prop · GG03187 · 1992-12-31 00:00:00 — Förmånstagaren bör heller inte själv få göra inbetalningartill pensionssparkontot. Beträffandeförmånstagarförordnanden bör i övrigt kunna tillämpas väsentligen samma reglersom i praxis har utvecklats på försäkringssidan. Det bör således t.ex. varamöjligt för en förmånstagare att avstå från sin rätt helt eller delvis. Jag kaninte heller se något hinder mot delade förordnanden. Detta gäller såväl attförordnandet delas mellan olika personer som att förordnandet omfattar endasten viss andel av tillgångama. I fråga om de enskilda reglema omförmånstagarförordnande och verkningar härav hänvisas till specialmotiveringen. Det skattegynnadeförsäkringssparandet innefattar regler som i princip förbjuder överiåtelse aven P-försäkring och som förbjuder belåning och pantsättning av försäkringen.Motsvarande regler bör gälla också för det individuella pensionssparandet.Bestämmelsema bör, även om de närmast är civilrättsliga till sin karaktär,enligt min mening lämpligen tas in i de kvalitativa regler i KL som avgränsarden nya sparformen. Jag har tidigare (avsnitt 3.1) med anledning av vadLagrådet anfört i denna del redovisat skälen för den av mig förordadelösningen. Till reglema i KL böranknyta en bestämmelse i lagen om individuellt pensionssparande om att ettförfogande över den rätt som följer av ett pensionssparavtal är ogiltigt om detsker i strid med de villkor för sparandet som gäller enligt KL. På detta sättblir regleringen kongraent med den som gäller för försäkringssparandet. Mittförslag: Rätt till pension som tillkommer en make på grand av ett pensionssparavtalskall undantas från bodelning. En sådan pensionsrätt skall dock på samma sättsom vid försäkring, helt eller delvis ingå i bodelning om det skulle varaoskäligt att undanta den. Makarskall ha möjlighet att avtala att en pensionsrätt som annars skulle ha varitundantagen skall ingå i bodelning. Omen make har använt sitt giftorättsgods för att öka värdet på sittpensionssparkonto eller för att förvärva rätt enligt pensionssparavtal skall ivissa fall andelsberäkningen ske som om åtgärden inte vidtagits. Promemoriansförslag skiljer sig från mitt förslag i fråga om bodelning i normalfallet. Ipromemorian föreslås att rätt till pension skall undantas om förmånstagareförordnats och bodelningen sker i spararens livstid,eller om förmånstagare finns och rätt till utbetalning enligt Prop.1992:93/187 pensionssparavtalet föreligger vid bodelningen. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser kommenterar inte förslaget eller länrnar det utanerinran. Hovrätten över och framför att, till skillnad mot vadsom gäller i fråga om försäkring, värdet av såväl efterlevandeskyddet somålders- och invaliditetsskyddet synes komma att ingå i en bodelning om förmånstagareinsatts och bodelningen sker i spararens livstid, och att full parallellitet därförinte föreligger i detta avseende. Samma förhållande uppmärksammas av SEBFörsäkring och som påtalar att rätt till pension i detindividuella pensionssparandet som huvudregel kommer att ingå i bodelning,medan privata P-försäkringar i flertalet fall inte gör det. Vidare anges som ennackdel att sparande med förmånstagarförordnande kan komma att ingå i bodelningvid spararens makes dödsfall, s.k. fel dödsfall. Det föreslås därför att rätttill pension enligt lagen om individuellt pensionssparande som huvudregel bör undantasfrån bodelning. anser att man i stället för den föreslagnalösningen bör överväga en utformning grandad på en försäkringstekniskberäkning av den andel som kan anses utgöra ålderspension. Härför skulle krävasantaganden om den framtida kapitalavkastningen och dödligheten. Förbundet pekarockså, liksom , på att en sparare inför en föreståendeäktenskapsskillnad får möjlighet att undandra pensionsrätten från bodelninggenom att återkalla förmånstagarförordnandet. Skälenför mitt förslag: Som jag tidigare angett bör en strävan vara att vidutformningen av bestämmelsema för det individuella pensionssparandet så närasom möjligt anknyta till reglema för försäkringssparande. Detta gäller ävenbeträffande bodelning och vissa andra frågor i anslutning härtill. Reglerom vad som skall ingå i bodelning återfinns i 10 kap. . I 3 §första stycket anges att rättigheter som inte kan överlåtas eller annars är avpersonlig art inte skall ingå i bodelning om detta skulle strida mot vad somgäller för rättighet. Enligt 3 § andra stycket skall, även om det inte följerav första stycket, rätt till pension på grand av en P-försäkring som någon av makamaäger inte ingå i bodelning om försäkringen gäller rätt till ålders- ellerinvalidpension, eller efterlevandepension i fall då rätt till utbetalning avpensionen föreligger vid bodelningen. Paragrafens tredje stycke innehåller enjämkningsregel som anger att en pensionsrätt enligt andra stycket helt ellerdelvis skall ingå i bodelning om det med hänsyn till äktenskapets längd,makamas ekonomiska förhållanden och omständighetema i övrigt skulle varaoskäligt att undanta den. Reglemainnebär, med bortseende från jämkningssituationen, att en P-försäkring kommeratt ingå i bodelning då försäkringen helt eller delvis gällerefterlevandepension och bodelning sker i anledning av äktenskapsskillnad.Avser försäkringen ålders- eller invalidpension skall den undantas frånbodelning, oavsett om denna sker i samband med äktenskapsskillnad eller efterena makens död. Sker bodelning i anledning avförsäkringstagarens död kommer inte heller efterlevandepension efter Prop.1992:93/187 denne att dras in i bodelningen, eftersom rätt till utbetalning avpensionen då föreligger. En efterlevandepension föratsätter för övrigt att en förmånstagareär insatt. Om så är fallet följer redan enligt 104 § försäkringsavtalslagenatt försäkringsbelopp som utfaller efter försäkringstagarens död inte ingår idennes kvarlåtenskap. Däremot kommer en rätt till efterlevandepension som denena maken tillskiftats vid bodelning i ett tidigare äktenskap att ingå ibodelningen om försäkringsfallet, dvs. den tidigare makens död, då inteinträffat. I det fallet föreligger ju inte rätt till utbetalning av pensionen.Det senast sagda gäller dock inte om maken endast insatts som förmånstagaretill den tidigare makens försäkring, eftersom förmånstagaren enligt 109 §försäkringsavtalslagen inte under försäkringstagarens livstid får förfoga översin rätt genom överlåtelse eller på annat sätt. I den situationen skall rättenenligt förmånstagarförordnandet undantas från bodelning enligt 3 § förstastycket. Deregler som föreslås i promemorian bygger på att ålderspension enligt försäkringbör jämställas med ett individuellt pensionssparande där förmånstagare inteförordnats. Vid bodelning i spararens livstid, dvs. vid äktenskapsskillnadeller vid spararens makes död, skall således rätten till sparmedlen enligt pensionssparavtaletundantas om förmånstagare inte förordnats. Saknas förmånstagare och spararenavlider blir sparmedlen en tillgång i dödsboet. Om förmånstagare däremotförordnats skall sparandet enligt promemorians förslag jämföras medefterlevandepension i försäkringsfallet. Detta innebär att rätten tillsparmedlen då undantas från bodelning bara i det fallet att rätt tillutbetalning enligt sparavtalet finns vid bodelningen, dvs. endast om spararenavlidit. Sompåpekats i remissyttrandena medför promemorians förslag i fråga om reglema fördet individuella pensionssparandet i vissa avseenden inte oväsentligaskillnader i förhållande till vad som gäller för försäkring. Om förmånstagarehar förordnats, vilket kan antas bli det normala, kommer rätten till pensionenligt ett pensionssparavtal i sin helhet alltid att ingå i bodelning vidäktenskapsskillnad. Av min tidigare redovisning framgår att detta skiljer sigfrån vad som gäller för P-försäkring, där pensionsrätten skall ingå endast omeller i den mån den avser efterlevandepension. Huravida så är fallet resp.storleken av denna bestäms av de försäkringstekniska reservema för de två typemaav pension. Denna fördelning kan givetvis variera mellan olika försäkringar.Enligt vad som påpekats i remissomgången torde dock i flertalet fallförsäkringar till övervägande del avse ålderspension och därigenom stå utanförbodelning. Jagfinner det otillfredställande med en ordning som iimebär att resultatet av enbodelning i normalfallet kommer att skilja sig på detta sätt mellan de två pensionsformema.En annan utformning bör därför övervägas. har därvidanvisat en lösning som innebär en försäkringstekniskt grandad beräkning av denandel av sparmedlen som kan anses som ålders- resp efterlevandepension. Ensådan beräkning skulle därvid bygga på antaganden om dödlighet och framtidakapitalavkastning. Härigenom skulle kunna uppnås en i princip fullständigöverensstämmelse med regleringen för P-försäkringar. 1992:93/187är emellertid en metod som framstår som främmande i ett system som är helt utanförsäkringsinslag. Sparandet skall också administreras av institut som saknarkompetens på detta område. Jagföreslår i stället att rätt till pension som tillkommer en make på grand av pensionssparavtalskall undantas från bodelning. Detta skall gälla oavsett om förmånstagareförordnats eller inte. Resultatet av detta blir vid bodelning med anledning aväktenskapsskillnad att hela pensionsrätten blir att behandla som ålders- ellerinvalidpension enligt försäkring. I 10 kap. 3 § bör såledessom ett nytt tredje stycke tas in en bestämmelse i enlighet med vad som nusagts. Den nu valda lösningen kommer i en del fall att innebära att rätt tillpension enligt pensionssparandet undantas från bodelning i större utsträckningän vid försäkring. I de fall detta skulle medföra resultat som framstår somoskäliga bör jämkning kunna ske med tillämpning av regeln i 3 § sista stycket.Jag föreslår därför att där tas in en hänvisning så att det framgår att denjämkningsregeln också skall gälla för det individuella pensionssparandet. I10 kap 4 § finns en regel som ger makar möjlighet kommaöverens om att viss enskild egendom skall ingå i bodelning och att denna därvidskall anses utgöra giftorättsgods. Detsamma gäller rätt till pension enligt P-försäkring.Vid införande av det individuella pensionssparandet bör samma möjlighet införasbeträffande rätt till pension på grand av pensionssparavtal. Vidarebör den i 10 kap. 5 § intagna erinran om bestämmelsema om förmånstagarei försäkringsavtalslagen kompletteras med en hänvisning till motsvarande regleri lagen om individuellt pensionssparande. Enligten vederlagsregel i 11 kap. 4 § skall, om en make använt sittgiftorättsgods för ökning av värdet av egen P-försäkring eller för förvärv avförmån på grand av sådan försäkring, beräkningen av makamas andel i boet ivissa fall ske som om åtgärden inte vidtagits. Motsvarande regler bör gällaäven om en make använt sitt giftorättsgods för inbetalningar enligt ett pensionssparavtal. 3.9.4 Förhållandet till spararens borgenärer Mittförslag: Tillgångar på ett pensionssparkonto får utmätas endast om spartidenenligt avtalet understiger eller inbetalats ett sparbeloppsom är mer än dubbelt så stort som genomsnittet av de årliga inbetalningar somskett . Omtillgångar på ett pensionssparkonto får utmätas och det finns ett återkalleligtförmånstagarförordnande har spararens borgenärer efter dennes död samma rätttill medlen som om de tillagts förmånstagaren genom testamente. Ompensionsspararen försätts i konkurs från det att pensionssparavtaletingicks, och har han före konkursansökan till ettpensionssparkonto vars tillgångar inte får utmätas inbetalat belopp som intestod i skäligt förhållande till hans villkor då betalningama skedde, fårkonkursboet hos pensionssparinstitutet utkräva vad som erlagts för mycket iden mån tillgångarna på kontot räcker för det. Vidtillämpning av de angivna bestämmelsema skall, om byte av pensionssparinstitutskett, överföring av tillgångar på ett pensionssparkonto till ett nytt kontointe anses som en inbetalning. Prövningen såvitt gäller tidpunkten för pensionssparavtaletsingående och spartiden skall ske utifrån det ursprangliga avtalet. Promemoriansförslag: Utmätning skall få ske endast om spartiden enligt avtalet är kortareän och inbetalats sparbelopp som uppgått till mer än enfemtedel av vad som skulle erlagts om betalningama lika fördelats på tio åroch endast i den mån inbetalningama överstigit belopp för vilka avdrag medgettsvid taxering. I promemorian saknades förslag om kontinuitet vid byte av pensionssparinstitut.Promemorians förslag överensstämmer i övrigt med mitt förslag. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser kommenterar inte förslaget. anseratt reglema i detta avseende bör samordnas med dem som kommer att föreslås i enkommande personförsäkringslag. Verket anser vidare att om utbetalningar frånett pensionssparkonto inte kan anses utgöra pension i löneexekutivt hänseendeen bestämmelse av denna innebörd bör införas. anföratt det gmndläggande utmätningsskyddet inte kan konstraeras på det sätt somföreslås i promemorian, eftersom detta bygger på att pensionsförmånema redanfrån början kan bestämmas till vissa belopp och att "tioårspremie" pådenna grand kan beräknas försäkringstekniskt. Förbundet pekar vidare påmöjligheten att undandra medel genom att ingå ett tioårsavtal med höga sparbelopp,inbetala första årets sparbelopp och därefter avbryta sparandet. Slutligen angesatt det är oklart hur utmätningsreglema skall tillämpas om pensionssparkontothar flyttats. Hovrätten över och anmärker att något skydd motutmätning för belopp under den skattemässiga avdragsramen inte föreliggerbeträffande P-försäkring. Detta förhållande uppmärksammas också av de övriga refererade Prop. remissinstansema samtav och , vilka också avstyrkerförslaget i denna del med hänvisning dels till olikhet gentemotförsäkringssparandet, dels till tillämpningssvårigheter. vill i stället införa motsvarandeutmätningsskydd även beträffande P-försäkring. Skälenför mitt förslag: De civilrättsliga reglema på försäkringsområdet innebär att bestämmelsemaom förmånstagarförordnande föratom sin familjerättsliga anknytning också iolika avseenden har samband med förhållandet till spararens borgenärer. Jagförordar därför att det, i överensstämmelse med den familjerättsliga regleringsom föreslås, tas in bestämmelser i lagen om individuellt pensionssparande somger i huvudsak jämförbara konsekvenser även i utsökningsrättsligt hänseende. Vadgäller möjligheten att under spararens livstid utmäta rätten till pensionbygger regleringen på försäkringssidan på att utmätningsskydd skall föreliggaom sparandet är långsiktigt och sker med en viss regelbundenhet. Motsvarandeanser jag bör gälla även för det individuella pensionssparandet. I promemoriansförslag har också bestämmelsen om utmätningsskydd utformats med 116 §försäkringsavtalslagen som direkt förebild. Som påtalats i remissomgången tordemed hänsyn till de två systemens olika grand denna lösning passa mindre väl idet individuella pensionssparandet. Jag föreslår därför en något annorlundautformning som emellertid i materiellt hänseende får väsentligen sammainnehåll. Enligt mitt förslag skall således tillgångar på ett pensionssparkontofå utmätas om spartiden enligt avtalet understiger eller om något årinbetalats belopp som är mer än dubbelt så stort som genomsnittet av inbetalningamaunder spartiden. Den regel som på försäkringssidan finns om "tioårspremie"ersätts således med en beräkning som baserats på de inbetalningar som faktisktskett. Lagrådethar anfört att avgränsningen av utmätningsskyddet kan medföratillämpningssvårigheter. Bl.a. har pekats på att personer med ojämna inkomster,t.ex. konstnärer, måste göra noggranna beräkningar av vilka högsta belopp somkan betala in under ett gynnsamt inkomstår utan att utmätningsskyddet äventyrasoch vidare på att det är oklart vilken inverkan som ett eller flera uppehåll isparandet medför. Som jag tidigare anfört bygger både reglema för försäkringoch de som jag föreslår för det individuella pensionssparandet på att en föratsättningför utmätningsskydd skall vara att sparandet är långsiktigt och sker med enviss regelbundenhet. Detta kan givetvis drabba personer vars möjligheter attavsätta medel för pensionssparande varierar kraftigt mellan olika år. Jag kanemellertid inte se någon metod för att med bibehållna principer för avgränsningav utmätningsfriheten utsträcka skyddet även till personer i denna situation.En pensionssparare som gör insättningar som varierar kraftigt beloppsmässigteller gör uppehåll i sparandet kan därför liksom vid försäkring gå miste omsitt utmätningsskydd. Denmöjlighet till flyttning av pensionssparavtalet som jag föreslagit reser idetta sammanhang frågor som saknar motsvarighet för försäkring, där flyttningav försäkringar mellan olika bolag inte är tillåten. såvittgäller prövning av om spartiden är tillräckligt lång för att ge skydd Prop.1992:93/187 förutmätning, att spararen vid flyttning av pensionssparavtalet självklart börfå tillgodoräkna sig tiden enligt det ursprangliga avtalet. ettlångsiktigt och regelbundet sparande skulle annars riskera att gå miste om utmätningsskydd vidflyttningar som sker t.ex. för att ett annat instituterbjuder en högre servicenivå eller lägre avgifter. börställas är dock att det vid ingående av ett avtal med ett annat institut på ett tydligt sättmarkeras att det är fråga om flyttning och vad det tidigarekontraktet innehåller i nu aktuella avseenden. skulledetta t.ex. kunna ske genom att det ursprangliga avtalet fogas som bilagatill det som träffas med det nya institutet och att i detta en Jagföreslår i enlighet med vad Lagrådet förordat en uttrycklig bestämmelse om attkontinuitet vad gäller pensionssparavtalet skall gälla vid byte av pensionssparinstitut.Regeln innebär att överföring av tillgångar till ett nytt pensionssparkontointe skall anses som en inbetalning och att prövningen såvitt gäller tidpunktenför avtalets ingående och spartiden . skall ske utifrån det ursprangligaavtalet. Promemoriansförslag innehöll också en regel som begränsade utmätningsmöjligheten tillbelopp som översteg den skattemässiga avdragsramen. Regeln saknar motsvarighetbeträffande försäkringar. Detta har påtalats av flera remissinstanser som ocksåavstyrkt införandet av en sådan regel. Jag anser visserligen att det är entilltalande lösning att knyta skyddet mot utmätning till de belopp som genomskattelagstiftningen ges en förmånlig behandling. De tillämpningssvårigheter remissinstansemapekat på är dock betydande. Jag vill av denna anledning inte föreslå någonsådan regel. Ävenmed den lösning jag nu föreslår kvarstår en viss möjlighet till undandragandeav belopp från utmätning genom att teckna ett sparavtal och första året göra inbetalning. Vid bedömandet av konsekvenserna av detta bör emellertidbeaktas att P-försäkringar i praktiken nästan aldrig blir föremål förutmätning. Detta har också påpekats av . Jag vill även peka påatt inbetalade belopp i normalfallet kommer att bindas och attinbetalningar som överstiger avdragsramen kommer att inkomstbeskattas närbeloppen betalas ut, utan någon motsvarande reduktion vid det tillfälleinbetalningen sker. Dessa faktorer torde i vart fall i viss utsträckning verkaavhållande för den som vill undgå utmätning. Även de regler för konkursfalletsom jag föreslår skall gälla bör verka i samma riktning. Vidspararens död skall borgenärema under vissa föratsättningar, motsvarande vadsom gäller enligt 116 § andra stycket försäkringsavtalslagen, kunna göra sinaanspråk gällande. Karaktärenpå det individuella pensionssparandet är sådan att en återvinningsmöjlighetmotsvarande vad som i konkursfall föreskrivs i 117 § försäkringsavtalslagenockså bör gälla. Vad gäller förhållandet till borgenärema kommer detta attsvara mot vad som gäller på försäkringsområdet. En särskild fråga är om 5kap. 8 § utsökningsbalken bör vara tillämplig på pension i den nya formen. Inämnda lagram sägs att rätt till pension eller livränta inte får utmätas i denmån rättigheten behövs för gäldenärens försörjning och fullgörande avunderhållsskyldighet som åvilar honom. Det ges ingen definition av begreppetpension. Av förarbetena till balken framgår emellertid att om en periodiskförmån från början är bestämd att utgå visst antal år utan att på något sättvara knuten till rättighetshavarens livstid, så kan den inte ses som livräntaeller pension. Mot denna bakgrand synes det vara svårt att komma till annanslutsats än att rätten till pension, oavsett beteckningen, enligt det nyasparsystemet inte kommer att omfattas av bestämmelsen. Enligt min meningföreligger inte tillräckliga starka skäl för att genom en särskild bestämmelseändra denna princip. Mittförslag: Om ett instituts tillstånd att bedriva pensionssparrörelse upphör attgälla, eller om institutet trätt i likvidation eller försatts i konkurs, skall rörelsenavvecklas. Föravveckling i annat fall erfordras tillstånd. Sådanttillstånd får ges om avvecklingen kan ske utan att kontoinne-havamas ställning försänaraseller om det finns särskilda skäl. Till ansökan om tillstånd skall fogas enplan för hur avvecklingen skall ske. Ilagen tas in bestämmelser om förfarandet vid avveckling. Dessa innebär ihuvudsak att beståndet av pensionssparavtal om möjligt skall överiåtas till ettannat institut. Kvarstår ett pensionssparavtal efter avslutadeavvecklingsåtgärder upphör avtalet att gälla. Promemoriansförslag: Överenstämmer i allt väsentligt med mitt. Remissinstanserna: Remissinstansemalämnar förslaget utan erinran. önskar ett förtydligande avvad som skall gälla om ett pensionssparavtal ligger kvar hos ett pensionssparinstitutefter avslutade avvecklingsåtgärder. Kammarrätten i anser att det ianslutning till bestämmelsen om att spararen efter avslutadeavvecklingsåtgärder i vissa fall får förfoga över pensionsparmedlen bör tas inen erinran om att medlen i dessa fall skall avskattas. Skälen för mitt förslag:Som jag i det föregående redovisat i fråga om tillståndsplikt för pensionssparrörelse(avsnitt 3.2) skall vid fillstånds-prövningen läggas vikt vid institutenslångsiktiga tillförlitlighet och stabilitet. Instituten kommer också att ståunder löpande tillsyn av . Det kan trots detta inte heltuteslutas att ett pensionssparinstitut försätts i konkurs eller tvingas trädai likvidation. Rörelsen kan då inte fortsätta. Detsamma gäller i det fallet attFinansinspektionen återkallar ett instituts tillstånd till pensionssparrörelse eller till I de nu nämnda fallen måste gälla Prop. 1992:93/187 ett kravpå obligatorisk avveckling. Detkan emellertid tänkas att ett pensionssparinstitut även utan att något av detidigare nämnda förhållandena är för handen önskar avveckla pensionssparrörelsen.Detta kan givetvis betingas av många olika skäl. Näraliggande exempel är kanskeatt pensionssparrörelsen bedöms vara långsiktigt olönsam eller att företagetsverksamhetsinriktning skall ändras. Det skulle möjligen kunna göras gällandeatt en pensionssparrörelse av hänsyn till kontoinnehavama överhuvudtaget inteskulle få avvecklas av sådana skäl. Detta är emellertid ett orealistiskt krav.Det torde inte heller i praktiken finnas möjlighet att tvinga ett företag attfortsätta en rörelse det inte längre önskar bedriva. Företaget kan t.ex. genomatt sätta sina avgifter tillräckligt högt eller genom andra förfaranden görasig av med sina kunder, framkalla en återkallelse av tillståndet eller heltenkelt träda i likvidation. Sådana förfaranden får anses vara till skada försåväl kontoinnehavama som för de berörda företagen. Det bör därför vara möjligtför ett insthut att upphöra med en pensionssparrörelse företaget inte längreönskar bedriva. Å andra sidan talar hänsynen till kontoinnehavama för att enrörelse av detta slag inte skall få läggas ned på ett godtyckligt sätt. Enligtmin mening bör en lämplig avvägning mellan dessa intressen vara att det förfrivillig avveckling skall fordras tillstånd av . Tillståndbör därvid kunna ges om avvecklingen bedöms kunna ske utan att kontoiimehavamasställning försämras eller om det annars finns särskilda skäl som talar för atten avveckling bör tillåtas.