prop · GG03100 · 1992-12-31 00:00:00 — Jag förslår även en förändring av beräkningen avramanslagskreditens storlek i syfte att anpassa kreditutrymmet till deförändringar som införs inom ramen för finansiell styrning. In-och utbetalningstidpunkter för statliga betalningar Dentidigare (prop. 1991/92:100 bil. 1) aviserade översynen av in- ochutbetalningstidpunkter för statliga betalningar har genomförts av () och RRV. Översynen har omfattat de stora be- Prop. 1992/93:100talningsflöden som vid förändrade betalningstidpunkter kan ge betydande Bilaga1 ränteeffekter för staten. De betalningar som har studerats är bl.a.pensionsutbetalningar, barnbidrag, dagersättningar, kulturbidrag, bidrag tillfolkbildningen, inbetalning av inkomstskatt och arbetsgivaravgifter, in- ochutbetalning av mervärdesskatt, bidrag till kommuner samt utbetalning avstudiemedel. I översynen har även delar av regleringsbrevens bestämmelser vadgäller betalningstidpunkter behandlats. Chefen för att redovisa vissa åtgärder i fråga om ändradebetalningstidpunkter (bil. Jag har för avsikt att återkomma med förslaglill åtgärder angående förändrade tidpunkter för statliga betalningar i 1993års kompletteringsproposition. I1992 års budgetproposition (bil. 1) redovisades de krav som bör ställas på delstatliga betalningssystemet. Dessa krav sammanfattas i det följande. Förmedlingen av de statliga betalningama bör skepå ett utifrån statens synvinkel kostnadseffektivt sätt. Det statliga betalningssystemet skall varaanpassat till statens redovis ningssystem och statens samlade informationsbehov. ~ Det statliga betalningssystemet skall vara såutformat att det skapas valfrihet för betalningsavsändare ochbetalningsmottagare vid val av betalningsförmedlare. Del statliga betalningssystemet skall vara såsammansatt all hög säkerhet kan garanteras. Mot bakgrand av dessa krav har RRV på regeringensuppdrag utrett och lämnat förslag till utveckling av det statligabetalningssystemet. Jag kommer i det följande att lämna vissa förslag angåendeen utveckling av Slalens betalningssystem (avsnitt 2.8). Jag kommer bl.a. attföreslå all betalningar till och från staten skall kunna förmedlas av såvälPostgirot .som Bankgirot. I1992 års budgetproposition (bil. 1) redovisades frågan om all räntebe-läggastatliga medelsflöden. Jag framhöll då viklen av att öka kostnads-medvetandethos myndigheterna genom att de kostnader som redovisas gemensamtpå statsbudgeten istället bör redovisas i anslutning lill resp. verksamhet. Ettsystem med ränta på myndigheternas medel ger myndigheterna frihet att självagöra avvägningar i finansiella frågor och därmed incitament till en godkassahållning. RGK och RRV har utrett frågan och lämnat förslag till en modellför räntebeläggning av statliga medelsflöden. RGK:s och RRV:s utredning visaratt de medel som myndigheterna disponerar i den egna verksamheten kanräntebeläggas /94. Jag kommer i det följande att lämna förslag angående enräntebeläggning av statliga medelsflöden och därmed Prop. 1992/93:100 föreslåatt de medel som myndigheterna disponerar i den egna verksam- Bilaga 1 hetenskall räntebeläggas fr.o.m. /94 (avsnitt 2.3). Låntill investeringar för förvaltningsmyndigheters anläggningstillgångar Låni RGK för investeringar för förvaltningsmyndigheternas anläggningstillgångarhar behandlats i de senasie årens budgetpropositioner. Modellen har utvecklatsav RRV med sikte på att denna modell skall kunna ersätta flera av de befintligafinansieringsmodellerna. Genom tillämpning av lånemodellen bärs statenskostnader för en investering den myndighet som gör investeringen, vilket ökarföratsättningaraa för rationella investeringsbeslut på myndighetsnivån.Lånemodellen ligger väl i linje med resultatstyrningens idé att myndigheten självfår besluta om fördelning av sina resurser. De årliga utgifterna för eneventuell investering i form av räntor och amorteringar får av myndighetenställas mot övriga utgifter där myndighetens egna prioriteringar får avgöra omen investering skall genomföras eller inte. Lånemodellen har införts successivt /91. Innevarande budgetår tillämpar ett tjugotal myndigheter medtillhörande undermyndigheter lånemodellen för ADB-och kommunikationsutmstning.Tio myndigheter har tilldelats lånemodellen för att finansiera i principsamtliga typer av anläggningstillgångar för förvaltningsändamål. Erfarenheternafrån tillämpningen visar att lånemodellen nu kan införas generellt istatsförvaltningen. Jag kommer därför i det följande (avsnitt 2.4) attredogöra för utformningen av lånemodellen och föreslå ett generellt införandeav lån i RGK för finansiering av förvaltningsmyndigheternas investeringar ianläggningstillgångar för förvaltningsändamål. I1992 års budgetproposition redovisades huvudprinciper för styrning ochbudgetering av avgiftsfinaniserad verksamhet. Syftet var att renodlatillämpningen av avgiftsfinaniserad verksamhet och formema för verksamhetenskapitalförsörjning. Arbetet har i stor utsträckning inriktats på att klargöramyndigheternas handlingsutrymme för att bedriva sådan verksamhet. Regeringenhar genom avgiftsförordningen (1992:191) och kapitalförsörjningsförordningen(1992:406) beslutat om generella regler för avgiftsfinansierad verksamhet ienlighet med de riktlinjer som redovisas i propositionen. Jag kommer i det följande (avsnitt 2.5) att lämnavissa förslag som innebär en utökad rätt för myndigheterna att genom avgifterfinansiera viss verksamhet. Jag föreslår bl.a. att en myndighet som tillhandahålleravgiftsfinansierade tjänster, där det ekonomiska målet är full kostnadstäckning,även skall få ta ut ersättning för postbefordran av handlingar i ;mledning avden avgiftsbelagda tjänsten. Jag föreslår vidare att samtliga myndigheter sombedriver avgiftsfinansierad verksamhet och som får disponeraavgiftsinkomsterna bör få balansera årets resultat i den avgifts- Prop.1992/93:100 finaniserade verksamheten i ny räkning. för risk- och skadehanteringen i staten 1990/91:100 bil.l, aviserades en utredning om försäkring av statensegendom m.m. Frågan har utretts av en särskild utredare som har överlämnatbetänkandet (SOU 1992:40) Risk- och skadehantering i statlig verksamhet. Jag kommer i del följande (avsnitt 2.6) att lämnaförslag om riktlinjer m.m. för risk- och skadehanteringen i staten. Utgångspunkten för mina förslag är att den enskildamyndigheten har bäst föratsättningar att avgöra inriktningen av sin risk- ochskadehantering. Jag föreslår därför att myndigheten själv skall få väljasystem för riskfinansiering som den i princip får bära hela kostnadenför inträffade skador. Försäkringar bör dock undvikas i så stor utsträckningsom möjligt. Jag bedömer att den mest angelägna åtgärden i stället är att minskaskadekostnaderna, t.ex. genom skadeförebyggande arbete. En föratsättning för att en myndighets risk- ochskadehanlering skall kunna genomföras på ett meningsfullt sätt är attverksamhetens skaderisker och skadekostnader är kända. Jag föreslår därför allvarje myndighet skall vara skyldig att genomföra riskanalyser. Medvetandet om risker och skador är eftersatt hosflertalet myndigheter. Jag anser därför att särskild vikt måste läggas vid attlämna stöd för myndighetemas hantering av dessa frågor. Etl vägledanderegelverk bör även utarbetas. Jag föreslår att ansvaret för det stödjandearbetet skall läggas på Kammarkollegiet. Dessutom bör den nuvarandeförsäkringsliknande verksamheten hos Försvarets civilförvaltning flyttas övertill kollegiet. Chefen för återkommer idenna fråga. Föratom de generella riktlinjerna m.m. för risk-och skadehanteringen i slalen kommer jag att ta upp frågan om ett särskiltförsäkringsskydd vid statliga tjänsteresor. Frågan har utretts av en särskild utredare.Utredningen initierades mot bakgrand av olyckan på år1989. Efter olyckan konstaterades bl.a. att det fanns betydande skillnader iförsäkringsskyddet för de omkomna. De efterlevande till dem som reste itjänsten för statens räkning fick nämligen sämre ersättning än om det hade rörtsig om en tjänsteresa inom den privata sektorn. Enligt min mening är det motiverat all statligtanställda och uppdragstagare hos staten får ett försäkringsskydd ellermotsvarande skydd vid tjänsteresor som svarar mot vad som allmänt tillämpas förprivatanställda. Jag föreslår därför att ell sådanl skydd skapas. Vad somskall avses med tjänsteresa och vilka slags resor som skall omfattas avförsäkringsskyddet bör dock avgöras av varje myndighet. När det gäller administrationen avförsäkringsskyddet föreslår jag att Försvarets civilförvaltning bör fåmöjlighet att skapa ett skadereglerings-och ersättningssystem liknande det somfinns för statens fordon. ringsskyddetbör även kunna upphandlas på den privata försäkringsmark- Prop. 1992/93:100nåden. Varje myndighet bör således själv få möjlighet att avgöra hur Bilaga1 försäkringsskyddet vid tjänsteresor skall ordnas. Ettled i regeringens arbete med att delegera ansvar och befogenheter tillmyndighetema är alt dessa även får ta ansvar för sin lokalförsörjning.Byggnadsstyrelsens monopol på lokalförsörjningsområdel har därför avskaffats(prop. 1990/91:150 bU. 1:1, bet. 1990/91 :FiU30, rskr. 1990/91:386). Senast den1 kommer samtliga myndigheter att ha övertagit det fulla ansvaret förden egna lokalförsörjningen. Som etl led i ombildningen av ärtvå nya fastighetskoncemer under uppbyggnad (prop. 1992/93:37 bil. 1, bet.1992/93: FiU8, rskr. 1992/93:123). Av detta följer att de ca 8 000upplåtelse-handlingar som reglerar förhållandet mellan lokalbrakaren ochByggnadsstyrelsen successivt skall omsättas till civilrättsliga avtal. Regeringen beslutade om nyariktlinjer för myndighetemas lokalförsörjning. I beslutet lades fast attvillkoren i upplåtelsehandlingen gäller tills nytt avtal tecknats med det nyafastighetsbolag som kommer att bildas. Regeringen beslutade omtillägg till övergångsbestämmelsema i de nya riktlinjema för myndighetemaslokalförsörjning vilka skall gälla såvitt inte myndighetema och de nyafastighetsförvaltarna ömsesidigt kommer överens om andra villkor. 1tilläggsbestämmelserna fastställdes en hyrestid och en ömsesidiguppsägningstid på upplåtelse-handlingama. Hyrestiden fastställdes till dentreårsperiod resp. myndighet tillhör inom budgetcyklema 1, 2 och 3, dvs.budgetåren 1991/92-1993/94, 1992/93-1994/95 och 1993/94-1995/96. Eftersom lokaler är en relativt irögrörlig resursanser jag att det är viktigt att kunna ge myndighetema incitament atteffektivisera resursanvändningen vad gäller de statsägda lokaler som kommerall föras över till de två nya fastighetskoncemema. har detfunnits en ordning för myndigheter som anvisats medel för lokalkostnader underförslagsanslag, som inneburit att de efter samråd med kunnatlämna förslag till regeringen om att få tillgodoräkna sig resurser för reellalokalbesparingar. Jag anser att myndighetema övergångvis bör kunna gesmöjlighet att tillgodoräkna sig frigjorda resurser till följd avlokalbesparingar upplåtelsehandlingen gäller för delokaler som kommer att föras över till de två nya fastighetskoncemema. Jag harför avsikt all senare föreslå regeringen att i etl förvaltningsbeslut ge dennyligen inrättade stabs- och servicemyndigheten. , ett bemyndigande att övergångsvis få övertabetalningsansvaret för upplåtna lokaler eller delar av upplåtna lokaler sommyndighetema vall att lämna men inte kunnat tillgodoräkna sig på grand av denya villkoren i upplåtelsehandlingama. Regeringen medgav attByggnadsstyrelsen fick införa ett system med hyresdebitering kvartalsvis iförskott. debiteringsratinemainnebär en tidsmässig tidigareläggning av hyresbetal- Prop. 1992/93:100 ningamajämfört med tidigare ratiner. Flertalet anslagsfinansierade Bilaga 1myndigheter betalar fr.o.m. /93 sina lokalhyror kvartalsvis iförskott. 1 samband med skiftet av ratineraa för debitering uppstår enengångsvis merbelastning på statsbudgeten på grand av att hyresbeloppet förbudgetårets första kvartal skall betalas budgetåret innan.För /92 uppstod inte denna merbelastning då debiteringssystemetinte var fullt utvecklat inom . Merbelastningen kommeristället att inträffa vid slutet av innevarande budgetår föratsatt attmyndigheterna betalar sin första kvartalshyra för /94 i rätttid, dvs. Jag avser att återkomma till regeringen medförslag om en reglering som medger en engångsvis merbelastning på berördamyndigheters anslag, vilken skall motsvara den första kvartalshyran /94. Statliga.myndigheterträffar avtal å statens vägnar. Föratom köpe- och hyresavtal kan en myndighett.ex. lägga ut förvaltningsuppgifter på entreprenad för att få enkostnadseffektivare verksamhet. Del kan också vara fråga om avtal därmyndigheten åtar sig uppgifier åt en annan part. RikUinjer och regler för under vilka former somstatliga myndigheter får ingå avlal med annan part saknas i stor utsträckning.1 flera av RRV:s granskningar har olika problem med ingångna avtal påtalats.Behovet av stöd till myndigheterna i avtalsfrågor är tilltagande. Dåmyndigheternas finansiella befogenheter ökas successivt finns del, enligt minmening, behov av att klargöra myndigheteraas handlingsutrymme även på detta område.Jag avser därför att föreslå regeringen att tillkalla en särskild utredare meduppgift att göra en översyn av formema för de avtal som ingås avstatliga myndigheter. Utredaren bör lämna förslag till riktlinjer och reglerför myndighelemas tillämpning samt det eventuella stöd som myndighetema kanbehöva. 2.2 Principer för beräkning av anslagen Dennya budgetprocessen med resultatstyming innebär att statsmaktema anger mål ochställer resultatkrav samt preciserar ambitionsnivån i verksamheten genom attanvisa medel. Myndighetema ansvarar för formulering av produktionsmål och förverkställande inom givna ramar. Budgetprocessen bygger på fördjupad redovisningoch analys inom varje myndighet och en årlig redovisning lill statsmaktema motuppställda mål. Del ankommer på statsmaktema att värdera och prövaambitionsnivån i den statliga verksamheten. Den nya budgetprocessen skall vara ett stöd förstatsmakterna i arbetet att nå högre effekt inom ramen för givna medel.Processen bygger på ett tydliggörande och en precisering av ansvarsfördelningenmellan statsmakterna och myndighetema i en rad praktiska avseenden. Denställer nya krav på statsmaktema att precisera mål och resultatkrav, men föratsättersamtidigt att statsmaktema avstår från alt detaljreglera Prop. 1992/93:100myndighetemas produktion och avstår från att lägga restriktioner på hur Bilaga1 medlen får disponeras. En utvecklad budgetprocess föratsätter delegering avansvar och befogenheter till myndighetema, vilket i sin tur kräver utvecklingav styrformer och finansiella föratsättningar och revision på det sätt som jagredovisat budgetproposition (bil. 1, Statsbudgeten och särskildafrågor). Inom ramen för budgetprocessen skall ambitionsnivåni den statliga verksamheten prövas och preciseras genom förslag till årliganslagsnivå för resp. myndighet. Denna prövning måste följas upp med enförbättrad budgetteknik. I det följande redovisar jag en teknisk lösning attbudgetera myndighetemas förvaltningskostnader som ökar myndighetemashandlingsutrymme och förbättrar incitamenten till en effektiv resurshantering.Syftet med tekniken är att tydligare än ange myndighetemashandlingsutrymme i förväg. Tillsammans med övrig delegering och den utveckladefinansiella stymingen ges resp. myndighet handlingsutrymme inom de avstatsmaktema angivna ekonomiska ramama. Därmed undviks den s.k.cash-limiteffekt som tidigare tillämpning av löneutgiftsramar kunde leda tilloch som tidigare ifrågasatt (bet. 1988/89:FiU20, rskr.1988/89:101-103). Beslut som innebär förändringar i verksamhetensinriktning eller som föratsätter resurstillskott måste även fortsättningsvishanteras inom ramen för budgetprocessen. En ökad andel operativa beslut bördock kunna fattas direkt av myndigheterna föratsatt att de ekonomiska ramama ärkända. Inom dessa ramar har sedan myndighetema ansvaret att formulera mål försin produktion, att besluta om resursallokering etc. För att stimuleralångsiktighet krävs en rättvisande teknik för alt beräkna priskompensation övertiden. Därmed ökar incitamenten till effektivt utnyttjande av resurser. Myndighetemas föratsättningar måste därför görastydligare så att de känner till de ekonomiska ramama förverksaniheten och på vilket sätt de kommer att kompenseras förkostnadsutvecklingen. Inom dessa givna ramar måste myndighetema ges storafinansiella friheter. De produktivitetsvinster som kan frigöras i verksamhetenmåste få disponeras av myndigheteraa. Beslut om effektivisering måste i så högutsträckning som möjligt kunna fattas av myndighetema själva inom givnaekonomiska ramar, ulan all statsmaktemas godkännande måste inhämtas. Eftersomlöner i normalfallet utgör en merpart av förvaltningskostnadema är det ocksåviktigt all myndighetema ges ökade möjligheter att själva lokalt påverkalönebildningen. Utöver dessa rena effektivitetsåtgärder är det statsmaktemasuppgift att bestämma inriktning och omfattning av olika verksamheter. Utgångspunkten för det pågående utvecklingsarbetetmed finansiell styming har varit att genom modifieringar av nuvarandestyrformer och anslagstyper uppnå dessa syften. Jag kommer senare att redovisaförslag till räntefaktor på statliga medelsflöden, utökade möjligheter tilllånefinansiering av investeringar samt utökat bemyndigande att redovisningsmässigtutjämna mellan olika budgetår. I det följande redovisar jag nu förslag lill teknik förbudgetering av myndighetemas anslag för förvalt- Prop. 1992/93:100ningskostnader vilken i förväg både ger besked om ekonomiska ramar Bilaga 1och en rättvisande kompensation över tiden. Omläggningen bör genomföras med fleraandra förändringar av teknisk natur. För att hantera detta och ge myndighetematillfälle att komplettera underlaget bör dessa justeringar göras samlat iregleringsbrevet för resp. myndighet. 2.2.1 Ramar för myndigheternas förvaltningskostnader Riksdagenhar godkänt riktlinjema beträffande ramar för myndighelemasförvaltningskostnader (prop. 1991/92:100, bet. 1991/92:FiU20, rskr.1991/92:128-129). Riktlinjema innebär att en ram för myndighetemas samladeförvallningsulgifter och inte endast för enskilda resursslag läggs fast. Detfinns tre huvudsakliga syften med de nya budgeteringsprin-cipema. Det första syftet är att myndighetens verksamhetskall prövas som en helhet och att anslagsnivån är etl uitryck för beslutad ochförväntad ambitionsnivå i verksaniheten. De nya budgeteringsprinciperna innebäratt myndighetens hela verksamhet, med dess olika resursslag, budgeteras samlatoch på ett likartat säll. Dessutom beräknas ett särskilt utrymme som skallanvändas för att möta kostnadsökningar för samtliga resursslag under löpandeverksamhetsår. Utrymmet kommer att ligga som en permanent buffert i myndighetensanslag. Den ekonomiska ramen inför etl aktuellt budgetårbör resp. myndighet känna i sin helhet . Därigenom ökarmyndighetemas möjligheter ati förbereda och vidta åtgärder för all kunna uppnåde av statsmaktema uppställda målen för verksamheten. Myndigheter som disponerar medel på ramanslag kanfritt fördela det lolala ekonomiska utrymme som givits av statsmakteraa. Någrasärskilda restriktioner för hur mycket av det ramanslag som tilldelasmyndigheten som skall användas lill t.ex. löner och lokaler kommer normall inteatt finnas. Dessutom föreslår jag i det följande att ytterligare befogenheterskall tilldelas myndighetema i form av möjligheter att ta upp lån förinvesteringar, att få ränta på anslagsmedel etc. Dessa ökade befogenheterkommer att kunna utnyttjas av majoriteten av alla myndigheter eftersom de allraflesta myndigheter kommer att ha tilldelals ramanslag från och med budgetåret1993/94. Det andra syftet med nya principer förstatsmaktemas budgetering är att den allmäima prisutvecklingen inom denkonkurrensutsatta sektom skall utgöra utgångspunkt vid fastslällandet avkompensationen för kostnadsutvecklingen inom samtliga resursslag. hardenna princip tillämpats endast för lokalkostnader och övriga förvaltningskostnader.Härigenom uppnås en stabilitet och långsiktighet i kompensationen och enföljsamhet mot övriga ekonomin. Merparten av en normal förvaltningsmyndighetsbudget utgörs av lönekostnader. Valet av teknik för kompensation förlönekostnadsul- vecklingen kommer att hainflytande på effektiviteten och incitamenten Prop. 1992/93:100 inom detstatliga förhandlingssystemet. Denna kompensation kan fördelas Bilaga 1 likaför alla myndigheter oavsett avlalsutfall eller selektivt beroende påmyndighetens lönestraktur eller genom att utfallet av förhandlingama tillålspåverka den årliga priskompensationen för resp. myndighet. Förslag till modeller utifrån dessa grander harlämnats av (SOU 1992:102). Utredningen har även lämnatförslag beträffande kompensation för lokalkostnader resp. övriga förvaltningskostnader. Del tredje syftet är att klart skilja statsmaktemasansvar inom ramen för den statliga budgetprocessen från frågor som det ankommerpå staten som arbetsgivare att förhandla om i likhet med andra parter på arbetsmarknaden. Frågor som rör ambitionsnivåer och verkningsgraderi den statliga verksamheten skall prövas inom ramen för budgetprocessen. Inomden ekonomiska politiken måste statsmakterna bl.a. bekämpa inflationen ochgenom avregleringar och konkurrensbefrämjande åtgärder verka för enkonkurrenskraftig prisnivå i den svenska ekonomin. Det är på motsvarande sätten huvudfråga för statsmaktema att verka för en fungerande arbetsmarknad,personalförsörjning och kompetensutveckling för att stimulera tillväxten i helaekonomin. Däremot bör statsmaktema avstå ifrån all direkt reglera priser påenskilda varor och tjänster, så även i fråga om löner. Som arbetsgivare inomdet statliga området bör statsmakteraa endast ange allmänna arbetsgivarpolitiskariktlinjer. Statsmaktema måste således avstå ifrån att försöka tillgodose sittarbelsgivarintresse genom all via budgetpolitiken bedriva inkomstpolitik på detstatliga avtalsområdet Off- prop- 1991/92:100 bil. Detta bör enligt min meningvara möjligt genom de förslag till nya principer för budgetering avförvaltningskostnader som har tillämpats i årets förslag till statsbudget. För att myndighetema skall kunna mötakostnadsökningar under löpande budgetår har ett särskilt utrymme (buffertutrymme)beräknats vid budgeteringen av myndighetemas ramanslag. Detta buffertutrymmeskall användas för att möta prisutveckling på såväl löner som för lokaler ochövriga förvaltningskostnader. Anslagsnivån i budgetpropositionen skall därmedses som ell uttryck för det likviditetsutrymme som myndigheten har tillgångtill under det löpande verksamhetsåret. Meratgifter eller överskridande förlöneökningar eller andra kostnadsökningar kommer inte alt medges underbudgetåret. Myndighetema skall i stället utnyttja den möjlighet lillanslagssparande eller anslagskredit som ramanslaget medger. Jag vill samtidigtbetona att förändringar i verksamhetemas inriktning eller omfattning påsedvanligt sätt måste underställas . De nya budgeteringsprincipema bör enligt min meningtillämpas på samtliga myndigheter, oavsett anslagstyp. Beträffande lönekostnadskomponenteninnebär det i fortvarighetstillståndet att kostnadsutvecklingen inom denkonkurrensutsatta sektom kommer att ligga lill grand för kompensationen förkostnadsutvecklingen för myndighetema. Fördet tjugotal myndigheter som även under /94 kommer Prop.1992/93:100 attha förslagsanslag, reservationsanslag eller obetecknat anslag för sina Bilaga 1 förvaltningskostnaderinnebär delta att de principer om löneutgiftsram som redovisades i 1989 årsbudgetproposition (prop. 1988/89:100 bU. föreslåsvara utgångspunkten vid tillämpningen under nästa budgetår. de faktiskaavtalskostnadema för någon enskild myndighet i denna kategoriblir avsevärt högre än den kompensation de fått enligt de nya principema och detta bedöms leda till större verksamhetsmässiga konsekvenser börregeringen återkomma till med förslag om att reglera dessa frågor.