prop · GG03210 · 1992-12-31 00:00:00 — Entivolianordning skall besiktigas innan den första gängen tas i bruk i (första besiktning). Därefter skall anordningen besiktigas vid regelbundetåterkommande tillfällen (återkommande besiktning). Om anordningen har ändratsi något avseende som har väsendig betydelse för säkerheten, skall den återbesiktigas. En sådan besiktning skaU anses som första besiktning. Besiktningenskall utföras av ett behörigt organ som torde bli ett av Styrelsen för tekniskackreditering (SWEDAC) ackrediterat organ. Här skall anmärkas att regeringenlagt fram ett av gocUcänt förslag till ny lag om teknisk konttoll(prop. 1991/92:170 bil. 11, bet 1992/93:EU1, rskr. 1992/93:18). Innebörden avförslaget har redogjorts för i det föregående (avsnitt 4.2.5). Vidförsta besiktningen skall provningsorganet konttoUera att tivolian-ordningenhar utförts på ett sätt som stämmer överens med gällande föreskrifter och somi övrigt är tillfredsställande från säkerhetssynpunkt. Om provningsorganetfinner att tivolianordningen är utförd så som har angetts, skallprovplatsen utfärda bevis om det (godkännandebevis). Om inte provningsorganetav särskilda skäl bestämmer något annat, skall godkännandet gälla för en tidav . Om en tivolianordning inte har utförts på det sätt som stämmeröverens med gällande villkor, skall provplatsen, fömtsatt att det kan ske utanfara för olycksfall, få godkänna anordningen för användning under viss kortaretid, om bristen avhjälps . Återkommandebesiktning skall ske före utgången av giltighetstiden för godkännandet. Omen tivolianordning pä grund av skada eller av någon annan orsak inte längreerbjuder betryggande säkerhet mot olycksfall, skall - pä motsvarande sätt sombeträffande samlingstält (se 12 § fjärde stycket) -polismyndigheten fä förbjudaatt anordningen används så länge felet består. Uttedningens förslag innebär häratt provningsorganet får meddela användningsförbud. Polismyndighetensbeslut skall få överklagas hos länsrätten. Somhar angetts tidigare är avsikten att närmare föreskrifter om tekniska ochliknande krav skall meddelas på myndighetsnivå genom verkställighetsföreskrifter.Det har ansetts att RPS, främst med hänsyn till den befattning sompolismyndigheterna har med ärenden om tillstånd att anordna tivolinöjen, börfå funktionen som föreskrivande och samordnande myndighet bör RPS närdet gäller att utfärda föreskrifter samråda med berörda centtalamyndigheter i de tekniska frågor som uppkommer I linjemed uttedningens förslag bör därför i den aktuella förordningen tas in Prop.1992/93:210 en föreskrift om att närmare bestämmelser om utförandet av entivolianordning meddelas av RPS efter samråd med , Boverketoch Arbetarskyddsstyrelsen. Som Arbetarskyddsstyrelsen har anfört vidremissbehandlingen bör befogenheten att meddela föreskrifter omfatta även s.k.egenkonttoU, t.ex. fordöpande tillsyn och montagekonttoll. Det bör påpekas attde föreskrifter som kommer att utfärdas av RPS självfallet skall harmoniera medde regler som finns pä EG-omrädet Somuttedningen anför bör det konttollförfarande som här har skisserats kunna ledatill en mera summarisk avsyning av poUsen när tillstånd att anordnativolinöjen söks. KonttoUen i samband med tillståndsprövningen bör sålunda ihuvudsak kunna begränsas till en undersökning av att gocUcännande finns, atttivolianordningen överensstämmer med bifogade rimingar, monteringsanvisningaro.d. och att föreskrivna skyddsanordningar finns. Polisen bör givetvis ocksåkunna förena sitt tillståndsbeslut med de ytterligare villkor som behövs.Sådana ytterligare villkor kan emellertid väntas bli mincUe vanliga med ettprovningsförfarande av det aktuella slaget. Det får ankomma på RPS att i syfteatt åstadkomma ett enhetligt förfarande i de skilda polisdistrikten utfärdarekommendationer om hur avsyningen pä det lokala planet bör gå till. Detbör påpekas att bestämmelserna i paragrafen tar sikte pä såvälambu-lerandejiypJjanordninga£som stajtionära anläggningar av det slag som finnsi nöjesparkema och . Anläggningai- av det sistnämnda slagetomfattas enligt PBL av krav på bygglov. Den möjUghet till konttoll I ochbesiktning av sädana anläggningar som en kommun har i ett bygglovärende kanemellertid inte anses ersätta den möjUghet till återkommande besiktningar m.m.av tivolianordningar som skapas genom den nu aktuella regleringen. Ävenpermanenta tivoUanordningar har därför ansetts böra omfattas av paragrafen. Föratt undvika en onödig dubbeUconttoll av fasta tivolianordningar bör det i dennämnda förordningen tas in bestämmelser om samrädsförfarande mellanprovningsorganet och kommunen vid första besiktning av anordningen. Förbudmot sammankomster och tillställningar i vissa fall 14 §Offentiig tillställning som utgör pomografisk föreställning fär inte an ordnas. (Jfr12 § i utredningens förslag till lag om allmänna sammankomster och offentUgatillställningar.) Bestämmelseni paragrafen, som hai- behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.2.7),motsvarar 10 § AOst. 15 §Regeringen får föreskriva att allmänna sammankomster och offentliga tUlställningar inte fär hållas inom ett visst omi-äde, om förbudet är nöd vändigt med hänsyn till att är i krig eller krigsfara eller för att mot verka epidemi. Efterregeringens bemyndigande får en länsstyrelse i fråga om länet eller Prop.1992/93:210 del därav föreskriva att allmänna sammankomster inte får hållas omförbudet är nödvändigt för att motverka epidemi och att offentliga tillställningarinte får hållas om förbudet är nödvändigt med hänsyn till att är i krigeller krigsfara eller för att morverka epidemi. (Jfr13 § i utredningens förslag till lag om allmänna sammankomster och offentligatillställningar.) Bestämmelsemai paragrafen om bemyndiganden att meddela föreskrifter om förbud mot allmännasammankomster och offentliga tillställningar överensstämmer i sak medutredningens förslag, som inte har mött någon erinran vid remissbehandlingen. Omdet med hänsyn till krig, krigsfara eller andra sädana utomordentiigaförhållanden eller epidemi befinns vara påkallat, får enligt 2 § LAS regeringeneller efter regeringens bemyndigande förordna att allmänsammankomst inte får hållas inom visst län eller del av län. Bestämmelsenavser föreskrifter som innebär sådana inskränkningar i mötes- ochdemonsttationsfriheterna som enligt 2 kap. 12 § RF, med undantag förinskränkningar för att motverka epidemi, måste göras genom lag. Enligt förstastycket ttedje meningen i sistnämnda paragraf får sålunda dessa friheterbegränsas genom någon annan författning i de fall som avses i 2 kap. 14 §första stycket andra meningen RF, nämligen bl.a. för att motverka epidemi. Bestämmelseni 2 § LAS i övriga hänseenden innebär således en sådan reglering som kan skeendast genom lag. Emellertid finns det i 13 kap. RF vissa föreskrifter som gördet möjUgt att vid krig eller krigsfara avvika från vad som under mera normalaförhållanden gäller enligt RF. Bl.a. kan regeringen enligt 6 § vid krig ellerkrigsfara eller vid sådana utomordentiiga förhållanden som föranletts av krigeller krigsfara med stöd av ett bemyndigande i lag meddela sådana föreskrifteri ett visst ämne som enligt RF annars skall meddelas genom lag. Regeringensbefogenhet kan emellertid -med visst undantag som här saknar betydelse - inteöverlåtas pä en förvaltningsmyndighet (8 §). Iförsta stycket i förevarande paragraf bemyndigas regeringen på motsvaiandesätt som i 2 § LAS att föreskriva att allmänna sammankomster inte får hällasinom ett visst område, om förbudet är nödvändigt med hänsyn till att äri krig eller krigsfara eller för att motverka epidemi. Bestämmelseni första stycket om rätt för regeringen att vid krig eller kiigsfara förbjudaatt allmänna sammankomster hålls inom ett län eller del av ett län utgör ettbemyndigande enligt 13 kap. 6 § RF. 1 enlighet med utredningens förslag har dethär inte närmare preciserats under vilka förutsättningar bemyndigandet fårutnyttjas utan det får ankomma på regeringen att allt efter krislägets allvaroch behovet av begränsningar i mötes- och demonstrationsfriheterna bedöma närdetta skall användas. Regeringen kommer, när förbud mot sammankomster meddelas,att vara bunden både av de allmänna reglema i 2 kap. 12 § andra stycket RF ochde särskildabegränsningsreglema i 2 kap. 14 § första stycket RF (se prop. 1975/76:209s. Mötes- och demonstrationsfriheterna fär således begränsasbara av hänsyn till ordning och säkerhet vid sammankomsten eller demonstrationen,till ttafiken, till rikets säkerhet eller för att motverka Bemyndigandeti första stycket i fräga om offentliga tillställningar saknar motsvarighet iAOst. Bestämmelsen är med hänsyn till att de offentliga tillställningarna inteomfattas av RF:s särskilda skyddsregler för opinionsfrihetema ett vanUgtbemyndigande enligt 8 kap. 7 § första stycket 1 RF, dvs. ett bemyndigande omrätt för regeringen att meddela föreskrifter till skydd för liv, personligsäkerhet eller hälsa. Som uttedningen anför torde även sådana generella förbudmot offentliga tillställningar som utfärdas under krigstillstånd eller krigshotha till syfte att skydda allmänhetens liv eller hälsa. EnUgt 8 kap. 11 § RFkan regeringen överlåta på en länsstyrelse att meddela sådana föreskrifter. Andrastycket i förevarande paragraf innebär, i överensstämmelse med vad som anges i2 § LAS, att en länsstyrelse, efter regeringens bemyndigande, får meddelaföreskrifter om förbud mot att hålla allmänna sammankomster, om förbudet ärnödvändigt för att motverka epidemi. I fråga om offentUga tillställningarbemyndigas regeringen att överlåta på en länsstyrelse att föreskriva attoffentiiga tillställningar inte får hållas inom länet eller del därav om det ärnödvändigt med hänsyn till att är i krig eller krigsfara eller för attmotverka epidemi. 16§ Den som anordnar en allmän sammankomst eller offentiig tillställning skallsvara för att det råder god ordning vid sammankomsten eller tillställningen. Polismyndighetenfäi- meddela de villkor som behövs för att upprätthålla ordning och säkerhetvid sammankomsten eller tillställningen. Villkoren fär innefatta skyldighet föranordnaren att anlita personal. Skyldighet för anordnaren att anlitaordningsvakter enligt lagen (1980:578) om ordningsvakter får åläggas endast ifråga om konserter och offentliga tillställningar. Villkoren får inte medföraatt anordnaren belastas med onödiga kostnader eller att möjligheten att hållasammankomsten eller tillställningen onödigtvis försväras på något annat sätt (Jfr14 § första och andra styckena i uttedningens förslag till lag om allmännasammankomster och offentUga tUlställningar.) Bestämmelseniförsta stycket motsvarar föreskrifterna i 7 § första stycket LAS och 16 §första stycket AOst. Föreskriftemai andra stycket motsvarar reglerna i 7 § andra stycket LAS och 16 § tredjestycket AOst. Bestämmelsernai andra stycket innebär att polisen vid t.ex. tillstånd att anordna endanstillställning får meddela de vilUcor som behövs för att upprätthållaordning och säkerhet vid tillställningen. Under remissbehandlingen har fränpolishäll pekats pä behovet av att i fall av detta slag där det förekommerinttädesavgift kunna meddela villkor som innebär skyldighet föranordnaren att tillämpa s.k. engångsinsläpp, dvs. en ordning som Prop.1992/93:210 innebär att besökare som lämnar platsen för tillställningen men somåterkommer tvingas lösa ny inträdesavgift. Systemet med engångsinsläpp skullegöra det möjligt att komma till rätta med de ordningshällnings-problem somförekommer i samband med vissa danstillställningar där besökande tillfälligtlämnar tillställningen för att förtära aUcoholdrycker som förvaras utanförplatsen för tillställningen, t.ex. i parkerade bilar. Vidare har RPS i enskrivelse till den dåvarande regeringen , bettäffande polisensverksamhet för att förebygga brott och övervaka den allmänna ordningen isamband med stöne och andra festdagar, föreslagit att villkor omengångsinsläpp skall få meddelas. Isammanhanget bör pekas på att den dåvarande regeringen i ett avgörande enligtAOst i ett enskilt fall undanröjde viUkor om engångsinsläpp vid endanstillställning. Regeringens ställningstagande motiverades med bl.a. att ettsådant vUlkor inte föll inom ramen för de ordningsföreskrifter som med hänsyntill omständighetema i det aktuella fallet bort komma i fråga. Emellertidkan ett system med engångsinsläpp vid t.ex. en danstillställning i vissa fallbidra till en förbätttad ordningshållning vid tillställningen. Och ett villkorsom innebär en skyldighet för den som anordnar tillställningen att tillämpaett sådant system kan typiskt sett inte anses gä för långt med hänsyn till vadpolisen bör kunna kräva från ordningssynpunkt av en anordnare. Det kan därförinte i sig sägas innebära ett sådant villkor som enligt föreskriften i fjärdemeningen i andra stycket inte får meddelas på grund av att det medför attanordnaren belastas med onödiga kostnader eller att möjligheten att hållatillställningen onödigtvis försväras på något annat sätt. Ett villkor av dettaslag bör emellertid användas endast i ett sådant fall där det ter signödvändigt från ordningssynpunkt för att tillstånd att anordna tillställningenskall kunna ges. Vid anch-a typer av offentliga tillställningar ändanstillställningar och vid allmänna sammankomster är villkor om engångsinsläppsällan motiverade. I linje med den uppfattning som här redovisats har dendåvarande regeringen i ett enskilt fall uttalat att ett villkor omengångsbiljett vid danstillställningar varit motiverat i det fallet och attanordnaren av tillställningarna därigenom inte belastades med onödiga kostnadereller att det pä något annat sätt försvårade hans möjUgheter att hållatiUställningama. IancUa stycket i pai-agrafen har inte tagits in någon bestämmelse motsvarande 7§ ttedje stycket LAS och 16 § ttedje stycket fjäide meningen AOst om samrådmellan poUsmyndigheten och anordnaren innan myndigheten meddelar vilUcor omordning och säkerhet. Som utredningen anför får man nämligen räkna med att ettsanuådsförfai-ande kommer att tillämpas även utan sädana utttyckliga författningsregler. 17§ Den som inte följer de ordningsregler för en allmän sammankomst elleroffentlig tillställning som skall gälla enligt villkor som polismyndighetenhar meddelat med stöd av 16 § andra stycket är skyldig att på tillsägelse lämnasammankomsten eller tillställningen. 17Riksdagen 1992/93. (Jfr14 § ttedje stycket i utredningens förslag till lag om allmänna samman- Prop. 1992/93:210 komster och offendiga tillställningar.) Bestämmelseni paragrafen har motsvarighet i 7 § fjärde stycket LAS och 16 § fjärde stycketAOst. Enligt nuvarande regler kan den som inte följer polisensordningsföreskrifter "avvisas" frän sammankomsten eller tillställningen.Utttycket avvisa har här en annan innebörd än i 13 § polislagen (1984:387). Föratt undvika förväxling med begreppet avvisa i den lagen har därför den nuaktuella bestämmelsen utformats som en skyldighet att i den aktuellasituationen pä tillsägelse lämna sammankomsten eller tillställningen (jfrmotsvarande bestämmelse i 4 kap. 8 § denna lag angående kollektivttafUc). Somuttedningen anför kan bestämmelser om vem som har befogenhet att ge sådanatillsägelser här avvaras. I första hand ankommer det givetvis pä anordnaren attsom ansvarig för ordningen och säkerheten ge sådan tillsägelse. Även någonannan som handlar pä anordnarens vägnar bör dock kunna anmoda en besökare attlämna sammankomsten eller tillställningen. Ienlighet med uttedningens ställningstagande och till skillnad från motsvarandebestämmelse i 4 kap. 9 § bettäffande kollektivtrafik har någon säj-skildhandräckningsbestämmelse inte tagits in i förevarande paragraf Med stöd av 13 §polislagen torde polisen ha tillräckliga möjligheter att avvisa eller avlägsnaden som har gjort sig skyldig till en överttädelse av de ordningsregler försammankomsten eller tillställningen som skall gälla enligt av polisen meddeladevillkor. 18§ Vid en offendig tillställning får spritdrycker, vin eller starköl drickasbara om det sker vid tillåten servering av sädana drycker. Spritdrycker, vineller starköl som inte fär drickas vid tillställningen får inte heller förvarasi lokalen eller på platsen. Polismyndighetenfår för särskilda fall medge undantag från första stycket. Densom bryter mot förbudet i första stycket är skyldig att pä tillsägelse lämnatillställningen. (Jfr15 § i utredningens förslag till lag om allmänna sammankomster och offentiigatillställningar.) Bestämmelsernai paragrafen motsvarar i huvudsak 16 § andra stycket AOst. Till skillnad frånnuvarande ordning begränsas inte förbudet om förtäring och föi-varing avspritdrycker, vin och starköl till offentliga tillställningar som hållsinomhus eller utomhus inom inhägnat område. Förbudet gäller således även omormådet där tillställningen hålls inte är inhägnat. Förbudetenligt första stycket mot förtäring och förvaring av alkohol-ch-ycker ärsttaffsanktionerat i 29 § ancha stycket. Polismyndighetenkan med stöd av bestämmelsen i andra stycket för särskilda fall medge undantagfrån förbudet i första stycket. i tredje stycket i förevarande paragraf har lUcsom beträffandebestämmelsen i 17 § inte någon handräckningsbestämmelse knu- Polisen fär sålunda med stöd av 13 § polislagen anses ha tilhäckliga Prop. 1992/93:210 möjligheter att avvisa eller avlägsna den som bryter motförtärings- och förvaringsförbudet enligt första stycket i förevarandeparagraf. EnUgtnuvarande ordning fmns det inte något förbud mot att dricka aUcoholdrycker påallmänna sammankomster. Under remissbehandlingen har det från polishåll pekatspå behovet av ett sådant förbud vid rockgalor och liknande anangemang förungdomar där det förekommer att arrangören själv ställer upp ettförtäringsförbud. Det har emellertid ansetts att vid de sammankomster där detkan finnas behov av förtäringsförbud skall polisen kunna meddela sädana i formav villkor enligt föreskriften i 16 § andra stycket första meningen. Lagrådetanser att övertygande skäl saknas för att i det här avseendet behandla allmännasammankomster och offentliga tillställningar efter skilda mönster. EnUgtLagrådets mening talar goda skäl snarare för att även bettäffande allmännasammankomster förbud av förevarande slag tas in i lagen och inte överlämnastill villkor som i första rummet riktas mot anordnaren. Enligtmin mening bör behovet av en viss föreskrift alltid vägas mot intresset av attden enskildes handlingsfrihet inte blir föremål för opåkallade inskränkningar.Att införa ett sådant generellt förbud mot förtäring och förvaring avalkoholdrycker vid allmänna sammankomster som Lagrådet förordar anser jag intepåkallat i det här sammanhanget. Något generellt förbud mot att drickaalkoholdrycker på allmänna sammankomster, motsvarande vad som föreskrivits i.första stycket bettäffande offentliga tillställningar, har därför inte tagitsin i lagen. 19 §Hypnotiska eller liknande experiment får inte utan tillstånd förekomma vid en offendig tillställning eller vid en sådan aUmän sammankomst som inte utgör ett led i undervisningen vid gymnasieskola eller högskola eller någon annan skolform på motsvarande nivå. (Jfr16 § första stycket i uttedningens förslag till lag om allmänna sammankomsteroch offentiiga tiUstäUningar.) Bestämmelseni paragrafen motsvarar 12 § första stycket LAS och 21 § andra stycket AOst.Syftet med bestämmelsen är ätt förebygga stömingar av ordningen och säkerhetenvid en sammankomst eller tillställning. När polisen får vetskap om atthypnotiska eller lUcnande experiment skall förekomma vid en allmän sammankomsteller offentiig tiUställning som inte är av det slag som anges i bestämmelsen,bör poUsen konttoUera att lämnat medgivande till experimentet. 20 §Pyrotekniska varor fär inte utan tillstånd av polismyndigheten använ das vid en aUmän sammankomst eller offentlig tillställning som hålls inom hus. Om det kan ske utan fara för ordning och säkerhet, får dock polismyn digheten befria anordnaren från skyldigheten att söka tiUstånd för samman komster eller tillställningar av visst slag. Paragrafensaknar motsvarighet i LAS och AOst Bestämmelsen har be- Prop. 1992/93:210handlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.3.3). 21 §Chefen för polismyndigheten skall ha fritt tiUttäde till allmänna sam mankomster och offentliga tillställningar. Detsamma gäller andra personer som polismyndigheten har utsett att närvara. (Jfr17 § i utredningens förslag till lag om allmänna sammankomster och offentiigatillställningar.) Paragrafenmotsvarar i huvudsak 9 § LAS och 18 § AOst. En viss utvidgning har gjortsgenom att polismyndigheten får utse även andra personer än dem som förettäderen myndighet att närvara vid sammankomsten eller tillställningen. Utvidgningeni förhållande till gällande bestämmelser innebär sålunda att polismyndighetenkan - i de fall då det anses lämpligt - utse t.ex. en grupp vuxna personer somfrivilligt verkar på platser där ungdomar bmkar vistas i syfte att genom sinnärvaro stävja tänkbara oroligheter att närvara vid en allmän sammankomst elleroffentlig tillställning som huvudsakligen riktar sig till ungdomar. Polisensrätt att inställa och upplösa allmänna sammankomster och offentUgatillställningar 22 §Polismyndigheten fär inställa eller upplösa en allmän sammankomst eller offentlig tillställning som hålls i strid med ett beslut som innebär avslag pä en ansökan enligt 6 § eller i sttid med en föreskrift enligt 15 § eller ett förbud enligt 25 §. (Jfr18 § första stycket i utredningens förslag till lag om allmänna sammankomsteroch offentliga tillställningar.) Paragrafeninnehåller bestämmelser om befogenhet för polisen att inställa eller upplösaallmänna sammankomster och offentliga tillställningar. Föreskiifterna harbehandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.2.4). Paragrafenmotsvai-ar 10 § första stycket första meningen LAS och 19 § första stycketförsta meningen AOst 23 §PoUsmyndigheten får utöver vad som sägs i 22 § upplösa 1. en allmän sammankomst, om det uppkommer svårare oordning vid självasammankomsten eller, som en direkt följd av den, i dess omedelbara omgivningeller om sammankomsten medför avsevärd fara för de närvarande eller allvarligstöming av ttafiken, 2. en offendig tillställning, om det vid den förekommer något som stridermot lag eller om den medför oordning, fara för de närvarande eller aUvarligstöming av ttafiken. Enallmän sammankomst för att framföra konstnärligt verk eller en offentligtillställning får också upplösas, om sammankomsten eller tillställningen genomljud eller pä något annat sätt medför allvarlig stöming av ordningen i dessomedelbai-a omgivning. Detta gäller dock inte när sammankomsten ellertillställningen äger mm i enlighet med meddelat tillstånd. Enallmän sammankomst för att framföra konstnärligt verk eller en offentligtillstäUning får vidaie upplösas, om villkor om tiden för samman- komsteneller tillställningen som meddelats med stöd av 16 § andra stycket Prop.1992/93:210 inte följs. (Jfr18 § andra stycket i uttedningens förslag till lag om allmänna sammankomsteroch offentliga tillställningar.) Paragrafenhar behandlats i den aUmänna motiveringen (avsnitt 4.2.4). Förstastycket motsvarar i princip 10 § första stycket andra meningen LAS och 19 §första stycket andra meningen AOst 1 förhållande till nuvarande ordning hargrunderna enWgt punkt I för att upplösa en sammankomst utvidgats till attomfatta även det fallet då sammankomsten medför en allvarlig stöming avttafiken. Mot bakgmnd av vad som har uttalats i den allmänna motiveringen ominnebörden av 2 kap. 14 § första stycket första meningen RF har vidarebefogenheten för polisen att upplösa en sammankomst vid ordningsstörningarförtydligats så att den inträder, om "det uppkommer svårare oordning vidsjälva sammankomsten eller, som en direkt följd av den, i dess omedelbaraomgivning". Gmnderna för att upplösa en offentlig tillställning har enligtpunkt 2, på motsvarande sätt som i fråga om sammankomster, utvidgats till attomfatta också situationen då tillställningen medför allvarlig stöming avtrafiken.