prop · GG03252 · 1992-12-31 00:00:00 — Den verksamhet som dennabestämmelse och art. 28 avser att utesluta från avtalets förmåner återkommerjag till i det följande (4.5.3). Detavtal som finns med Ld. 1981/82:108, SFS 1982:708 resp. 1982:1227)torde bl.a. med hänsyn till Regeringsrättens bedömning i rättsfallet RÅ83 1:87pä svensk sida tillämpas i förhållande till de baltiska staterna tills nyaavtal är i kraft. Lagförslaget (5 §) innehåller en bestämmelse om att vissaförfattningar, bl.a. lagen om dubbelbeskattningsavtal mellan ochSovjetunionen, inte längre skall tillämpas såvitt avser förhållandet mellanSverige och . 30 träder avtalet i kraft efter det att de avtalsslutandestaterna underrättat varandra att de åtgärder vidtagits som enligt respektivestats lagstiftning krävs för att avtalet skall kunna träda i kraft. Det ärsåledes inte möjligt att nu avgöra avtalet kommer att trädai kraft. I förslaget till lag om dubbelbeskattningsavtal mellan ochLettland har därför föreskrivits att lagen träder i kraft den dag regeringenbestämmer. 3 Översiktligt om skattesystemet i Lagstiftningsåtgärderär en central del av omvandlingen till en modern marknadsekonomi.Lagstiftningsarbetet har emellertid inte kommit sä långt i . Ett antalviktiga lagar har dock antagits. Således har lagar om t.ex. konkurrens, konkursoch bolag antagits. återstår dock mycket arbete för att åstadkommaen mer detaljerad lagstiftning. Enkraftig modernisering pågår också av och övriga baltiska statersskattesystem. Skattesystemen i de tre staterna är inte enhetliga, men de byggeralla främst på en inkomstskatt, mervärdeskatt eller liknande och på arbetsgivaravgifter.På grund av att skattesystem är under genomgripande utveckling ärdet endast möjligt att ge en mycket översiktlig presentation avlandets skattesystem. Bolagsom är hemmahörande i är skattskyldiga där för all in komst, oavsett varifrån den härrör. Skatten beräknas på nettoinkomsten. Skattesatsen uppgår till25 % för privata företag och till för företag som Prop. 1992/93:252 ärhel- eller delägda av staten. För företag som bedriver bank- och försäkringsverksamhetuppgår skattesatsen till '. har en omsättningsskatti stället för mervärdeskatt på varor och tjänster. Den normala skattesatsen är12%. Arbetsgivare är skyldiga att betala arbetsgivaravgifter. I regel uppgåruttaget till . Anställda betalar en avgift på . utgåringen källskatt på utdelning, ränta eller royalty som betalas till någonhemmahörande i annan stat. Bolagmed utländskt ägande uppgående till av kapitalet är undantagna fråninkomstskatt av med början från det första vinstgivandeåret. Den efterföljande tvåårsperioden medges en skattereduktion . Förbolag med en verksamhet som av den lettiska regeringen bedömts vara särskiltangelägen för och där det utländska ägandet överstiger avkapitalet medges skattefrihet från inkomstskatt av tre är medböljan frän det första vinstgivande året. Den efterföljande tvåårsperiodenmedges en skattereduktion . För bolag med utländskt ägande somöverstiger av kapitalet vilket utländskt ägande motsvarar medges skattebefrielse av tre är med början frändet första vinstgivande året och skattereduktion de fem efterföljandeåren. För verksamhet som bedöms som särskilt betydelsefull för kanytterligare skattelättnader medges även efter utgången av dessa tidsperioder.Om bolag upphör med sin verksamhet före det att tre är förflutit sedan bolagetsregistrering, är bolaget skattskyldigt för sin vinst under hela sin verksahihetsperiod. Skattenför fysiska personer är progressiv och utgår . Avtaletär utformat i nära överensstämmelse med de bestämmelser som rekommenderatför bilaterala dubbelbeskattningsavtal ("Model Tax Convention on Incomeand on Capital", 1992). Utformningen har också påverkats av att Lettlandi industriellt hänseende är mindre utvecklat än . Vissa bestämmelserhar därför utformats i enlighet med de rekommendationer som () utfärdat för förhandlingar mellan utvecklade länder och utvecklingsländer("United Nations Model Double Taxation Convention between Developed and DevelopingCountries", 1980). har också godtagit regler i avtalet om s.k. matchingcredit och matching exempt (se art. 23 punkt 1 d). Detta betyder att ivissa fall godtar avräkning för fiktiv skatt respektive medger skattefrihet förmottagen utdelning trots att de normala kraven för skattefrihet i sådant fallinte har . Art.1 anger de personer som omfattas av avtalet. Endast person som avtalet ärtillämpligt pä är berättigad till de skattelättnader som föreskrivs i avtalet. 1 enlighet meddenna artikel, som överensstämmer med motsvarande artikel Prop. 1992/93:252 i modellavtal, skall avtalet tillämpas på personer som har hemvist ien avtalsslutande stat eller i båda avtalsslutande staterna. För att avtaletskall vara tillämpligt krävs dels att fråga är om sådan person som avses i art.3 punkt 1 c eller d, dels att denna person i enlighet med bestämmelserna i art.4 punkt 1 har hemvist i en avtalsslutande stat, dvs. enligt den interna lagstiftningeni en avtalsslutande stat är oinskränkt skattskyldig där på grund av domicil,bosättning, plats för företagsledning eller annan liknande omständighet. Uttrycket"domicil" har och numera infört när avtalen översättsför att markera att begreppet står för en starkare form av anknytning, jfrStorbritanniens olika begrepp för skattskyldighet "domi-cile","resident" resp. "ordinary resident for tax purposes".Uttrycket "hemvist" som har använts bör egentligen i detta sanunanhangendast användas som en teknisk avtalsterm. En nyhet är också att avtalen medde baltiska staterna är tillämpliga på staten själv, dess politiskaunderavdelning, lokala myndighet och offentligrättsliga organ. De tresistnämnda uttrycken är mindre vanliga i svenskt språkbruk, men "politiskunderavdelning" och "lokal myndighet" är avsedda att inbegripaexempelvis kommuner och landsting. Betydelsen av uttrycket "offentligrättsligtorgan" har angivits i punkt 1 i protokollet. Sombrukligt är avtalet inte tillämpligt på person som endast är skattskyldig i enavtalsslutande stat på den grund att inkomsten har källa i denna stat. Art.2 punkt 1 upptar de skatter på vilka avtalet är tillämpligt. 2 skallde behöriga myndigheterna i de avtalsslutande staterna genom ömse sidig överenskommelse besluta om en skatt som efter undertecknandet av avtalet införs i någon av staterna är en sådan skatt som avtalet skalltillämpas på. Av punkt 3 -vilken bestämmelse i princip överensstämmer med OECDis modellavtal - framgår att avtalet skall tillämpas på skatter av samma eller i huvudsak likartat slag, som efter undertecknandet av avtalet påförs vid sidan av eller i stället för de i punkterna 1 och 2 angivna skatterna. Punkt 2 tar sikte på nya skatter som införs i de a'vtalsslutande staterna. Bestämmelsen tillkom på initiativ av och övriga baltiska stater för att - medhänsyn till den pågående genomgripande förändringen i ländemas skattesystem - säkerställa att avtalet konuner att kunna tillämpas på nya skatter som inte är av "samma eller i huvudsak likartat slag" som de som anges i art. 2punkt 1, exempelvis en förmögenhetsskatt. Anledningen till att den svenska förmö genhetsskatten inte finns uppräknad i artikeln är att lagen om statlig förmö genhetsskatt har upphört att gälla (SFS 1991:1850, 1992:1489, prop. 1992/93:50). Lagen kommer i och för sig att tillämpas års taxe ring, men eftersom I.ettland inte har någon förmögenhets skatt innebär detta att någon dubbelbeskattning inte kan aktualiseras . Skulle riksdagsbeslutet om avskaffande av lagen om statlig förmögen hetsskatt upphävas och införa en förmögenhetsskatt kan punkt 2 åberopas för att förmögenhetsskatten skall införlivas i avtalet. För denna eventualitet har i avtalet tagits in regler om förmögenhetsskatt i artiklarna 22 och 23 som föreskriver hur dubbelbeskattning av förmögenhet i sådant fall skall undvikas. 4 1992/93. 1 saml Nr 252 4.3 Definitioner m.m. Prop. Art.3 innehåller definitioner av 'vissa uttryck som förekommer i avtalet. Innehålleti artikeln överensstämmer i hu'vudsak med innehållet i modellavtal.Definitionen av "internationell trafik" (p. ) har emellertid fåtten i förhållande till modellavtalet något avvikande utformning med anledningav att hemvistet valts som kriterium vid bestämmandet av vilken stat som skallha beskattningsrätten till inkomst av internationell trafik, se art. 8 punkt 1.Definitioner förekommer även i andra artiklar t.ex. art. 10,11 och 12, där deninkomst som behandlas i respektive artikel definieras. Närdet gäller tolkning av dubbelbeskattningsavtal och då bl.a. den i art. 3 punkt2 intagna bestämmelsen får jag hänvisa till vad som anförts i propositionen omdubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna (prop. 1989/90:33 s. 42 ff.,se även Handledning för internationell beskattning ochSveriges bidrag till i , jfr även avsnitt4.5.3). Här skall endast framhållas att om traktaträtten tarsikte på att vid tvist mellan parterna om avtalets innebörd tolka parternas,dvs. staternas, avsikt med en bestämmelse i ett visst avtal och inte -beträffande dubbelbeskattningsavtal - att reglera förhållandet mellanskattskyldiga och staten. Dubbelbeskattningsavtalen skall i princip tolkas somannan svensk skattelagstiftning, dvs. enligt sin ordalydelse och med stöd avoffentliga förarbeten. Art.4 innehåller regler som avser att fastställa var en person skall anses hahemvist vid tillämpningen av avtalet. Artikeln skiljer sig från modella'vtal.Förutom bestänunelsen rörande staten själv etc. i punkt 1 (se kommentaren tillbestämmelsen under avsnitt 4.2) skall, i de fall annan person än fysisk personhar dubbel bosättning (p. 3), de behöriga myndigheterna avgöra frågan genomömsesidig överenskommelse och bestämma avtalets tillämplighet på sådan person.Syftet med bestämmelsen är att de behöriga myndigheterna från fall till fallskall avgöra hur avtalet skall tillämpas när t.ex. ett bolag har hemvist i bådastaterna. Givetvis kommer de behöriga myndigheterna att i sådana fall vidtanormala åtgärder för att försöka undvika uppkonunen dubbelbeskattning. Hemvistreglernai avtalet har inte någon betydelse för var en person skall anses vara bosattenligt intern skattelagstiftning, utan reglerar endast frågan om hem'vist vidtillämpning av avtalet. Det angivna innebär att avtalets hemvistregler saknarrelevans bl.a. då det gäller att avgöra huru'vida utdelning från svenska bolagskall beläggas med kupongskatt eller med vanlig inkomstskatt. Utdelning frånsvenskt bolag till en fysisk person som i skattehänseende anses bosatt iSverige enligt intern svensk skattelagstiftning, men som enligt ettdubbelbeskattningsavtal har hemvist i ett annat land, skall således intebeläggas med kupongskatt. Punkt2 reglerar dubbel bosättning för fysiska personer, dvs. fall där per sonen i fråga enligt svenska regler för beskattning anses bosatt i och enligt reglerna för beskattning i anses bosatt i . Vid tillämp ningen av avtalet skall i sådana fall den skattskyldige anses ha hemvist endast i den avtalsslutande stat i vilken han har hemvist enligt avtalet. En person som anses bosatt i såväl som enligt respektive stats interna ,. lagstiftning, men som vidtillämpningen av avtalet anses ha hemvist i Lett- Prop. 1992/93:252 landskall således i fråga om de inkomster till vilka har beskattningsrättenenligt avtalet, vid taxeringen i beskattas enligt de regler som gällerför här bosatta, vilket medför rätt att erhålla t.ex. grundavdrag och allmännaavdrag. Art.5 definierar "fast driftställe". Artikeln överensstämmer i principmed modellavtal. Det skall framhållas att punkt 2 endast innehåller enuppräkning - på intet sätt uttömmande - av exempel, som vart och ett kan utgörafast driftställe. Dessa exempel skall läsas mot bakgrund av den allmännadefinitionen i punkt 1. De uttryck som räknas upp i punkt 2 "plats förföretagsledning", "filial", "kontor" osv. skallsåledes tolkas på sådant sätt att dessa platser för affärsverksamhet utgörfasta driftställen endast om de uppfyller villkoren i punkt 1. Punkt 3föreskriver att byggnadsverksamhet etc. utgör fast driftställe endast omverksamheten pågår . Bestänunelsen är utformadmed utgångspunkt frän FN:s modellavtal. Motsvarande bestämmelse i omfattar inte explicit monteringsverksamhet eller verksamhet sombestår av övervakning eller rådgivning och föreskriver dessutom en tidrymdöverstigande för att fast driftställe skall föreligga. I punkt 4anges vissa aktiviteter som trots att de bedrivs från en stadigvarande platsför affärsverksamhet ändå inte skall anses bedrivna från fast driftställe.Punkt 6 följer FN:s modellavtal. I punkt 7 återfinns den allmänt erkändaprincipen att förekomsten av ett dotterbolag inte i sig medför attdotterbolaget utgör fast driftställe för sitt moderbolag. I det fall t.ex. attdotterbolaget inte kan anses som oberoende representant i den mening som avsesi punkt 6 och om bolaget har och regelmässigt använder fullmakt att ingå avtali moderbolagets namn utgör emellertid dotterbolaget fast driftställe för sittmoderbolag. Bestämmelsernaom "fast driftställe" i svensk lagstiftning finns i punkt 3 avanvisningarna till 53 § KL. För att ett företag i enligt art. 7 i avtaletskall kunna beskattas för inkomst av rörelse från fast driftställe i Sverigekrävs att sådant driftställe föreligger enligt bestämmelserna i art. 5 iavtalet. En beskattning i förutsätter att skattskyldighet föreliggeräven enligt svensk skattelagstiftning (jfr 2§ i den föreslagna lagen om dubbelbeskattningsavtalmed ). När fast driftställe föreligger enligt avtalets bestämmelsertorde i de flesta fall detta också föreligga enligt bestämmelserna i , menavtalet och intern svensk rätt överensstämmer givetvis inte i samtliga fall (sevidare under avsnitt 4.4). Art.6-21 innehåller avtalets regler om fördelning av beskattningsrätten till olika inkomster. Avtalets uppdelning i olika inkomster har endast betydelse för tillämpningen av avtalet och således inte vid bestämmandet av till vilket inkomstslag och vilken förvärvskälla inkomsten skall hänföras enligt svensk intern skattelagstiftning. När beskattningsrätten väl fördelats sker beskatt ning i enligt svensk lagstiftning. Har rätten att beskatta viss inkomst i inskränkts genom avtal måste denna begränsning iakttas. I de fall en inkomst eller förmögenhet "får beskattas" i enavtalsslutande 51 stat enligt bestämmelsernai art. 6-22, innebär detta inte att den andra sta- Prop. 1992/93:252 tenfräntagits rätten att beskatta inkomsten eller förmögenheten. Beskattning fåri sådana fall ske även i den andra staten (normalt hemviststaten), om det ärmöjligt enligt dess interna skattelagstiftning, men den dubbelbeskattning somuppkommer måste i sådana fall undanröjas. Hur undanröjande avdubbelbeskattning sker framgår av art. 23. Inkomstavfast egendom får enligt art. 6 beskattas i den stat där egendomen ärbelägen. Enligt kommunalskattelagen beskattas inkomst som härrör från fastigheti vissa fall som inkomst av näringsverksamhet. Vid tillämpning av avtaletfördelas dock rätten att beskatta inkomst av fast egendom med utgångspunkt frånart. 6, d'vs. den stat i vilken den fasta egendomen är belägen får beskattainkomsten. Detta hindrar dock inte från att beskatta inkomsten sominkomst av näringsverksamhet vid taxeringen här. Observera att artikeln endastbehandlar situationen att en person med hemvist i en avr talsslutande stat harfast egendom belägen i den andra avtalsslutande staten. Inkomst av fast egendomsom är belägen i hemviststaten eller i en tredje stat behandlas i art. 21. Royaltyfrån fast egendom eller för nyttjande av eller rätten att nyttjamineralförekomst, källa eller annan naturtillgång behandlas också som inkomstav fast egendom vid tillämpningen av avtalet. Annan royalty beskattas enligtart. På initiativ från innefattar utttycket fast egendom ocksåoption eller liknande rättighet att förvärva fast egendom. Punkt 3 regleraräven inkomst från försäljning av fast egendom. Denna reglering tillkom också påinitiativ från och medför att situationen . är dubbelreglerad iavtalet (jfr art. 13 punkt 1). Art.7 innehåller regler om beskattning av rörelseinkomst. Sådan inkomst beskattasenligt huvudregeln i punkt 1 endast i den stat där företaget är hemmahörande.Om företaget bedriver rörelse från fast driftställe i den andra staten, fåremellertid inkomst som är hänförlig till driftstället beskattas i denna stat.Om ett företag hemmahörande i bedriver rörelse i frän fastdriftställe här, skall vid inkomstberäkningen i första hand till-lämpas svenskaregler men beräkningen får inte stå i strid med bestämmelserna i detta avtal. Andrameningen i punkt 1 är en s.k. "force of attraction-regel". Med "forceof attraction" avses kortfattat det förhållandet att alla vinster somuppkommer i verksamhetsstaten knyts till det fasta driftstället. Regeln följer FN:smodellavtal men i förevarande avtal har en "rimlighetsspärr" införts.Spärren innebär att vinsten inte skall hänföras till det fasta driftstället omföretaget kan visa att försäljningen eller verksamheten rimligen inte hadekunnat bedrivas av det fasta driftstället. Vidbestämmandet av fördelningen av inkomster mellan fast driftställe ochhuvudkontor skall arm's length-principen användas, dvs. till det fastadriftstället skall hänföras den inkomst som detta driftställe skulle ha förvärvatom det - i stället för att avsluta affärer med huvudkontoret - hade avslutataffärer med ett helt fristående företag som bedrivit verksamhet av samma ellerliknande slag under samma eller liknande villkor och avslutat affärer pånormala marknadsmässiga villkor (p. Punkt3 innehåller vissa regler - som delvis utgör undantag frän den i punkt 2 angivna principen - för hur utgifter som uppkommit för ett fast drift- 52 Därvid klargörs att t.ex. allmänna förvaltningskostna- Prop.1992/93:252 der som uppkommit hos företagets huvudkontor för ett fast driftställeär en utgift som får dras av hos det fasta driftstället. Ingåri inkomst av rörelse inkomster som behandlas särskilt i andra artiklar i dettaavtal regleras beskattningsrätten till dessa inkomster i de särskildaartiklarna (p. Art.8 behandlar beskattning av inkomst av rörelse i form av sjö- och luftfart iinternationell trafik. Sådana inkomster beskattas enligt punkt 1 endast i denstat där det företag som bedriver angiven verksamhet har hemvist. De särskildareglerna i punkt 3 är avsedda att reglera beskattningen av SAS och andramotsvarande luftfartskonsortier. För SAS del reglerar bestämmelsenbeskattningen av den del av SAS inkomst som är hänförlig till den svenskedelägaren. Art.9 innehåller sedvanliga regler om omräkning av inkomst vid obehörigvinstöverföring mellan företag med intressegemenskap. Artikeln överensstämmeri princip med modellavtal, se punkterna 1-11 i kommentaren till art. 9i modellavtalet. De i punkt 1 angivna reglerna innebär inte någon begränsningav en a'vtalsslutande stats rätt att enligt intern lagstiftning vidta omräkningav ett företags resultat utan anger endast i vilka fall den i punkt 2 angivnajusteringen är avsedd att göras. Bestämmelsen i punkt 2 innehåller ettförtydligande av motsvarande bestämmelse i modellavtal genom att kravetpå godkännande för att justering skall vidtas explicit anges. Art.10 behandlar beskattningen av utdelningsinkomster. Definitionen av uttrycket"utdelning", som återfinns i punkt 3, överensstämmer i hu'vudsak medden i modellavtal. Definitionen gäller som brukligt endast vidtillämpning av art. 10. Om uttrycket förekommer i andra artiklar kan det ha enannan betydelse. För att utdelning från bolag i skall vara skattefrii för ett svenskt bolag, krävs exempelvis att fråga är om utdelningenligt svensk skattelagstiftning. Art. 10 eller motsvarande bestämmelser i 'vtal kan således inte användas för att avgöra innebörden av uttrycket iandra sammanhang. Enligtpunkt 2 får utdelning från bolag med hemvist i en avtalsslutande stat tillperson med hem'vist i den andra avtalsslutande staten, beskattas även i denstat där bolaget som betalar utdelningen har hemvist (källstaten). Skatten fårdock enligt punkt 2 a inte överstiga av utdelningens bruttobelopp, om densom har rätt till utdelningen är ett bolag (med undantag för handelsbolag) somdirekt innehar av det utbetalande bolagets kapital. I övriga fallfår skatten inte överstiga av utdelningens bruttobelopp (p. 2 b). De nuredovisade begränsningarna i källstatens beskattningsrätt gäller endast då"mottagaren har rätt till utdelningen". Av detta villkor, vilket ävenuppställs i fråga om ränta (art. 11 p. 2), och royalty (art. 12 p. 2), följeratt den angivna begränsningen av skatten i källstaten inte gäller när enmellanhand, exempelvis en representant eller en ställföreträdare, sätts inmellan inkomsttagaren och utbetalaren. Villkoret tar sikte pä fall där den somhar rätt till utdelningen inte har hemvist i den andra avtalsslutande staten. Ivissa fall skall rätten att beskatta utdelning fördelas med tillämpning av 53 avtaletsregler för beskattning av inkomst av rörelse eller av självständig yr- Prop.1992/93:252 kesutövning. Dessa fall anges i punkt 4. Punkt5 innehåller förbud mot s.k. extra-territoriell beskattning av utdelning(beträffande detta slag av beskattning se p. 33-39 i kommentaren till art. 10 p.5 i modellavtal). 23 återfinns de bestämmelser som reglerar skattskyldigheten i försvenska bolag för mottagen utdelning från bolag i (se under avsnitt4.5.2). Art.11 behandlar ränta. Enligt punkt 1 får ränta beskattas i den stat därmottagaren har hemvist. Vad som här menas med ränta framgår av punkt 4 (jfr vadsom angetts beträffande utdelning under art. 10). Även källstaten får enligtpunkt 2 i det i punkt 1 angivna fallet beskatta ränta, men skatten får i sådantfall inte överstiga av räntans bruttobelopp. Ränta som härrör från en tredjestat eller som härrör från den a'vtalsslutande stat i vilken den skattskyldigehar hemvist beskattas enligt art. 21 punkt 1 endast i hemviststaten. I vissafall avstår källstaten från att ta ut skatt. Dessa fall anges i punkt 3 ochavser bl.a. när räntan betalas till staten eller centralbank i enavtalsslutande stat. I punkt 3 d återfinns en bestämmelse som undantar räntasom utgår vid kreditförsäljningar av varor eller industriell, kommersiell ellervetenskaplig utrustning från källskatt. Bestämmelsen gäller inte vid försäljningarmellan närstående. Begreppet "närstående" har definierats i punkt 4 iprotokollet. Bestämmelsernai punkterna I och 2 tillämpas inte i de fall som avses i punkt 5, dvs. dåräntan är hänförlig till fordran som äger verkligt samband med fast driftställeeller stadigvarande anordning som den som har rätt till räntan har i den andraavtalsslutande staten. I sådant fall skall beskattningsrätten till räntan istället fördelas med tillämpning av art. 7 respektive art. 14 som behandlarinkomst av rörelse respektive självständig yrkesutövning. Enligt svensk internskattelagstiftning utgör såväl inkomst av rörelse som inkomst av självständigyrkesutövning i allmänhet inkomst av näringsverksamhet. Den här beskrivnabeskattningsrätten för källstaten kan bli tillämplig i - i de fallbosättning i enligt interna beskattningsregler inte föreligger - endastom räntan skall hänföras till intäkt av näringsverksamhet. Dessutom fordras attfast driftställe föreligger enligt intern svensk rätt eller att inkomstenhänför sig till här belägen fastighet (53 § 1 mom. a KL och 6§ Imom. Royalty som avses i art.12 punkt 3 och som härrör från en avtalsslutande stat (källstaten) och betalas till person med hemvist i den andra avtalsslu tande staten, får enligt punkt 1 beskattas i denna andra stat. Definitionen av uttrycket "royalty" Ofr vad som angetts beträffande utdelning underart. 10) omfattar till skillnad från modellavtal leasingavgifter för rätten att nyttja industriell, kommersiell eller vetenskaplig utrustning (se även p. 6 i protokollet). Enligt punkt 2 får källstaten ta ut skatt på royaltybetalningar men denna skatt får i regel inte överstiga av royaltyns bruttobelopp om mottagaren har rätt till royaltyn (p. 2 b).