prop · GG03200 · 1992-12-31 00:00:00 — En utvidgning av tiUämpningsområdet för dessa tvångs medel tiU att avse telemeddelanden i aUa nät innebär också att den totala mängden överskottsmformation ökar, t.ex. vid hemUg teleavlyssning av en anläggning i lBM:s intema datanät eller motsvarande i Volvos intema telenät med överskottsinformation bestaende bl.a. i företagshemligheter Konsekvensema av den föreslagna utvidgningen är med det uttednings- material som finns tiUgängUgt även i övrigt svåra att överbUcka med avseende på integritetsintrång. En sådan utvidgning som den av utted ningen föreslagna måste göras med utgångspunkt firån samma noggranna överväganden meUan motstaende inttessen som den nuvarande tiU tele- anfeggningar i det allmänna telenätet begränsade regleringen. Mot bakgmnd av det anförda förordar jag att tiUämpningsområdet för bestämmelsema i 27 kap. 18-19 §§ rättegångsbaUcen om hemUg teleav- 260 lyssningoch hemUg teleövervakning utvidgas endast i sådan utsträckning att de kommer att omfattatelemeddelanden och uppgifter om sådana som Prop. 1992/93:200 befordras vfe ettallmänt tiUgängUgt telenät. En sådan avgränsning är ftiUt möjUg att genomförautan avgränsningsproblem eftersom det vid den fysiska inkoppUngen avavlyssningsutmstningen står klart att telemeddelanden befordras vfe ettallmänt tiUgängUgt telenät. Att meddelandet har sitt urspmng i eUer är riktattiU ett annat icke allmänt tiUgängUgt telenät eUer befordras även vfe sådananät kommer härvid att vara utan betydelse, eftersom avlyssningen cKh övervakningensker i det allmänt tiUgängUga nätet. Med den innebörd begreppet aUmänttiUgängUgt telenät getts i den allmänna motiveringen tiU telefegen (avsnitt4.3.1) torde det inte uppsta några problem vid tiUämpningen av bestämmelsema.Med denna avgränsning behövs inte heUer något uttryckUgt undantag för telemeddelandeninom en bostad. Den av mig förordade ordningen har också den fördelen att denså långt möjUgt är likartad den nuvarande regleringen med hänsyn tiUavvägningen meUan motstaende inttessen från integritetssynpunkt i fräga omtiUämpningsområdet. Humvidabestämmelsema om hemlig teleavlyssning och hemUg teleövervakning ändå bör gesen vidare tiUämpning kan lämpUgen tas upp i samband med beredningen avDatastraffrättsuttedningens betänkande eUer i annan särskUd ordning. Detsammagäller vad som från remissm-stansema firamförts i firåga omverkstalUghetsregler Med tanke på den fortsatta beredningen avDatastraffrättsuttedningens betänkande anser jag att Telefegsuttedningensförslag i detta hänseende är tiUräckUgt. Idetta sammanhang bör också behandlas den särskUda fråga som Riksåklagaren tagitupp och som innebär att en motsvarighet tiU sekretesslagens begränsningar imeddelarfriheten enUgt bestämmelsema i tryckfrihetsförordningen bör införas iansluming till den föreslagna bestämmelsen om tysmadsplikt i enskildteleverksamhet i fråga om kvarhåUande av försändelse på befordringsanstalt,hemlig teleavlyssning eUer hemUg teleövervakning. I firåga omtysmadsplUctsbestämmelsens sakUga innehåU som sådant ansluter jag mig tUluttedningens förslag. Bestämmelsemai tryckfrihetsförordningen som rör meddelarfrihet gäUer genereUt medanbestämmelserna i 16 kap. 1 § sekretesslagen med de begränsningar i denna frihetsom Riksåklagaren tänker på endast gäUer i offentiig verksamhet. Jag delarRiksåklagarens uppfettning att den nya regleringen om tysmadsplikt för enskUdaäven i detta hänseende så långt möjUgt bör motsvara den reglering som i daggäUer inom . I 16 kap. 1 § sekretesslagen bör således införas etttiUägg med sådan innebörd som Riksåkfegaren angett. Mitt förslag:Ledningsrättslagen förtydligas. Det görs klart att det går att få ledningsrättför teleledningar som tillgodoser ett allmänintresse oavsett om de innehas avett allmänt eller ett enskilt rättssubjekt. Telelagsutredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna: Avremissinstansema är det endast som har haft erinringarmot försfeget. innebär en utvidgning avledningsrättsfegens tillämpningsområde t.ex. att enskUda kabel-TV-företagtvångsvis kan ta gammark i anspråk för sina ledningar.Kommunförbundet menar att en sådan simation innebär att oklarheter uppstårbeträffande ledningsrättsfegens ersätmingssystem, eftersom det t.ex. inte ärklarlagt i vilken utsträckning som en kommun kan kompensera sig för ökadeunderhåUs-kostnader tiU följd av sätmingar, ojämn asfaltkvalitet m.m. samt förde ofegenheter i övrigt som hör samman med ingrepp i gammark för olikaledningsarbeten. påverkas ersätmingsfrågoma av om det rörsig om en mer allmännyttig verksamhet eller om det är fiäga om kommersieUverksamhet. Innan ytterUgare bedömningar görs om en utvidgning av lagenstillämpningsområde anser att ledningsrättslagensersätmingssystem måste ses över och anpassas tiU den nya simationen påteleområdet. Skälen för mitt förslag:Bestammelser om ledningsrätt finns i ledningsrättslagen (1973:1144) ochledningsrättskungörelsen (1973:1148). 1 2 §ledningsrättslagen anges att lagen gäller för bl.a. aUmän teleledning samt annan allmän svagsttömsledning för signalering, Qärrmanövrering, dataöverföring eUer liknande ändamål och för elektrisk starksttömsled ning för vilken koncession fordras eUer som ingår i telekommunikations system. Ledningsrättslagen gäller inte om utrymme för ledning kan upplåtas med stöd av anläggningslagen (1973:1149). 1 35 § fegen anges attöverlåtelse av ledning, för vilken ledningsrätt upplåtits, är gUtig endast omöverlåtelsen omfattar även lednmgsrätten. Detta gäUer emeUertid inte omledningen överlåtits för att tes bort. Vidare sägs att, om ledningsrättöverlåts utan att den därmed avsedda ledningen överlåts, överlåtelsenär gUtig endast om ledningen ännu inte byggts eUer om den tagits bort. Medhänsyn tiU den förebUd som ledningsrättslagen har i motsvarande bestämmelser iexpropriationslagen (1972:719) bör nämnas att enhgt 2 kap.2 § expropriationslagen expropriation får ske för att bereda utrymme för anläggning som tiUgcxloser aUmänt behov av samfärdsel, transport eUer annan kommunikation. Imotiven tiU ledningsrättslagen diskuterades fiägan om vilka slags ledningarledningsrätt skaU kunna medges för (prop. 1973:157 s. 90 ff). Föredragandedepartementschefen anförde bl.a. följande: DeaUmänna expropriationsrättsUga bestämmelsema om rätt att dra fiam och behåUaledning är enligt min mening väl ägnade att tjäna som förebUdvid avgränsningen av ledningsrättslagens tiUämpningsområde. JagviU tUl en början understryka att ledningsrätt i allmänhet bör kunna medgesendast under fömtsättning att ledningen tiUgodoser ett visstkrav på allmäninttesse. Ledningsrätt bör enUgt min mening kunnaupplåtas för allmänna teleledningar. har tagit upp ftägan omledningsrätt för abonnendedning, dvs. ledning meUan telefonstation (Khtelefonapparat eUer telefonväxel. anser att expropriationsrätt intekan medges för abonnendedning ckU attdet därför mte heUer synes kunna komma i fråga att uppfeta ledningsrätt försådan ledning. Jag vUl erinra om att fiägan om expropriationsrätt förteleledningar behandlades under förarbetena till ExL (prop. 1972:109 s. 74 och198). Därvid uttalades att bestämmelsema i 2 kap. 2 § ExL om expropriationsrättför anläggning som tiUgcxloser allmänt behov av samfärdsel, transport eUerannan kommunikation bl.a. tacker samtUga uppkommande behov av telegraf-,telefon- och andra svagsttömsanläggningar i den mån dessa ingår i ett nät förden allmänna samfärdselns främjande. Expropriationsuttedningen framhöU att detsaknades anlednmg att göra principieU åtskiUnad meUan huvudledningar ochledningar tiU enskUda abonnenter, men att den allmänna bedömningen av detföreUggande behovets styrka kunde UtfaUa olika aUtefter ledningens karaktär.Mot bakgmnden av dessa uttalanden synes det enUgt min mening inte varauteslutet att medge expropriationsrätt för abonnentiedning. En sådan ledningfår i princip anses mgå i ett nät för den allmänna samfärdselns främjande ochden bedömning som görs i det enskilda fellet kan mycket väl ge vid handen attbehovet av ledningen är stort. I fråga om möjligheterna att upplåtaledningsrätt för abonnentiedning bör gränsdragningen inte vara snävare än videxpropriation och jag förordar därför att ledningsrätt skaU kunna upplåtas föralfe slags allmänna teleledningar, alltså i princip även för abonnentiedningar. SåsomTelefegsuttedningen har anfört talar det mesta för att man har atträkna med att flera olUca konkurrerande ägare eUer innehavare av telenät kanförekomma. I det sammanhanget är att beakte att verksamhet avsesdrivas i aktiebolagsform och att efter en sådan ändring är att sesom ett privaträttsUgt subjekt. kommer då inte längre att vara endel av det allmänna. De hittiUs aUmänna teleledningarna kommer alltså inte attpå samma sätt som betecknas som stetUga. Om lednmgsrättslagenanses gälfe endast för stetUga teleledningar, är frågan om lednmgsrätt kommeratt kunna ges det bolagiserade avseende nya ledningar. Vidare ärfiägan vad som inträffar vid en bolagisering och överlåtelse i samband därmedav tillgångar tiU bolaget. Enligt 35 § ledningsrättslagen ärnämligen, som nämnts, en överlåtelse av ledningar för vilka ledningsrättupplåtits gUtig endast om överlåtelsen omfettar även ledningsrätten. Vissaav de uttalanden som har gjorts vid tillkomsten av ledningsrätts lagen ger med beaktande av hänvisningen tiU expropriationslagen intryck av att andra nät än nät - det allmänna telenätet - inte skuUe kunna bU föremål för ledningsrätt. I vart fåU torde det vara så att det vid tiden för lagstiftningsarbetet inte var akmeUt att beakta några andra telenät för den allmänna samfärdselns främjande än nät. det vid denna tidpunkthade förekommit andra telenät av betydelse för Prop. 1992/93:200 den allmännasamfärdseln, är det möjUgt att detta kommit tiU uttryck i lagtext och motiv.Det kan också sägas att anknytningen i ledningsrättslagens förarbeten tiU ettsärskUt subjekt, på sätt som gjorts beträffande , får anses avvikafrån lagstiftningens uppbyggnad i övrigt. Den anknytningen har inte heUerkommit tiU uttryck i lagtexten. 1 stäUet relateras däri fömtsätmingama förledningsrätt tiiU det ändamål - allmäninttesse - för vilket en ledning skaUdras. Enteleledning för vUken ledningsrätt upplåtits kan, såsom angetts i det tidigare,inte med rättsUg verkan överlåtas om inte ledningsrätten går över tiUden nye ägaren. Vid en överlåtelse av det aUmänna telenätet tiU isamband med bolagiseringen av verket, skaU överlåtelsen således omfattaförekommande ledningsrätt. Uttedningen pekar på att ledningsrätten då kommeratt gå över tiU ett subjekt, bettäffande vilket det får anses råda vissosäkerhet om det urspmngUgen hade kunnat ges sådan rätt. På samma sätt anseruttedrungen att det inte kan smses sta helt klart att bolaget, även om detinnehar det allmänna telenätet, kommer att kunna ges ny ledningsrätt förteleledningar enUgt nuvarande lagstiftning. Utiedningendiskuterar vUka slutsatser som kan dras av rättsfallet NJA 1989 s. 650. Frågani målet var om begreppet allmän teleledning i 2 § ledningsrättslagen kundeanses omfatta ledningar för kabel-TV. prövadealltså inte om ledningsrätt skuUe kunna ges för andra ledningzu- änTeleverkets. Prövningen gäUde närmare bestämt om med uttrycket aUmänteleledning avsågs alfe ledningar, dvs. även ledningama förkabel-TV, eller endast vissa ledningar. Med tanke på den frågeställning som HDhade att bedöma i målet får det anses namrUgt att det förda resonemangetinskränker sig tiU möjUgheten för att få ledningsrätt i vissa fåU.HD, som kom fram tiU att ledningsrätt kunde ges för ledningama, uttalade attdet får antas att uttrycket allmän teleledning i ledningsrättslagen i principomfattar aUa teleledningar som förvaltar för statens räkning. HDhänvisade härvid tiU definitionen av uttrycket "det allmännatelenätet" i teleförordningen (1985:765). Det uttalandet gör enligtutiedningen att det kan finnas anledning att ställa fiägan om HD hade gjortsamma bedömning om målet i stället hade gäUt ett enskUt subjekts ansökan omledningsrätt för ledningar för kabel-TV. FrågestäUningen blir, anseruttedningen, inte mindre akmeU om dessa ledningar kunnat användas även för attförmedfe vanUga teletjänster EnUgtuttedningen gör de uttalanden som gjorts i förarbetena tiU led ningsrättslagen och expropriationslagen (se prop. 1972:109 s. 198 f) att det inte med säkerhet kan sägas om lednmgsrätt kan komma i fråga för andra teleledningar än de som , som en del av det allmänna, har hand om. HD:s uttalande i NJA 1989 s. 650 om inne börden i uttrycket allmän teleledning i ledningsrättslagen gör, menar uttedningen, inte denna osäkerhet mindre. Uttedningen understryker att det självfaUet har betydelse i konkurrenshänseende om begreppet allmän teleledning i ledningsrättslagen anses omfatta endast statUga teleledningar 264 Redan osäkerheten om begreppets innebörd kan enhgt uttedningeni viss mån sägas verka hämmande på konkurrensen. 1992/93:200 detta,anser uttedningen, bör feggas att det inte kan anses givet hur det allmännatelenätet bör behandlas efter en bolagisering och evenmeU privatisering avTeleverket. EnUgt utiedningen finns det flera skäl som motiverar ettförtydUgande beträffande möjUgheten att få ledningsrätt för teleledningar. Föregen del kan jag ansluta mig tiU vad uttedningen har anfört om behovet av attförtydUga ledningsrättslagens tUlämpningsområde såvitt avser teleledningar. Utgångspunktenför att få lednmgsrätt för teleledningar bör enUgt min mening liksom förnärvarande vara att ledningen tiUgodoser ett visst allmänintresse. Det ändamålför vilket en ledning skaU använcfes bör aUtså tillmätas betydelse. Dennautgångspunkt stämmer överens med ledningsrättsfegens övei;gripande syfte. Närallmäninttesset beaktas bör hänsyn tes tiU att telekommunikation i många olikaformer spelar en aUt viktigare roU i samhället. Gcxla telekommunUcationer ansesi dag vara grundläggande för att samhällsUvet i skilda hänseenden skaU fungeratiUfredsstäUande. Ledningsrätt bör således kunna upplåtes för varje teleledningsom tjänar ett aUmäninttesse eUer ett allmänt ändamål. bör gäUa oavsettvem som är ägare tiU den ledning för vilken ledningsrätt söks. Attändamålet är avgörande för fömtsättningama att få ledningsrätt förteleledningar innebär självfallet gränsdragningsproblem. Dessa skUjer sigemeUertid inte från de olika avvägningar som får göras vid en tiUämpningav ledningsrättslagen både beträffande ändamål och andra fiägor Exempelvis skaUdet enligt 6 § i lagen prövas om ölägenheterna av en upplåtelse från allmäneller enskUd synpunkt överväger de fördelar som kan vinnas genom den. Enbedömning av om bl.a. ett allmäninttesse föreUgger måste alltid göras pågmndval av de omständigheter som föreUgger i det enskUda fallet. Utöver detsom sagts bör viss vägledning för bedömningen av fömtsättningama förledningsrätt kunna fås vid en jämförelse med de syften som det allmännatelenätet tjänar. Beaktes bör även det som angetts i motiven tUlledningsrättslagen om ledningsrätt för abonnentiedningar Enmotsvarande anpassning tUl den nya simationen på telemarknaden bör görasbeträffande fömtsättningama att få ledningsrätt för sådana starksttömsledningarsom ingår i telekommunikationssystem. Närdet gäUer fömtsättningama för ledningsrätt för teleledningar finns det anledning att särskUt framhåUa betydelsen av den snabba tekniska utvecklingen på telekommunikationsområdet. På sätt som nämnts har HD i ett visst faU kommit fram tiU att ledningsrätt kan ges för ledningar för kabel-TV. Telemeddelanden förmedlas med olika tillämpningar i nät - det allmänna telenätet - eUer i andra nät. Det är redan nu tekniskt möjUgt att förmedla vanUga teletjänster vfe de nät för kabel-TV som finns. Ett stort och ökande antal tjänster bjuds ut på marknaden och det är bara en tidsfråga innan nya teletjänster och tUlämpningar för överföring av telemeddelanden dyker upp. Utvecklingen leder tiU att gränsema meUan olika former av telekommunikation suddas ut. Dessa förhållanden bör beaktes vid prövning av fömtsätmingama för 265 Mot dennabakgmnd får rättstUlämpningen anpassas tUl de förhåUanden som råder dåledningsfrågan i det enskUda faUet skaU Prop. 1992/93:200 avgöras. Som jag serdet är det således inte meningsfiiUt att nu försöka te ställning tiU om det enaeUer andra sättet att förmedla telemeddelanden kan bU föremål för ledningsrätt.I förekommande fåU får ställning tes tiU bl.a. frågan om det gmndläggandekravet på att en ledning avser ett allmänt ändamål är uppfyUt. Genom denändring i ledningsrättsfegen som jag föreslår undanröjs emeUertid den oklarhetsom råder om möjUgheten för andra än att få ledningsrätt förteleledrungar. Inom ramen för ledningsrättslagens tiUämpningsområde skapashärigenom fömtsättningar för konkurrens på lika vUUcor FramhåUasbör i dette sammanhang att det är av störste vikt att man i fråga omledningsrätt i förste hand söker åstedkomma firivUUga uppgörelser meUan de isaken inttesserade partema. I möjUgaste mån bör man knyte an tiU och te tiUvara de fördelar som Ugger i att friviUiga överenskommelser ttäffas omledningsrätt och ersättning härför Härigenom underlättes, påskyndas ochförbiUigas förfarandet och även från psykologisk synpunkt framstår det sombetydelseftiUt att en frivUUg uppgörelse träffas mellan partema. 1 förarbetenatiU ledningsrättslagen och andra lagar, såsom festighetsbildningslagen(1970:988), där ett förrätmingsförfarande används, har starkt understmkitsbetydelsen av frivUUga överenskommelser Det som har sagts är väsentiigt intemmst mot bakgmnd av det ökade antel inttessenter (nätagare) som kan fömtses iframtiden. Ytterligare bör framhållas att det är av vikt att dessa i möjUgastemån samverkar för att därigenom uppnå koordination och minsta möjUga mttång ocholägenhet för de fastighetsägare som berörs. På detta sätt och i denna form börde olägenheter som har framhålUt som väsendiga kunnabegränsas. bör sägas att jag inte delar uppfatmmgatt det föreslagna förtydUgandet av ledningsrättslagen fömtsätter en översyn avlagens ersätmingssystem. Den skillnad som gör meUanallmännyttig och kommersieU verksamhet görs inte i den föreslagna ändrmgen iledningsrättslagen. Gmnden för lednmgsrätt för teleledningar är i StäUet attledningama i varje enskilt fåU tiUgcxloser ett visst krav på allmäninttesse. Idenna del innebär förslaget alltså mte någon ändring i förhåUande tiU vad somgäUer . Närdet gäUer utformningen av författningstexten viU jag i detta sammanhang fästauppmärksamheten på den terminologi som används i förslaget tiU telelag.TUlståndsplUcten har där knutits tiU begreppet aUmänt tiUgängUgt telenät,varmed förstas telenät, som står tiU förfogande för användning av alhnänheten.Såsom jag har framhålUt är ledningsrättslagen uppbyggd så att den tarsUcte på det ändamål av allmän karaktär som en ledning skaU tjäna. Man kantänka sig ledningar som tjänar ett allmänt ändamål men som äncfe mte fåUerunder begreppet aUmänt tiUgängUgt telenät, t.ex. försvarets nät. Mot dermabakgmnd anser jag det vara motiverat att låta ledningsrättslagen omfattateleledning som ingår i telekommunikationssystem för alhnänt ändamål. Mittförslag: Det i lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter omtrafik, transporter CKh kommunikationer lämnade bemyndigandet att meddelaföreskrifter om telekommunikationer utmönstras. Bestammelsemai 1 och 2 §§ lagen (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionalaalarmeringscentraler och i 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152)anpassas på skilda sätt till ombildandet av till aktiebolag ,beträffande den förstnämnda lagen, till förekomsten av ytterligare enskildaföretag. Bestämmelseni 10 § förvaltningslagen (1986:223) i fråga om när ett telegram anses komma intill en myndighet ändras så att den likställer alla företag som driverteleverksamhet. Bestammelsemai 20 och 22 §§ lagen (1991:572) om särskild utiänningskontroll i fråga om vissatvångsmedel mot utiänning ändras så att de kommer att gälla beträffandebefordringsföretag. Ikraftträdandebestammelseni lagen (1992:1527) om teleterminalutmstning ändras så att lagen ikraft . Ikraftttädandebestammelseni fegen (1992:1775) om ändring i sekretesslagen (1980:100) ändras så att ävendenna lag träder i kraft den 1juU 1993. Telelagsutredningensförslag överensstammer i väsentUga delar med mitt. Mot bakgmnd av uttedningensuppdrag är förslaget emeUertid mindre omfattande än mitt. Remissinstansernassynpunkter på uttedningens förslag i de delar det överensstämmer med mittinnefettar mte några invändningar i sak med det undantaget att Riksåklagarenäven i detta sammanhang har kritiserat begagnandet av uttrycket "befordringsföretag". Skälen för mittförslag: Utgångspunkten för den övervägande delen av de övrigafegstiftningsåtgärder som behövs är att anpassa den nuvarande ordningen tiUden nya simationen med verksamhet överförd tiU aktiebolag och tillatt den huvudsakliga televerksamheten i landet härefter inte längre kommer attbedrivas av en myndighet utan av enskUda företag, och andrateleoperatörer Lagen(1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter om trck, transporter ochkommunikationer Genomde bemyndiganden som ges i förslagen tiU telelag och feg om radiokommunikationi förening med dem som ges i lagen (1992:1527) om teleterminalutmstningföreUgger inte längre något behov av det särskilda bemyndigandet i firåga omtelekommunUcationer som finns i fegen (1975:88) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer Fastighetstaxeringshgen(1979:1152) Prop. DettiU aktiebolag ombUdade bör i likhet med andra företag som bedriverteleverksamhet inte vara undantaget fiän skatteplikt för specialbyggnader somanvänds i verksamheten. Fastighetstaxeringsfegen bör ändras i enUghet härmed. Lagen(1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmerings-centrakr Lagen(1981:1104) om verksamheten hos vissa regionafe alarmeringscentraler gäUerenUgt dess 1 § verksamheten hos regionala alarmeringscentraler som har tiUsyfte att möjUggöra, snabba ckU effektivahjälpuisatser i nödsimationer och som har upprättats efter avtal med Televerket.Det avtal som åsyftas är ett konsortialavtal mellan för statensräkning, , , ochLandstingsförbundet om . När nu ombUdas tiUaktiebolag bör i lagens 1 § staten anges som avtalspart istäUet för Televerket.Lagens 2 §, som reglerar alarme-ringscentialemas rätt att avlyssna, spela inoch avbryte vissa telefonsamtal som befordras genom , bör ändrastiiU att avse telefonsamtal som befordras via allmänt tiUgängUga telenät. Förvaltningslagen(1986:223) Bestämmelseni 10 § förvaltningslagen (1986:223) i fråga om när ett telegram anses komma intiU en myndighet bör anpassas tiU den nya situationen med i huvudsak enskUdaföreteg som driver televerksamhet. Lagen(1991:572) om särskild utlänningskontroll Bestämmelsemai 20 CKh 22 §§ lagen (1991:572) om särskUd utiänningskonttoU i fråga om vissatvångsmedel mot utiänning bör anpassas tiU den nya simationen på teleområdet påmotsvarande sätt som 4 kap. 8 § brottsbaUcen och vissa av bestämmelsema i 27kap. rättegångsbaUcen, dvs. de bör ändras tiU att avse befordringsföreteg. Lagen(1992:1527) om tekterminalutrustning Regeringenhar getts bemyndigande att sätte i kraft fegen (1992:1527) omteleterminalutmstning. Genom den anknymmg tiU som fegen fått i detfegstiftningsärendet (prop 1992/93:72, bet. 1992/93:TU13, rskr. 1992/93:94) harfegen tidigare ansetts inte kunna sättes i kraft förrän som dettaavtal träder i kraft. Lagenom teleterminalutmsttiing är utformad med utgångspunkt frän att skapa ettförbätttat svenskt system för den stadiga konttoUen av teleterminalutmstningoch ge möjUghet att genom bemyndiganden införUva omteleterminaler paraUeUt med den svenska Prop. ordningen om (Kh när ettEES-avtal träder i kraft. träder i kraft kommerregelsystemet för sådan teleterminalutmstning som omfattas avterminaldirektivet (91/263/EEG) att kompletteras av bl.a. fegen (1992:1119) omteknisk konttoU och fegen (1992:1534) om EG- märket, som inte kommeratt sättas i kraft förrän . Lagen omteleterminalutmstning har emeUertid medvetet gjorts fristaende frän dessa ckU andra fegar med särskUd anknytningtiU .