prop · GF0319 · 1992-01-01 00:00:00 — Enligt en särskild överenskommelse mellan staten och sjukvårdshuvudmännen skall ett särskilt bidrag utges till den psykiatriska vården . uppgår bidraget till 186 milj.kr. med fördelning mellan sjukvårdshuvudmännen efter särskilda regler. Genom överenskommelsen för enades parterna om att den statliga regleringen av avgifterna inom den öppna hälso- och sjukvården skulle avskaffas fr.o.m. . Denna förändring omfattade även avgiftssystemet för de till sjukförsäkringssystemet anslutna privatpraktiserande läkarna och sjukgymnasterna. Det förutsattes också att avgifterna för den sjuk- och hälsovård som lämnas inom företags- och studerandehäl- sovården skulle anpassas till sjukvårdshuvudmännens avgiftssystem. Motivet för att avreglera systemet med öppenvårdsavgifter var att skapa förutsättningar för sjukvårdshuvudmännen att effektivare kunna utnyttja hälso- och sjukvårdens organisation och resurser t.ex. genom att differentiera avgiftssättningen mellan olika typer av mottagningar eller genom att införa enhetliga avgifter för öppenvård. Parterna var eniga om att denna avreglering krävde ändringar i det s.k. högkostnadsskyddet för öppen sjukvård och läkemedel. Härmed avsågs en övergång från ett egenkostnadstak baserat på antal vårdbesök eller läkemedelsinköp till ett egenkostnadstak för de försäkrade på högst . En sådan ändring förutsatte dock beslut av . beslutade i enlighet med ett förslag från regeringen om nämnda ändring i högkostnadsskyddet. Det nya avgiftssystemet, som trädde i kraft , har medfört att ett antal sjukvårdshuvudmän har differentierat sina avgifter mellan olika typer av mottagningar. har gjort en sammanställning över avgifterna inom öppenvården fr.o.m. . Denna visar att avgiften för läkarvård inom primärvården i allmänhet är . Vid sjukhusanslutna öppna mottagningar (länssjukvård) är motsva- rande avgift hos en del huvudmän något högre, dock högst . För annan sjukvårdande behandling än läkarvård varierar avgifterna , men är i regel . Det belopp när högkostnadsskyddet skall inträda är enligt beslut maximerat till . Av Landstingsförbundets sammanställning framgår att samtliga sjukvårdshuvudmän beslutat tillämpa ett lägre belopp. I regel ligger detta mellan 1 000 - . För sluten sjukhusvård tas avgift ut genom försorg. För förvärvsarbetande sker detta i form av ett avdrag på sjukpenningen med högst . Ett motsvarande avgiftssystem tillämpas för pensionärer med hel ålderspension och pensionärer med hel förtidspension. För pensionärer utgör avgiften, per dag räknat, en tredjedel av utgående pensioner från den allmänna försäkringen före skatt, för varje vårddag. 2.4 Villkoren för privatpraktiserande läkares och sjukgymnasters anslutning till försäkringen m.m. Vid införandet av det nya ersättningssystemet till sjukvårdshuvudmännen , ändrades reglerna för privatpraktiserande läkares och sjukgymnasters anslutning till ersättningssystem. Enligt huvudregeln får därmed en privatpraktiserande läkare eller sjukgymnast anslutning till försäkringssystemet endast om sjukvårdshuvudmannen tillstyrker detta. En sådan tillstyrkan sker i regel genom att ett samverkansavtal träffas. Vid omläggningen infördes på försök även fri etableringsrätt inom stödområdena A,B och C för privatpraktiker med heltidsverksamhet. Denna försöksverksamhet permanentades . Då permanentades också en annan införd försöksverksamhet med fri ersättningsetablering över hela landet. Därefter har vissa andra smärre justeringar och kompletteringar gjorts i villkoren för försäkringsanslutning. Av dessa kan nämnas ändringarna i den fria ersättningsetableringen . Då begränsades denna till att gälla endast i de fall tillträdande privatläkare avser att driva verksamheten vidare med i huvudsak oförändrad inriktning. Vidare infördes möjlighet för privatläkare att vid överlåtelse av befintlig praktik i samband med pensionering arbeta parallellt med den tillträdande läkaren. slopades den nämnda stödområdesindelningen A, B och C och ersattes av en indelning i två stödområden, benämnda 1 och 2. Ändringen innebar att vissa kommuner eller delar av kommuner som ingick i stödområde C inte längre ingick i ett permanent stödområde. Denna ändring var av betydelse för bestämmelserna om fri nyetablering för privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster. Enligt beslut av regeringen har den nya stödområdesindelningen , med några undantag, lagts till grund för reglerna om nyanslutning till . gäller också - till skillnad från vad som gäller för läkare i övrigt - att läkarpsykoanalytiker kan kombinera en tjänstgöring på halvtid hos offentlig sjukvårdshuvudman med verksamhet som privatpraktiker. 3 Utvecklingsarbete inom hälso- och sjukvården m.m. I likhet har parterna gemensamt formulerat vissa allmänna utgångspunkter för utvecklingsarbetet inom hälso- och sjukvården. har allt större vikt lagts vid behovet av att intensifiera utvecklingsinsatserna inom hälso- och sjukvården för att bl.a. säkerställa kvalitet och ett effektivt utnyttjande av tillgängliga ekonomiska och personella resurser. har i en rapport till regeringen framhållit att det saknas en återkommande samlad uppföljning och ut- 1991/92:19 värdering av hälso- och sjukvården mot de angivna målen för verksamheten. Det pågående intensiva utvecklings- och förändringsarbetet understryker också behovet av en relevant utvärdering. Det pågår ett flertal aktiviteter som är inriktade på uppföljning och utvärdering av hälso- och sjukvården. Mycket av detta arbete har dock ett mer långsiktigt perspektiv och förutsätter både bättre grunddata och inte minst större enhetlighet i sjukvårdshuvudmännens redovisningssystem för att relevant utvärdering skall kunna ske. För både regering och riksdag är det mycket angeläget att framför allt utvecklingen på riksnivå kan följas och att uppföljningar och utvärderingar kan göras på denna nivå. En mer fullständig redovisning kan emellertid företas först när bättre och enhet- ligare grunddata finns. Som ett resultat av föregående års överenskommelser om inriktningen av utvecklingsarbetet inom hälso- och sjukvården har en nationell samrådsgrupp för kvalitet inom hälso- och sjukvården bildats. Gruppen förväntas redovisa vissa förslag om hur kvalitetssäkringsarbetet bör bedrivas och organiseras. Vidare pågår ett arbete under med- verkan av expertgrupper inom med att utveckla kriterier och indikationer för att föra upp patienter på väntelista resp. erbjuda vård vid vissa tillstånd/diagnoser. En redovisning av det arbetet beräknas kunna ske /92. har publicerat två rapporter som ger viss möjlighet att studera skillnader i resursfördelning och resursutnyttjande mellan och inom landstingen och som ger visst underlag för att belysa vad hälso- och sjukvården presterar samt att bedöma hur väl insatta resurser utnyttjats. På grund av olikheter i sjukvårdshuvudmännens uppföljnings-och redovisningssystem är dock möjligheterna till jämförelser mellan huvudmännen begränsade. Vidare har med start inlett fortlöpande rapportering av väntelistsituationen för ett antal väldefinierade diagnoser. Inom ramen för det s.k. 50-projektet har en uppföljning och utvärdering av resursutnyttjande och tillgänglighet företagits och redovisats inom de sex specialiteterna ortopedi, kirurgi, internmedicin, urologi, kvinnosjukvård och ögonsjukvård. När nämnda projekt avslutas vid utgången av detta år kommer även förslag att lämnas om hur denna typ av uppföljningar skall kunna företas kontinuerligt. En arbetsgrupp med företrädare för och bereder frågan om hur sjukvårdshuvudmännen skall kunna redovisa uppgifter om prestationer i öppen och sluten vård, resurser, köer och väntetider för vissa ingrepp, väntetider inom den öppna delen av primärvården, antal färdigbehandlade patienter, effekter av vården m.m. Enligt den nuvarande ansvarsfördelningen inom hälso- och sjukvården är det främst sjukvårdshuvudmännens ansvar att kontinuerligt följa upp verksamheten och utvärdera förändringsarbetet. Parterna har genom den träffade överenskommelsen varit eniga i bedömningen att det är nödvändigt att stödja åtgärder som syftar till en förbättrad informationsförsörj 1991/92:19 ning på alla nivåer inom hälso- och sjukvården. En utgångspunkt för detta är det utredningsarbete som den s.k. informationsstruktur-utredningen (INFHOS) redovisat (SOU 1991:7). Utredningen behandlade och klargjorde främst frågor om ansvarsfördelningen mellan de olika aktörerna och framhöll att arbetet med en gemensam informationsstruktur bör ses som en fortlöpande utvecklingsprocess, vars innehåll och form fort- löpande kommer att påverkas av förändringar i hälso- och sjukvårdens organisation, ledning och styrning, datateknikens utveckling samt verksamhetens behov. Ett annat enligt parterna viktigt led i en förbättrad informationsförsörjning med inriktning på att bl.a. förbättra folkhälsan är inrättandet av ett vid . Dess främsta uppgift skall vara att på nationell nivå följa, analysera och rapportera om utvecklingen av folkhälsoproblem, sjukdomar och sociala problem samt motsvarande riskfaktorers utbredning i olika befolkningsgrupper. För att det skall vara möjligt att upprätta och vidmakthålla relevanta register blir dock centrumet helt beroende av att korrekt och enhetlig information inges av samtliga berörda huvudmän. Parterna har, mot bakgrund av behovet av att snabba åtgärder krävs hos sjukvårdshuvudmännen för förbättringar i informationsförsörjningen, enats om att avsätta sammanlagt högst 20 milj.kr. för främst detta ändamål . Dessutom har enighet nåtts om att ytterligare högst 5 milj.kr. avsätts för att möjliggöra inrättandet av ett vid . Avslutningsvis vill jag nämna att parterna som ett ytterligare led i utvecklingsarbetet inom hälso- och sjukvården, i enlighet med överenskommelsen för , gemensamt utrett förutsättningarna för att överföra kostnadsansvaret för läkemedel inom öppenvården från till sjukvårdshuvudmännen. På grundval av denna utredning har parterna enats om att påbörja överläggningar med inriktning på att träffa en särskild överenskommelse om ett sådant överförande med ett beräknat genomförande . 4 Ersättningar till sjukvårdshuvudmännen för I samband med äldrereformens genomförande överförs av sjukvårdshuvudmännens kostnader för hälso- och sjukvård till kommunerna. Med anledning härav skall ett ersättningsbelopp av motsvarade storlek föras över från sjukvårdshuvudmännen till kommunerna. För sjukvårdshuvudmännens vidkommande innebär detta bl.a. en reduktion av den allmänna sjukvårdsersättningen med 3 066 milj.kr. Denna reduktion skall hos samtliga sjukvårdshuvudmän ske med ett lika stort belopp räknat per invånare. 1991/92:19 införs en arbetsgivarperiod inom sjukförsäkringen. Arbetsgivarna kommer att svara för sjukersättning i form av sjuklön. kommer därför inte att kunna ta ut avgifter för sjukhusvård genom avdrag på sjukpenningen. Sjukvårdshuvudmännen erhåller dessa avgifter genom att ett belopp motsvarande summan av sjukpenningavdragen, ca 200 milj.kr., ingår i den allmänna sjukvårdsersättningen. Det är med stor tillfredsställelse jag konstaterar att parterna har kunnat enas om att sjukvårdshuvudmännen skall överta administrationen för debitering och uppbörd av dessa avgifter. Någon reducering av den allmänna sjukvårdsersättningen med nämnda belopp skall därvid inte ske. Detta innebär i praktiken ett bruttotillskott till sjukvårdshuvudmännen på sammanlagt 200 milj.kr., då de ges rätt att ta ut dessa avgifter av de försäkrade med ett i princip lika stort belopp. Erfarenheterna av den införda särskilda ersättningen på 400 milj.kr. för att förbättra kapaciteten inom hälso- och sjukvården för rehabiliterings- och behandlingsinsatser har - enligt vad alla inblandade parter framhållit - varit mycket positiva. Detta gäller såväl samarbetet mellan och sjukvårdshuvudmannen som inriktningen av de lokalt träffade överenskommelserna angående dessa nyinsatta resurser. Jag anser därför att det är angeläget att fortsätta med att utveckla detta nya sätt att samarbeta. Den överenskomna höjningen av ersättningen till högst 485 milj.kr. för är ett uttryck för detta. I överenskommelsen har parterna framhållit att uppföljning och utvärdering av utvecklingen inom hälso- och sjukvården måste förbättras i olika avseenden. Inte minst behöver åtgärder vidtas hos sjukvårdshuvudmännen för en bättre informationsförsörjning. För detta arbete har parterna som nämnts i det föregående enats om att avsätta högst 20 milj.kr. I detta belopp ingår även den under föregående år i särskild ordning beslutade ersättningen till de sjukvårdshuvudmän som åtagit sig att svara för nationella register för produktkontroll. Det förutsätts att i sitt arbete med dessa frågor samarbetar med social- styrelsen. lämnar förslag till fördelning av dessa medel till för beslut. Parterna har som också nämnts enats om att avsätta högst 5 milj.kr. som delfinansiering av ett vid . Centrumets uppgift skall i huvudsak vara att på nationell nivå följa och analysera orsaker till ohälsa och förekomst av olika sjukdomar. Åtgärden att inrätta detta centrum bör enligt min uppfattning också ses som ett led i en förbättrad informationsförsörjning. och skall lämna en gemensamt upprättad plan över verksamheten vad avser hälso-och sjukvård vid detta centrum till för beslut om ersättning. I likhet med vad som bestämdes för de två närmast föregående åren har parterna enats om att en särskild ersättning för psykoterapeutisk verksamhet bör lämnas till sjukvårdshuvudmännen även . Detta ekonomiska stöd gör det möjligt för huvudmännen att genom 1991/92:19 vårdavtal med legitimerade privata vårdgivare öka tillgången på psykoterapeutisk behandling till rimliga kostnader för de försäkrade. Nästan alla huvudmän har också utnyttjat denna möjlighet till resursförstärkning. Det är därför rimligt att denna ersättningsform kvarstår och att beloppet med hänsyn till den allmänna kostnadsutvecklingen höjs till högst 23 milj.kr. Det är också - som framgår av överenskommelsen - nödvändigt att parterna gör en gemensam uppföljning av medlens användning inför nästa överläggningstillfälle. Vidare har parterna - i enlighet med en särskild överenskommelse - enats om att även utge direkt ersättning från sjukförsäkringen för finansiering av verksamhet. Ersättningsbeloppet bör med hänsyn till den allmänna kostnadsutvecklingen höjas till 49 milj.kr. Denna särskilda överenskommelse framgår av bilaga 2. I övrigt har parterna enats om att de införda särskilda ersättningarna till sjukvårdshuvudmännen för handledd praktiktjänstgöring av kiropraktorer, för överföring av vissa patienter från till samt för anordnande av rikssjukvård för HIV-smittade skall utges även . De totala ersättningsbeloppen som för var högst 1, 2 resp. 5 milj.kr. skall för vara högst 1, 1,25 resp. 5,25 milj.kr. Ersättningen för överföring av vissa patienter från till har reducerats, eftersom parterna anser det sannolikt att den endast kommer att utnyttjas sporadiskt. För samtliga dessa tre ersättningsformer gäller att svarar för handläggningen av förekommande ärenden och lämnar ett underlag till för beslut. Som framgår av vad jag redovisat under avsnitt 2.2 lämnas inte något särskilt bidrag till den psykiatriska vården. Ersättningarna till sjukvårdshuvudmännen skall i enlighet med vad jag ovan redovisat sammanfattningsvis vara följande. a) Allmän sjukvårdsersättning avseende såväl öppen som sluten vård m.m. med fördelning enligt den behovsmodell som gällt och som jag tidigare beskrivit. Er- sättningsbeloppet har i enlighet med överenskommelsen i förhållande reducerats med 3 066 milj.kr. till följd av äldrereformen. Totalt utges en allmän sjukvårdsersättning med 11 706,5 milj.kr. Fördelningen av ersättningen mellan sjukvårdshuvudmännen framgår av bilaga 1:2. Vid utbetalning av den allmänna ersättningen till resp. sjukvårdshuvudman skall som tidigare frånräkna det belopp som motsvarar under närmast föregående år utbetalade försäkringsersättningar till de försäkringsanslutna privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster som var verksamma inom resp. sjukvårdshuvudmans geografiska område. b) För att förstärka hälso- och sjukvårdens resurser för rehabiliterings- och behandlingsinsatser utges under vissa förutsättningar ersättning med sammanlagt 485 milj.kr. Fördelningen av dessa medel mellan sjukvårdshuvudmännen sker enligt en särskild fördelningsmodell, som är baserad på det s.k. ohälsotalet och invånarantalet. 1991/92:19 utbetalas av först när kassan och huvudmannen träffat en lokal överenskommelse om medlens användning. Fördelningen av ersättningen mellan huvudmännen framgår av bilaga 1:3. c) För finansiering av verksamhet lämnas ersättning med 49 milj.kr. enligt en särskild överenskommelse mellan staten och . Ersättningen utbetalas av . d) För att möjliggöra för sjukvårdshuvudmännen att öka tillgången på psykoterapeutiska behandlingsresurser utges ersättning med sammanlagt högst 23 milj.kr. Ersättningen fördelas mellan huvudmännen och utges dels med . per huvudman, dels med . Den lämnas efter särskild rekvisition av riksförsäkringverket under förutsättning att sjukvårdshuvudmannen träffat av godkända vårdavtal med legitimerade privata vårdgivare. e) För åtgärder hos sjukvårdshuvudmännen som syftar till en förbättrad informationsförsörjning och till de sjukvårdshuvudmän som åtar sig att svara för nationella register för produktkontroll samt för att fortsätta arbetet med att öka tillgängligheten och kapaciteten inom hälso- och sjukvården utges ersättning med sammanlagt högst 20 milj.kr. Det förutsätts att samarbetar i dessa frågor med socialsty- relsen. lämnar förslag till fördelning av medlen till för beslut om fördelning och utbetalning av ersättningen. f) För inrättande av ett vid lämnas ersättning med högst 5 milj.kr. och lämnar - för den del som omfattar hälso- och sjukvården - en gemensamt upprättad plan över denna verksamhet vid centrumet till för utbetalning av ersättningen. g) För de sjukvårdshuvudmän som svarar för handledd praktiktjänstgöring av kiropraktorer enligt anvisningar utges ersättning med sammanlagt högst 1 milj.kr. Ersättning lämnas med högst . svarar för handläggningen av dessa ärenden och tillställer riksförsäkrings- verket ett underlag för utbetalning av ersättningen. h) För överföring av vissa patienter från till utges ersättning med sammanlagt högst 1,25 milj.kr. I varje enskilt fall lämnas ersättning för hälften av den vårdkostnad som uppkommer sedan sjukvårdshuvudmannens ansvar för kostnaden upphört . svarar för handläggningen av dessa ärenden och tillställer ett underlag för den årsvisa utbetalningen av ersättningen. i) För anordnande av institutioner för HIV-smittade som omhändertas för isolering enligt smittskyddslagen lämnas ersättning med sammanlagt högst 5,25 milj.kr. Ersättning utges därvid med högst . per plats och år. svarar för handläggningen av dessa ärenden och tillställer ett underlag för utbetalning av ersätt- ningen. 1991/92:19 Den totala ekonomiska omfattningen av överenskommelsen om ersättning till sjukvårdshuvudmännen från sjukförsäkringen för , framgår av följande sammanställning. Allmän sjukvårdsersättning 11 706,5 2. Särskild ersättning för rehabili- terings- och behandlingsinsatser 485 3. Ersättning till 49 4. Särskild ersättning för psykotera- peutisk verksamhet 23 5. Särskild ersättning för informations- försörjning och produktkontroll 20 6. Särskild ersättning till epidemio- logiskt centrum 5 7. Särskild ersättning för handledning av kiropraktorer 1 8. Särskild ersättning för vissa patient- överföringar 1,25 9. Särskild ersättning för rikssjukvård för HIV-smittade 5,25 12 296,00 Överenskommelsen innebär i förhållande att det totala ersättningsbeloppet från sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen minskar med 2 966 milj.kr. Om man bortser från reduceringen av ersättningen på 3 066 milj.kr. till följd av äldrereformen, ökar emellertid ersättningsbeloppet med 100 milj.kr. Härutöver får sjukvårdshuvudmännen genom överenskommelsen behålla ersättningsbeloppet på ca 200 milj.kr. avseende sjukhusvårdsavdragen för sjukpenningförsäkrade samt laglig rätt att ta ut dessa avgifter med ett i princip lika stort totalbelopp. Detta innebär i praktiken ett bruttotillskott på ytterligare ca 200 milj.kr. Ersättningarna skall i likhet till större delen utges från den allmänna sjukförsäkringen. För sjukförsäkringens finansiering lämnas också ett särskilt statsbidrag. I årets budgetproposition (prop. 1990/91:100, bil.7) har för /92 under punkt E 15. Bidrag till allmän sjukvård m.m. tagits upp ett förslagsanslag på 4 . I avvaktan på de nu slutförda överläggningarna med företrädare för sjukvårdshuvudmännen har förutsatts att från det särskilda statsbidraget skall utges bidrag till den allmänna sjukvårdsersättningen med oförändrat belopp 4 300 milj.kr. 1991/92:19 anslag följer de allmänna utbetalningsregler som gäller för den allmänna sjukvårdsersättningen, vilket innebär att sjukvårdshuvudmännen får ersättningen i efterskott. 5 Avgiftssystemet för sjukhusvård 5.1 Ändrad administration för debitering och uppbörd av avgifter Mitt förslag: överförs administrationen av avgifterna för sjukhusvård för försäkrade som uppbär sjukpenning, föräldrapenning eller smittbärarpenning från försäkringskassorna till sjukvårdshuvudmännen. Avgifterna för sjukhusvård för den som uppbär sjuklön eller rehabiliteringspenning enligt de nya lagregler som träder i kraft skall också administreras av sjukvårdshuvudmännen. Skälen för mitt förslag: Vid sjukhusvård tillämpas den ordningen att tar ut en avgift av patienten för varje vårddag på sjukhus. Beroende på om patienten är förvärvsarbetande eller ålders- eller förtidspensionär sker detta genom att ett avdrag beräknas och görs på sjukpenning eller på utgående pensionsförmåner från den allmänna försäkringen före skatt. Denna avgift, som är högst . per vårddag, motsvarar i huvudsak kostnader för kost och logi under sjukhusvistelsen. Dessa avdrag beräknas bl.a. på grundval av uppgifter om patienternas in- och utskrivningsdagar som sjukvårdshuvudmännen inrapporterar till försäkringskassorna. Det är således kassorna som svarar för uppbörden av dessa avgifter. Medel motsvarande summan av sjukpenningavdragen för sjukhusvård ingår i den allmänna sjukvårdsersättning som utges till sjukvårdshuvudmännen. Genom beslut av (prop. 1990/91:181, SfU18, rskr.372) kommer en arbetsgivarperiod att införas inom sjukförsäkringen. Arbetsgivarna kommer att svara för utbetalning av sjuklön till sina anställda vid deras sjukfrånvaro. Det innebär att förutsättningar inte föreligger för att ta ut avgifter för sjukhusvård genom avdrag på sjukpenningen. Till följd härav har fråga uppkommit om det är möjligt att föra över administrationen för debitering och uppbörd av dessa sjukhusvårdsavgifter från försäkringskassorna till sjukvårdshuvudmännen. Det är med stor tillfredsställelse som jag nu konstaterar att en överenskommelse har kunnat nås om en modell för en sådan förändring som jag kan ansluta mig till. Den innebär att administrationen inte bara omfattar avgifter för 1991/92:19 tid under vilken sjuklön skall utbetalas, utan även avgifter när sjukpenning, föräldrapenning, rehabiliteringspenning eller smittbärarpenning utges. Jag vill i samband härmed också framhålla att det är naturligt att den som svarar för sjukvården debiterar och uppbär avgifter till följd av denna. Så sker ju också i fråga om avgifterna för den öppna hälso- och sjukvården. Trots att sjukvårdshuvudmännen övertar denna administrativa uppgift från försäkringskassorna måste huvudmän- nen i vissa fall kunna inhämta uppgifter från försäkringskassorna för att korrekta avgifter skall kunna debiteras. Jag förutsätter att detta informationsbehov kommer att tillgodoses på ett smidigt sätt. Enligt överenskommelsen skall sjukvårdshuvudmännen inte erhålla särskild kompensation för de administrativa merkostnader som kan uppkomma till följd av detta nya åtagande. För försäkringskassornas vidkommande uppkommer genom denna förändring en mindre administrativ besparing.