prop · GG03159 · 1992-12-31 00:00:00 — Den särskilda insatsen rådgivning och annat personligt stöd berörsinte, eftersom ansvaret för denna insats enligt den nya lagen föreslås åvilalandstingen. Landstingenbör för omsorgslagens personkrets ansvara förinsatsema kontaktperson, daglig verksamhet, korttidstillsyn, korttidsvistelsesamt de olika boendeformema, som har motsvarigheter i omsorgslagen. Kommunemabör däremot redan från den nya lagens ikraftträdande ha ansvar även gentemotomsorgslagens personkrets för de särskilda insatseraa personlig assistans,ledsagarservice och avlösarservice i hemmet. De senare är insatser sommotsvarar vad som har kunnat lämnas av kommunema inom ramen försocialtjänstens verksamhet. Vidarebör landstingen ansvara för den verksamhet som förnärvarande regleras i elevhemslagen. Ettlandsting Och en kommun bör kunna träffa avtal om att överföra uppgifter enligtomsorgslagen och elevhemslagen tidigare än . Om ett landstingträffar överenskommelse med en eller flera konununer i ett landstingsonu-.de omöverförande av uppgifter, anserjag att skall läinna bidrag till en kommun för kostnaden. Omlandstinget överlåter uppgiftema till samtliga kommuner i , bör iförsta hand skatteväxling genomföras. Vidare bör kommunema ges möjlighet attlämna ekonomiskt bidrag till varandra, om det behövs för kostnadsutjämningmellan dem. Jag anser emellertid att sådan mellankommunal kostnadsutjämningbara bör tillämpas övergångsvis. Jag anser att riksdagenoch regeringen självklart skall ha ett ansvar för huvudmaimaskapförändringensgenomförande. Enligt min mening finns det emellertid inte skäl att nu föreslåformer för en central reglering för överförandet av huvudmannaskapet.Huvudmännen bör enligt min uppfattning ges möjlighet att själva komma överensom tidpunkt och villkor för överförandet. Fr.o.m. bör dockdet huvudmannaskap som framgår av den nya lagen inträda. Det bör enligt minmening ankomma på regeringen att senare återkomma till med förslag omekonomisk reglering i de fall överenskommelser om överförande av huvudmannskapinte kunnat träffas. På grand av den relativtomfattande övergångsreglering som blir följden av dehuvudmannaskapsförändringar som den nya lagen ger upphov till, och vissakvarvarande bestämmelser om specialsjukhus och vårdhem, är det lämpligt att haen särskild lag om införande av lagen om stöd och service till vissafunktionshindrade. 1992/93:159 Bilaga I 4.2 Vårdoberoende av samtycke Mittförslag: Nuvarande bestämmelser om vård oberoende av samtycke förutvecklingsstörda personer skall finnas kvar under ytterligare . Handikapputredningensförslag: Utredningen föreslår att möjligheten till tvångsomhändertagandeavskaffas. Renussinstansema:Flertalet remissinstanser godtar utredningens förslag. Kammarrätten i Göteborganser att utredningens förslag inte bör genomföras. 1 propositionen (prop.1990/91:58) om psykiatrisk tvångsvård m.m. har det dragits upp riktlinjer förhur dessa problem fortsättningsvis bör lösas. Enligt kammarrätten saknas detanledning att nu gå ifrån dessa riktlinjer. Skälen för nutt förslag:Enligt den föreslagna lagen om stöd och service till vissa funktionshindradeskall stöd och service endast ges på begäran av den enskilde. Om han är eller ur stånd att avge en bindande viljeförklaring skall insatser ges påbegäran av vårdnadshavare, förvaltare eller god man. En liknande regel gällerenligt den nuvarande omsorgslagen. Iomsorgslagen upptas alltå inte några regler om vård oberoende av samtyckemotsvarande vad som gällde enligt 35 § omsorgslag. Att helt släppamöjligheten till tvångsmässiga ingripanden ansågs dockinte vara möjligt i anslutning till att den nya omsorgslagen in- Prop.1992/93:159 fördes. 1 propositionen (prop. 1984/85:176) om den nuvarande om-BUaga 1 sorgslagen uttalade föredragande statsrådet att den enda framkomligavägen var att övergångsvis, i avvaktan på en samlad bedömning, behålla 35 § ochdärtill anslutande regler omsorgslag vid sidan av den nuvarandeomsorgslagen. Därigenom finns möjligheter att vårda utvecklingsstörda personeroberoende av eget samtycke. Reglema återfinns i den s.k. införandelagen tillomsorgslagen. §35 omsorgslag, som alltså genom övergångsbestämmelsema till dennuvarande omsorgslagen alltjämt är i kraft, har följande lydelse: "Psykisktutvecklingsstörd som fyllt får oberoende av samtycke som avses i 34 §första stycket beredas vård i vårdhem eller specialsjukhus, om vården är oundgängligenpåkallad med hänsyn till utvecklingsstöraingens grad och tUl att han till följdav utvecklings-störaingen a)är farlig för annans personligasäkerhet eller fysiska eller psykiska hälsa eller för eget liv b)är ur stånd att taga vård omsig själv c) ärur stånd att skydda sig själv mot att bli sexuellt utnyttjad eller d) harett för närboende eller andra grovt störande levandssätt. Vård i specialsjukhus oberoende av samtycke får beredas även när vårdenär oundgängligen påkallad med hänsyn till, föratom utvecklingsstörningensgrad, att den utvecklingsstörde till följd av utveck-lingsstöraingen är farligför annans egendom eller annat av lagstiftningen skyddat intresse som ickeavses i första stycket under a). Vården får dock beredas endast med stöd avdomstols förordnande enligt 31 kap. 3 § ." Ipropositionen (prop. 1990/91:58) om psykiatrisk tvångsvård m.m. bedömdeföredragande statsrådet att övergångsreglema om tvångsvård i införandelagentill omsorgslagen inte heller till följd av den föreslagna nya psykiatriskavårdlagstiftningen kunde avskaffas. Den tidigare inriktningen mot att upphävatvångsbestämmelsema angavs emellertid ligga fast. Vidare angavs attSocialstyrelsen borde ges i uppdrag alt följa tillämpningen av övergångsreglemaom tvångsvård av utvecklingsstörda och att senast redovisa gjordaerfarenheter. beslutade i enlighet härmed (bet. 1990/91 :SoU13,rskr. 1990/91:329). Genomlagen (SFS 1991:1138) om ändring i avskaffades däremot fr.o.m. denI möjligheten att enligt omsorgslag överlämna enutvecklingsstörd lagöverträdare till vård i specialsjukhus. Den nya regleringeni innebär bl.a. att påföljden överlämnande till rättspsykiatriskvård kan tillämpas på lagöverträdare som är utvecklingsstörda, om de har enpsykisk stöming som är allvarlig och kriterierna i övrigt för rättspsykiatriskvård föreligger. Överlämnande kan dock inte ske om den psykiska störaingenenbart består av utvecklingsstöming. Medanledning av uttalandet i propositionen (prop. 1990/91:58) att Socialstyrelsenborde ges i uppdrag att följa tillämpningen av över- gångsreglemaom tvångsvård av utvecklingsstörda och mot bakgrand av Prop. 1992/93:159Handikapputredningens förslag om att tvångsomhändertagande på grand Bilaga I avutvecklingsstöming skall avskaffas, uppdrog regeringen i febraari 1992 tillSocialstyrelsen att bl.a. kartlägga omfattningen av nuvarande tvångsvård påvårdhem och specialsjukhus av utvecklingsstörda personer. Socialstyrelsenuppdrogs också att belysa på vilket sätt de verksamhetsansvariga huvudmännenbör anordna altemativa verksamheter för personer som tvångsvårdas på vårdhemeller i specialsjukhus. AvSocialstyrelsens redovisning i denna del av uppdraget framgår att antalettvångsvårdade utvecklingsstörda sjunkit kraftigt ; från 1 144personer till 45 personer . uppger att det finnsen konkret planering att skriva ut ytterligare 17 personer. Av utredningenframgår också att cirka hälften av den kvarvarande grappen bedöms ha ettboendebehov liknande det som redan planeras för andra, t.ex. grappbostädeller annat boende med särskilt stöd. uppges bara ettfåtal personer ha skrivits in för vård oberoende av samtycke. Socialstyrelsendriver eller stödjer olika projekt med inriktning på alteraativa omsorgsformerför utvecklingsstörda personer som bedömts ha behov av frihetsinskränkan-deinsatser. Socialstyrelsenframhåller att utvecklingen varit mycket god avseende möjligheten att finnaalteraativa vårdformer för utvecklingsstörda som varit tvångsinskrivna. EnligtSocialstyrelsens bedömning är det därför möjligt att bestämmelseraa om vårdoberoende av samtycke helt kan tas bort . Socialstyrelsenanser att övergångsbestämmelsema till omsorgslagen avseende vård oberoende avsamtycke bör finnas kvar ytterligare . Skälet är att det för en mindregrapp utvecklingsstörda kan behövas tvångsinsatser för att förhindra att desjälva eller andra far illa. Avstor betydelse för den framtida bedömningen är enligt delsutvecklingen inom omsorgs verksamheten, dels möjlighetema för kriminalvård ochrättspsykiatri att svara för ett adekvat omhändertagande. Socialstyrelsenanser att ytterligare analyser bör göras av erfarenhetema av den nyalagstiftningen om psykiatrisk tvångsvård innan något definkivtställningstagande kan tas. bedömer att den i propositionen ompsykiatrisk tvångsvård m.m. (prop. 1990/91:58) angivna tiden, , bör varatillräcklig för att kunna bedöma om det behövs särskild lagstiftning förreglering av tvång för personer med utvecklingsstöraing eller om behovet avtvång tillfredsställande kan täckas av annan lagstiftning. Föregen del gör jag samma bedömning i frågan och är därför inte beredd att nuföreslå att möjligheten till vård oberoende av samtycke skall upphöra. Jaganser emellertid att den tidigare inriktningen mot att upphäva bestämmelser omtvångsvård av utvecklingsstörda personer skall ligga fast. Jaganser att det är synnerligen angeläget att alteraativa individuellt anpassadeåtgärder för utvecklingsstörda personer med sociala, psykiska ellerbeteendemässiga problem vidtas inom ramen för verksamheten medden nya lagen och, då det bedöms som lämpligt, i samverkan med t.ex. psykiatrinoch . Jag föratsätter att såsom nationelltillsynsmyndighet för verksamhet enligt den nya lagen ingående följerutvecklingen på detta område och medverkar i diskussioner om konstraktivaaltemativa lösningar. Jag avser att på grandval av tillsynnoggrant följa frågan och återkomma till regeringen med förslag om åtgärder vidlämplig tidpunkt. 1992/93:159 Bilaga 1 4.3 Vårdhem och specialsjukhus Mittförslag: Landstingen och kommunema skall gemensamt planera för avveckling avbefintliga vårdhem och specialsjukhus. Avvecklingsplaner skall vara upprättadesenast . Nyintagningtill vårdhem och specialsjukhus får bara ske av vuxna med anledning av beslutom vård oberoende av samtycke. Kommunemaskall i samråd med landstingen regelbundet och minst en gång övervägaom boendet i vårdhem eller specialsjukhus för en person kan ersättas av någonboendeform enligt den nya lagen om stöd och service till vissa funktionshinder. Personersom bor på vårdhem och specialsjukhus skall få del av vissa insatser enligt dennya lagen om stöd och service till vissa fuiUctionshindrade. Frågorom vårdhem och specialsjukhus regleras i införandelagen till den nya lagen. Handikapputredningensförslag: Utredningen föreslår att avvecklingsplaner, som skall utarbetas avkommuner och landsting tillsammans, skall vara upprättade senast den 31december 1993. Från sainma datum föreslås definitivt intagningsstopp påvårdhemmen. Vårdhemmen föreslås vara avvecklade senast den . Remissinstanserna:Fletalet remissinstanser godtar utredningens förslag. Kammarrätten i Göteborganser emellertid inte att det bör läggas fast en tidpunkt för när vårdhem ochspecialsjukhus skall vara avvecklade. bedömer attden föreslagna tidpunkten för vårdhemsavvecklingen är , ungdomar och vuxna (FUB) framför attverksamheten vid specialsjukhus och vårdhem bör regleras iövergångsbestämmelser till den nya lagen. Skälen för mittförslag: Vårdhem och specialsjukhus är inte former av särskilda omsorger enligtomsorgslagen, utan regleras i införandelagen till omsorgslagen. Enligt dennaskall landstingen planera för vårdhemmens och specialsjukhusens avveckling. 1lagmotiven betonas att det är väsentligt att utflyttningen från vårdhemmen skermed varsamhet och med hänsynstagande till och efter samråd med varje enskildindivid. 8 1992/93. 1 samL Nr 159 Avvecklingenskall också ske med beaktande av personella och ekono- Prop. 1992/93:159 miska resurser. Nyintagningpå vårdhem av bara och ungdomar får enligt införandelagen till omsorgslageninte ske. Däremot får nyintaging ske till vårdhem eller special sjukhus förvuxna om det finns synnerliga skäl därtill. Ett synnerligt skäl kan vara attbehov av omhändertagande uppstår på grand av ändrad hemsituation. Det kan gällaen svårt utvecklingsstörd vuxen person som vårdas av föräldrar som inte längreklarar uppgiften och lämplig grappbostäd inte går att finna . Ettannat synnerligt skäl kan vara att den utvecklingsstörde är misstänkt förbrott. Enligtinförandelagen till omsorgslagen skall omsorgsnämnden regelbundet och minst engång pröva om boendet kan fortsätta i någon annan boendeform.Prövningen skall göras för varje person individuellt. Underen tioårsperiod har omkring 90 vårdhem lagts ned. firms det 110 vårdhemsom omfattas av införandelagen till omsorgslagen. Antalet boende på vårdhem harunder perioden minskat med ca 5 200 personer. Enligt statistikbodde fortfarande omkring 4 000 personer på vårdhem . Omkring 20 vuxnapersoner bodde på specialsjukhus. Avvecklingenav vårdhemmen och specialsjukhusen har pågått . Likväl finnsdet fortfarande flera tusen personer som bor på vårdhem och specialsjukhus. Medhänsyn till de kunskaper som finns om institutioners negativa inverkan på demsom bor där samt till positiva erfarenheter av de bostäder och verksamhetersom kommit att ersätta bl.a. vårdhemmen, anserjag att avvecklingen börpåskyndas ytterligare. Huvudmännensplaner för avveckling av vårdhem och specialsjukhus samt för alternativaboende- och sysselsättningsformer bör enligt min mening vara upprättade i ochmed utgången av . 1 planema bör både generella utgångspunkterför avvecklingen och enskilda personers behov av altemativa boende- ochsysselsättningsformer klargöras. har i allmänna råd (1990:11)om institutionsavveckling givit vägledning i denna fråga. Eftersom det ärkommunema som slutligen skall vara ansvariga för flertalet av insatseraa enligtden nya lagen, som bl.a. skall ersätta vård i vårdhem och specialsjukhus, är detviktigt att landstingen och kommunema tar ett gemensamt ansvar för planeringen.Planeringen avseende enskilda personers utflyttning från vårdhem ochspecialsjukhus bör avse både de personer som bor på vårdhem ellerspecialsjukhus som drivs av landsting eller kommun och de personer som bor påenskilda vårdhem som godkänt som vårdhem för utvecklingsstörda.Jag anser att det är befogat att planema tillställs . Jaganser vidare att huvudmannen, i likhet med vad som gäller enligtinförandelagen till omsorgslagen, regelbundet och minst en gång skallgöra en individuell prövning om boendet kan ersättas av någon boendeform enligtden nya lagen. Jaghar föreslagit att möjligheten att ge vård i vårdhem och specialsjukhusoberoende av samtycke skall finnas kvar ytterligare en tid.Ny intagningar av andra skäl bör emellertid inte kunna göras. Utvecklingsstördabam och ungdomar växer numera upp under samma livsvillkor som bam i allmänhet.De bör också senare i livet ges möjlighet att fortsätta att leva under sammaförhållanden som människor i allmänhet gör; med egen bostad, arbete ellerdaglig sysselsättning och fritid utifrån egna intressen. Enligt min mening kandärför inte huvudmannen fullgöra sin skyldighet enligt lagen genom att erbjudautvecklingsstörda personer boende under institutionella former. Det böremellertid inte hindra att rent tillfälliga placeringar görs i akuta situationeri avvaktan på en permanent lösning. Jaganser inte heller att omplaceringar från ett vårdhem till ett annat bör göras,såvida det inte sker på den enskildes uttryckliga önskan. Handikapputredningenföreslår att alla vårdhem och specialsjukhus skall vara avvecklade senast den Ijanuari 1998. Mot bakgrand av vad jag föreslagit om vård på vårdhem ellerspecialsjukhus oberoende av samtycke, är jag inte beredd att nu föreslå endefinitiv tidpunkt för när vårdhem och specialsjukhus skall vara heltavvecklade. Omfattningen av vård oberoende av samtycke är emellertid relativtliten. Jag anser därför inte att planeringen för avveckling av vårdhem ochspecialsjukhus behöver försenas med anledning av att platser för värd oberoendeav samtycke behövs övergångsvis. Jagfinner det synnerligen angeläget att personer som bor på vårdhem ochspecialsjukhus skall kunna få del av insatser enligt den nya lagen. Att t.ex.ha en kontaktperson kan vara lika viktigt för dessa personer som för andra somtillhör den nya lagens personkrets. Jag anser att det bör varaSocialstyrelsen som är tillsynsmyndighet över vårdhem och specialsjukhus. Detinnebär ingen ändnng i förhållande till vad som gäller enligt den nuvarandeinförandelagen till omsorgslagen. Skälet är att har enöverblick som gör det möjligt att följa verksamheten på nationell nivå underavvecklingsperioden. 1992/93:159 Bilaga I 5.1 Ansvaret för habilitering och rehabilitering Mittförslag: Sjukvårdshuvudmännen åläggs genom ändring i hälso- och sjukvårdslagen(HSL) att ansvara för habilitering och rehabilitering. Sjukvårdhuvudmannenskall tUlgodose behovet av habilitering och rehabilitering eller anlita andraanordnare av habilitering och rehabilitering eller samverka med andrasjukvårdshuvudmän för att tillgodose detta behov. Sjukvårdshuvudmannenskäll i samråd med den enskilde eller i förekommande fall med dermesställföreträdare upprätta en individuell plan över den enskildes behov avhabilitering och rehabilitering. Bestämmelser om detta förs in i hälso- ochsjukvårdslagen. Handikputredningensförslag: Överensstämmer i princip med mitt Prop. 1992/93:159 förslag.Utredningen föreslår att den individuella planen skall tillställas BUaga Iförsäkringskassan om den enskilde så vill och begär det.Syftet är att uppnå samordning mellan olika huvudmän och att försäkringskassanskall göra vissa uppföljningar. Remissinstanserna:Landstingen m.fl. stödjer utredningens förslag om att sjukvårdshuvudmännengenom ändring i HSL åläggs att organisera och finansiera habilitering ochrehabilitering, medan framför allt handikapporganisationema anser atthabilitering och rehabilitering skall regleras i en rättighetslag. Mångaremissinstanser riktar kritik mot utredningens förslag att försäkringskassanskall åläggas ett uppföljningsansvar för de individuella planeraa. Skälenför mitt förslag: Habilitering och rehabilitering är i vid bemärkelseverksamheter som syftar till att ge funktionshindrade bästa möjligafunktionsförmåga och bästa möjliga föratsättningar för delaktighet isamhället. För att nå detta behövs samverkande medicinska, psykologiska,pedagogiska och sociala åtgärder samt åtgärder för arbete eller sysselsättning. Samhälletsskyldighet att erbjuda habilitering och rehabilitering är inte regleradi lag. Uppgiften att erbjuda habilitering och rehabilitering har emellertidansetts följa av det allmänna ansvar som sjukvårdshuvudmännen enligt 1 § HSLhar att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Habiliteringsbegreppethar kommit att beteckna verksamheter med inrikting på framför allt bara ochungdomar. Vanligen omfattar habiliteringen medicinska, psykologiska, socialaoch pedagogiska aspekter på funktionshindret. Arbetssättet är i regeltvärfackligt lagarbete. I många landsting har habiliteringsverksamhetensamordnats för flera grapper av funktionshindrade bara och ungdomar. Bam-och ungdomshabiliteringen är organiserad på flera nivåer. På det lokala planetfinns ofta lokala team eller distriktsarbetslag som svarar för behandling ochstöd i olika former till funktionshindrade bam, ungdomar och deras familjer. Pålänsplanet svarar barnklinik eller habiliteringscentral för diagnostik,behandlingsplanering, behandling och utvecklingsfrågor. Däratöverfinns regionala habiliteringsverksamheter med varierande omfattning ochprofilering inom varje sjukvårdsregion och som fungerar som viktiga komplementtill länsplanets habiliteringar. I regel är den regionala habiliteringenintegrerad med länshabiliteringen. i , Ekhaga iLinköping och i är emellertid enbart inriktade påregional verksamhet. De förenar habilitering med undervisning och drivs isamarbete mellan kommuner och landsting. Påriksplanet finns specialpedagogiska resurscentrer knutna till några av destatliga specialskolorna. Dessa har oftast hela riket som upptagningsområde.Staten har också tagit på sig kostnadsansvaret för verksamheten medhabilitering och boende i anslutning till gynmasieskolor med specialanpassadutbildning för svårt rörelsehindrade elever. Vuxenhabilitering harblivit ett begrepp för fortsatta insatser för Prop. 1992/93:159 främst ungavuxna som tidigare erhållit stöd, service och behandling Bilaga 1 genom landstingens bara- och ungdomshabilitering. Habiliteringsbegreppetanvänds även för verksainhet för unga vuxna som under baradomsåren inte fåtttillgång till kvalificerade stödinsatser och därför i vuxen ålder kompenserasgenom riktade behandlings- och stödinsatser. Habiliteringanvänds också som begrepp inom landstingens omsorgsverksamhet förutvecklingsstörda bara, ungdomar och vuxna. Vanligen avses då verksamhet sombedrivs av tvärfackliga team eller av distriktsarbetslag med företrädare förolika yrkeskategorier och som svarar för den direkta behandlingen och det närastödet till den utvecklingsstörde personer. Som jag nämnt ärhabiliteringsverksamheten för bara och ungdomar i flera landsting samordnad ien gemensam organisation för flera grapper av funktionshindrade bam ochungdomar, bl.a. de som omfattas av omsorgslagen. Förvuxna personer med funktionshinder finns det inom landstingens ansvar mångaverksamheter som svarar för särskilt kuimande och särskilda insatser för atthindra eller minska följder av skada eller sjukdom. Jag har nämntomsorgsverksamheten för utvecklingsstörda personer och vuxenhabiliteringen förfortsatta insatser till unga vuxna. Däratöver har nästan varje medicinskspecialitet i vid bemärkelse rehabiliterande inslag. Utvecklingen inomrehabiliteringsmedicinen och närliggande delar av sjukvården har under senareår utökats och blivit alltmer specialiserad. Andra medicinska specialiteter medomfattande rehabiliteringsinslag är exempelvis psykiatri, reumatologi ochgeriatrik. Vid flertalet ögon- och öronkliniker har syn- och hörselcentralerbyggts upp. Personer med vissa ftinktionshinder som t.ex. mag- och tarmsjukdomar,diabetes, psoriasis och astma och allergi får ofta helt eller delvis behandlingoch socialt stöd inom den klinik som vederbörande fått kontakt med i sambandmed utredning och diagnos. Rehabilitering har också alltmer tagits upp inom denöppna vården. Åven inom akutsjukvården förekommer det att särskilda kunskaperoch resurser för habilitering och rehabilitering ställs till förfogande. Ävenstat, kommuner och enskilda svarar för insatser som kan ingå i en allsidighabilitering och rehabilitering. Som exempel kan nämnas yrkesinriktadrehabilitering inom , rehabiliteringsverksamhet inomRiksförsäkringsverkets sjukhus, habilitering och rehabilitering inom hälso-och sjukvård med kommuner som huvudmän, habiliterings- ochrehabiliteringsverksamhet som drivs av stiftelser och organisationer samtverksamhet med habiliterings- och rehabiliteringsinslag vid folkhögskolor ochannan vuxenpedagogisk verksainhet. Likaså driver vissa handikapporganisationerangelägen verksamhet för att stödja enskildas habiliterings- ochrehabiliteringsprocess. År1978 utfärdade ett principprogram för medicinsk rehabilitering.Programmet syftar till att anpassa medicinsk rehabilitering till den allmäimahälso- och sjukvårdsplanen. Jag har erfarU att ,och beslutat att gemensamt revideradetta program. met skall beskriva hurmångfacetterad rehabiliteringsverksamheten är Prop. 1992/93:159 och utgöraett policydokument för vägledning till hälso- och sjuk- Bilaga 1vårdshuvudmännen och berörda yrkesgrapper. Revideringsarbetet avser allrehabilitering inom hälso- och sjukvården och inte enbart den verksamhet sombedrivs vid rehabiliteringskliniker. Revideringen beräknas vara slutförd undervåren 1993.