prop · GG0355 · 1992-12-31 00:00:00 — Meden byggnad avses i praxis en varaktig konstruktion av tak och väggar som stärpå raarken och är så stor att människor kan uppehålla sig i den. Även andra konstraktionerräknas enligt praxis dit under vissa föratsättningar. Det kan gällakonstruktioner med enbart tak, säsom regnskydd, eller flyttbara anordningar,såsom och husbåtar. Deandra anläggningar som omfattas av PBL är uppräknade i 8 kap. 2§. Det gäller t.ex.skidliftar, småbåtshamnar, tunnlar, cisterner, radiomaster, vissavindkraftverk, murar och parkeringsplatser. Ävenen del anordningar, som i dagligt tal brakar kunna gå under beteckningenanläggningar, regleras av PBL. Dit hör tomter och allmänna platser (3kap. Beträffandenu nämnda byggnader, anläggningar och anordningar uppställer PBL vissa krav. Deinnebär att byggnaden eller anläggningen skall ges vissa egenskaper viduppförandet och vid ändringar. Ägaren är därefter skyldig att Underhållaegendomen så att dessa egenskaper i huvudsak bibehålls (3 kap. PBL). Mycketgrovt kan egenskapskraven delas in i tio grupper, varav sex i huvudsakmotsvarar byggproduktdirektivets sex väsentliga krav. Alla dessa krav behöverdock inte vara uppfyllda när det gäller tomter och allmänna platser. Defyra krav som går utöver de nyssnämnda sex kraven är krav på lämplig utformningmed hänsyn till omgivningen, lämplighet för avsett ändamäl, möjlighet tilltrevnad samt tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse-eller orienteringsförmåga (3 kap. 1-18§§). PBL:skrav riktar sig - i likhet med byggdireketivets sex väsentliga krav - mot de färdiga byggnaderna, anläggningaraa eller anordningarna och har alltså bara indirekt betydelse för de produkter som ingår i dessa. Endast i ett 12 fall finns det i PBL en föreskrift som riktar sig mot byggprodukterna.Det är Prop. 1992/93:55 kravet att byggnader och anläggningar skall utförasmed sädant material att reparations-, underhålls- och driftskostnadernabegränsas (3 kap. 8, 10 och 14§§). Kraven i PBL är allmänt hållna. Några av dem kanpreciseras av kommunen i detaljplan eller områdesbestämmelser (5 kap. 7 och 16§§).Ett flertal andra preciseras i nybyggnadsregler (BFS 1988:18). Desenare hänvisar i sin tur ibland till en av SIS antagen standard som exempel päen godtagbar teknisk lösning för att uppnä ett föreskrivet krav. Det är byggherrarna som har ansvaret för att PBL:s kravuppfylls (9 kap. 1 §). Tillsyn utövas av kommunerna och länsstyrelserna (1 kap.7 och 8§§). Överträdelser kan beivras pä olika sätt. 1 sista hand gäller detframtvingande av rättelse och uttagande av påföljdsavgifter (10 kap.). I ett mycket stort antal fall föreskriver PBL att detskall ske en förhandsprövning av bygg- och anläggningsätgärder, vilken mynnarut i ett s.k. bygglov, rivningslov eller marklov (8 kap. PBL). Den kommunalanämnd som fullgör kommunens uppgifter inom plan- och byggnadsväsendet ()skall därvid bedöma om åtgärden kan antas uppfylla kraven i bl.a. 3 kap. PBL (8kap. 11 §). Därvid kan nämnden komma in pä frägor om olika byggprodukterslämplighet för det avsedda ändamålet. Det bör noteras att bygglov aldrig krävs för gator, broar,spåranläggningar och liknande anordningar. Sädana byggs nästan uteslutande avkommunen själv eller av statliga organ. För att underlätta lovprövningen har det i PBL införts enmöjlighet för att på ansökan pröva huruvida vissa slag av material,konstruktioner eller anordningar får användas i byggnader eller andraanläggningar - s.k. frivilligt typgodkännande. I beslutet om typgodkännandemeddelas regelmässigt föreskrifter om tillverkningskontroll. Hänvisning skerdärvid till nägra av de riktlinjer för tillverkningskontroll som utarbetats avolika branschsarrmianslutningar. Även utan samband med typgodkännande fär påansökan bestämmas att tillverkningskontroll skall utföras (16 kap. 2 och 3 §§ PBLsamt 21 § plan- och byggförordningen (1987:383). Fördelen med en sädankontroll är att den leveranskontroll som alltid bör göras, när en byggprodukttas emot pä byggplatsen, kan förenklas liksom kommunens tillsyn överbyggarbetena. Ett typgodkännande utfärdas normalt för fem är i sänder.Byggnadsnämnderna är skyldiga att vid lovprövningar godta typgodkända eller tillverk-ningskontrolleradematerial, konstruktioner och anordningar i de avseenden som typgodkännandeteller tillverkningskontrollen gäller (8 kap. 29§). Regeringenhar möjlighet att föreskriva obligatoriskt typgodkännande om det behövs till skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa (16 kap. 2§). Denna möjlighet har aldrig utnyttjats. Enligt 8 kap. 29 a § PBL skall intill utgången av är 1992material, konstruktioner och anordningar, som har godkänts i annat nordisktland som regeringen bestämmer, vid lovprövningar likställas med typgodkändarespektive tillverkningskontrollerade material, konstruktioner och anordningar.I förordningen (1989:731) om godtagande av byggprodukter som godkänts i annatnordiskt land har regeringen angivit sådana nordiska godkännanden som garanteraratt en godkänd produkt är lämplig att använda i byggnader mot bakgrund avkraven i 3 kap. PBL. 3.1 En ny lag om byggprodukter Mittförslag: En byggproduktiag införs, som i stor utsträckning innehåller bemyndigandenför regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att raeddelaföreskrifter om införande av byggproduktdirektivets krav i . Promemorian: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Med undantag för Vattenöverdomstolen tillstyrker remissinstansernapromemorians förslag eller lämnar det utan erinran. Vattenöverdomstolen, som ioch för sig anser att genomförandet av byggproduktdirektivet kräver en ny lag,är av uppfattningen att oklarheterna kring byggproduktdirektivet ännu är förstora och att lagförslaget är för allmänt hållet för att lämpa sig förlagstiftning. Industrins Byggmaterialgrupp betonar vikten av att regeringensbemyndigande utnyttjas i nära samarbete med materialproducenterna. ,som tillstyrker lagen, framhäller att den bör ses som en temporär lösning i awaktanpä en mer genomgripande översyn av byggnadslagstiftningen. Skälen förmitt förslag: Som framgått av det föregående kräver genomförandet av byggproduktdirektiveti bäde ändrade och framför allt nya författningsbestärnraelser. Vissaav dessa måste vara lag. Andra kan vara bestärrunelser i förordning ellermyndighetsföreskrifter. För att uppfylla vår föqjliktelse enligt EES-avtaletatt genomföra byggproduktdirektivet i svensk lagstiftning som EES-avtaletträder i kraft finns det på grund av förat redovisade oklarheter inte nägonannan möjlighet än att införa en lag, som huvudsakligen ger regeringen rätt attutfärda de bestämmelser som senare visar sig erforderliga. Ett sädantbemyndigande ligger ocksä i linje med svensk tradition pä byggregleringensområde och är förutsett i 8 kap. 7§ regeringsformen (RF). Pä grund av våra relationer till EFTA och EG anser jag detangeläget att de lagregler som kräver meddelas i samband med att EES-avtaletträder i kraft. Hänsynen till industrins exportmöjligheter och våra möjligheteratt importera byggvaror fordrar också att de delar av byggproduktdirektivetsom kan tillämpas omgående träder i kraft snabbt. Jag delarinte Vattenöverdomstolens uppfattning att lagförslaget är för allmänt hålletoch ger regeringen för stora befogenheter. De delegationsbestämmelser som jagföreslår kommer huvudsakligen att handla om att successivt införlivaeuropeiska standarder med det svenska regelsystemet, nägot som redan nu i vissutsträckning sker när det gäller nationella standarder, samt att bestämma iSverige tillämpliga klasser för sädana byggprodukter, där standarden angerolika nivåer med hänsyn ttll klimat, säkerhet m.m. Det kan ocksä bli fråga omatt vid behov i förtydligande syfte närmare ange relationen mellan å ena sidannybyggnadsreglerna och andra föreskrifter och å andra sidan olika tekniskaspecifikationer. Det handlar vidare om att besluta om formerna för bestyrkandeav överensstämmelse med byggproduktdirektivets krav, i den mån detta inteframgår av de tekniska specifikationerna, eller om formerna för godtagande aven utiändsk teknisk specifikation samt om märkning av produkter. Detta slag avdelegation beträffande i huvudsak tekniska detaljföreskrifter stär helt i överenstämmelsemed delegationsbe-stämraelserna i 8 kap. 7 § RF. Eftersom byggproduktdirektivetberör flera olika svenska författningskomplex, bör de grundläggande allmänna lagstadgandenasamlas i en helt ny lag. Fleraremissinstanser har lämnat synpunkter och förslag på olika formuleringar,ordval m.m. i promemorians förslag till lagtext. Jag har i de flesta fallfunnit dessa förslag välgrundade och därför ändrat lagtexten. Jag bedömer attdet endast är i PBL som ett genomförande av byggproduktdirektivet kräverlagändring. I övrigt kan det bli fräga om att ändra enstaka myndighetsföreskrifter. Mittförslag: Den nya lagen benämns byggproduktlagen och omfattar samma produktersom EG:s byggproduktdirektiv. Promemorian; Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Vattenöverdomstolen och Kammarrätten i efterlyser preciseringar avlagens omfattning. Arbetarskyddsstyrelsen, , ,, utredningen för en handlingsplan mot buller och FöreningensSveriges Byggnadsinspekörer har synpunkter pä lagens omfattning. Det hävdas attden inte fär medföra någon inskränkning i arbetsmiljölagens, djurskyddslagensrespektive hälsoskyddslagens tillämpning eller i möjligheterna att föreskrivaom visst material och utrustning i befästningar. Det hävdas vidare att lagenbör omfatta alla fast installerade föremål, som kan vara hälsovådliga, oavsettom de faller utanför byggproduktdirektivets tillämpning. Det hävdas också attdet bör klargöras vilka hushållsapparater som ur bullersynpunkt bör hänförasunder den nya lagen. Byggstandardberingen anser att det inte av promemorianslagförslag framgår hur skillnaden mellan produkter med olika klass- ellernivåindelning skall hanteras. Slutligen föreslår Kammarrätten i ochIndustrins Byggmaterialgmppatt ordet "byggprodukt" genomgående bör bytas mot or- Prop.1992/93:55 det "byggvara". Skälenför mitt förslag: Eftersom syftet med den nya lagen är att genomföra byggproduktdirektiveti bör den omfatta samma produkter som byggproduktdirektivet, d.v.s.varor, som tillverkats för att infogas varaktigt i byggnadsverk i den månvarorna berörs av de väsentliga krav på byggnadsverk, som kan återverka påproduktens tekniska egenskaper och som anges i direktivets bilaga 1. Dessagrundläggande krav är mekanisk motståndsförmäga och stabilitet -hygien, hälsa och miljö -säkerhet vid användning -energihushållning och värmeisolering. menas såväl byggnader som andra anläggningar (artikel 1 och 3samt bilaga 1). Avbyggproduktdirektivets ingress kan utläsas att de grundläggande kraven avseratt skydda säväl människor som husdjur och egendom. I samband raed EES-förhandlingarnaframkom det vidare att ministerrådet vid antagandet av byggproduktdirektivetansett att begreppet byggprodukter inkluderar bl.a. installationer och utrastningoch delar därav för uppvärmning, luftkonditionering, ventilation, sanitäraändamål och elförsörjning samt upplag av ämnen som är skadliga för miljönliksom prefabricerade byggnadsverk vilka marknadsförs som sädana, exempelvisprefabricerade hus, garage och silos. Under hand har det frän EG-kommissionenupplysts att detta skall tolkas så att direktivet inte omfattar annan flyttbarutrustning i byggnader såsom prefabricerade skåp. Enligtett förslag till tillämpningsdokument angående energihushållning ochvärmeisolering omfattar begreppet byggnadsverk i direktivet allt som är konstruerateller resultatet av konstruktionsarbete och är fäst vid marken. Termen täckerenligt förslaget bäde byggnader och anläggningsarbeten och inkluderarexempelvis bostäder, industri-, handels-, kontors-, vård-, undervisnings-,rekreations- och jordbruksbyggnader, broar, vägar och motorvägar, järnvägar,ledningsnät, idrottsplatser, simbassänger, varv, plattformar, dockor, slussar,kanaler, dammar, torn, tankar, pyloner, tunnlar m.m. Med byggprodukt menasenligt samma förslag material, komponenter, element, prefabricerade system ochinstallationer som gör det möjligt för byggnadsverket att uppfylla deväsentliga kraven. Med att en produkt stadigvarande ingår i byggnadsverketmenas enligt förslaget att ett borttagande eller ett utbyte av produkten i sigskulle innebära ett byggnadsarbete och att ett avlägsnande av produkten skulleminska byggnadsverkets användbarhet. Ytterligarepreciseringar av byggproduktdirektivets omfattning torde - utöver deeuropeiska tekniska specifikationerna - komma i olika slag av rådgivandebeslut frän och dess underorgan samt i utslag frän . Om en byggprodukt utgör enhel byggnad - t.ex. ett prefabricerat garage - skall reglerna i byggproduktlagen tillämpas framför reglerna i andra författ ningar om den färdiga byggnaden. Detta framgår bl.a. av lagvalsregeln i 5 § 16 iden föreslagna lagen om europeiskt ekonomiskt samarbetsområde. Jag Prop.1992/93:55 återkommer längre fram till den frågan. Medanledning av Byggstandardiseringens påpekande vill jag i detta sammanhangytterligare göra det förtydligandet att alla byggprodukter som uppfyller byggproduktdirektivetskrav skall få tillverkas och säljas i . Däremot kan rätten tillanvändningen av produkterna i ett visst område eller i vissa slag av byggnadereller andra anläggningar vara begränsad till en bestämd klass. Jagfinner det inte nu vara möjligt eller lämpligt att avgränsa den nya lagensomfattning närmare än vad som framgår av vad jag nu sagt. Jag anser det inteheller vara behövligt. Som jämförelse vill jag hänvisa till PBL som innehålleren omfattande reglering av byggnader utan att definiera begreppet byggnad. Dennya lagen innebär ingen inskränkning i djurskyddslagstiftningen eller hälsoskyddslagen.Däremot kan värt åtagande enligt innebära att vissamyndighetsföreskrifter kan behöva ändras, nämligen om de förhindraranvändningen av varor som tillverkats enligt europeiska tekniskaspecifikationer. Det är därför angeläget att berörda myndigheter noga följer harmoniseringsarbetetoch verkar för att specifikationerna minst motsvarar svenska krav ellerinnehåller niväer som motsvarar dessa. Detsamma gäller arbetsmiljölagen. Jagvill här särskilt påpeka att byggproduktdirektivet utttyckligen tillåternationella arbetsmiljöbestämmelser så länge dessa inte inkräktar på detekniska specifikationer som syftar till att byggprodukterna skall varalämpliga mot bakgrund av de sex väsentliga kraven på den färdiga byggnaden(artikel 2). Dessa krav handlar för övrigt om hälsa och säkerhet i vid mening. Upphandlingenav fästningsarbeten påverkas inte av den nu föreslagna lagen. Vadslutligen beräffar lagens benämning definierar ()ordet byggvara som en försäljnings- eller leveransenhet avsedd att användas vidbyggarbete medan en byggprodukt enligt vanliga ordböcker anges vara ett alster,ett resultat av en tillverkningsprocess eller en vara. Benämningen"byggvaralag" är inte tillfredsställande mot bakgranden av att byggproduktdirektivetinte omfattar alla sädana varor som omfattas av TNC:s definition men väl varorsom skall användas också vid anläggningsarbeten. Ordet byggprodukt är merallmänt men kan därmed också syfta på den färdiga byggnaden som helhet. Liksomordet byggvara är också ordet byggprodukt knutet till byggnader. I byggproduktdirektivetmenas med en byggvara varje vara som tillverkats för att infogas varaktigt ibyggnadsverk, såväl i byggnader som i andra anläggningar (artikel 1). Jag harför min del valt att använda ordet byggproduktiag, eftersom den slutgranskade översättningenav direktivet i rabriken använder ordet byggprodukt. 2Riksdagen 1992/93. Mitt forslag: Byggprodukterfär släppas ut på den svenska marknaden endast om de är lämpliga för avseddanvändning mot bakgrund av byggproduktdirektivets väsentliga krav eller om detillverkats enligt allmänt erkänd och tillämpad teknik. somregeringen bestämmer bemyndigas att ingripa vid överträdelse. Beslut om ingripandekan verkställas och överklagas till förvaltningsdomstol. Promemorian:Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Styreben för teknbk ackreditering och Föreningen att marknadsföring av varor som inte uppfyller kraven bör varaförbjuden. påpekar att man iStorbritannien tolkat byggproduktdirektivet sä att det inte är förbjudet attmarknadsföra sädana varor. Vattenöverdomstolen och Kammarrätten i Göteborganser att besvärsinstansen skall anges i lag och inte -som föreslagits ipromemorian - i förordning. Statskontoret anser att besvärsinstansen skallvara allmän förvaltningsdomstol. Skälenför mitt förslag: Vad först angår tolkningen av byggproduktdirektivet när detgäller frågan om förbud mot produkter som inte uppfyller direktivets kravsynes det mig uppenbart att direktivet fordrar att staterna skall vidta alla ätgärdersom är nödvändiga för att se till att byggprodukter fär släppas ut pä marknadenendast om de är lämpliga för avsedd användning mot bakgrund av de sexväsentliga kraven (artikel 2) eller tillverkats enligt allmänt erkänd ochtillämpad teknik (artikel 4). Marknadsföring av andra produkter skall såledesförhindras. En lagregel behövs därför som innehåller ett förbud motmarknadsföring av varor som inte uppfyller de angivna kraven. Däremot är deten annan fräga i vad mån produkterna också måste vara märkta med EG-märket föratt fä saluföras. Jag återkommer till den frägan. Vidöverträdelse av det nu föreslagna förbudet skall ett återkallande av produktenkunna framtvingas liksom distribution och försäljning kunna begränsas eller förbjudas(artikel 21 byggproduktdirektivet). Beslut härom bör efter bemyndigande i lagkunna meddelas av den eller de myndigheter som regeringen utser att varatillsynsmyndigheter. Ivissa fall kan det vara angeläget att låta ett förbud bli verkstäUbart oavsettom det överklagas. Det gäller särskilt produkter som visat sig vara farliga förhälsa och säkerhet och som det kan vara svårt att avlägsna när de väl byggts ini ett hus. Ocksä detta bör ingå i tillsynsmyndighetens befogenheter. Rättssäkerhetenkräver att beslutet skall kunna överklagas. Lämpliga överprövningsinstanser ärförvaltningsdomstolarna. Jag delar remissinstansernas uppfattning att dettabör föreskrivas direkt i lagen. Jag återkommer senare till frägan om vilkamyndigheter som kan komma i fråga som tillsynsmyndigheter. Denu föreslagna reglerna, som gör det möjligt att förhindra marknadsföring avolämpliga produkter, får anses vara tillräckliga för att uppfylla bygg- produktdirektivets krav.De torde därför inte behöva kompletteras med en möjlighet att dessutom ogiltigförklarafelaktiga standarder eller felaktigt meddelade tekniska godkännanden. Dennabefogenhet tillkommer (artikel 21 byggproduktdirektivet,protokoll 1 i ). Inte heller torde det krävas att förhandskontrolleller märkning av produkter införs innan europeiska tekniska specifikationerföreligger. Som sagts kräver byggproduktdirektivetatt länderna skall vidta "alla ätgärder som är nödvändiga" för att setill att bara lämpliga byggprodukter kommer ut pä marknaden (artikel 2). De nuföreslagna reglerna torde därvid få anses vara tillräckliga. Något krav pä attprodukter skall förhandskontrolleras och märkas bör inte införas innan EG-märkningkan börja ske. Mitt förslag:Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att meddelaföreskrifter om krav på byggprodukter, om bestyrkande av överensstämmelse medgällande krav beträffande byggprodukter, om märkning och om sådana byggprodukterdär tillverkaren utfärdat en försäkran om byggprodukternas överensstämmelsemed allmänt erkänd och tillämpad teknik. Promemorian:Överensstämmer till viss del med mitt förslag. Remissinstanserna:Byggstandardberingen anser att promemorian saknar regler om sädana produktersom enligt artikel 4 i byggproduktdirektivet får marknadsföras efter blott en tillverkarförsäkranom överensstämmelse med allmänt erkänd och tillämpad teknik. En liknandesynpunkt framförs av Standardiseringskommbsionen i . Skälen för mitt förslag:Lagens tillämpning kommer i stor utsträckning att bestämmas av omfattningen avde europeiska tekniska specifikationerna. Dessa mäste införlivas med svenskrätt, vilket lämpligen bör ske genom regerings- eller myndighetsföreskrifter.Sannolikt blir den bästa metoden att ta upp de harmoniserade tekniskaspecifikationerna på en förteckning med angivande av vilka klasser och nivåer,i de fall sädana finns, som kan godtas i svenska byggnader och andraanläggningar. I samband därmed kan det bli aktuellt att också meddelaförtydligande föreskrifter om specifikationemas tillämpning i relation tillgällande svenska föreskrifter och om övergångsvis tillämpning av dem. Jagåterkommer senare till de speciella övergångsproblemen. Den nya lagen börinnehålla ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer att meddela de nämnda föreskrifterna. Regeringen eller vederbörandemyndighet har därvid givetvis att följa våra förpliktelser enligt EES-avtalet.Den myndighet som i första hand torde komma ifräga för dessa uppgifter ärBoverket raen ocksä andra myndigheter kan tänkas för vissa områden, t.ex.Vägverket, och . Frågan är avhängig av hurtillsynsansvaret ordnas. Jag återkommer till den frägan längre fram. Byggproduktlagenär avsedd att endast reglera byggprodukter och inte den färdiga byggnaden elleranläggningen. Jag vill här erinra om att bemyndiganden att meddelaföreskrifter om krav pä de färdiga byggnaderna och andra anläggningarna redanfinns i olika lagar. För PBL:s del återfinns de i 16 kap. Byggproduktdirektivetinnehåller omfattande regler om hur det skall styrkas att en produkt ärlämplig för avsedd användning mot bakgrund av de väsentliga kraven. Här saknasemellertid ytterligare ställningstaganden från EG i ett antaltillämpningsfrågor, även om förslag till en rad råd och riktlinjer utarbetats iawaktan pä att tillämpningsdokumenten skall antas. Reglerna är eller kommer attbli detaljerade i mänga avseenden. Bindande beslut om en stor del av de nödvändigapreciseringarna kommer sannolikt att fattas genom att de tas in i de tekniskaspecifikationerna för respektive produktgrupp. De införlivas därmed samtidigtmed standarderna i svensk rätt. I den föreslagna lagen om teknisk kontroll (prop.1991/92:170 bil. 11:4) ges bestämmelser om ackreditering, certifiering ochprovning. Där bemyndigas också regeringen att meddela föreskrifter i vissaavseenden. Den nu föreslagna byggproduktlagen bör ge regeringen möjlighet attvid behov meddela de ytterligare föreskrifter om bestyrkande avöverensstämmelse som kan föranledas av byggproduktdirektivet. Det gäller ocksåföreskrifter om europeiska tekniska godkännanden (artikel 8, 9,13-15 och 18samt bilaga 2-4). Regeringen bör därvid givetvis vara skyldig att följa våraåtaganden enligt och kommande EES-regler om märkning av produkter. Bemyndigandet bör ocksäinnefatta en rätt att föreskriva den särskilda be-styrkandeprocedur sora angesi artikel 4 i byggproduktdirektivet och ger möjlighet för en producent ellerdennes ombud att i vissa fall och under angivna förutsättningar avvika från eneuropeisk teknisk specifikation. Somtidigare nämnts skall byggprodukter som är av mindre betydelse med hänsyn tillhälsa och säkerhet fä släppas ut pä marknaden efter blott en försäkran fråntillverkaren om att produkterna överensstämmer med allmänt erkänd och tillämpadteknik. Dessa produkter skall anges pä en förteckning som upprättas av (artikel 4). Bemyndigandet för regeringen eller den myndighet regeringenbestämmer bör också omfatta en rätt att införliva denna lista med svensk rättoch att meddela eventuellt erforderliga föreskrifter om utfärdandet av denämnda försäkringarna frän tillverka- Slutligenbör bemyndigandet innefatta en rätt att utfärda erforderliga föreskrifter ommärkning av byggprodukter. Jag återkommer till frågan om användningen av EG-märket. Mitt förslag: Byggprodukterskall var märkta (EG-märkning) enligt de föreskrifter som meddelas avregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.