prop · GF0393 · 1992-01-01 00:00:00 — 1. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272), 2. lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 3. lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt, 4. lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt, 5. lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624), 6. lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69), 7. lag om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skatteford ringar m.m., 8. lag om ändring i lagen (1972:435) om överlastavgift, 9. lag om ändring i studiestödslagen (1973:349), 10. lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift, 11. lag om ändring i lagen (1976:339) om saluvagnsskatt, 12. lag om ändring i lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tul lar och avgifter, 13. lag om ändring i utsökningsbalken, 14. lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673), 15. lag om ändring i lagen (1982:1006) om avdrags- och uppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar, 16. lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisreglerings avgifter, 17. lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivnings myndigheter, 18. lag om ändring i lagen (1984:405) om stämpelskatt på aktier, 19. lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare, 20. lag om ändring i (1987:10), 21. lag om ändring i tullagen (1987:1065), 22. lag om ändring i vägtrafikskattelagen (1988:327), 23. lag om ändring i lagen (1989:41) om TV-avgift, 24. lag om ändring i utlänningslagen (1989:529), 25. lag om ändring i lagen (1989:532) om tillstånd för anställning på fartyg, 26. lag om ändring i lagen (1990:328) om skatteavdrag i vissa fall från artistersättning m.m., 27. lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt på ränta på skogskontome del m.m., 28. lag om ändring i lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utom lands bosatta artister m.fl., 29. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 30. lag om ändring i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m., 31. lag om ändring i lagen (1992:000) om koncessionsavgift på televisio nens område. Förslagen har upprättats i samråd med andra berörda statsråd. De under 1--27 upptagna förslagen har granskats av lagrådet. Följande bestämmelser om främst ränteberäkning har dock inte varit föremål för lag rådets granskning: 2 § 2 mom., 27 § 3 och 4 mom., 27 a §, 68 § 4 mom. och 69 § 1 mom. UBL, 52 § 1 mom., 61 och 61 a §§ lagen om arvsskatt och gåvo skatt, 36 § 3 mom. lagen om sjömansskatt, 5 kap. 14 § lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter, 40 § lagen om stämpelskatt vid inskrivningsmyn digheter, 32 och 33 §§ tullagen, 60 § vägtrafikskattelagen och 6 § lagen om skatteavdrag i vissa fall från artistersättning. 10 Författningskommentarer Det framgår av avsnitt 1 och 9 att några delar av lagförslagen inte har varit föremål för lagrådets granskning. I övrigt har vissa smärre ändringar av främst redaktionell art gjorts i de av lagrådet granskade förslagen. En mer betydelsefull ändring gäller hänvisningarna i olika lagar till bestämmelserna om dröjsmålsavgift i UBL. I lagrådsremissen avsåg hänvisningarna 58 § 2--4 mom. Därmed kom bestämmelsen i 58 § 5 mom. UBL om åtgärd enligt lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter att omfatta endast skatter och avgifter som direkt regleras i UBL. Det framstår emeller tid som obilligt om dröjsmålsavgift kan tas ut sedan sådan åtgärd vidtagits beträffande skatter och avgifter som regleras i andra lagar. Samtliga hänvis ningar i förslagen till 58 § UBL omfattar därför nu även 5 mom. 10.1 Uppbördslagen 2 § 2 mom. Definitionerna av kvarstående och överskjutande skatt har justerats i anled ning av att inte enbart preliminär skatt och överskjutande ingående mer värdeskatt skall gottskrivas den skattskyldige enligt 27 § 2 mom., utan också t.ex. särskild inkomstskatt enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta för tid under beskattningsåret då den skattskyldige varit bosatt i eller stadigvarande vistats här. 22 § Regleringen av det nya avgiftssystemet innebär att många författningar hän visar till UBL i fråga om beräkning av dröjsmålsavgiften. Bestämmelsen om öresavrundning skall bl.a. tillämpas på avgifter som fastställs på det sättet. 3 mom. Av första stycket framgår att kvarskatteavgiften normalt tas ut efter en pro centsats som motsvarar av den statslåneränta som gällde vid utgången av november inkomståret (se avsnitt 5.3). Procentsatsen avrundas till högst en decimal. Avgift på fyllnadsinbetalningar som görs den ruari -- året efter inkomståret tas ut efter en procentsats som motsvarar av statslåneräntan på belopp . En justering har också skett med hänsyn till att även belopp som skall gottskrivas den skatt skyldige enligt 27 § 2 mom. första stycket 5 eller andra stycket i samma mom. (i bestämmelsens lydelse enligt prop. 1991/92:82) skall avräknas vid beräk ning av underlaget för kvarskatteavgift. I andra stycket har regeln om avrundning av beräkningsunderlaget till när mast lägre hundratal kronor slopats. Tredje stycket har justerats bl.a. i anledning av den lydelse av 27 § 2 mom. som föreslås i prop. 1991/92:82. Kvarskatteavgiften är inte avdragsgill vid taxeringen (20 § KL). 4 mom. Kvarskatteavgift vid anstånd med att lämna självdeklaration efter taxeringsåret tas ut efter en procentsats som motsvarar av statslå neräntan på belopp som inte överstiger . och efter en procentsats som motsvarar av statslåneräntan på belopp däröver. 27 a § Har den skattskyldige påförts kvarskatteavgift och beror detta på förhål lande som den skattskyldige inte kunnat råda över, får skattemyndigheten sätta ned kvarskatteavgiften till en procentsats motsvarande av statslå neräntan, vilket enbart utgör en kompensation för den skattekredit den skattskyldige åtnjutit. 32 § Ändringen innebär att respitränta skall beräknas fr.o.m. året efter taxeringsåret t.o.m. den dag skatten förfaller till betalning. Vidare be räknas respitränta, i likhet med anståndsränta och restitutionsränta, efter en räntesats motsvarande av den statslåneränta som gällde vid utgången av november närmast föregående kalenderår (se avsnitt 5.1). Räntesatsen skall med tillämpning av vedertagna regler avrundas till procenttal med högst en decimal. 49 § 4 mom. Anståndsränta skall enligt andra stycket beräknas från den dag då beloppet skulle ha betalats om anstånd inte medgetts t.o.m. den dag då anståndstiden gått ut eller, om betalning skett , t.o.m. den dag betalning skett. Tredje stycket har ändrats i anledning av att det av den föreslagna lydelsen av 69 § 2 mom. framgår att restitutionsränta skall beräknas på återbetalad anståndsränta. Av ändringen i 58 § framgår att dröjsmålsavgift kan tas ut om ränta inte betalas i rätt tid. Därmed kan fjärde stycket upphävas. 51 § Ändringen innebär en anpassning till den nya avgiftskonstruktionen. Av tredje stycket framgår att dröjsmålsavgift endast får tas ut på belopp som inte har betalats senast vid anståndstidens utgång. Detta gäller oberoende av när anståndet har begärts eller medgetts. 54 § 3 mom. Motivet till slopandet av förseningsavgiften framgår av avsnitt 5.7. 1 mom. Dröjsmålsavgift skall i första hand påföras om skatt inte har betalats inom den tid som föreskrivs. Av 1 § följer att skattetillägg och förseningsavgift en ligt taxeringslagen är att anse som skatt. Som anförs i kommentaren till 49 § 4 mom. skall dröjsmålsavgift också kunna tas ut om anståndsränta inte beta las. Av 32 § sista stycket framgår att bestämmelserna om tillkommande skatt skall tillämpas i fråga om respitränta. När det gäller kvarskatteavgift skall enligt 27 § 3 mom. sista stycket bestämmelserna om kvarstående skatt och tillkommande skatt tillämpas. Genom dessa föreskrifter kan dröjsmålsavgift också tas ut när respitränta eller kvarskatteavgift inte betalas . Lagens bestämmelser om betalningsdag (förfallodag) innebär att skatten normalt skall betalas senast den 18 i uppbördsmånaden. Som framgår av 51 § kan dock betalningsdagen förskjutas genom att den betalningsskyldige får anstånd med inbetalningen av skatt enligt 48 eller 49 §. Den som har fått anstånd med betalningen av skatt enligt 49 § är skyldig att betala anståndsränta på anståndsbeloppet. Genom att reglerna för ränte beräkningen i 49 § 4 mom. ändras kommer dröjsmålsavgift och anstånds ränta inte att tas ut . Motsvarande gäller beträffande respitränta enligt 32 §. På indrivningsstadiet förekommer det att kronofogdemyndigheten med ger gäldenären uppskov med betalningen av skatter eller med vederbörande träffar uppgörelse om avbetalning. Denna möjlighet anses myndigheten ge nerellt ha i allmänna mål med stöd av 4 kap. 36 § utsökningsbalken. Krono fogdemyndighetens överenskommelse med gäldenären kan i detta samman hang inte jämställas med anstånd eller på något annat sätt medföra att utta gandet av dröjsmålsavgift upphör eller avbryts. Dröjsmålsavgift skall således i dessa fall beräknas från skattens ursprungliga förfallo dag till dess slutlig betalning sker. 2--4 mom. Den närmare beräkningen av dröjsmålsavgiftens storlek anges i 2--4 mom. Bakgrunden till bestämmelserna har berörts närmare i avsnitt 4.1 och 4.2. I den mån den föreslagna lagstiftningen föranleder särskilda verkställig hetsföreskrifter har RSV möjlighet att med stöd av 67 § uppbördsförord ningen utfärda sådana föreskrifter. Bestämmelsen i nuvarande 58 § 2 mom. andra stycket bör utgå. Momentet har sin motsvarighet i nuvarande 1 mom. sista stycket. 6 mom. Bakgrunden till bestämmelsen framgår av avsnitt 4.3. 64 § På motsvarande sätt som restavgift nu utgår skall dröjsmålsavgift påföras . Enligt paragrafen skall således dröjsmålsavgift tas ut i fråga om fordringar som får verkställas genom utmätning utan föregående dom. Där igenom kommer dröjsmålsavgift att tas ut för ganska många olika typer av statliga fordringar som inte betalas , bl.a. rättshjälpsavgifter och expedi tionsavgifter. Av kommentaren till ändringen i studiestödslagen framgår att studiemedelsavgifter, som påförs restavgift, föreslås undan tagna från dröjsmålsavgift. Redan nu är också vissa andra typer av avgifter, exempelvis TV-avgift och felparkeringsavgift, undantagna från restavgift med stöd av särskilda bestämmelser. Undantagen kommer också att gälla beträffande dröjsmålsavgift. Vissa av de fordringar som faller in under bestämmelserna i paragrafen påförs ränta efter förfallodagen. Till sådana fordringar hör bl.a. lantmäte riavgifter enligt lantmäteritaxan (1971:1101). Av sista meningen i paragra fens nuvarande lydelse följer att räntan inte påförs sedan avgiften överläm nats för indrivning. I stället tas restavgift ut. Detta har ansetts motiverat för att förenkla rutinerna vid indrivningen. När nu en rörlig dröjsmålsavgift in förs bör räntan tas ut även under indrivningsstadiet och fordringarna i fråga helt undantas från bestämmelserna om dröjsmålsavgift. I likhet med vad som gäller skall dröjsmålsavgift som tas ut med stöd av paragrafen påföras först sedan fordringen i fråga överlämnats till krono fogdemyndigheten för indrivning. Avgiften beräknas dock från fordringens ursprungliga förfallodag med tillämpning av 58 § 2--5 mom. I enlighet med vad som sägs om påminnelser i avsnitt 4.1 är avsikten att det skall införas bestämmelser om att den myndighet som beslutar om fordringen skall un derrätta den betalningsskyldige bl.a. om den dröjsmålsavgift som kan komma att tas ut. 66 och 67 §§ Av avsnitt 4.4 framgår att ändringarna görs för att dröjsmålsavgift skall kunna avskrivas. 68 § 4 mom. Första stycket har justerats med anledning av att restavgiften ersatts av dröjs målsavgift. Den ändrade lydelsen av andra stycket föranleds av den ändrade lydelsen av 27 § 2 mom. (jfr prop. 1991/92:82). 1 mom. Första stycket har justerats i anledning av den ändrade lydelsen av 27 § 2 mom (jfr prop. 1991/92:82). I andra stycket har regeln om avrundning av beräkningsunderlaget till när mast lägre hundratal kronor slopats. Räntetiderna beaktas vid bestämning av procentsatserna för ö-skatteränta (se nya tredje stycket). Det förutvarande tredje stycket har därför slopats. Av det nya tredje stycket framgår att ö-skatteränta normalt skall beräknas efter en räntesats som motsvarar av statslåneräntan vid utgången av november inkomståret. skall ö-skatteränta beräk nas efter en räntesats som motsvarar av statslåneräntan. Ö-skatteränta på fyllnadsinbetalningar som sker -- året efter inkomståret beräknas efter en räntesats som motsvarar av statslåneräntan. Den lägre procentsats som beräknas på fyllnadsinbetal ningar överstigande . Räntan är skattefri (19 § KL). 2 mom. Restitutionsränta beräknas efter en räntesats som motsvarar av den statslåneränta som gällde vid utgången av november närmast föregående ka lenderår. Ränta skall beräknas på dröjsmålsavgift som betalas tillbaka. Den nya lydelsen omfattar även anståndsränta. Tredje stycket i 49 § 4 mom. UBL har därför justerats. 75 a § På motsvarande sätt som är fallet beträffande restavgift, skall dröjsmåls avgift tas ut då arbetsgivare eller arbetstagare åläggs skyldighet att betala mot underlåtet skatteavdrag svarande belopp enligt 75 §. Restavgiften påförs i samband med att skattebeloppet fastställs till betal ning. På grund av att dröjsmålsavgiften är beroende av betalningsdröjsmå lets längd behövs en uttrycklig bestämmelse om från vilken tidpunkt avgiften skall beräknas. Tredje stycket har därför kompletterats med en bestämmelse om att avgiften skall beräknas från den dag då skatten skulle ha betalats in till skattemyndigheten om arbetsgivaren hade fullgjort sin skyldighet att göra skatteavdrag. 76 § Paragrafen behandlar arbetsgivares regressrätt för betald skatt. Den fordran som arbetsgivaren i dessa fall har på arbetstagaren är inte en skattefordran. Av vad som sägs i paragrafens andra stycke följer dock att indrivningsmålet hos kronofogdemyndigheten handläggs som ett allmänt mål och att restavgift påförs arbetstagaren. Förslaget i avsnitt 6 innebär att det i samtliga allmänna mål skall tas ut en utsökningsavgift för att täcka förrättningskostnaderna hos kronofogdemyn digheten. Det är med denna ordning, och då regresskravet till sin natur inte är en skatterättslig fordran, inte påkallat att ta ut en särskild dröjsmålsavgift av arbetstagaren. Bestämmelsen i paragrafen om restavgift har således inte ersatts med en motsvarande om dröjsmålsavgift. 77 a § Även det ansvar för skatt som enligt paragrafen kan drabba företrädare för arbetsgivare som är juridisk person skall vara förenat med en skyldighet att betala dröjsmålsavgift på skattebeloppet från den dag beloppet skulle beta lats av den som är betalningsskyldig i första hand. 77 b § Enligt paragrafen är gift skattskyldig i vissa fall ansvarig för makes skatt jämte restavgift. När dröjsmålsavgiften införs bör makes skyldighet att be tala restavgift inte ersättas med en skyldighet att betala dröjsmålsavgift. 78 a § Vid den avstämning som efter uppbördsårets utgång sker mot avlämnade kontrolluppgifter inträffar inte sällan att misstämningar upptäcks och att ar betsgivaren skall betala in ytterligare innehållen preliminär skatt. I sådana situationer kan det ofta vara svårt att hänföra det tillkommande beloppet till en viss uppbördsmånad. Förevarande paragraf innebär att skattemyndighe ten kan hänföra ett beslut om skatt till den sista uppbördsmånaden under uppbördsåret (jfr 10 § andra stycket USAL). Ikraftträdande m.m. Ikraftträdande- och övergångsregleringen har berörts närmare i avsnitt 7. De nya bestämmelserna om dröjsmålsavgift tillämpas första gången under det uppbördsår som börjar . Äldre bestämmelser om restavgift skall således gälla i fråga om skatt, av gift och ränta som förfaller till betalning före . Av detta följer att äldre bestämmelser också skall gälla i fall där en arbetsgivare eller, om denne är en juridisk person, en ställföreträdare efter åläggs betalningsskyldighet enligt 75 eller 77 a §§ beträffande skatt som skulle ha betalats före . Av avsnitt 7 framgår att frågan om restavgift kan komma att aktualiseras beträffande vissa författningar som är upphävda när den nya lagstiftningen har trätt i kraft. Fjärde punkten i övergångsbestämmelserna klargör att rest avgift enligt UBL:s nuvarande bestämmelser skall tas ut i sådana fall. 10.2 Lagen om arvsskatt och gåvoskatt 52 § 1 mom. Ränta skall, enligt vad som föreslås på skatteområdet i övrigt, beräknas efter en räntesats som motsvarar av statslåneräntan närmast föregående år (se avsnitt 5.1). Räntan är inte avdragsgill (20 § KL). 53 § Ändringen innebär att den skattskyldige kan befrias från skyldighet att be tala dröjsmålsavgift under samma förutsättningar som gäller för flertalet andra skatter. 61 § Ändringen innebär att ränta skall beräknas på dröjsmålsavgift som återbeta las. 61 a § Restitutionsränta skall beräknas efter en räntesats som motsvarar av statslåneräntan föregående år (avsnitt 5.1). Räntan är skattefri (19 § KL). 10.3 Lagen om sjömansskatt 14 § 2 mom. Som anförs i avsnitt 4.1 behövs inte längre den särskilda tilläggsavgiften. Be stämmelsen i första stycket om denna avgift har därför slopats som ordet restavgift har bytts ut mot dröjsmålsavgift. Det följer av 1 mom. att sjömansskatten oftast skall betalas den sista da gen i andra månaden efter redovisningsperiodens utgång. 3 mom. Förseningsavgiften slopas såväl i sjömansskattelagen som i UBL (jfr avsnitt 5.7). 17 a § Förändringen av paragrafen motsvaras av ändringen i 75 a § UBL. 18 § Vid regressfordran enligt denna bestämmelse avses sjömannen slippa betala dröjsmålsavgift. Skälet till ändringen framgår av kommentaren till 76 § UBL. 36 § 3 mom. Restitutionsränta skall beräknas efter en räntesats som motsvarar av den statslåneränta som gällde vid utgången av närmast föregående kalen derår. Ränta skall beräknas på dröjsmålsavgift som betalas tillbaka. 10.4 Lagen om mervärdeskatt 42 § Mervärdeskatt förfaller till betalning den dag då deklarationen senast skall lämnas enligt bestämmelserna i 22 § tredje stycket, alltså normalt den 5 i andra månaden efter utgången av redovisningsperioden. Har anstånd med att lämna deklaration medgetts enligt 22 a § ML förfaller dock skatten till betalning först den dag då deklarationen skall lämnas enligt anståndsbeslu tet. Första stycket i förevarande paragraf har ändrats i enlighet härmed. 44 a § Regler om respitränta har införts i ML (se avsnitt 5.4). Respitränta skall en ligt första stycket tas ut när den skattskyldige med avvikelse från deklaratio nen påförts ytterligare skatt att betala in. Respitränta påförs inte på skatte tillägg. Har den skattskyldige skönsbeskattats i avsaknad av deklaration skall respitränta inte påföras. I sådant fall tas dröjsmålsavgift ut på det upp skattade beloppet. Respitränta beräknas från den dag då skatten skulle ha betalats om den hade deklarerats enligt 42 § t.o.m. den dag då skatten skall betalas enligt skattemyndighetens beslut. Är det fråga om skattebelopp som tidigare återbetalats, skall ränta beräknas från utgången av den månad då beloppet återbetalades. Vid beräkning av respitränta skall bestämmelserna i 32 § UBL tillämpas. Ränta tas således ut efter en räntesats som motsvarar av den statslåneränta som gällde vid utgången av november närmast föregående kalenderår. Av andra stycket framgår att skattemyndigheten får befria en skattskyldig från skyldigheten att betala respitränta (jfr 32 a § UBL). Bestämmelserna om beskattningsbeslut gäller enligt tredje stycket för be slut om respitränta. Beslut om respitränta -- vilket naturligtvis inkluderar be slut angående befrielse från respitränta -- kan således omprövas och överkla gas i den ordning som gäller för beskattningsbeslut. 46 § Av det nya andra stycket framgår att skattskyldig som fått anstånd enligt första stycket skall betala anståndsränta (se avsnitt 5.6). Vid ränteberäk ningen skall bestämmelserna i om beräkning av anståndsränta gälla. får enligt tredje stycket befria en skattskyldig från skyl digheten att betala anståndsränta. En sådan befrielse kan omfatta hela rän tan eller del av den. Bestämmelserna om beskattningsbeslut gäller enligt fjärde stycket för be slut om anståndsränta. Beslut om anståndsränta kan således omprövas och överklagas i den ordning som gäller för beskattningsbeslut. 47 § Som framgår av den allmänna motiveringen skall den nuvarande restavgiften ersättas med en dröjsmålsavgift. Dröjsmålsavgift tas ut på skatt, ränta och skattetillägg. Första stycket har ändrats i anledning av att dröjsmålsavgiften får en an nan konstruktion än vad den tidigare restavgiften haft. Dröjsmålsavgift skall tas ut i tre olika situationer. Enligt första stycket punkt 1 tas dröjsmålsavgift ut när ett skattebelopp som deklarerats i vederbörlig ordning inte betalats in inom föreskriven tid. Dröjsmålsavgift skall också tas ut när skatten beräk nats skönsmässigt i avsaknad av deklaration (punkt 2) och beräknas i sådant fall på det skönsuppskattade beloppet oavsett om den skattskyldige betalar skatten när den förfaller till betalning. Slutligen påförs dröjsmålsavgift enligt punkt 3 när skatt i annat fall, ränta eller skattetillägg inte betalas inom den tid som bestämts i beslutet. I paragrafen görs också den lagtekniska förändringen att dröjsmålsavgif tens storlek inte anges direkt utan framgår genom en hänvisning till bestäm melserna i UBL. Enligt fjärde stycket får skattemyndigheten meddela befrielse från dröjs målsavgift om det finns särkilda skäl. Det kan på mervärdeskatteområdet finnas exempel på ytterligare omständigheter än vad som sägs i avsnitt 4.3 som bör föranleda avgiftsbefrielse, exempelvis att den skattskyldige har er hållit handlingar för mervärdeskattedeklaration för sent för att kunna full göra sin redovisningsskyldighet i rätt tid. Av femte stycket framgår att bestämmelserna om beskattningsbeslut i till lämpliga gäller i fråga om beslut om dröjsmålsavgift. Detta innebär att ett beslut om dröjsmålsavgift och naturligtvis även beslut angående befrielse från dröjsmålsavgift kan omprövas och överklagas i den ordning som gäller för beskattningsbeslut. 48 § Paragrafen har justerats i anledning av att restavgiften ersatts av dröjsmåls avgift och bestämmelser om ränta har införts i ML. 48 a § Ändringen i tredje stycket har samma innebörd som ändringen i 77 a § UBL och medför således att den företrädare för juridisk person som kan bli skyldig att betala restavgift genom förslaget kan åläggas att utge dröjsmåls avgift från den dag mervärdeskatten skulle ha betalats. 49 § Ändringarna föranleds främst av att bestämmelser om ränta införts i ML. 50 § I denna nya paragraf har införts bestämmelser om ränta vid återbetalning av mervärdeskatt m.m. (se avsnitt 5.5). Restitutionsränta beräknas på skatt, skattetillägg, ränta och dröjsmålsavgift som skall återbetalas enligt 49 §. Vid återbetalning som sker med stöd av 76--76 b §§ utgår däremot inte ränta. Bestämmelserna om beskattningsbeslut skall gälla för beslut om restitu tionsränta. Beslut om restitutionsränta får således omprövas och överklagas i den ordning som gäller för beskattningsbeslut. 51 § Första stycket 4 har justerats i anledning av att det av 47 § sista stycket fram går att den avgift som föreslås ersätta restavgiften, dröjsmålsavgift, får om prövas och överklagas i den ordning som gäller för beskattningsbeslut. 70 § Paragrafen har justerats i anledning av att även ränta och dröjsmålsavgift skall anges i helt krontal så att öretal bortfaller. 10.5 Kupongskattelagen 19 § Ändringen är en följd av att dröjsmålsavgiften ersätter restavgiften och av att tilläggsavgiften avskaffas. Dessutom görs den lagtekniska förändringen att grunden för avgiftsberäkningen anges genom en hänvisning till UBL. Kupongskatt skall i enlighet med 8 och 15 §§ betalas i första hand senast efter utdelningstillfället. 10.6 Skattebrottslagen 1 § Begreppet restavgift ersätts med dröjsmålsavgift. Enligt nuvarande ordning tillämpas skattebrottslagen inte på restavgift. Ändringen innebär att lagen inte heller skall vara tillämplig på dröjsmålsavgift.