prop · GF03146 · 1992-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1991/92: 146 med bemyndigande att avskaffa vissa sanktioner mot , m. m. Regeringen förelägger vad som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet för de åtgärder som framgår av föredragandens hemställan. På regeringens vägnar huvudsakliga innehåll I propositionen lämnas en redogörelse för svenska sanktionsåtgärder mot och regeringens bedömning och ställningstagande i frågan om deras avskaffande. Regeringens ställningstaganden bygger i stor utsträckning på en rapport av den parlamentariska delegation som besökte . I propositionen redovisas regeringens bedömning att handelsförbudet bör upphävas när det föreligger en bindande överenskommelse om en interimsregering i . Vidare föreslås att regeringen får ett bemyndigande att föreskriva att bestämmelserna om investeringsförbud och uppgiftsskyldigheter i lagen (1985:98) om förbud mot investeringar i inte skall tillämpas. Ett sådant bemyndigande skulle göra det möjligt för regeringen att snabbt fatta ett sådant beslut när de sista hindren för förbudens upprätthållande undanröjts. Förslag om upphävande av denna lag liksom övriga lagar med sanktioner mot bör föreläggas eller om utvecklingen i skulle motivera detta. Propositionens lagförslag Förslag till Lag om ändring i lagen (1985: 98) om förbud mot investeringar i ; Härigenom föreskrivs att det i lagen (1985: 98) om förbud mot investeringar i skall införas en ny paragraf,18 §, av följande lydelse. 18 § Regeringen får föreskriva att 1, 2, 4, 5 och 9 §§ inte skall tillämpas. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , , , , , P. , Föredragande: statsrådet med bemyndigande att avskaffa vissa sanktioner mot , m. m. 1 Inledning är föremål för svenska sanktioner sedan åtskilliga år. Efter ett beslut i () säkerhetsråd införde ett vapenembargo genom förordningen (1977:1127) om vissa sanktioner mot . Det svenska embargot skärptes (SFS 1985: 100). Lagen (1979:487) om förbud mot investeringar i och trädde i kraft . Denna lag ersattes av en ny lag, nämligen lagen (1985:98) om förbud mot investeringar i och , varvid investeringsförbudet utvidgades till att omfatta bl. a. förbud mot finansiell leasing. Lagen riktar sig endast mot (SFS 1990:78). trädde lagen (1987:474) med bemyndigande att tillämpa lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner i fråga om en handelsblockad mot och i kraft. Med stöd av bemyndigandet beslutade regeringen förordningen (1987:477) om förbud mot handel med och . Handelsförbudet började tillämpas . Sanktionerna mot upphörde efter det att landet blivit självständigt. följdändringar i sanktionsförfattningarna, varvid bl. a. nyssnämnda bemyndigandelag ersattes av en ny (SFS 1990:77). Kommuner och landstingskommuner får med stöd av lagen (1985:1052) om rätt för kommuner och landstingskommuner att vidta bojkottåtgärder mot vid upphandling av varor och tjänster med sydafrikanskt ursprung vidta sådana solidaritetsaktioner som riktar sig mot den sydafrikanska apartheidpolitiken. För sydafrikanska medborgare gäller restriktioner i viseringshänseende enligt förordningen (1991:836) om visering för sydafrikanska medborgare. Bestämmelserna har successivt skärpts. beslutade regeringen rekommendationer om begränsning av handel och sjöfart samt av upphandling och kontakter inom bl. a. kulturens och vetenskapens områden. upphörde också luftfarts- avtalet med att gälla. Ett förbud mot exportkreditgarantier gäller . har också i olika internationella fora verkat för åtgärder mot apartheid i . Regeringen beslöt bemyndiga utrikesministern att utse en delegation på fem ledamöter med uppdrag att besöka och på grundval därav lämna förslag på åtgärder som delegationen kan finna lämpliga. Delegationen besökte och överlämnade sin rapport till utrikesministern. Rapporten bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga. Allmän motivering 2.1 Utvecklingen i President de Klerks öppningsanförande inför det sydafrikanska parlamentet , då han tillkännagav att och andra politiska fångar skulle komma att friges samt att ANC () och andra organisationer åter skulle få verka fritt i landet, utgjorde en milstolpe i politiska historia. Därmed inleddes en politisk process bort från apartheid i riktning mot demokrati i . togs ett nytt steg då den sydafrikanska regeringen och ANC undertecknade en överenskommelse i (det s. k. Groote Schuur- protokollet). -- det behölls dock i provinsen l990. Ännu en överenskommelse ingicks mellan regeringen och ANC , det s. k. Pretoria-protokollet, i vilket parterna uttalade att vägen låg öppen för förhandlingar om en ny författning för . Dessa förhandlingar kom emellertid att dröja. Ett huvudskäl utgjordes av det våld som kort efter undertecknandet av Pretoria-protokollet bröt ut i de svarta förstäderna runt . har minst ett par tusen liv krävts i dessa våldsdåd. Våldet kring var ett utflöde av det våld som pågått i och där krävt åtskilliga tusen dödsoffer. Det föreligger belägg för att element inom polisen och säkerhetstyrkorna medverkat i våldet. l99l upphävde de rasåtskill- nadslagar som brukar kallas apartheids grundpelare -- jordlagarna, grupp- områdeslagen och lagen om befolkningsregistrering (Land Acts, Group Areas Act och Population Registration Act). Den sistnämnda äger dock fortfarande tillämpning genom andra lagar men nyfödda sydafrikaner registreras inte längre efter rastillhörighet. Den viktigaste apartheidlag som återstår utgörs av författningen som inte ger landets svarta befolkning rösträtt till parlamentet. Lagen om det s. k. hemlandssystemet är en annan rasåtskiljande lag som ännu inte avskaffats. Ett viktigt steg för att söka bringa våldet till ett slut togs l99l, då ett nationellt fredsfördrag ("National Peace Accord") undertecknades av 23 organisationer, däribland det regerande , ANC och Inkatha. Det möte där fördraget undertecknades var det dittills mest representativa som hållits i . Trots fördraget har våldet dock fortsatt. ledde förändringsprocessen fram till öppnandet av CODESA ("Convention for a Democratic South ") för förhandlingar om en ny, demokratisk författning för landet. Vid CODESA:s första plenarsession l99l undertecknades bl. a. en avsiktsförklaring av de 19 deltagande partierna m. fl. av innebörd att parterna förband sig arbeta för en författning grundad på allmän rösträtt och en gemensam röstlängd för alla väljare. I och med att CODESA inledde sitt arbete, gick utvecklingen i in i ett nytt skede, i en förhandlingsfas. Reformpolitiken har ända sedan den inleddes motarbetats av bl. a. det konservativa partiet i . I flera fyllnadsval efter l989 års parlamentsval har de konservativa besegrat regeringspartiet. Förlusten i fyllnadsvalet i valkretsen Potchefsstroom medförde att president de utlyste en folkomröstning för att bereda landets vita väljare tillfälle att visa om de stödde reformpolitiken eller ej. Bakom presidentens beslut låg löfte inför l989 års parlamentsval att de vita väljarna skulle få uttala sig innan viktiga förändringar av landets författning genomfördes. Utgången av folkomröstningen blev en överväldigande framgång för presidenten. av väljarna röstade ja och uttalade därmed sitt stöd för presidentens reformpolitik. Sedan folkomröstningen givit presidenten mandat för fortsatta reformer, är nu förhoppningen att en andra plenarsession, CODESA II, skall resultera i viktiga överenskommelser, framför allt om en interimsregering för . CODESA II väntas äga rum . I sammanhanget kan nämnas att FN, som behandlat Sydafrika-frågan, ånyo tog upp den. Generalförsamlingen antog l99l en resolution, i vilken församlingen uppmanade omvärlden att, i syfte att på lämpligt sätt reagera på den pågående utvecklingen i , se över existerande restriktiva åtgärder i den utsträckning detta motiverades av en positiv utveckling, såsom avtal mellan parterna om övergångsarrangemang, och avtal om en ny, icke rasuppdelad författning. 2.2 Sydafrika-delegationens rapport I syfte att skaffa sig ett fördjupat underlag inför bedömningen av, om och när förändringar av den svenska Sydafrikapolitiken kunde och borde göras beslöt regeringen att tillsätta en särskild delegation. Denna, den s. k. Sydafrika-delegationen, besökte . Under sitt besök sammanträffade delegationen med företrädare för ett stort antal organisationer, myndigheter, partier m. fl. Samtal ägde rum med representanter för bl. a. regeringen, flertalet politiska partier, befrielserörelserna ANC och PAC (), Inkatha, fackföreningsrörelsen , svenska företag i , det sydafrikanska näringslivet, kyrkor och organisationer som arbetar med mänskliga rättigheter. I sin rapport till regeringen, som överlämnades till utrikesministern l992, föreslår delegationen att de svenska restriktionerna och sanktionerna mot upphävs steg för steg under vissa förutsättningar. I sina rekommendationer konstaterar delegationen att resultatet av folkomröstningen innebär att en klar majoritet av landets vita uttalat sig för demokrati. Det innebär vidare att förändringsprocessen i måste betecknas som i det närmaste oåterkallelig. En bekräftelse på att så är fallet föreligger enligt delegationens mening i och med att en bindande överenskommelse träffas mellan parterna i CODESA om en interimsregering. Sydafrika-delegationen föreslår att de svenska sanktionerna upphävs med att de sista resterna av apartheidpolitiken avskaffas, steg för steg. En överenskommelse om en interimsregering, som med stor sannolikhet kan ingås i anslutning till CODESA II , bör enligt delegationen följas av ett upphävande av det svenska handelsförbudet. Den slutliga bekräftelsen på processen från apartheid till demokrati bör enligt delegationen kunna utgöras av själva bildandet av en interimsregering. Bedömningen är att en sådan regering bör kunna tillträda . bör enligt delegationens förslag förbudet mot investeringar i liksom de finansiella sanktionerna upphävas. Ett avskaffande kräver, som delegationen konstaterar, beslut av . För att undvika att kan fatta beslut att upphäva förbudet mot investeringar först efter det att interimsregeringen bildats i , föreslår delegationen att regeringen hos hemställer om fullmakt att omgående avskaffa investeringsförbudet och de finansiella sanktionerna så snart en interimsregering bildats i , såvida inte överenskommelse träffas om andra rekommendationer inom ramen för CODESA. Delegationen framhåller slutligen på denna punkt att regeringen bör utnyttja sin möjlighet att lämna dispens från investeringsförbudet som återstår till dess detta kan slutligt upphävas. 2.3 Investeringsförbudet Mitt förslag: bemyndigar regeringen att föreskriva att 1, 2, 4, 5 och 9 §§ lagen (1985: 98) om förbud mot investeringar i inte skall tillämpas. Min bedömning: Investeringsförbudet bör inte längre tillämpas när en interimsregering bildats i såvida inte överenskommelse träffas inom ramen för CODESA om att rekommendera ett tidigare avskaffande. Som Sydafrika-delegationen framhållit måste bildandet av en interimsregering ses som en slutlig bekräftelse på att processen bort från apartheid till demokrati är helt oåterkallelig. Förslag om formellt upphävande av investeringsförbudslagen bör därför föreläggas eller om utvecklingen i skulle motivera detta. Skälen för mitt förslag och min bedömning: Mot bakgrund av utvecklingen i har Sydafrika-delegationen föreslagit att de svenska sanktionerna avvecklas steg för steg. Sydafrika-delegationen har förordat att upphävandet av investeringsförbudslagen knyts till en interimsregerings tillträde i . Förhoppningen är att detta skall kunna ske . För att undvika att beslut kan tas först efter det att en interimsregering har bildats föreslår jag att regeringen får föreskriva att de paragrafer i lagen som föreskriver förbud eller uppgiftsskyldighet för svenska företag inte skall tillämpas. De aktuella paragraferna bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2. Min bedömning är att sådana föreskrifter om att förbud eller uppgiftsskyldighet ej längre skall tillämpas bör beslutas av regeringen så snart en interimsregering bildats i , såvida inte överenskommelse träffas inom ramen för CODESA om att rekommendera ett tidigare avskaffande. Jag förutsätter att regeringens beslut kommer att föregås av samråd i utrikesnämnden. En sådan ordning skulle göra det möjligt för att i så gott som omedelbar anslutning till övergångsregeringens tillträde i praktiken avskaffa också de sista svenska sanktionerna mot . Jag instämmer i delegationens förslag, som innehåller ett välmotiverat mått av flexibilitet när det gäller det villkor som måste vara uppfyllt för att regeringen skall kunna besluta om att investeringsförbudet ej längre skall tillämpas. Utvecklingen i är en dynamisk process. Därför kan det mycket väl inträffa att parterna i landet kommer överens om att rekommendera omvärlden att upphäva sina sanktioner vid något annat tillfälle än just interimsregeringens tillträde. Den föreslagna uppläggningen ger då den möjlighet att följa en sådan rekommendation. 2.4 Handelsförbudet Min bedömning: Handelsförbudet bör upphävas när det föreligger en bindande överenskommelse om en interimsregering i . Skälen för min bedömning: Sanktionerna mot bör upphävas med att de sista resterna av apartheidpolitiken avskaffas, dvs. i takt med och som stöd för framstegen i en process som leder till allmän och lika rösträtt i ett demokratiskt . I avvägningen mellan skilda önskemål och krav som måste ske vid valet av tidpunkt för avvecklingen av sanktionerna är det enligt min mening nödvändigt att ta hänsyn till det stora behovet av ekonomisk tillväxt och utveckling i . Den svenska Sydafrikapolitiken bör därför nu utformas så att även kan bidra till att främja ekonomisk tillväxt i till fördel för landet och befolkningen som helhet. Jag bedömer det därför som rimligt att avvecklingen av sanktioner inleds genom ett upphävande av förbudet mot handel när en bindande överenskommelse träffats om en interims- regering. Svenskt näringsliv bör därvid ha goda förutsättningar att göra aktiva insatser till förmån för denna utveckling. Regeringens föreskrifter om handelsförbudet bygger på ett bemyndigande som regeringen inhämtade av genom lagen (1987: 474) med bemyndigande att tillämpa lagen (1971: 176) om vissa internationella sanktioner i fråga om en handelsblockad mot (numera ersatt av SFS 1990: 77). Förslag om upphävande av bemyndigandelagen bör föreläggas eller om utvecklingen i skulle motivera detta. Till handelsförbudet är kopplat vissa bestämmelser om licenstvång för export till och import från av varor som inte omfattas av handelsförbudet. Bestämmelser härom finns i förordningen om import- och exportlicenser inom kommerskollegiets licensområde (KFS 1987: 1), förordningen om import- och exportlicenser inom jordbruksverkets licens- område (JNFS 1987: 25) och förordningen om import- och exportlicenser inom licensområde (FIFS 1991: 5). Jag avser att föreslå regeringen att licenstvånget upphävs i samband med att handelsförbudet 2.5 Kommuners och landstingskommuners rätt att vidta bojkottåtgärder mot Min bedömning: Frågan om upphävande av lagen (1985: 1052) om rätt för kommuner och landstingskommuner att vidta bojkottåtgärder mot tas upp i samband med upphävande av övriga sanktionslagar enligt vad jag anfört tidigare. Enligt min bedömning finns det inte längre starka skäl att vidta bojkottaktioner sedan handelförbudet upphävts. Skälen för min bedömning: På de grunder som jag anfört beträffande investeringsförbudslagen och bemyndigandelagen avseende handelsförbudet bör nu aktuell lag formellt vara i kraft tills vidare och förslag om dess upphävande föreläggas eller om utvecklingen i så skulle motivera. Eftersom lagen endast ger kommuner och landstingskommuner rätt att vidta bojkottåtgärder kan dessa naturligtvis också avstå från sådana aktioner. 2.6 Visering för sydafrikanska medborgare bedömning: De särskilda viseringskrav som gäller för sydafrikanska medborgare enligt förordningen i samma ämne (SFS 1991: 836) bör upphävas när handelsförbudet upphävs. Skälen för min bedömning: I och med att handelsförbudet upphävs föreligger inte längre skäl för en särskild visumförordning för sydafrikanska medborgare utan visumansökningar bör därefter prövas med stöd av de bestämmelser som i övrigt gäller för andra länders medborgare. Jag har i denna fråga samrått med chefen för . 2.7 Rekommendationer om upphandling och kontakter med m. m. Mitt förslag: De av godkända riktlinjerna för den svenska Sydafrikapolitiken som anges i det följande bör upphävas, nämligen -- att regeringen bör rekommendera myndigheter och institutioner att avstå från upphandling från , -- att i det nordiska samarbetet och inom FN bör verka för ett bindande beslut av säkerhetsrådet om oljeembargo samt ett effektivt genomförande av de embargon som antagits av oljeexporterande och oljeproducerande länder, -- att bör ta upp frågan om nedläggning av SAS flygförbindelse med med de danska och norska regeringarna, -- att regeringen bör gå ut med rekommendation till myndigheter och institutioner med riktlinjer avseende kontakter med , Skälen till mitt förslag: I den proposition varigenom regeringen föreslog att godkänna en ny skärpt investeringsförbudslag (prop. 1984/85:56) förelade regeringen också för godkännande förslag till riktlinjer för den fortsatta svenska Sydafrikapolitiken. Dessa riktlinjer innefattade vissa åtgärder som innebar skärpningar i sanktionerna mot . godkände riktlinjerna (UU 1984/85:6, rskr. Som en följd härav beslöt regeringen att gå ut med en rekommendation till myndigheter m. fl. avseende upphandling av varor från och en rekommendation avseende begränsning av kontakter med på kulturens, vetenskapens och idrottens områden. Dessa rekommendationer bör inte längre gälla. Sydafrika- delegationen har föreslagit att rekommendationen avseende upphandling avskaffas med att handelsförbudet upphävs samt att rekommendationen avseende kontakter på bl. a. kulturens område upphävs skynd- samt. I avvaktan på att prövar om riktlinjerna skall upphävas menar jag att rekommendationerna, mot bakgrund av att de endast är just rekommendationer och inte bindande för dem de riktar sig emot, ändå ger visst utrymme för lättnader med hänsyn till utvecklingen i . bör -- med beaktande av godkännande -- inte fortsättningsvis verka för ett oljeembargo sedan handelsförbudet upphävts. sade upp luftfartsavtalet med . Till följd därav flyger inte SAS på . Jag förutser, efter samråd med chefen för , att man vid lämpligt tillfälle tar kontakt med de norska och danska regeringarna i syfte att utröna förutsättningarna för förhandlingar med om ett nytt luftfartsavtal. 2.8 Övriga åtgärder mot Min bedömning: Regeringen bör i samband med upphävande av handelsförbudet besluta att följande rekommendationer inte längre skall gälla: -- rekommendationen som uppmanar företag som exporterar till eller importerar från att söka finna andra marknader m. m. och -- rekommendationen till svenska rederier att om möjligt undvika trafik på . Vidare bör förbudet mot exportkreditgarantier avskaffas. Vapenembargot mot hävs först när fattat beslut därom. Skälen för min bedömning: I samband med upphävande av handelsförbudet bör ett antal andra sanktionsåtgärder mot avskaffas. Självklart gäller detta de rekommendationer om begränsning av handel och sjöfart som föregick handelsförbudet. Även gällande restriktioner mot lämnande av exportkreditgarantier bör avskaffas. vill jag dock i detta sammanhang framhålla att bestämmelserna i investeringsförbudslagen fortfarande gäller i enlighet med vad jag anfört under avsnitt 2.3. Vapenembargot mot grundas på en FN:s säkerhetsråds resolution av . Ett upphävande av embargot kan inte bli aktuellt förrän fattat beslut därom. 3 Upprättat lagförslag I enlighet med vad jag nu anfört har inom upprättats förslag till lag om ändring i lagen (1985:98) om förbud mot investeringar i . Förslaget är av sådan beskaffenhet att lagrådets hörande skulle sakna betydelse. 4 Hemställan Med hänvisning till vad jag har anfört hemställer jag att regeringen dels föreslår att 1. anta förslaget till lag om ändring i lagen (1985: 98) om förbud mot investeringar i , 2. godkänna att riktlinjer för den svenska Sydafrikapolitiken upphävs i enlighet med vad jag anfört i avsnitt 2.7. dels bereder tillfälle att ta del av vad jag anfört i övrigt om avvecklingen av sanktionerna mot . Ärendet bör behandlas under innevarande . 5 Beslut Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition förelägga vad föredraganden har anfört för de åtgärder och det ändamål som föredraganden har hemställt om.