prop · GG038 · 1992-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1992/93:8 om densvenska trafikskadelagens anpassning till m.m. 1992/93: Regeringen föreslår aft anta det förslag som hartagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet . I propositionen behandlas frågan om en anpassning avsvensk räU till tre EG-direktiv om motorfordonsförsäkring. Det föreslås att deregler som direktiven innehåller skall införlivas i svensk rätt genom ändringari trafikskadelagen. De ändringar som därvid föreslås innebär i huvudsak att ensvensk trafikförsäkring skall täcka även skador som inträffar i ett EES-landoch skador som drabbar EES-medborgare under direkt färd mellan två EES-ländersamt att den skadelidande i det förstnämnda fallet skall kunna välja omersättningen skall bestämmas enligt de regler som gäller i eller enligtde regler som gäller i det land där skadan inträffade. I propositionen behandlas även tre ytterligare frågor somhar aktualiserats oberoende av frågan om . Den första handlar omsjälvrisk på ersättning vid sakskada som vållats av okänt fordon. Det föreslåsatt en självrisk på av basbeloppet, i dagens läge , införspå sådan ersättning. Den andra rör försäkringsanstalts återkravsrätt enligttrafikskadelagen avseende ersättning för skador som omfattas avproduktansvarslagen. Det föreslås att en försäkringsanstalt som har betalat uten sådan ersättmng skall inträda intill det utgivna beloppet i denskadelidandes rätt till skadestånd enligt produktansvarslagen. Den tredjefrågan rör jämkning av skadestånd med anledning av skada pä motordrivet fordonoch därmed 1 1992/93. Förslaget i propositionen innebär påden punkten Prop. 1992/93:8 att förekomsten av ansvarsförsäkring hos denskadeståndsskyldige skall beaktas vid bedömningen av om jämkning skall ske. De lagändringar som har aktualiserats av EES-avtaletföreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer medan de lagändringar somhar aktualiserats oberoende av föreslås träda i kraft den 1 januari1993. Lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) Härigenomföreskrivs i fråga om trafikskadelagen (1975:1410)' dels att 8, 16, 18 och 20§§ skall ha nedan angivna lydelse, dels att det i lagen skall införas en nyparagraf, 8 a §, av nedan angivna lydelse. För person-eller sakskada som uppkommer i följd av trafik här i landet med motordrivetfordon utgår trafikskadeersättning i fall som anges i denna lag.Trafikskadeersättning utgår i motsvarande fall också för skada som iföljd avtrafik utomlands med här i landet registrerat eller svenska staten tillhörigtmotordrivet fordon tillfogas sven.sk medborgare eller den som harhemvist i . ' Lagen omtryckt 1977:949. Trafikskadeersättningutgår i fall som avses i denna lag för person- eller sakskada som uppkommer iföljd av trafik med motordrivet fordon 1. här i landet, 2. i , , ,, , , , , , , ,, , , , , eller , 3. under direkt fUrd mellan tvåländer som avses i 1 eller 2, om skadan har tillfogats medborgare i ett landsom avses i 1 eller 2, samt 4. i andra fall, om skadan hartillfogats svensk medborgare eller den som har hemvist i . Ifall som avses iförsta stycket 2 - 4 lämnastrafikskadeersättning dock endast omför-donet var registrerat här i landeteller tillhörde svenska staten. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. Trafikskadeersättning utgår ej för atomskada i fall dårätten att göra ersättningsanspråk gällande mot annan än innehavare avatomanläggning är inskränkt enligt 14 § atomansvarighetslagen (1968:45). Ifråga om trafikskadeersättning för person- ellersakskada som uppkommer i följd av trafik i med motordrivet fordon somär hemmahörande i ett land som avses i 8 § första stycket 2 tillämpas påbegäran av den skadelidande de regler om ersättning för sådan skada som gälleri det land där fordonet hör hemma. Ifråga om trafikskadeersättning för person- ellersakskada som uppkommer iföljd av trafik i ett land som avses i 8 § förstastycket 2 med rrwtordrivet fordon som är registrerat här i landet ellertillhör svenska staten tillämpas på begäran av den skadelidande de regler omersättning för sådan skada som gäller i det land där skadan inträffade. Beträffande motordrivet fordon som med stöd av 4 § 2 harundantagits från trafikförsäkringsplikt och som saknar trafikförsäkring svararsamtliga försäkringsanstalter, som vid skadetillfallet hade tillstånd attmeddela trafikförsäkring, solidariskt för den trafikskadeersättning som skulleha utgått, om försäkring hade funnits. I fråga om fordon som är försäkringspliktigt men somsaknar trafikförsäkring har de försäkringsanstalter som avses i första stycketsamma ersättningsansvar som anges där. För sakskada som tillfogas denförsäkringspliktige gäller dock detta ansvar endast i fall då for- 2 Senaste lydelse 1983:309. donet brukades olovligenav annan bilregistret eller var avställt. Deförsäkringsanstalter som avses i första stycket svarar även solidariskt för dentrafikskadeersättning som skulle ha utgått Mn trafikförsäkringen förmotordrivet fordon vars identitet ej kan fastställas. och antingen ej varregistrerat i Deförsäkringsanstalter som avses i första stycket svarar även solidariskt för dentrafikskadeersättning som skulle ha utgått firån trafikförsäkringen förmotordrivet fordon vars identitet ej kan fastställas. Frd/i ersättning försakskada skall därvid avräknas ett belopp som svarar mot en tiondedel av detbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gäller för det årdå skadehändelsen inträffar. Utan hinder av att trafikskadeersättning kan utgå fär den som drabbas av skada i följd av trafik med motordrivet fordon i stället kräva skadestånd enligt vad som gäller därom. Har den skadelidandes rätt till trafikskadeersättning helt eller delvis fallit bort på grund av omständighet som har inträffat efter skadehändelsen, är han endast om särskilda skäl föreligger berättigad till skadestånd i den delen. Skadestånd med anledningav skada på motordrivet fordon i trafik eller på därmed befordrad egendomjämkas efter vad som är skäligt med hänsyn till omständighetema. Skadestånd medanledning av skada på motordrivet fordon i trafik eller på därmed befordradegendom jämkas efter vad som är skäligt med hänsyn tillre-komsten avansvarsförsäkring hos den skadeståndsskyldige och omständighetema i övrigt. Harskada för vilken trafikskadeersättning utgått vållats uppsåtligen eller genomgrov vårdslöshet, inträder försäkringsanstalten intill det utgivna beloppet iden skadelidandes rätt till skadestånd av skadevållaren. Detsamma gäller, omskadan har vållats genom vårdslöshet av Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. förare som har gjort sig skyldig till brott som avses i 4§ eller 4 a § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott. Om trafikskadeersättning har betalats för en skada somonfåttas av produktansvarslagen (1992:18), inträderförsäkrings-anstaltenintill det utgivna beloppet i den skadelidandes rätt till skadestånd enligtden lagen. Är jämväg eller spårväg enligt jämvägstrafiklagen (1985:192) ellerannan författning ansvarig för skada till följd av spårdriften och hartrafikskadeersättning utgått för skadan, får försäkringsanstalten krävaersättningen åter från den ansvarige i den omfattning som är skälig med hänsyntill den medverkan som har förekommit på ömse sidor och omständighetema iövrigt. Denna lag träder i kraft i fråga om 8 § i dess nya lydelseoch 8 a § den dag regeringen bestämmer och i övrigt . p-p 1992/93:8 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 18 juni1992. Närvarande: statsråden . , ordförande,, , , , , , , ,, , , , , Proposition om den svenska trafikskadelagens anpassningtill m.m. Frågan om en närmare anknytning mellan och EG harvarit föremål för diskussioner och överväganden . Under år 1990inleddes formella förhandlingar mellan EFTA-ländema och EG om ett närmaresamarbete byggt på ett gemensamt beslutsfattande och gemensamma institutionerinom ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde, EES. Ett avtal om sådantsamarbete undertecknades . Avsikten är att avtalet skall träda ikraft /93, som EG:s inre marknad fiillbordas.Målet för ett är att skapa ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområdemed fri rörlighet för varor, tjänster, personer och kapital inom hela EG-EFTA-områdetoch att utveckla och bredda samarbetet på angränsande politikområden, såsommiljö, forskning, utbildning och konsumentskydd. Enhetliga regler skall gällainom hela EG-EFTA-området och basen för skall vara relevanta delarav EG:s existerande regelverk (acquis communautaire). Dessa EG-regler avsesalltså på ett eller annat sätt bli gällande också i EFTA-ländema och irelationema mellan EG och EFTA-ländema. En ansökan om svenskt medlemskap i inlämnades den 1juli 1991. Till de regler som enligt det sagda avses bliintegrerade i hör tre av antagna direktiv omansvarsförsäkring för motorfordon. Direktiven i den engelskaoriginalversionen, jämte en preliminär, inofficiell svensk översättning avdirektiven, bör fogas till protokollet i detta ärende som bilagorna 1 och 2. I en inomJustitiedepartementet upprättad departementspromemoria, Prop. 1992/93:8 Ds1992:9, Den svenska trafikskadelagens anpassning till m.m.,föreslås att reglema i direktivet skall införlivas med svensk rätt genomändringar i trafikskadelagen (1975:1410). I promemorian föreslås dessutom någraandra ändringar i trafikskadelagen som har aktualiserats i skilda sammanhang.Promemorian har remissbehandlats. Till protokollet i detta ärende bör fogasdels en sammanfattning av promemorian som bilaga 3, dels promemorianslagförslag som bilaga 4, dels en förteckmng över remissinstansema som bilaga 5.En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i lagstiftningsärendet(dnr 92-780). Regeringen beslutade att inhämta lagrådetsyttrande över förslag till ändring i trafikskadelagen. Lagförslaget bör fogas till protokollet som bilaga 6. Lagrådet har lämnat förslaget utan erinran. Lagrådetsyttrande bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 7. Jag har gjortnågra redaktionella ändringar i det remitterade lagförslaget. Trafikskadelagen (1975:1410) innehåller bestämmelser omett särskilt ersättningssystem för trafikskador. I lagen finns regler dels omobligatorisk trafikförsäkring, dels om ersättning för trafikskada. Lagen ärtillämplig i första hand på skadefall som inträffar i . Den som ärsvensk medborgare eller har hemvist i har emellertid rätt tillersättning också när han skadas utomlands till följd av trafik med ett fordonsom är registrerat i eller tillhör svenska staten. Trafikskadeområdet har uppmärksammats även inom har antagit tre direktiv som syftar till att få till stånd ettsåvitt möjligt enhetiigt system inom gemenskapen för obligatorisk trafikförsäkring,se bilagoma 1 och 2. Jag kommer att behandla direktivens innehåll närmare i detföljande. aktualiserar frågan om behovet av lagstiftningför att den svenska rätten på trafikskadeområdet skall bringas i överensstämmelsemed EG:s motsvarande regler. Frågan har behandlats i departementspromemorian.Liksom de flesta remissinstanseraa ansluter jag mig i allt väsentligt till debedömningar som görs i promemorian och biträder de framlagda förslagen mednågra smärre I har i skilda sammanhangaktualiserats andra frågor som har att göra med trafikskadelagen. Tre sådanafrågor har tagits upp i departementspromemorian och bör behandlas i förevarandesammanhang. En av dessa frågor gäller ett förslag från trafikförsäkringsföreningenom självrisk på ersättning för sakskada som har orsakats av ett okänt fordon.Vidare har den nya produktansvarslagen (1992:18) aktualiserat frågan om enförsäkringsanstalts återkravsrätt i fråga om ersättning som omfattas avproduktansvarslagen. Den tredje frågan rör jämkmng av skadestånd med anledningav skada på motordrivet fordon. De nuvarande jämkningsreglema har kritiseratsoch i promemorian har övervägts om kritiken kan tillgodoses genom enlagändring. Även i dessa frågor stöds promemorieförslagen av en stormajoritet av remissinstansema. De bör enligt min mening genomföras. Vad jag nu har nämnt skall jag behandla närmare i detföljande. Under remissbehandlingen av departementspromemorian harSveriges , och uttalatönskemål om att trafikskadelagen skall ändras också när det gäller delsersättning till förare av fordon som är hemmahörande i något annat land, delsmöjligheten att träffa avtal med högre självriskbelopp än en tiondedelsbasbelopp för fysiska personer som driver verksamhet under enskild firma, delstid för väckande av talan. Dessa spörsmål ligger emellertid vid sidan av deämnen som har tagits upp i promemorian och kan inte behandlas i dettasammanhang. I anslutning till förslagen i promemorian har dessutomnågra remissinstanser föreslagit ändringar som går längre än vad som föranledsav . Jag vill därför redan nu fömtskicka att jag är obenägen att idetta lagstiftningsärende när det gäller frågor som har aktualiserats avEES-avtalet lägga fram förslag som inte motiveras av våra förpliktelser attanpassa den svenska lagstiftningen till . 2.2 EG-reglernas införlivande i svensk rätt Mitt förslag: Reglema i EG-direktiven införlivas i svenskrätt genom ändringar i trafikskadelagen. Promemorians förslag: Överensstammer med mitt (sepromemorians. Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller lämnas utanerinran av samtliga remissinstanser. Skälen för mitt förslag: I syfte att uppfylla de åtagandensom följer av en närmare svensk anknytning till EG bör reglema i EG-direktiven omansvarsförsäkring för motorfordon införlivas i svensk rätt. Ettdirektiv är inom EG bindande för medlemsländema på det sättet att dessa ärskyldiga att anpassa sin lagstiftning efter direktivet. Hur detta närmare skallgå till överlämnas emellertid åt medlemsländema att själva avgöra. Frågor omtrafikförsäkring för motorfordon regleras i av trafikskadelagen(1975:1410). Lagen innehåller en reglering som på de flesta punkter är förenligmed reglema i EG-direktiven. I några avseenden avviker dock lagens lösning frånden som har valts i direktiven. Medhänsyn till det anförda biträder jag det i promemorian framförda, av samtligaremissinstanser godtagna, förslaget att regleraa i direktivet bör införlivas isvensk rätt genom att trafikskadelagen ändras så att dess regler kommer attuppfylla direktivens krav. 2.3 Det första motorfordonsförsäkringsdirektivet Mitt förslag: Trafikskadeersättning skall lämnas förskador som uppkommer i följd av trafik med motordrivet fordon i ett EES-landeller åsamkas en medborgare i ett EES-land vid direkt färd mellan tvåEES-länder, förutsatt att fordonet var registrerat i eller tillhördesvenska staten. Promemorians förslag: Överensstämmer i stort med mitt (sepromemorian s. 13 f.). Remissinstanserna: Förslaget godtas genomgående av remissinstansema.Någon remissinstans ifrågasätter om inte trafikförsäkringsplikt för släpfordonborde föreskrivas. Skälen för mitt förslag: Avsikten med det förstamotorfordons-försäkringsdirektivet är att för trafik med fordon inom EGavskaffa kravet på gröna kort för fordon som normalt är hemmahörande i ettmedlemsland. Med ettgrönt kort avses ett intemationellt försäkringsbevis som har utfärdats av ennationell försäkringsbyrå enligt rekommendationer av kommittén förvägtransporter under landtransportkommittén inom Förenta nationemas för . Det s.k. gröna kort-systemet har varit i kraft sedan år1953 och har till syfte att underlätta och förenkla den mellanstatligamotorfordonstrafiken. Systemet bygger på att ett motordrivet fordon från ettland som omfattas av systemet skall kunna tillfälligt användas i trafik i ettannat land som omfattas av systemet utan att försäkring tecknas i det senarelandet. Om fordonet orsakar en skada i det senare landet, skall ersättningbetalas av trafikförsäkringsbyrån i det land där skadan intränat enligt därgällande regler. Den betalande byrån har sedan rätt attåterkräva ersättningen firån trafikförsäkringsbyiån i fordonets hem- Prop.1992/93:8 land eller direkt från den trafikförsäkringsanstalt i hemlandet somhar meddelat trafikförsäkring för fordonet. Gröna kort-systemet harmöjliggjorts dels genom att lagstiftningen i de berörda länderaa medger attmotorfordon som är registrerat eller hemmahörande i något anslutet land fårföras in och tillfälligt användas i ett annat anslutet land mot uppvisande avdet gröna kortet, dels genom att trafikförsäk-ringsbyråema i respektive landhar träffat överenskommelse om skadereglering enligt vad som har sagts. Systemet med grönt kort har inom EG betraktats som etthinder mot den fria rörligheten för fordon och personer. Det förstamotorfordons-försäkringsdirektivet går därför, som nämnts, ut på att kravet pågrönt kort skall avskaffas när det gäller fordon från ett medlemsland som försin i ett annat medlemsland. Enligt direktivet kan detta ske genomöverenskommelser mellan medlemsländeraas trafikförsäkringsbyråer av iimebördatt varje byrå garanterar skadereglering enligt det landets trafikförsäkringslagstiftningför skador som orsakas i landet av fordon från ett annat medlemsland. En sådanöverenskommelse fömtsätter att alla gemenskapens fordon är försäkrade.Direktivet föreskriver därför att varje medlemslands nationella lagstiftningskall innehålla bestämmelser om obligatorisk ansvarsförsäkring för i landethemmahörande motordrivna fordon. Denna försäkring skall gälla inom hela gemenskapen. Medlemsländemas skyldigheter att föreskrivaansvarsförsäkring regleras i artiklama 3 och 4. Enligt artikel 3.1 skall medlemsländema se till att fordonsom normalt hör hemma inom landet omfattas av en ansvarsförsäkring. Med fordonavses enligt artikel 1.1 varje slags motordrivet fordon som är avsett förtrafik på land, dock inte på skenor, och som drivs med mekanisk kraft. Fråganvilket land ett fordon normalt hör hemma i besvaras i artikel 1.4. I förstahand avses det land där fordonet är registrerat (senare ändrat till det landmed vars registreringsskylt fordonet är försett). Erfordras inte någonregistrering för ett visst slags fordon men skall fordonet i stället varaförsett med en försäkringsskylt eller ett märke motsvarande enregistreringsskylt, skall fordonet anses höra hemma i det land därförsäkringsskylten eller märket har utfärdats. Erfordras varken registreringsskylt,försäkringsskylt eller märke, skall fordonet anses höra hemma i det land därden person som omhänderhar fordonet har sin stadigvarande bostad. För svensk del finns, som redan har nämnts, regler omobligatorisk trafikförsäkring för motordrivna fordon i 2 § trafikskadelagen.Ersättningsansvaret bygger på objektiva gmnder. Någon defimtion av vad somskall förstås med motordrivet fordon ges inte i lagen men begreppet torde fåantas ha en innebörd som ligger i linje med den som direktivet utgår ifrån. omfattartill en böqan motordrivet fordon som är registrerat i Prop. 1992/93:8och inte är avställt. I princip gäller att motordrivna fordon med undantag förmopeder är registreringspliktiga samt att registreringsskylt skall utfärdasför fordon som har registrerats (8 och 17 §§ bilregisterkungörelsen, 1972:603).Den svenska trafikförsäkringsplikten omfattar vidare annat motordrivet fordonsom bmkas i trafik här. Deima föreskrift får praktisk betydelse just i fråga ommopeder. Mot bakgmnd av det nu anförda delar Jag i likhet med remissinstansemabedömningen i promemorian att det inte finns anledning att anta att nägonändring i trafikskadelagen erfordras för att uppfylla direktivets krav på obligatoriskansvarsförsäkring. omfattar direktivet inte bara motorfordon utan ocksåvarje släp, oavsett om släpet är tillkopplat eller inte. Detta skulle enligtordalydelsen betyda att trafikförsäkringsplikt måste föreskrivas också försläpfordon och någon remissinstans har också varit inne på den tanken. Så synesemellertid direktivet inte ha uppfattas av medlemsländema. Vissa EG-länderföreskriver visserligen försäkringsplikt också för släpfordon men andramedlemsländer, bland dem , gör det inte. För svensk del gäller enligt 1 § andra styckettrafikskadelagen att om ett släpfordon har kopplats till ett motordrivet fordonskall lagens regler om skada i följd av trafik med motordrivet fordon tillämpaspå fordonskombinationen i dess helhet. Även om ordalagen kan leda i annanriktning innebär bestämmelsen inte att släpfordonet skall ha varit i tekniskmening kopplat till dragfordonet vid skadetillfället för att en skada somorsakas av släpet skall täckas av dragfordonets obligatoriska trafikförsäkring.Sådan ersättmng utgår sålunda bl.a. för skador som orsakas av släpfordon somtillfälligtvis har ställts upp på allmän väg eller i en parkeringsficka ellersom lossnat under en transport och gett sig iväg på egen hand (jfr Nordenson,Trafikskadeersättning, s. 89). I promemorian har uttalats att det inte tordefinnas anledning att anta annat än att en reglering som den i trafikskadelagenomfattar sådana av släpfordon orsakade skador som faller under direktivet.Denna bedömning har godtagits av det stora flertalet remissinstanser och jaghar för egen del inte någon annan uppfattning. Jag kan följaktligen inte finna att innehållet i artikel3.1 påkallar någon lagändring från svensk sida. Annorlunda ställer sig sakennär det gäller artikel 3.2. Enligt detma artikel skall medlemsländema vidta deåtgärder som är nödvändiga för att försäkringsavtalet skall täcka även skadorsom orsakas i ett annat medlemsland enligt där gällande lag. Vidare skallförsäkringen täcka skador som åsamkas medborgare i vid direkt färdmellan två medlemsländer, om det inte finns någon ansvarigtrafikförsäkringsbyrå i skadelandet. I så fall skall skadan ersättas i enlighetmed trafikförsäkringslagstiftningen i fordonets hemland. Enligt 8§ trafikskadelagen omfattar lagen bara sådana utlandsskador Prop. 1992/93:8 somdrabbar svenska medborgare och den som har hemvist i . Såsom framhållitsi promemorian måste därför lagen ändras i angivna avseenden. Om detta ärockså remissinstansema ense. En remissinstans har dock påpekat att promemoriansförslag inte begränsar ersättningsrätten till medborgare i EES-länder när detgäller skada som inträffar vid direkt färd mellan två EES-länder. Liksom dennaremissinstans anser jag att den svenska lagen bör överensstämma med EG-reglemai detta avseende. Jag återkommer till dessa regler i avsnitt 2.5. Reglema i artikel 3 gäller inte helt undantagslöst utandirektivet ger möjlighet att i viss utsträckning avvika från dem. Detta följerav artikel 4. Ett medlemsland kan till en början undanta vissa fysiska ellerJuridiska personer; i så fall skall en lista över dem upprättas och sändas tillövriga medlemsländer och till kommissionen. Om denna möjlighet utnyttjas, skallmedlemslandet i fråga vidta åtgärder för att säkerställa att ersättning förskador som orsakas av sådant fordon i andra medlemsländer betalas. Trafikskadelagen gör undantag fråntrafikförsäkringsplikten för staten samt beträffande fordon som har tagits ianspråk av staten enligt förfogandelagstiftning (3 §). För sådana fordon svararstaten enligt 15 § för den trafikskadeersättning som skulle ha utgått omförsäkring hade funnits. Det rör sig alltså här om en slagssjälvförsäk-ringssituation. Eftersom staten är notoriskt solvent och kaninstämmas till domstol torde det inte finnas anledning att i förevarande sammanhangbetrakta fordon som tillhör svenska staten på annat sätt än som försäkradefordon. Trafikskadelagen ger vidare regeringen möjlighet att fråntrafikförsäkringsplikt undanta motordrivet fordon som tillhör viss främmandestat (4 § 1). Denna möjlighet har utnyttjats beträffande fordon som tillhör enstat som är bunden av europeiska trafikförsäkringskonvention (9 §trafikförsäkringsförordningen). Fordon som här avses torde inte omfattas avdirektivet. I likhet med bedömningen i promemorian, vilken genomgåendegodtagits av remissinstanseraa, kommer jag alltså till uppfattningen att detinte finns anledning att utnyttja ovatmämnda undantag för vissa fysiska ellerJuridiska personer. Artikel 4 ger medlemsländeraa möjlighet att även i ettannat avseende avvika från kravet på obligatorisk ansvarsförsäkring, nämligensåvitt gäller vissa slag av motordrivna fordon eller fordon med särskildregistreringsskylt. För svensk del torde denna möjlighet fä betydelse när detgäller mopeder.