prop · GG03250 · 1992-12-31 00:00:00 — Dessutom haryttranden kommit in från Särskolans och specialskolans yrkesvalsläraresintresseförening (Syvi) samt från ytterligare ett mindre antal representanterför föreningar m.m. 1 Allmänt om arbetsgruppens förslag Denövervägande majoriteten av remissinstanserna ställer sig i huvudsak positivatill arbetsgruppens förslag men har synpunkter på framför allt de föreslagnauppnåendemålen, både vad gäller innehåll och formuleringar. Bl.a. SHR och DHB anseratt arbetsgruppen alltför mycket har fokuserat sig på elevernas begränsningaroch funktionshinder och inte lyft fram möjligheterna. Även RBU anser attfiertalet förslag präglas av ett synsätt på elever med funktionshinder som omde snarare utgör problem och belastning för skolan än av att människors särartberikar den, kommun, däremot,anser att läroplanen som den presenteras i promemorian verkar i rätt riktningför att förbereda de funktionshindrade barnen och ungdomarna på ettrealistiskt sätt för vuxenlivet, FUB anser att man bör tabort grundskola och särskola som särskilda skolformer och i stället skapa engemensam skolform för alla barn i den obligatoriska skolan som ett led mot enskola för alla. 7 1 samt. Nr 220, 250 bilagor slår att man avskaffaruppdelningen i grundsärskola/träningsskola och i Prop. 1992/93:220 stället ersätter den obligatoriska särskolan med särskild grundskola. remissinstanser, t.ex. SDR och DHB, anser att specialskolan för Bilaga6 döva och hörselskadade bör benämnas teckenspråkig grundskola för att markeraatt eleverna valt en skolform där undervisningen sker på teckenspråk och därde dövas kultur betonas. Frånflera håll påpekas att remisstiden varit för kort. Några remissinstanserbeklagar dessutom att inte samtliga skolformer behandlades i ett sanunanhang avLäroplanskommittén. Vidare anser några det också otillfredsställande attförslaget om gemensam läroplan för gymnasieskolan och övriga frivilligaskolformer inte går ut på remiss. 2 Gemensam läroplan för , specialskolan ochden obligatoriska särskolan Medutgångspunkt i förslag till ny läroplan för grundskolanföreslår arbetsgruppen en gemensam läroplan för , specialskolan ochden obligatoriska särskolan med gemensam värdegrund, gemensamma strävansmål menseparata uppnåendemål. Avde 34 remissinstanser som berört frågan är samtliga positiva till förslaget omen gemensam läroplan för de aktuella skolformerna. En gemensam läroplan skaparbättre möjligheter till samverkan mellan skolformerna och bidrar till attjämställa dem. De ändringar och tillägg till den föreslagna läroplanen förgrundskolan som arbetsgruppen föreslår uppfattas av bl.a, kommun somvälformulerade och som ett naturligt komplement till Läroplanskommitténsförslag, Göteborgskommun anser att arbetsgruppens förslag har en realistisk utformning med sammagrundläggande värderingar och långsiktiga mål för skolformerna, medan denpraktiska utformningen av undervisningen och kraven på eleverna kan anpassastill de faktiska förhållandena. Landstingeti påpekar att det bör vara självklart att särskolans ochspecialskolans mål skall relateras till samma värden som är grunden förgrundskolan. Det är också ett värde i sig att målen som skolan skall arbetaför, uttrycks på samma sätt för alla tre skolformerna. SIHföreslår som tillägg till femte stycket avsnittet Skolans värdegrund ochuppgifter: "Skolan skall verka för delaktighet, gemenskap och jämlikhetför alla." Detta överensstämmer med de nationella handikappoli-tiskamålen. Även RHS menar att ett handikappolitiskt ställningstagande bör föras inoch förtydligas under skolans värdegrund, eftersom det finns elever medfunktionshinder i hela det offentliga skolväsendet. Försärskolans del påpekar flera remissinstanser att det är naturligt och logisktmed en gemensam läroplan när kommunerna tar över ansvaret för särskolan, ochatt detta kommer att underlätta överföringen. Landstingeti län och hoppas att en gemensam läroplan kommer attinnebära att man avvecklar särskolan som egen skolform, medan Haningekommun i stället uppfattar detsom att förslaget om en gemensam läroplan, där man mar- Prop.1992/93:220 kerar skillnaderna i skolformerna genom egna kurs- och timplaner, bi- Prop.1992/93:250 drar till att särskolan tillåts utvecklas som en egen skolform. Förslagetatt ha gemensamma strävansmål uppfattas positivt av en majoritet avremissinstanserna, med en viss tveksamhet för särskolan. Det finns även en delsynpunkter på formuleringar och förslag till tillägg. Flera instanser föreslårt.ex. tillägget "utifrån sina förutsättningar" eller liknande för attgöra strävansmålen mer realistiska och därmed verkligen ange färdriktningen iutbildningen för alla elevgrupper. SDR.suppfattning, som överensstämmer med bl.a. flertalet specialskolors, är att såfå avvikelser som möjligt gentemot vad som gäller för grimdskolan i övrigtskall göras för elever i specialskolan. Blanddem som ser problem i gemensamma strävansmål är t.ex. ochLandstinget i , som påpekar att för högt satta mål bidrar till attdiskussioner med föräldrar och andra blir orealistiska. TCO() anser att strävansmålen inte kan vara helt identiska medgrundskolans. Den framtida läroplanen bör även innehålla skrivningar om värdetav att eleverna också utvecklar sina ostörda funktioner. Östersundskommun anser att arbetsgruppens bearbetningar av strävansmålen iLäroplanskommitténs betänkande är bearbetningar i rätt riktning men intetillräckliga. Så är t,ex, samtliga strävansmål utom ett i Läroplanskommitténsbetänkande inom det teoretiska lärandeområdet, vilket är naturligt förgrundskolan. Därför har kommunen formulerat egna delvis alternativasträvansmål. Även i uppfattar strävansmålen som förabstrakta och anser att de bör omformuleras till en konkret nivå. Malmökommun understryker vikten av att vara vaksam på att strävansmålen formulerasså tydligt att de verkligen har möjlighet att gälla för samtliga skolformer.Genom att ha särskilt avpassade strävansmål för särskolan visar man respekt ochtolerans för de svårigheter som särskolans elever har, och därigenom förstärksockså särskolans ställning som egen skolform, SACOanser genom LR att särskolan skall ges egna strävansmål eftersom förbundetuppfattar det som angeläget att målen omfattar alla elever inom skolformen.Vidare påpekar genom att man visserligen uppnårlikformighet genom gemensamma strävansmål men riskerar att ställa vissaelevgrupper utanför. Majoritetenav remissinstanserna stöder förslaget om egna uppnåendemål för de olikaskolformerna. Flera instanser saknar emellertid förslag till uppnåendemål förgruppen språkstörda barn. Enofta återkommande synpunkt är att "skall" bör bytas ut mot Prop.1992/93:220 "bör", och det är många som föreslår, liksom för strävansmålen,tillägg Prop. 1992/93:250 som "efter sin förmåga" eller liknande. Beträffandegrundsärskolan betonar flertalet remissinstanser att uppnåendemålen bör varaindividrelaterade och formuleras i samma termer som de föreslagna målen förträningsskolan. anser dessutom att vissa av träningsskolans målockså bör finnas med för grundsärskolans elever: utveckUng i socialt samspel,hantera tid, rum, kvalitet, kvantitet och orsakssammanhang i sin omvärld m.m.Även , RHS m.fl. betonar att uppnåendemål bör formuleras också förvar-dagsfårdigheter och sociala färdigheter, dvs. förmåga att samarbeta, taansvar och i övrigt fungera i samhället, Bl,a,föreslår att individuella utvecklingsprogram anges somplaneringsgrund för varje elev, I individuella utvecklingsprogram vidgas ansvarettill att ta hänsyn till elevens totala situation som uppnåendemåleninkluderas. Även anser att man i den nya läroplanen bordekräva att varje elev i särskolan får ett eget undervisningsprogram där målenställs med hänsyn till elevens förutsättningar. Målen för eleven iträningsskolan uppfattar kommunen däremot som realistiska och användbara. ÄvenSödertälje kommun hävdar att för elever som har särskild skolplikt böruppnåendemålen vara mycket individuellt utformade utifrån det enskilda barnetoch dessutom färre och mindre specificerade än i förslaget. Landstingeti län hävdar att läroplanen skall stäUa strävansmålen men lämnauppnåendemålen öppna vad avser måluppfyllelsen. Om uppnåendemålen förgrundsärskolan skall tolkas absolut, uppfattar att det iimebär attvissa elever inte blir godkända och undrar vad som händer då. Ävenför specialskolan har fiera förslag till ändringar och tillägg lämnats, men istort stöder remissinstanserna grundtankarna i arbetsgruppens förslag. Lärarensuppgifter och rektors ansvar Iavsnittet om mål och riktUnjer räknas upp dels ett antal punkter som lärarenskall sörja för i sitt arbete, dels ett antal punkter som rektor skall hasärskilt ansvar för. Arbetsgruppen har inte gjort några ändringar gentemotLäroplanskommitténs förslag. En majoritet av dem som yttrat sig överriktlinjema är positiva till den klara ansvarsfördelning som förslaget lämnar. Någrainstanser lämnar förslag till kompletteringar och tillägg. Exempelvis framförsunder avsnittet Kunskaper och färdigheter önskemål om att lärarens ansvar föratt ge eleven stöd i sin språkutveckling skall kompletteras med tal- ochspråkutveckling. Vidare föreslås under avsnittet Samverkan med gymnasieskolanm.m, att lärarens och syoperso- nålens samarbete medföräldrarna poängteras, eftersom föräldrarna spe- Prop. 1992/93:220 lar en så stor roll för särskolans elever. Landstingeti och kommun stöder arbetsgruppens Bilaga 6 förslagvad gäller rektors ansvar och anser det vara heltäckande. iUppsala län tycker också att riktlinjerna för rektors ansvar är utmärktskrivna, likaså gör Östervångsskolan som dock finner det märkligt att trafikfrågornalyfts fram som ett eget ansvarsområde. Ävenbeträffande rektors ansvarsområde lämnar flera instanser förslag tillkompletteringar. Man vill t.ex. förtydliga rektors ansvar för arbetsmiljön medatt föra in ett ansvar även för personella hjälpmedel och då särskilt förelever med funktionshinder. Vidare vill man att rektors ansvar för att anpassaresursfördelning och stödåtgärder betonas särskilt för elever medfunktionshinder samt att det skall ske fortlöpande, SACOvill komplettera rektors ansvar med en punkt om att i samverkan med föräldrarskapa förutsättningar för en god skolsituation för elever medfunktionsnedsättningar. i har ett liknande önskemålmen vill då att samverkan skall ske även med handikapporganisationer. FUBpåpekar att hela rektors ansvarsområde förutsätter att det bland skolledarnafinns specialpedagogisk kompetens. anser arbetsgruppen att rektor skall ha ett särskilt ansvarför att undervisning och elewårdsverksamhet utformas så att elever som behöversärskilt stöd får detta. beklagar att elevvården inte, som man uttryckerdet, fått plats i promemorian utan endast nämns översiktligt som ett rektorsansvar. Organisationen påpekar att elevvården inom specialskolan och särskolanhar en unik kompetens och att den i nära samarbete med läraren kandiagnosticera och behandla elevens svårigheter så att både skolarbetet ochelevens utveckling främjas. Man anser att elevvården måste betonas på ett heltannat sätt i läroplanen och lyftas fram under en egen huvudrubrik. Landstingeti och anser att elevassistenterna är en så viktigpersonalgrupp att den särskilt bör omnämnas beträffande arbete, medverkan ochansvar. Fleraremissinstanser har påpekat yrkesvalslärarens betydelse för särskolans elever.Yrkesvalsläraren har en vidare funktion än motsvarigheten i grimdskolan, vilketbör framgå av riktlinjerna anser t.ex. i . Man anseratt den funktionen inte kan ersättas med någon annan syofunktionär.Yrkesvalsläraren har genom sina kunskaper om särskolan och den tidigakännedomen om varje elev en möjlighet att hjälpa eleverna inför valet ochövergången till den frivilliga särskolan och därefter ut i arbetslivet.Landstinget i län har ett liknande synsätt och menar attyrkesvalslärarfunktionen bör nämnas särskilt och Prop. 1992/93:220 inte ingå bland övrig syopersonal, Prop. Arbetsgruppenanser liksom att läraren vid slutet av det femte skolåretallsidigt skall värdera varje elevs kunskaps- och färdighetsutveckling utifrånkursplanernas krav, samt muntligt och skriftligt redovisa detta för elev ochföräldrar och informera rektor. En majoritet av de instanser som lämnatsynptmkter på förslaget tar avstånd från en sådan utvärdering efter årskurs 5,framför allt när det gäller särskolan. En kontinuerlig utvärdering av elevernaanses mycket viktigare, och många uttrycker farhågor för att avstämningenkommer att ske på bekostnad av en mera fortlöpande utvärdering. Dennationella avstämningen behandlas också i samband med kursplanerna (punkt 4), Arbetsgruppenhar i promemorians tredje och fjärde kapitel presenterat ett diskussionsmaterialför arbetet med timplaner och kursplaner. 3.1 Skedesindelning, garanterad undervisningstid, klocktimmar Arbetsgruppenpresenterar två alternativ för timplanens konstruktion. Enligtalternativ 1 föreslås timplanerna för specialskolan och särskolan få sammautformning som timplan, dvs. ett skede för årskurserna 1-5 och ettskede för årskurserna 6-9 i särskolan, respektive 6-10 i specialskolan. Enligtalternativ 2 föreslås att timplanetiden skall anges för hela utbildningstiden.En klar majoritet av de instanser som uttalat sig om timplanen föredrar densammanhängande. Som skäl för detta framförs att det är viktigt attundervisningen får organiseras och utformas med så stor flexibilitet sommöjligt eftersom det måste finnas möjligheter att göra avsteg från timplanernaför att kunna tillgodose den enskilde elevens möjligheter, Östervångsskolanpåpekar dessutom att en skedeslös timplan underlättar åldersintegreradundervisning. Deinstanser som ställer sig positiva till en skedesindelning gör det främst medmotiveringen att man för specialskolans och särskolans del vill ha sammatimplaneindelning som i . Försärskolans del påpekar både och FUB att en sammanhängandetimplan kan innebära onödiga hinder i samverkan med . kommunmenar att eleverna själva också ofta är angelägna om att deyttre ramarna skall vara så lika som Prop. 1992/93:220 möjligt, Prop. Arbetsgruppenföreslår att den garanterade undervisningstiden för specialskolan och särskolanskall avse skolformens totala timtal. måste kunna jämkatimplanen och anpassa utbildningen efter varje elevs förutsättningar. Därförkan inte alla elever ges rätt till en minsta garanterad undervisningstid isamtliga obligatoriska ämnen. En klar majoritet av dem som yttrat sig i fråganstöder arbetsgruppens resonemang. SDRdäremot vänder sig mot förslaget och anför att döva elever liksom hörandeskall ges rätt till en minsta garanterad undervisningtid i samtligaobligatoriska ämnen. SACOpåpekar för särskolans del att individualiseringen av undervisningen i förstahand bör ske genom att anpassa innehåll och metoder till elevens förutsättningar. Förslagetär oklart menar i som man anser attindividanpassningen inte behöver utesluta att varje elev garanteras enminimiundervisning i varje ämne. Styrelsen bör i stället ha rätt att befria enelev från undervisning om särskilda skäl föreligger. Arbetsgruppenanser att undervisningstiden för specialskolan och särskolan liksom förgrundskolan skall anges i klocktimmar. Övervägande delen av de remissinstansersom berört frågan tycker det är bra att man anger undervisningstiden iklocktimmar och därmed frångår den tidigare 40-minutersindelningen. EndastSACO har genom LR invänt mot ett införande av klocktimmar och anser att liksomför timplaner bör dessa bygga på tidsenheter för attmotsvara nuvarande lektionstider och uppbyggnaden av lärarnas arbetstider. 3.2 Elevens personliga val och lokalt timplaneutrymme Arbetsgruppenanser att det även inom ramen för specialskolans och särskolans verksamhet börfinnas utrymme för eleverna att göra egna val av ämnen samt för skolorna attprofilera sig. En knapp majoritet av dem som lämnat synpunkter på elevernasvalfrihet och skolans profilering instämmer i förslaget. Främst anser man attspecialskolans och särskolans elever och föräldrar måste ges samma möjlighetersom eleverna i och deras föräldrar att göra egna val av ämnen, samtatt skolorna måste ges samma möjligheter att profilera sig. Synpunkter finnsockså på omfattningen av både elevens val och på skolans profilering. Många remissinstanserpåpekar dock att det i verkligheten inte före- Prop. 1992/93:220 liggernågon valfrihet för specialskolans och särskolans elever eftersom Prop.1992/93:250 det endast finns åtta specialskolor i hela landet och ungefär ensärskola Bilaga 6 per kommun. Det är också den begränsade reellavalfriheten som är huvudargument för de remissinstanser som är negativa tillförslaget. Flera vänder sig starkt mot att man inleder texten med att erbjudaeleverna valfrihet och sedan fortsätter med att påpeka att de har begränsad möjlighetatt välja mellan skolor med olika profilering och att skälen härför ärpraktiska och ekonomiska. Detta upplevs som motsägelsefullt. RBUreagerar mot, som förbundet uttrycker det, denna uppenbara diskriminering ochinkonsekvens som elever och föräldrar inom specialskola och särskola utsättsför. RFA konstaterar att den valfrihet som är så viktig för "den vanligaeleven" inte gäller för elever och föräldrar inom specialskolan ochsärskolan. påpekar att läroplanstexten bör utformas på ettsådant sätt att den för alla skolformer gemensamma texten stämmer med defaktiska förhållandena. Ensynpunkt som för fram genom LR är att särskolor inte bör sträva efter enegen profil eftersom kravet på den individuella anpassningen av ämnesinnehålloch särskolans metodik ger varje skola en egen profil. Östervångsskolan är påliknande sätt tveksam till om skolan skall ha en egen profil jämfört med deandra specialskolorna. En unik kompetens ligger i att de erbjuder undervisningpå teckenspråk för döva och hörselskadade samt att de har en tvåspråkigmålsättning. Skolan föreslår i stället att de timmar som avsatts tillprofilering reduceras till förmån för de praktiskt estetiska ämnena. Flerainstanser har även påpekat att man måste ta hänsyn till dessa ämnen när manbestämmer omfånget på elevernas valfrihet och på den lokala profileringen. 3.3 Orientering om utbildning och arbetsliv Arbetsgruppenföreslår att minst avsätts för orientering om utbildning ocharbetsliv samt att styrelsen för respektive skola därutöver skall ha möjlighetatt dels ta i anspråk tid från andra äitmen, dels disponera tid som avsatts förskolans profilering. Försärskolan föreslår arbetsgruppen dessutom att delar av det frivilliga tiondeskolåret skall kunna användas till orientering om utbildning och arbetsliv.Övervägande delen av dem som yttrat sig i frågan ser det som en nödvändighetatt styrelsen för respektive skola ges möjlighet att utöka tiden förorientering om utbildning och arbetsliv så att den anpassas efter varje elevsbehov. TCOföreslår att tid dessutom skall kunna tas även från elevens personliga val. Flertaletanser för särskolans del att de är otillräckliga för både praktiskarbetslivsorientering (PRAO) och orientering om utbildning och arbetsliv,eftersom eleverna, som RBU och påpekar, behöver på sig föratt kunna närma sig arbetslivet på ett Manföreslår att ämnet får minst . Syvi anser Prop. 1992/93:220 på liknande sätt att de får ses som den tid eleverna behö- Prop.1992/93:250 ver för teoretisk syo. Mångaremissinstanser påpekar den praktiska arbetslivsorienteringens betydelse föreleverna i specialskolan och särskolan och menar att tyngdpunkten i ämnet måsteligga just på den praktiska delen. Man menar att den i särskolan måste gesminst samma omfattning som den har , dvs. Arbetsgruppenanser att det föreslagna ämnet lek, idrott och hälsa bör behålla en relativtstor omfattning i såväl specialskolan som särskolan. Försärskolans del är det också viktigt att ämnena hemkunskap och slöjd får behållaett relativt stort utrymme i timplanen. Det bör även prövas om ämnet bild skallöka sitt utrymme i förhållande till Lsä 90. Samtliga 23 remissinstanser somhar lämnat sina synpunkter instämmer i förslaget att ämnet lek, idrott ochhälsa även i fortsättningen skall ges en relativt stor omfattning. Som främstaskäl härför anger man elevemas begränsade möjligheter att utanför skolan deltai olika fritidsaktiviteter och motorikens stora betydelse för elevernasutveckling och inlärningskapacitet. Många betonar också vikten av att ämnetges minst som det har i den nuvarande timplanen. Remissinstansernaser gärna att de övriga praktiskt estetiska ämnena får ett större utrymme itimplanen, Arbetsgruppenanser att det nuvarande språkblocket teckenspråk, svenska och engelska skullekunna ersättas av en uppdelning i dels engelska, dels i teckenspråk och svenskaför eleverna i specialskolan för hörselskadade och döva. Samtligaremissinstanser som yttrat sig i frågan stöder arbetsgruppens förslag om attspråkblocket skall delas upp. Flertalet betonar också att ämnena teckenspråkoch svenska för döva och hörselskadade är två skilda språk och att de måstevara skilda åt . Kristinaskolan t.ex. menar att detsom är specifikt för specialskolan för döva och hörselskadade är dövastvåspråkighet - att de döva eleverna har teckenspråk som sitt första språk ochsvenska som sitt andra språk genom undervisning i första hand i läst ochskriven form. Skolan påpekar också att de båda språken skall vara skilda åtunder hela skoltiden. Liknande synpunkter förs fram av Birgittaskolan,Manillaskolan, Vänerskolan, SDR och DHB. SHR påpekar att det ärviktigt att den nya läroplanen, i likhet med Prop. 1992/93:220 Lgr 80, ger ett konkret och entydigt stöd för dövas tvåspråkighet. Man Prop.1992/93:250 anser inte att förslaget ger tillräckligt uttryck för detta. EndastÄsbackaskolan anser helt i överensstämmelse med förslaget att teckenspråk ochsvenska bör vara skilda åt under skoltidens sista år. Medhänsyn till att eleverna i specialskolan för döva och hörselskadade startarmed teckenspråk och svenska i årskurs 1 föreslår arbetsgruppen att engelskainförs först i årskurs 3 eller 4. De tre remissinstanser som har lämnatsynpunkter på förslaget ställer sig positiva, men det finns önskemål om ett merflexibelt synsätt. Arbetsgruppenföreslår att det tionde skolåret i specialskolan tydligare skall användas tillatt förstärka undervisningen i teckenspråk och svenska samt ihandikappkompenserande ämnen. De fyra instanser som berört frågan anser att detextra året i huvudsak skall användas till att förstärka teckenspråk ochsvenska. Man ser emellertid gärna att tiden utnyttjas även på annat sätt såsomtill undervisning av de dövas kulturarv och historia samt övriga ämnen,däribland de handikappkompenserande. Arbetsgruppenanser att det finns skäl att överväga om den individuella träningen i ämnensom exempelvis läsning med tekniska hjälpmedel även i fortsättningen skall hasamma speciella karaktär. De remissinstanser som lämnat synpunkter påförslaget instämmer samtliga utan att lämna några särskilda skäl härför. SRFpåpekar dessutom att även synskadade elever i och särskolan kan habehov av och måste ges möjlighet till individuell träning. Extratimmari idrott i specialskolan för döva och hörselskadade Arbetsgruppenanser att de i specialskolan för döva ochhörselskadade skulle kunna användas bättre om de flyttades över till ämnet lek,idrott och hälsa och fördelades över alla årskurser. Ingen av deremissinstanser som har yttrat sig i frågan har något att invända motomfördelningen av de . Däremot har man olika uppfattning om vadtimmarna skall användas till. Flera instanser anser att resursen bör fördelaspå de ämnen som bygger upp elevernas dövidentitet såsom exempelvis teckenspråk,dövas historia, drama och Någonanser att timmarna bör användas som en för- Prop. stärkning av alla ämnenmedan en annan instämmer i arbetsgruppens Prop. förslagoch menar att resursen mycket väl kan användas till lek, idrott Bilaga6 och hälsa men även till språk. Arbetsgruppenanser inte att B-språk skall vara ett ämne i grundsärskolan. Samtligaremissinstanser som yttrat sig angående B-språk instämmer utan några särskildamotiveringar i arbetsgruppens förslag.