prop · GG0360 · 1992-12-31 00:00:00 — För vidkommande är denna frågabefydelsefull eftersom en stor del av bla de luftburna föroreningarna härrörfrån länder inom EG. Såsomframgår av promemorian uppfyller den svenska miljölagstiftningen på de flestaområden redan de krav som ställs på medlemsländerna enligt EG-s rättsakter. Ivissa fall innehåller promemorian förslag till svenska regeländringar. För detmesta tillsfyrker Länssfyrelsen dessa förslag och i sä fall kommenteras de intenärmare. Särskiltnägra övergripande synpunkter bör framhållas. Den svenska miljölagstiftningenär uppdelad på ett antal lagar med särskilda tillämpningsområden.Avgränsningarna mellan exempelvis miljöskyddslagen, hälsoskyddslagen och lagenom kemiska produkter är dock inte särskilt klar. I flera fall överlapparlagarna varandra och detta ger upphov till praktiska problem vid tillämpningenav lagarna. När man nu genom inför flera principiella nyheter ilagstiftningen, såsom generella utsläppsgränser och miljökvalitetsnormer ochen ny förordning under lagen om kemiska produkter, innebär detta en ytterligareuppluckring i systematiken i miljölagstiftningen. Tillämpningssvårigheternakommer att öka liksom svårigheterna att förutse utgängen av rättsliga tvister. Förstnär en ny miljöbalk träder i kraft kan en mer enhetlig struktur på dettalagområde förväntas. Enprincipiell nyhet i miljölagstiftningen är föreslagen i 8 b §, 8 d § och 22 §ML att inkorporera kompletta EG-direktiv i svensk lag. Detta kan ses som enextrem utvidgning där det är svårt eller omöjligt att av en lagtext utläsavilka rättigheter och skyldigheter som gäller för enskilda. Det är dock möjligtatt det, med hänsyn till tidspressen att införliva med dess bilagori svensk lagstiftning och det pågående reformarbetet inom miljöskyddskommittén,är ofrånkomligt att nu tillämpa denna lagstiftningsmetod som emellertid medförstora problem för den som tillämpar lagarna. Ändringarnai miljölagstiftningen berör ett stort antal olika verksamheter. 1992/93:60De kommer att väcka stort intresse hos enskilda, organisationer och myndig-Bilaga 2 heter och vara av största befydelse vid tillståndsprövningar i enmångfald ärenden. För att upprätthålla grundläggande rättssäkerhetskrav i frägaom enhetliga bedömningar och förutsebarhet i besluten måste alla de EG-direktivsom kommer att bli gällande lag översättas, sammanställas och spridas på etteffektivt sätt. Vidare behöver systematiken när de nya rättsreglerna införs iolika lagar att övervägas noggrant så att de nya reglerna kan återfinnas där desakligt sett hör hemma. Slutligen är det önskvärt att berörda myndigheterinformeras om vad lagändringarna egentligen innebär och får för följder ifråga om exempelvis omprövning av gällande tillståndsvillkor enligtmiljöskyddslagen. Den omfattande textmassa som EG-direktiven utgör enligtremisshandlingarna visar i sig på att en kraftfull insats på informationssidanär nödvändig. Därtill kan man också informera om utvecklingen av miljörättspraxisfrån bl.a. . Länssfyrelsenanser att det är utomordentligt viktigt att upprätthåller en fortsatthög ambitionsnivå på miljöpolitikens och miljölagstiftningens område. Delagändringar som föreslås för att uppfylla är framtagna pårelativt jämfört med det långsiktiga arbete som utförs av kommittén omöversyn av miljöskyddslagstiftningen. Det är angeläget att nu inte införa flerändringar och tillägg till svenska lagar än som är nödvändigt eftersom deändringar som direkt måste göras i miljöskyddslagstiftningen på gmnd avEES-avtalet inte får försvåra införandet av en ny miljöbalk. Länssfyrelsenanser att de förslag till lagändringar som föreligger i huvudsak kantillsfyrkas. 1departementspromemorian anges att de definitioner som finns i EG-direktiveninte behöver tas in i den svenska lagtexten. Enligt länssfyrelsens erfarenhetär det istället så att behovet av att definiera vissa termer i lagstiftningenökar. Detta gäller kanske särskilt avfall och då i synnerhet miljöfarligtavfall. Den lagstiftning vi har har visat sig ha flera svagheter och detfria flödet av varor inom EG accentuerar behovet av gränsdragningar mellan"varor" och "avfall". Möjligheterna att kontrollera ochställa miljökrav på hantering, transport, destruktion m m av avfall riskerarannars att bli mycket små. De definitioner som anges i direktiv /439/EEG och75/442/EEG bör skrivas in i lagen om kemiska produkter och i renhållningslagen. Utifrånlänets miljösituation noterar vi med uppskattning den bedömning som görs i rapporten att tillämpning av över kan ge högre miljöstandard (samordnad kravnivå) än vad de flesta enskilda med lemsstater i EG (därmed också ett utvidgat EG) ger, och att en ny, samord nad miljöpolitik kan generera ett ännu vidare kraftfält inom internationell miljövård. Vinoterar också att de föreslagna formella kraven på luftkvalitet och kon- Prop. 1992/93:60 troll i tätorter i kombination med krav påmiljökonsekvensbeskrivningar i Bilaga 2 samband med planläggning kan ge nyaförutsättningar för den fysiska planeringen, bl.a. vad gällerenergieffektivitet och trafik- och transportplanering. Vi ser detta somändamålsenligt. Länssfyrelsenhar inga erinringar mot föreslagna ändringar i lagstiftningen. Såvittlänssfyrelsen kan bedöma verkar det inte bli fråga om nägra påtagliga elleranmärkningsvärt ökade extrabördor på företagare och andra vars verksamheterberör eller påverkar miljön i olika avseenden. fall där den föreslagna utformningen av lagtexten medger uttymme förregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att utarbeta ytterligareföreskrifter, gränsvärden mm anser att dessa bör följa desträngare riktyärden och riktlinjer som redan tillämpas här i landet. Länssfyrelsenvill avslutningsvis påpeka att lagstiftningen i sin tillämpning måste geuttyrrune för en anpassning till regionala förhållanden. Det innebär att kravenpå miljöinsatser måste kunna differentieras med hänsyn till naturens tålighet.I detta fall råder stora olikheter mellan ett glesbygdslän som ochstora delar av . Kommunenanser att den svenska miljöskyddslagstiftningen inte behöver ändras på grund avEG-direktiven. Lagstiftningen ger redan nu möjligheter att, vid behov, anpassakraven på olika verksamheter efter EG:s direktiv. Det arbete som pågår med MKBbör utvärderas innan nya krav på MKB ställs. Påsidan 32, 2 st. i promemorian sägs att de definitioner som finns i de olikamiljödirektiv som omfattas av inte behöver tas in i den svenskalagstiftningen. Vi hävdar tvärtemot att detta är nödvändigt om avsikten är att depresenterade lagförslagen ska få en faktisk rättstillämpning. Ensvårighet i det praktiska tillsynsarbetet är nämligen att det inte finns någraur juridisk synpunkt otvetydiga definitioner av vissa allmänt förekommande ochcentrala begrepp som exempelvis avfall och spillolja. Det har i sin tur gjortatt mänga angelägna miljöskyddsärenden fått låg prioritet eller helt fått anståeftersom välbehövliga krav på åtgärder saknat stöd i lagstiftningen och därmedäven i den juridiska tillämpningen. Däremotinstämmer vi i att definitionerna i de flesta fall inte bör föras in i självalagama. De kan i stället med fördel tas upp i underordnade förordningar ellerverksförfattningar. 2.27 Göteborgskommun Prop. Dei promemorian redovisade konsekvenserna av för svensk ° miljölagstiftningär inte särskilt omfattande. Ur ett kommunalt perspektiv kan vi inte finna attEES-avtalet totalt sett medför några nackdelar på miljöområdet. Detär svårt att se några stora och omedelbara vinster med en anpassning av svenskmiljölagstiftning till . Den arbetsmodell som används inom EG meddirektiv, domstol osv. ger dock möjligheter att skärpa det totalamiljöskyddsarbetet i . Kraven kan då komma att ställas högre även motSverige. Promemoriansförslag för att anpassa den svenska miljöskyddslagstiftningen till EES-avtaletpåverkar sannolikt inte kommunens arbete i någon större omfattning. Detta berorpå den inriktning kommunen valt för miljöarbetet, med en hög ambition utttycktgenom egna miljömål och en plan antagen av kommunfullmäktige. Medtanke på den långsamma takt i vilken själva genomför EG:s direktivpå miljöområdet ter det sig egendomligt att ska göra en snabbomläggning av sin miljöskyddslagstiftning för att anpassa den tillEG-direktiven. Noggrannhet i utformningen av miljölagarna bör gå före en snabbanpassning till . Detta motiveras också av att miljöskyddskommitténsedan flera år förbereder en radikal förändring av den svenskamiljölagstiftningen. Resultatet av kommitténs arbete ska redovisas inom ett Miljökontoret:Av utredningen framgår att den svenska miljöpolitiken i praktiken uppfyller dekravnivåer som anges i EG:s direktiv. Med utgångspunkt från detta kanifrågasättas om det behöver vara sådan brådska med att nu införa föreslagnalagändringar. Detär viktigt att lagändringarna föregås av en ordentlig analys dels för attlagstiftningen ska bli klar till sitt innehåll och dels för att få deekonomiska konsekvenserna klarlagda. Det hade varit lämpligt att ge bl amiljöskydds-kommittén i uppdrag att se över detta då de redan nu arbetar medmånga av de frågeställningar som berörs i promemorian. Inommänga områden är miljökrav befydligt högre än EG:s krav. haren erkänt högklassig miljöpolitik som ligger som föredöme för många länder.Sverige bör därför på grund av sina insatser inom miljöområdet väl kunna hävdasina miljökrav och som nafion få en ledande roll och bli ett riktmärke imiljöarbetet i vilket skulle vara positivt. Iförslaget är det relativt små förändringar i lagen som föreslås, men det sägsockså att ska tillämpas i . Detta kan skapa oklarheter. Detär ytterst viktigt att den svenska lagstiftningen utformas sä att det alldelesklart framgår vad som ska gälla efter det att de nya reglerna trätt i Detta är inte minstviktigt för tillsynsmyndigheterna som ska tillämpa Prop. 1992/93:60 bestämmelserna. Idet praktiska tillsynsarbetet är det nödvändigt att de definitioner som finns ide olika miljödirektiven skrivs in i den svenska lagsfiftnlngen som exempelkan nämnas begrepp som spillolja, slam och avfall. Vad menas med"befydande miljöpåverkan" och "skälig kostnad"? Detfinns också enligt promemorian möjlighet för de olika nationerna att notifierakommissionen nationella regler. Bestämmelser och miljökrav som gäller i detegna landet och avviker från EG:s direktiv kan tas upp. Sådana anmärkningartorde kunna vara av vikt vid miljömål som behandlas i . Dennamöjlighet bör alltså utnyttjas där bedömer det påkallat. Styrelsen:I promemorian anges att en utgångspunkt vid förhandlingarna om harvarit att den svenska miljöpolitiken i praktiken uppfyller de krav som ställs iEG:s rättsakter. Sfyrelsen är mot denna bakgrund ytterst tveksam till om detfinns anledning att forcera fram en anpassning till - enanpassning som anges vara i allt väsentligt av formell karaktär. Forceringensynes också onödig i ljuset av att det bland EG-medlemssta-terna finnsbefydande brister i fråga om appliceringen av EG:s miljökrav. Dessutomär såvitt sfyrelsen kan bedöma de förslag som läggs fram i promemorian inte avden karaktär som påstås vara det som erfordras för att ocksåformellt ska uppfyllas. Förslagen är i flera fall av påtagligt materiellkaraktär. Vidarehar EG:s rättsakter på miljöområdet oftast karaktären av direktiv, som ärbindande för medlemsstaten. Eftersom varje stat själv äger rätt att bestämmaform och metod för att uppnå det i direktivet åsyftade resultatet, ansersfyrelsen att denna möjlighet bör utnyttjas så långt möjligt och på ett sättsom inte åsamkar samhället onödiga kostnader eller leder till mera omfattandeändringar i svensk miljöskyddslagstiftning än vad som just fordras för attuppfylla . Sfyrelsen har inget att erinra mot en fortsatt utvecklingav svensk miljöpolitik och därmed bl.a. svensk miljölagstiftning, men anser attdetta bör ske inom ramen för särskilda utredningar med den insyn ochpåverkansmöjlighet som normalt präglat vär samhällsutveckling. EES-avtaletär en uppgörelse mellan EG, dess medlemsstater och medlemsstaterna i EFTA ochalltså bindande endast på statsnivå. Enligt artikel 7 i avtalet har deavtalsslutande parternas myndigheter rätt att välja form och metod förgenomförandet av en rättsakt som motsvarar ett EG-direktiv. Regelnhar sin förebild i artikel 189, där det anges att ett direktiv ärbindande för varje medlemsstat till vilket det är riktat med avseende på detresultat som ska uppnås men att man överlåter åt de nafionella myndigheternaatt välja form och tillvägagångssätt. Sfyrelsen är därför ocksåtveksam till att överföra avtalsintentionerna di rekt på kommunerna utan djupare överväganden, särskilt som den svenska lagstiftningen på miljöområdet i flertalet fall väl uppfyller EG:s intentioner när det gäller miljöskydd. Innanvi i har prövat hur vårt rättssystem med mera målrelaterade Prop.1992/93:60 regler fungerar i EG-sammanhang, anser sfyrelsen att det saknasanledning Bilaga 2 att genomföra detaljjusteringar i svensk lagstiftning,som leder till utökad byråkrati och begränsar möjligheterna för kommunerna attfullfölja decentraliseringsåtaganden och utveckla en lokalt anpassadsamhällsutveckling. Eftersomflera av de förslag som promemorian behandlar skulle få kännbara ekonomiskakonsekvenser för kommunerna om de genomfördes, är sfyrelsen förvånad över attde ekonomiska effekterna av de materiella förslag som framförs inte haruppskattats. EES-avtaletmedför i regel inga större konsekvenser för svenska företag i derasmiljöarbete. Den svenska miljöskyddslagens tillämpade regler för utsläpp tillmiljön medför i de flesta fall att utsläppen frän svenska företag understigerEG:s minimikrav. Det svenska regelarbetet beträffande storskaligkemikaliehantering, som inte direkt har någon motsvarighet i EG:s s.k. Se-vesodirektiv,motsvaras i stort av och Kemikontorets handböcker omriskhantering. föranleder emellertid några kommentarer av merspeciell karaktär. Detkan kanske fyckas väl anspråksfullt med de många direktivanpassningar som genomförsi bl.a. mot bakgrund att många direktiv inte ännu fullt tillämpas avalla samt att Enhetsakten medger enskilda länder att införa ellerbibehålla strängare regler på miljöområdet under förutsättning att de intemedför ett handelshinder. Föreningeninstämmer i de gmndläggande tankarna i gemenskapens (EG) Syn om att ätgärderför förbättring av miljön skall grundas på principerna att förebyggandeåtgärder bör vidtas, att miljöförstöring företrädesvis bör hejdas vid källanoch att den som skadar miljön skall betala. Betalningen bör dock ha den formenatt den verkar självawecklande genom att orsaken till densamma minskar ellerförsvinner. Det innebär att avgiften inte bör ingå i den allmänna statsfinansiellaskattesystemet utan bör ha riktad verkan för att sfyra miljöarbetet i önskadriktning. 1stort delar föreningen och förslag till lagändringarmen önskar lämna några detaljsynpunkter. Reglernaom miljökonsekvensbeskrivningar (MKB) ger uttymme för godtyckliga bedömningar.Även om förslaget om beskrivningar genomförs, kan varje enskilt land tillåtaolika nivåer av miljöbelastning. Det finns också risk förökad byråkrati. I finns exempel på att pro jekt försvåras eller fördyras på grund av alltför långtgående krav på utred ningar och undersökningar. Föreningen ser dock fördelar med att kommu nerna genomför MKB och noggranna luftundersökningar för att kontrollera 124 luftkvalitén.Detla material kan utnyttjas för att underlätta bedömningen av Prop.1992/93:60 nya projekt t ex för fjärrvärme. Deförändringar och kompletteringar som föresläs i promemorian innebär att densvenska miljöskyddslagstiftningen anpassas till befintliga direktiv ochförordningar inom EG i enlighet med avtalet om ett Europeiskt EkonomisktSamarbetsomräde. TCO tillsfyrker de föreslagna förändringarna. TCOvill framhålla det positiva i att gränsvärden m.m. hålls utanför denföreslagna lagstiftningen. De bör som kommer att regleras viaförordningar från relevanta myndigheter. Detta ger en större flexibilitet änett system där faktiska värden skrivs direkt in i lagstiftningen. TCOvill dessutom understtyka vad som sägs i promemorian om att avtalet inteförhindrar någon avtalspart frän att behålla eller införa strängare miljöskyddsåtgärderså länge de är förenliga med avtalet, dvs inte fungerar som handelshinder. Detär enligt TCO nödvändigt att bibehåller en hög ambitionsgrad påmiljöskyddsområdet. Det måste således finnas en pågående kontroll avmiljöeffekter och en medvetenhet sä att EG:s minimigränser inteslentrianmässigt blir standardgränser. LOinstämmer med beaktande av nedan givna kommentarer i allt väsentligt i deförslag till kompletteringar av svensk miljölagstiftning som föresläs medanledning av ikraftträdande. Encentral fräga i EES-avlalet gäller de fria varuströmmarna. I promemorianberörs frägan om nationella regler som riskerar att klassas som kvantitativarestriktioner pä handeln länderna emellan. Därvid redovisas också attrestriktioner som utgör skydd för hälsa och miljö kan accepteras inom EG, om deej utgör förtäckta handelshinder. Sädanadiskussioner om inhemska miljöregler har emellertid redan förekommit, bl akring importförbudet av CFC-produkter och kring avgaskraven för motorfordon. LOanser att någon form av närmare analys av förutsättningar och konfliklriskervore av värde när det gäller fortsatt tillämpning av handelsrelaterademiljöregler, i syfte alt förebygga framtida problem. Tillsynenöver miljön i svenska företag har på senare är byggts ut med krav på exempelvisomfattande dokumentation i form av miljörapporter. Företagen har ambitiöstställt upp för alt klara detta uppgiftslämnande, men de har ofta erfarit atttillsynsmyndigheterna inte har förmåga att beakta det insamlade materialet,svara pä frågor om rapporterna är tillfredsställande etc. Bl.a. mot dennabakgrund anser FUD alt slalen bör vara utomordentligt restriktiv med att tillsvidare lägga ytterligare dokumentationskrav på företagen. FUDanser att man borde pröva som etl handlingsalternativ att anmäl- 125 ningspliktigaverksamheter helt ska undantas frän krav på miljökonsekvens- Prop.1992/93:60 beskrivningar och miljörapporter. Dokumentationskraven gentemot myndigheterna borde f.ö.enligt FUD:s mening kunna minskas väsentligt genom att tillsynen sker som visskontroll av att den s.k. egenkontroUen i företagen fungerar tillfredsställande.Det finns tyvärr exempel, i varje fall på nivå, på att myndigheternaställer krav på både egenkontroll och mer rapportering till myndigheterna.Sådana dubbla krav leder till oklar ansvarsfördelning, merarbete och minskadförståelse för myndigheternas verksamhet. Statsmakterna bör stävja dylikautvecklingstendenser i tillsynen. Kraftsam noterar att de lagändringar som föreslås ärrelativt få och av liten omfattning. Kraftsam har generellt sett inte något atterinra mot dessa ändringsförslag. 2.38 Kommittén (ME 1989:04) om översyn av miljöskyddslagstiftningen Sekretariatet har inte något att erinra mot de lagförslagsom läggs fram i promemorian och som avses skola gälla i princip till dess enmiljöbalk kan träda ikraft. Genom de ändringar som föreslås i promemorian genomförs del av den anpassning som krävs till EG:s rättssystem pä miljöområdet. Ändringarnakan till stor del läggas lill grund för kommitténs arbete med . Dehar emellertid en i viss mån provisorisk karaktär. De kan karakteriseras av enhög men något ojämn detaljnivå. synes böra få en mer generellutformning. Även de delar av balken som krävs för anpassning till EG:srättssystem synes böra ges karaktären av ramlagstiftning. Bemyndiganderegler ibalken i förening med föreskrifter meddelade av regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer bör alltsä utgöra medel för EG-reglernas införande isvensk rätt. EG:s direktiv innehåller allting frän icke bindandedeklarationer till synnerligen detaljerade bestämmelser. De kan inte rimligeni alla delar återges i svensk lagtext. En grundläggande princip för tillämpningav svensk lag som grundar sig på internationella förpliktelser är atttolkningen skall vara konventionstrogen. Den svenska lagtexten skall sålundages samma innebörd som den internationella rättsakt som den grundar sig pä.EG:s direktiv upptar exempelvis ett stort antal definitioner. När motsvarandebegrepp används i svensk lag, som grundar sig på EG-rätten, skall begreppenalltså användas i enlighet med EG:s definitioner, utan att dessa behöverupprepas i den svenska lagtexten. , , har ingetalt invända mol deföreslagna anpassningarna av svensk lagstifining lill EGs miljödirek- 126 Bilaga 2 AB:sverksamheter berör eller kan komma att beröra ° vad gäller: 1. Skydd förgrundvatten 3. Utsläpp av farliga ämnen i marin miljö 4. Utsläpp avindustriellt spillvatten till kommunall avloppsvaltennät 5. Luftföroreningarfrän förbränningsanläggningar 6. Avfall - särskilt förbränningsavfall ochkontaminerade oljor Beträffande punkterna 1,3,4 och de delar av punkt 6 somberör kontaminerade oljor har inget att erinra mot den analys ochde förslag som lämnas i promemorian. 3 MILJÖSKYDDSLAGEN 3.1 Allmänt 3.1.1 : Den internationella sjöfartenomfattas inte av miljö skyddslagens bestämmelser utan regleras genom av antagna före skrifter utarbetade inom IMO och . Regler är fast ställda för hur utsläpp till marin miljö fär ske. Det finns även regler för den nationella sjöfarten. driver aktivt miljöfrågor inom ramen för arbetet i IMO och . Avseende lidsaspekten rörande gällande villkor stöderSjöfartsverket förslaget att en omprövningsmöjlighet införs imiljöskyddslagen. 3.1.2Sverigesgeologiska undersökning: Det kan konstateras all miljöskyddslagen inteinnehåller föreskrifter om generellt bestämda utsläppsgränser. Villkoren ibeslut om tillstånd prövas individuellt för varje miljöfarlig verksamhet.EG-direktiven innehåller generella gränsvärden för utsläpp av farliga ämnen.SGU tillstyrker all myndigheter som prövar tillstånd och villkor enligtmiljöskyddslagen åläggs att beakta tillämpliga gränsvärden i EGs direktiv. 3.1.3Statensnaturvårdsverk: Flertalet av direktiven som behandlas i pro-meinorian berörmiljöskyddslagens (ML) tillämpningsområde. Verket vill peka på all förslagettill lag om ändring i ML inte gör det möjligt alt göra EG-normerna gällande pähela omrädet tillståndspliktig verksamhet (bl.a. skulle verksamhet somoförändrat bedrivits sedan före ML:s ikraftträdande eller med s.k. dispens före1981-07-01 inte näs av EG-normerna). Detta anser verket vara mindretillfredsställande. Även omEG-direktiven på ML:s omräde huvudsakligen rör sädan verk samhet som är tillståndspliktig, finns det vidare anledning att räkna med att utsläpp av ämnen, för vilka EG-kraven gäller, torde förekomma även från anmälningspliktig verksamhet och verksamhet som varken är tillstånds- eller anmälningspliktig. Mot denna bakgrund föreslår verket att EG-normerna infogas i ML så att de blir gällande för all sådan verksamhet. Detta kan ske så all normerna ifråga anknyts lill och ges generell och omedelbar giltighet. Alternativt skulle möjligen kunna föreskrivas att kraven skall (som minimikrav) tillämpas vid prövning av miljöfarlig verk samhet. Det senare skulle dock innebära en väsentligt ökad prövningsbörda 127 särskilt för berörda kommunala nämnder. Bl.a. av dettaskäl förordar verket Prop. 1992/93:60 det förstnämnda alternativet. I avsnitt 3.2 i promemorian behandlas omutsläpp av farliga ämnen i vattenmiljön. Enligt artikel 2 i direktiv /464/EEGskall utsläppsnormer, d.v.s. gränsvärden, anges för utsläpp av varje ämne somfinns upptaget i förteckning 1 i bilaga 1 till direktivet. Detta krav gälleroavsett om generella gränsvärden har fastställts i s.k. dotterdirektiv tilldirektivet 76/464/EEG. Med hänsyn härtill kan det ifrågasättas om inte MLbehöver kompletteras med ett motsvarande krav t.ex. genom ett nytt stycke i 18§ (istället för det i PM:n föreslagna). Avsaknad av gränsvärden av det aktuellaslaget borde också övervägas som en ny omprövningsgrund i 24 § ML (som därvidocksä skulle ersätta den i PM:n föreslagna nya omprövningsgrunden som skullebli överflödig vid genomförande av verkets berörda huvudförslag ominfogande i svensk rätt av de nu aktuella EG-normerna).