfarande. I sådana fall bör därför tillståndshavaren, ora han önskardet, erhålla tillstånd utan att tillståndet ledigförklaras. Enligt8 § i förslaget till lokalradiolag är alla tillsfend begränsade i tiden. Detligger i sakens natur att ett tidsbegränsat tiUstånd upphör när tiden är ute.Så som förslaget är utformat har eraellertid en tillsfendshavare en raycketstark ställning, om han före tillsfendsperiodens utgång begär föriängning avtUlståndet enhgt 8 § skall "föriänga tillståndet"får anses innebära att det är det ursprangliga tillståndet sora skall fortsättoatt gälla ytterligare en tillståndsperiod. Med denna tolkning kan en tillsfendshavarepåräkna förlängning av avtolet även ora han vid tillståndsperiodens utgångskulle vara obehörig att ansöka ora ett nytt tUlstånd tex. därför att han sedandel ursprungliga tillståndet meddelades fått tillstånd enligt 5 § radiolagen(1966:755) eller börjat ge ut en dagstidning (jfr 6 och 7 §§ i förslaget). Denenda grand för att vägra förlängning som lagen godtor är ändrad indehiing avsändningsorarådena (8 § andra styckel och 9 §). Det anförda väcker fråganora tillsfendshavarens rätt till förlängning av tUlståndet är så stark att han har rätt till skadestånd av stoten, ora han pägrund 25 av ändrad områdesindelningvägras förlängning av tiUståndet Med hänsyn tUl att alla tiUsfend är tidsbegränsadeoch tUl att lagen föratskickar att en omprövning av områdesindelningen sker isaraband med att tUlståndstiden löper ut kan någon rätt tiU ersätmmg av stotenemeUertid inle komma i fråga för den sora på nu aktueU gmnd vägras förlängning. På samraa sätt raåstebedöraas den situationen alt lokalradiolagen under tiUståndstiden ändras isyfte att ge utrymrae för skäUghets-bedömningar. Konstmktionenmed tidsbegränsade tillstånd i förening med de planer som redovisas ilagrådsremissen på en utvärdering av systemet när det har varit i bruk undernågon tid gör att de som söker tillsfend måste räkna med möjligheten att deinte får tillståndet förlängt på grand av skärpto krav i lokalradiolagen påtiUståndshavama. Regeringenansluter sig tUl vad Lagrådet anfört. 3.7Regler för innehållet i allmänhet Regeringensförslag: E>e sändningar som en viss tUlsfendshavare svarar för skall ha enbeteckning som skiljer dem från andra tiUståndshavares sändningar. Denna skallanges minst en gång varje sändnings-tirarae. Underminst en ttedjedel av sändningstiden skall tiUståndshavaren sändaprogram sora har fraraställts särskilt för den egna verksamheten. Denansvariga myndigheten skall kunna förelägga en tiUståndshavare att vid vitefölja dessa Inödsituationer skall en tUlståndshavare vara skyldig att på begäran avmyndighet utan särskUd ersättning sända meddelande sora är av vikt föralhnänheten. Departementspromemorian:Överensstämmer med regeringens förslag utora i vad avser skyldighet att säncfemeddelanden i nödsituationer Remissinstanserna:Meningama är delade om förslaget att en viss andel av programraen skall varafrarasfellda för den egna vericsaraheten. Ungefär hälften av remissinstonsemagodtar förslaget Många av dessa, bl.a. Lantborganbationen CKh Svenskakompositörer av populärmusik förordar en högre andel. En remissinstans anseratt andelen borde sättas lägre på mindre orter och högre i storstodsområdena.Den andra hälften är kritiska till förslaget. Vissa remissinstanser, tex.Tidningsutgivareföreningen CKh Radioutgivareföreningen moteätter sigregleringar av programinnehållet CKh anföratt besferaraelsen är svår att tillämpa eUer lätt att kringgå. Nägra remissinstanser,däribland Justitiekanslem och har invändningar raot förslagetatt regeln skaU vara vitessanktionerad. Landsorganisationenföreslår att radiolagens krav på opartiskhet cKh sak- Prop. 1992/93:70 UghetskaU gäUa. anser att privatradion på samma sätt som och TV 4bör kunna fungera sora kanal för inforraation om stöne olyckor.