prop · GG03187 · 1992-12-31 00:00:00 — Eftersom taxering och uppbörd av skatten i de fallen skall ske enligt bestämmelsema i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter har bestämmelsen i förevarande paragrafs första stycke 6 justerats med anledning av detta. Ändringen iimebär ingen saklig förändring, dvs. taxeringslagen kommer även att vara tillämplig på avkastningsskatt i samma omfattning som . 9.16 Lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrollupp gifter 1bestämmelsen har ett tillägggjorts som iimebär att uppgift om inbetalning på pensionssparkonto skall finnasi den förtryckta deklarationsblankett som skickas till dem som kan antas fålämna förenklad självdeklaration. Vad som avses med pensionssparkonto anges i 1kap. 2§ lagen om individuelltpensionssparande med viss komplettering i punkt 3 andra stycket av anvisningamatill 31 § KL. Paragrafenhar kompletterats med ett nytt andra stycke för att ange att ett pensionssparinstitutskall lämna kontrolluppgift avseende pension som betalas ut från ettpensionssparkonto. Motsvarande kontrolluppgift skall lämnas för avskattningsbeloppenligt 32 § 1 mom. första stycket j KL. Skyldigheten att lämna kontrolluppgiftåligger pensionssparinstitut som avses i 1 kap. 2 § lagen om individuelltpensionssparande. Ett sådant institut skall ha tillståndatt driva pensionssparrörelse. Vilka institut som blirkontrolluppgiftsskyldiga kommer således att kunna bestämmas entydigt. Iparagrafens tredje stycke har som ett klarläggande lagts till en bestämmelsesom, oavsett om en formlig utbetalning sker eller ej, likställer avskattningsbeloppetenligt 32 § 1 mom. första stycket j KL med ett utbetalt belopp. Genom tilläggetklarläggs också att kontrolluppgift skall lämnas för överlåtaren av tillgångarpå pensionssparkonto som tas i anspråk genom utmätning, konkurs eller ackord. 3 kap. Prop. som är skyldigt att lämna kontrolluppgift enligt 3 kap. 14§ är även skyldigt att i uppgiften ange tidigare och nuvarande innehavare avett pensionssparkonto. Under begreppet innehavare faller förmånstagare somefter spararens död inträtt i sin rätt och den som övertagit konto på grand avbodelning. Även i de fall då behållningen på pensionssparkontot faller ut idödsbo när sparare eller förmånstagare dör skall uppgift lämnas omförfoganderättsövergången och om såväl mottagare av behållningen som tidigarekontoinnehavare. skall om möjligt uppge på vilket sätt rättenenligt pensionssparavtalet övergått. I punkt 3 tolfte stycket av anvisningamatill 31 § KL föreskrivs att en ny kontoinnehavare skall meddela sparinstitutetom överlåtelsen. I samband med ett sådant meddelande kan sparinstitutet fåvetskap om karaktären av överlåtelsen. Denna vetskap kan givetvis även haerhållits på annat sätt. I dessa fall är institutet således skyldigt att lämnaut uppgiften. Iett tillägg till paragrafen har angetts att pensionssparinstitutet skall lämnakontrolluppgift för pensionsspararen om belopp som har betalts in påpensionssparkonto. Paragrafenreglerar undantagen från den kontrolluppgiftsskyldighet som finns för banker m.fl.beträffande räntor och fordringar enligt 3 kap. 22 §. Tillägget i punkt 6medför att kontrolluppgift inte heller behöver lämnas för ränta och fordran somär hänförlig till ett pensionssparkonto. Undantaget följer av att beskattningenav avkastning och tillgångar på ett sådant konto sker i särskild ordning enligtlagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel. Sistastycket har kompletterats för att klargöra att uppgiftsskyldighet förkapitalinkomstbeskattningen inte föreligger beträffande sparmedel påpensionssparkonto och utdelning på sådana medel. Ibestämmelsen har införts ett undantag från den nya kontrolluppgiftsskyldighetenför vinster resp. förluster på fondandelar. Undantaget gäller vinster ochförluster på andelar i allemansfond tillhöriga ett pensionssparkonto eftersomsådan avkastning inte skall kapitalinkomstbeskattas. 9.17 Lagen(1990:654) om skatteutjämningsreserv Prop. Livförsäkringsföretagoch understödsföreningar har uteslutits i uppräkningen i aruira stycket.Innebörden av detta är att hinder inte längre skall föreligga för sådanaföretag att göra avsättning till skatteutjämningsreserv. Livförsäkringsföretagbeskattas enligt de nu framlagda förslagen för inkomst av näringsverksamhetendast beträffande den egna rörelsen och understödsföreningar endast för sådanfastighetsförvaltning som inte ingår i livförsäkringsverksamheten. Det bliralltså enbart i dessa verksamheter som survavsättningar kan komma ifråga.Underlaget för avsättning begränsas till de tillgångar och den utbetalda lönsom är hänförlig till den inkomstbeskattade delen av verksamheten. Förtillämpningen av survlagen har några särregler inte ansetts behövliga för denämnda företagen. 9.18 Lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel Iförsta stycket har en komplettering skett i vilken anges att även en innehavareav ett pensionssparkonto är skattskyldig till avkastningsskatt. Denna ändringhar samband med den schabloniserade skatt som skall tas ut på avkastningen påallt pensionskapital. Den allmänna motiveringen för skattskyldigheten harredovisats i avsnitt 5.5 och 5.6. Medkontoinnehavare avses den som har rätt att förfoga över kontot i enlighet med pensionssparavtalet,dvs. pensionsspararen eller person som genom förmånstagarförordnande ellerbodelning förvärvat rätt enligt ett pensionssparavtal. Eninnehavare av ett pensionssparkonto är inte skattskyldig för inkomst av kapitalenligt SIL, se kommentaren till 3 § 1 och 2 mom. nämnda lag. Somredovisats i avsnitt 5.6 är utomlands bosatta personer inte skattskyldiga tillavkastningsskatt. Detta framgår av punkt 6 genom att där anges att endast iSverige bosatta pensionssparare är skattskyldiga till avkastningsskatt.Bosättningsbegreppet har här samma innebörd som i inkomstskattelagstiftningen,jfr 12 §. Genomen ändring av 2 § 6 mom. SIL definieras en understödsförening inte längre somett livförsäkringsföretag. Avkastningsbeskattningen av sådana föreningar kommerdärför att ske med stöd av första stycket punkt 3. Samtligaunderstödsföreningar som bedriver livförsäkringsverksamhet omfattas avbestämmelsen. Vad som avses med en understödsförening framgår av 1 § lagen(1972:262) om understödsföreningar. Bestämmelsen om understödsföreningar harutformats i enlighet med Lagrådets förslag. Iparagrafen anges hur skatteunderlaget bestäms för olika kategorier avskattskyldiga. Huvudprincipenframgår av första stycket. Skatteunderlaget bestäms i två steg. Först bestämsett kapitalunderlag som i princip består av värdet av den skattskyldigestillgångar vid beskattningsårets ingång minskat med värdet av de skulder somföreligger . I det andra steget av beräkningen skall dettakapitalunderlag multipliceras med den genomsnittliga statslåneräntan för detkalenderår som närmast föregått beskattningsåret. Statslåneräntan bestäms avRiksgäldskontoret en gång och det är det genomsnittliga värdet avdessa olika räntetal som utgör den faktor med vilken kapitalunderlaget skallmultipliceras. Samma genomsnittliga räntevärde skall användas oavsett om denskattskyldige har kalenderåret som räkenskapsår eller använder brateträkenskapsår. För alla beskattningsår som påbörjas under ett visst kalenderårblir det således räntevärdet för det föregående kalenderåret som skallanvändas. bör ange detta räntevärde till ledning förtaxeringen. Genomden nu redovisade beräkningen framkommer den schablonmässigt bestämdaavkastningen. Ett något avvikande förfarande tillämpas , dock för bestämning ayskatteunderlag för arbetsgivare med kontoavsättningar och innehavare avpensionssparkonton, se kommentaren till femte och sjätte styckena. Iförsta stycket har också intagits en regel som innebär att skatteunderlagetskall avrandas till närmast lägre hundratal kronor. Ändringen av den nuvarandeordningen med avrandning till närmast lägre tusental kronor är föranledd avönskemålet att minimera skillnaden i faktiskt skatteuttag mellan sparande i P-försäkringoch i det individuella pensionssparandet. Iandra stycket anges hur kapitalunderlaget skall beräknas för livförsäkringsföretag,understödsföreningar och pensionsstiftelser. Samtliga tillgångar som förvaltasför försäkrings- resp. pensionstagamas räkning skall tas med vid värderingen.Detta innebär bl.a. att såväl omsättningstillgångar som anläggningstillgångarskall tas med av sådan skattskyldig som är bokföringsskyldig. Hur självavärderingen skall göras framgår av 5-8§§. Avdragmedges för finansiella skulder. Till sådana skulder hör t.ex. skulder i form avlån som har tagits upp mot säkerhet i egna fastigheter liksom redovisningsteknisktbetingade periodiseringar av inkomster och utgifter. Avdragsrätt föreliggerockså för företagets avsättningar till pensioner för anställda och tidigareanställda. Det nu sagda innebär alltså att försäkringstekniska skulder ochåterbäringsmedel inte utgör avdragsgilla poster vid beräkningen avskatteunderlaget. Inte heller obeskattad reserv som kan förekomma äravdragsgill. Detsamma gäller för garantikapital eller eget kapital. För utländskalivförsäkringsföretag medräknas endast de tillgångar och Prop. 1992:93/187skulder som är hänförliga till den i bedrivna livförsäkringsverksamheten. Bestämmelseni tredje stycket innebär att kapital hänförligt till AGB-försäkringar undantasfrån beskattning. Enligt gällande rätt beskattas inte avkastningen på detkapital som är hänförligt till sådana försäkringar. En motsvarande principföreslås gälla även fortsättningsvis. I den mån tillgångar och skulder inte kanhänföras direkt till AGB-försäkringama får en uppdelning göras avkapitalunderlaget som i princip motsvarar den som görs för att skilja utden skattefria avkastningen från den skattepliktiga delen. Fondförsäkringsbolagensbeskattningssituation kompletteras genom bestämmelsen i ffärde stycket.Bestämmelsen är visserligen generellt avfattad men kan tills vidare endast blitillämplig på fondförsäkringsföretag. De beskattas enligt förslaget medavkastningsskatt för den del av kapitalet som förvaltas för försäkringstagamasräkning. Den egna rörelsen i ett sådant bolag beskattas enligt SIL, dvs. inomramen för den vanliga inkomstbeskattningen för företag. Till den egna rörelsenhör bl.a. eget kapital och den del av eventuella konsolideringsfonder som kananses belöpa på det egna kapitalet. Hit hör även provisioner och liknandeintäkter som uppkommer vid utförande av extema tjänster. Femtestycket avser arbetsgivare som tryggar pensioner genom avsättning till kontotAvsatt till pensioner i sin balansräkning. För dessa skattskyldiga har endasten förändring gjorts i förhållande fill vad som redan gäller. Skatteunderlagetbestäms enligt förslaget genom att pensionsskuldens värde (kapitalunderlaget)skall multipliceras med den genomsnittliga statslåneräntan för kalenderåretnärmast före ingången av beskattningsåret. 1 detta fall bestäms såledesskatteunderlaget på ett sätt som avviker från vad som gäller förlivförsäkringsföretag, understödsföreningar och pensionsstiftelser. Skillnadenhänger samman med att en avgränsning av de tillgångar som kan anses motsvarapensionsskulden inte låter sig göras med tillräcklig precision. Iparagrafens sjätte stycke anges hur kapitalunderlaget bestäms för skattskyldigasom deltar i det individuella pensionssparandet. Samtliga tillgångar som ärhänförliga till ett pensionssparkonto skall tas med vid beräkningen. Ispecialmotiveringen till 3 § 1 mom. SIL kommenteras vad som avses med att entillgång är hänförlig till ett pensionssparkonto. Somframgår av 5 § andra stycket skall tillgångama i princip värderas till sinaresp. Avräkning för skuld kan endast förekomma i ett fall. Detär om föregående års avkastningsskatt ännu inte har betalats, vilket är möjligtpå grand av att pensionssparinstitutets beskattningsår är avgörande förtidpunkten för skatteinbetalning. Har det föregående årets avkastningsskattännu inte betalats när nästa års skatt skall fastställas får alltså detföregående årets skatt avräknas som en skuld. I övrigt kan ingen skuldavräkningske eftersom skulder i princip inte kan vara knutna till ett pensionssparkonto.Inte heller i övrigt föreligger någon avdragsrätt för pensionsspararensskulder. även om denne har tagitupp ett lån för att kunna göra en inbetalning på Prop. 1992:93/187pensionssparkontot. Detpå detta sätt framräknade värdet multipliceras sedan med den genomsnittligastatslåneräntan för det kalenderår som närmast föregått beskattningsåret. Dengenomsnittliga statslåneräntan bestäms på samma sätt som angetts ovan ikommentaren till första stycket. Beskattningsåret bestäms genom hänvisningen i12 §, vilket betyder att om beskattningsår blir tillämpliga. Förden enskilde pensionsspararen innebär detta att kalenderåret blirbeskattningsår. Det bör observeras att den administrativa hanteringen avskatten följer den ordning som gäller enligt lagen (1984:151) om punktskatteroch prisregleringsavgifter. Det innebär att det är pensionssparinstitutetsbeskattningsår som används i det sammanhanget, jfr 10 § tredje stycket. Paragrafenreglerar några situationer som förekommer i samband med återförsäkring. Bestämmelsemautgör alltså preciseringar av vad som skall räknas in bland tillgångar ochskulder vid bestämningen av kapitalunderlaget hos livförsäkringsföretagen.Avsikten är att de redovisningsmässigt betingade fordringar och skulder som harsamband med återförsäkring inte skall påverka beräkningen av skatteunderlaget. Enfordran som återförsäkringstagaren har på återförsäkringsgivaren på grand av deförsäkringar som denne har övertagit i form av återförsäkring tas enligtförsta stycket inte upp som tillgång. Ett undantag från detta gäller dock vidåterförsäkring hos utländsk återförsäkringsgivare. I ett sådant fall räknasvärdet av dennes ansvarighet som tillgång till den del ansvarsbeloppetöverstiger reservdeposition som återförsäkringstagaren har ställt hos återförsäkringsgivaren. Vidåterförsäkring är det vanligt förekommande att återförsäkringsgivarendeponerar tillgångar hos återförsäkringstagaren motsvarande värdet av deförsäkringstekniska skuldema hos denne. I andra stycket behandlas den nämndasituationen och där slås fast att en fordran på grand av sådan reservdepositioninte räknas som tillgång i detta sammanhang. På motsvarande sätt är skulden hänförligtill reservdepositionen inte avdragsgill för återförsäkringstagaren. Iparagrafen anges huvudprincipema för värderingen av tillgångar och skulder. Iförsta stycket anges att tillgångar och skulder skall tas upp till bokförtvärde om inte annat följer av de särskilda värderingsreglema för fastigheteroch värdepapper 16-8 §§. För värderingen av skulder finns ingen ytterligarebestämmelse, bortsett från den särskilda regeln i 8 § för onoterade skulder.För skattskyldig som inte är bokföringsskyldig blir det skuldens nominellavärde som skall tas upp som avdragspost. Skattskyldigsom deltar i det individuella pensionssparandet skall enligt andra stycket taupp tillgångama till deras resp. marknadsvärden. som står inne påinlåningskonto skall tas upp till sitt nominella belopp Prop. 1992:93/187inklusive den ränta som belöper på kontot per . Värdering avvärdepapper och fondandelar sker enligt de principer som anges i 7 §, se konmientarentill den paragrafen. Iparagrafen anges att fastigheter skall tas upp till sina resp. marknadsvärden.Detta gäller oavsett om en fastighet anses utgöra omsättnings-eller anläggningstillgång. föreskrifter skall livförsäkringsbolagen i sinaårsredovisningar ange marknadsvärdet på sina fastigheter vid bokslutstillfället(FFFS 1992:30). I föreskriftema anges hur denna marknadsvärdering skall göras. Föreskriftemaomfattar samtliga slag av fastigheter som ett livförsäkringsföretag kan inneha.För dessa företag finns således aktuella marknadsvärden på samtliga innehavdafastigheter. Dessa värden bör lämpligen användas vid beräkningen avkapitalunderlaget. Indirektägda fastigheter värderas med stöd av 7 § sista stycket, se kommentaren tillden paragrafen. I24 § lagen (1972:262) om understödsföreningar anges hur en understödsföreningskall redovisa sina tillgångar. Fastigheter värderas med ledning av taxeringsvärdeeller ett uppskattat värde. De större föreningama värderar sittfastighetsbestånd på grandval av en särskild värdering (uppskattat värde).Detta innebär att värderingen sker på i princip samma sätt som gäller förlivförsäkringsbolagen. Även för dessa föreningar finns således ett beräknatmarknadsvärde som kan användas vid fastställande av kapitalunderiaget. Förde mindre understödsföreningama och pensionsstiftelsema finns inga bestämmelsersom motsvarar de värderingsregler som redovisats ovan. Fastigheter som innehasav de nu nämnda rättssubjekten kan därför behöva värderas på annat sätt. Om detfinns en aktuell marknadsvärdering på en sådan fastighet bör denna användas. Iövriga fall får fastighetsvärdena uppskattas från andra utgångspunkter, t. ex.med ledning av ett till uppräknat taxeringsvärde. I det sist nämndafallet bör det för fastigheten vid ingången av beskattningsåret gällandetaxeringsvärdet användas. Bestämmelsenom fastighetsvärdering har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Aktieroch liknande värdepapper skall enligt huvudregeln i första stycket tas upp tillsitt noterade värde. Normalt bör betalkursen på årets sista börsdag användasmen om någon betalkurs inte har noterats bör i stället den sista köpkursenanvändas. Onoteradeaktier i aktiebolag som har något aktieslag noterat värderas enligt bestämmelsemai andra stycket. Sådana aktier tas upp till samma värde som gäller för noteradeaktieslag i samma bolag. aktieslag noterade skallvärderingen ske med ledning av det lägsta Prop. 1992:93/187 noterade värdetför dessa aktieslag. Onoteradeaktier kan finnas på ett pensionssparkonto om noteringen har upphört sedanpensionsspararen har gjort sin investering. Något förbud att behålla sådanaonoterade aktier finns inte i det individuella pensionssparandet. Vidvärderingen kan i vissa fall ledning fås av bestämmelsen i andra stycket. Finnsinte något värde noterat för ett bolags aktier bör dessa värderas till detvärde som kan påräknas vid en försäljning som sker under normala förhållanden. Itredje stycket finns en regel som gör det möjligt att värdera ett noteratvärdepapper till ett lägre belopp än det noterade värdet. Bestämmelsen äravsedd att utnyttjas endast i sällsynta undantagsfall. Aktieri fastighetsbolag värderas enligt bestämmelsen i sista stycket. Där anges attvärderingen skall ske med ledning av värdet på fastighetsbolagets innehav avfastigheter. En substansvärdering skall alltså göras. Bolagets fastigheter tasdärvid upp till sina resp. marknadsvärden, varefter skuldema i bolagetavräknas. Fastighetsvärderingen bör ske på sanuna sätt som gäller för direktägda fastigheter, jfr kommentaren till 6 §. I förekommande fall fördelassubstansvärdet på aktiema i fastighetsbolaget. Termenfastighetsbolag har i lagtexten definierats som ett dotterbolag som har tilländamål att äga fastigheter och tomträtter, vilket motsvarar den definition somanvänds i 7 kap. 9 § första stycket punkt 11 försäkringsrörelselagen för attange de tillgångar som kan finnas i ett livförsäkringsbolag till täckande av deförsäkringstekniska skuldema. Vadsom nu sagts om aktievärdering i fastighetsbolag gäller på motsvarande sätt förandelar i sådana bolag. Paragrafenbehandlar värdering av fordringar och skulder som inte är noterade. Som framgårav första stycket skall sådana fordringar tas upp till sitt anskaffningsvärdemed tillägg för upplupen ränta. För fordringar som inte löper med någon formellränta torde god redovisningssed innebära att värdestegringen fördelas överlöptiden. Även om principen om god redovisningssed inte direkt kan tillämpas idetta fall bör värderingen ske på ett sätt som överensstämmer med dennaprincip. Det medför likformig behandling av upplupen ränta oavsett om den är hänförligtill en noterad eller en onoterad fordran. Ett onoterat värdepapper skallalltså normalt sett värderas med stigande belopp för varjebeskattningstillfälle. Det sagda gäller på motsvarande sätt för onoteradefordringar som löper med en inte marknadsmässig ränta. Samma princip tillämpasvid värderingen av de finansiella skulder som kan vara hänförliga tillkategorin onoterade värdepapper. Iandra stycket ges regler för fordringar som inte kan väntas bli betalda medfullt belopp. En osäker fordran skall tas upp till det belopp som beräknas blibetalat av gäldenären. Om en fordran har blivit värdelös skall den intemedräknas som tillgång. 15 1992/93. Iparagrafen anges de skattesatser som skall tillämpas för olika fall. Huvudregeln,som finns i första stycket anger att skatten utgår av skatteunderlaget.Denna skattesats gäller för samtliga skattskyldiga, om inte något avundantagen i andra och tredje styckena är tillämpliga. Denhögre skattesatsen på gäller enligt andra stycket för livförsäkringsföretagför den del av verksamheten som inte avser P-försäkring. Det är alltså bl.a.kapital hänförligt till K-försäkring som beskattas med en skattesats på avskatteunderlaget. Även understödsföreningar kommer att beskattas med den högreskattesatsen på den del av kapitalet som inte är hänförligt till P-försäkring.För pensionsstiftelsema blir dock endast den lägre skattesatsen på 9 %tillämplig. Detsamma gäller för arbetsgivare som gjort avsättning till kontotAvsatt till pensioner. Itredje stycket finns en särskild regel för det fall att ett beskattningsår ärkortare eller . I de fallen sänks eller höjs skattesatsen imotsvarande mån. Ett till exempelvis 18 månader förlängt beskattningsår föralltså med sig att skattesatsen höjs till 13,5 resp. . Motsvarande gällerom en arbetsgivare avvecklar en pensionsskuld helt. Som exempel kan nämnas atten avveckling som sker av beskattningsåret medför en nedsättningav skattesatsen till . Avvecklas pensionsskulden endast delvis skallskattesatsen inte justeras. Motsvarandejustering skall göras om beskattningsåret avkortas i samband med att ett pensionssparavtalupphör att gälla, dvs. i en avskattningssituation. Observera att ett pensionssparavtalinte anses upphöra vid byte av pensionssparinstitut eller av kontoinnehavare. Paragrafenbehandlar taxering och uppbörd av avkastningsskatt. Förlivförsäkringsföretagen, understödsföreningama och pensionsstiftelsema skall deredan tidigare gällande reglema alltjämt äga tillämpning. Detta framgår avförsta stycket, I deföljande styckena finns bestämmelser om taxering och uppbörd avavkastningsskatt för pensionssparare. Avaruira stycket framgår att varje pensionssparare är skattskyldig, men attansvaret för redovisning och betalning av skatten har lagts på pensionssparinstituten.Enligt 3 kap. 1 § lagen om individuellt pensionssparande skall ett pensionssparavtalinnehålla fullmakt för institutet att ta ut medel från pensionssparkontot föratt betala skatten. Om en pensionssparare har avtal om sparande med fieraolika pensionssparinstitut gäller det nu sagda givetvis för varje enskiltinstitut. Lagen(1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter skall enligt tredjestycket tillämpas vid beskattningsförfarandet. Pensionssparinstituten ansesdärvid som skattskyldiga. Det är alltså dessa institut som skallsköta den praktiska hanteringen av avkastningsskatten i den Prop. 1992:93/187skattskyldige pensionsspararens ställe. Det medför bl.a. att pensionssparinstitutetfår stå för eventuella dröjsmålsavgifter eller respiträntor eftersompensionsspararen inte kan påverka skattebetalningar o.d. 1 stycket sägs slutligenatt beskattningsåret skall utgöra redovisningsperiod, vilket innebär attskatten enligt lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter skallredovisas senast den 25 efter utgången av pensionssparinstitutetsbeskattningsår (5 kap 1 § och 2 kap. 8 §). Om institutet har kalenderåret sombeskattningsår betyder det att inbetalning av skatten skall ske senast den 25januari året till vilket skatten är hänförlig. Felaktigabeslut om avkastningsskatt kan gå ut över de skattskyldiga varför det i fjärdestycket särskilt sägs att även de får överklaga beskattningsbeslut.