prop · GF03108 · 1992-01-01 00:00:00 — /1/ 1 Förre generaldirektören . Regeringens proposition 1991/92: 108 Statens roll i den exportfrämjande verksamheten vid exportråd Regeringen överlämnar denna proposition till . Föredragande vid regeringssammanträdet har varit statsrådet . På regeringens vägnar huvudsakliga innehåll I propositionen konstateras att det finns samhällsekonomiska motiv för fortsatt statligt stöd med viss inriktning till den exportfrämjande verksamhet som bedrivs genom exportråd. De små och medelstora exportoerfarna företagen bör prioriteras i rådets verksamhet. Förslag lämnas om inriktning och koncentration av det statliga stödet. Stödet bör i första hand inriktas på upplysnings-, informations- och rådgivningsverksamhet. Övriga aktiviteter bör i princip bedrivas på affärsmässiga villkor, men här kan särskilda skäl tala för visst statligt stöd. I propositionen redovisas vissa bedömningar avseende den exportfrämjande verksamhetens inriktning och organisation. mellan och andra organ med exportfrämjande inslag i sin verksamhet. bör även fortsatt ha två huvudmän nämligen staten och näringslivet företrätt av . Förslag framläggs om godkännande av ett reviderat avtal mellan staten och om exportråd. I linje med den omläggning som sker av den ekonomiska politiken i riktning mot generellt verkande åtgärder för att främja det svenska näringslivets konkurrenskraft föreslås en halvering av det statliga stödet . För /93 föreslås totalt . anvisas under anslaget Exportfrämjande Av detta belopp föreslås att . disponeras av exportråd medan återstoden föreslås stå till regeringens disposition. Proposition om statens roll i den exportfrämjande verksamheten vid exportråd 1 Ärendet och dess beredning 1.1 exportråd exportråd bildades av staten och näringslivet företrätt av . gällande avtal mellan de två huvudmännen är 1979. Enligt avtalet skall rådet som centralt organ planera, samordna, marknadsföra och genomföra åtgärder för att främja svensk export. Rådet skall särskilt insamla, bearbeta och förmedla marknadsinformation, lämna råd i internationell marknadsföring samt stimulera och stödja exportansträngningar. har genom särskild lag tilldelats beslutanderätt för handelssekreterare. har rådet ca 405 anställda, varav 194 vid 32 handelskontor inkl. filialer i 20 länder. Rådet har också genom särskild lag tilldelats viss direktivrätt för den exportfrämjande verksamheten inom utrikesrepresentationen. Rådets omslutning uppgick /91 till ca 440 milj. kr. varav 260 milj. kr. tillskjutits som statsanslag över anslaget Exportfrämjande verksamhet. Statsanslaget är avsett i första hand för exportservice till företag med export av mindre omfattning, för tjänster som handelssekreterare utför avgiftsfritt, för vissa bransch- eller temabundna kollektiva exportfrämjande aktioner samt för ledning och planering av handelssekreterarnas verksamhet och av exportfrämjande verksamhet inom utrikesrepresentaionen. Rådet leds av en styrelse med åtta ledamöter och lika många suppleanter. Hälften utses av regeringen och hälften av . 1.2 uppdrog åt en särskild utredare1 att göra en förutsättningslös översyn av statens roll i den exportfrämjande verksamheten vid exportråd inkl. dess utlandsorganisation. Utredaren har presenterat sina överväganden och förslag i betänkandet (SOU 1991: 3) Statens roll vid främjande av export. En sammanfattning av betänkandet är fogad till propositionen som bilaga 1. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna återfinns i bilaga 2. De kompletta remissyttrandena finns tillgängliga i handelsavdelnings ärende med dnr 90/1991. 2 Statens roll vid främjande av export 2.1 Mål och motiv för en statlig exportfrämjandepolitik Regeringens bedömning: Selektiva åtgärder till stöd för näringslivet bör begränsas till områden där det finns tydliga samhällsekonomiska motiv för statliga insatser. Exportfrämjandet är ett sådant område. Med den omläggning som sker av den ekonomiska politiken i riktning mot generellt verkande åtgärder för att främja svenskt näringslivs konkurrenskraft kan dock statens insatser även på detta område begränsas. föreslås en halvering av det statliga anslaget. Genom den förda politiken skapas också bättre förutsättningar för företagen att själva svara för en större del av kostnaderna för olika exportfrämjande aktiviteter. Exportfrämjandepolitikens mål bör vara att främja svenskt näringslivs export och internationalisering på ett sätt som positivt påverkar långsiktiga välfärdsutveckling. Staten bör lägga ett tydligt uppdrag på för att få vissa tjänster utförda som ter sig samhällsekonomiskt angelägna. Utredningens bedömning: I exportrådsutredningen konstateras att någon djupare analys av statens ansvar på exportfrämjandeområdet inte förefaller ha gjorts vid tillkomst . Man utgick från att staten hade en roll att spela med hänsyn till exportens betydelse för den svenska ekonomin och till de externa balansproblemen. Det ansågs att insatserna borde göras tillsammans med näringslivet i en gemensam organisation med statliga bidrag till verksamhetens finansiering. Bakgrund var också den verksamhet som tidigare bedrivits av och av staten, samt exportfrämjandesatsningar från andra länders sida. har haft som huvuduppgift att analysera frågan om statens mål och motiv för ett fortsatt engagemang i den exportfrämjande verksamheten vid exportråd i ett samhällsekonomiskt sammanhang och mot bakgrund av en utvärdering av den hittillsvarande verksamheten jämte förändringar i förutsättningarna för det statliga engagemanget. Utredningen konstaterar sammanfattningsvis att den ekonomiska politiken har till uppgift att skapa sådana villkor att svenska produkter kan säljas på utländska marknader på ett effektivt och konkurrenskraftigt sätt, och att i det syftet handelspolitiskt verkar för ett fritt utbyte av varor och tjänster mellan länder. Utredningen har inte funnit några bärande motiv för en svensk exportpolitik med betydande selektiva insatser till stöd för exporten. Utredningen konstaterar vidare att förutsättningarna för det statliga exportfrämjandet har ändrats. Utredningen konstaterar också att företagen själva står för den helt övervägande delen av de samlade insatserna för att marknadsföra och sälja svenska produkter utomlands. Utredningen konstaterar vidare att det är svårt att bedöma de kvantitativa effekterna på svensk export av de insatser som gjorts genom exportråd och att svensk export knappast skulle påverkas betydligt på kort sikt om stödet via föll bort. Om inte fanns skulle detta dock få kännbara konsekvenser för företagen vad gäller tillgången på relevant handelsinformation från exportserviceinriktade exportrådsenheter i och i utlandet. Uteblivandet av utställningar och andra manifestationer utomlands för svensk industri skulle likaledes på kunna ge negativa effekter på exporten, varjämte exporten från exportoerfarna mindre företag sannolikt skulle påverkas. Däremot bedöms effekterna på de större företagen bli mindre. Det konstateras att en stabil efterfrågan finns på tjänster från exportföretagen och att detta tyder på att verksamheten är uppskattad. Utredningen konstaterar att det torde stå utom allt tvivel att insatser har en kvalitetshöjande effekt på exporten. Mot bakgrund av ovanstående samt en samhällsekonomisk analys drar utredningen slutsatsen att det är ett statligt intresse att även i fortsättningen lämna visst stöd till den exportfrämjande verksamheten vid exportråd, som förutsättningarna har ändrats på ett sådant sätt att det statliga stödet kan minska. Syftet är att genom vissa strategiska insatser förbättra marknadernas funktionssätt, t. ex. genom att undanröja informationsbrister, underlätta uppbyggnaden av nätverk av relationer samt initiera s. k. spjutspetsaktiviteter. Remissinstanserna: De som har yttrat sig tillstyrker i stort utredningens bedömning rörande mål och motiv för ett fortsatt statligt engagemang i exportfrämjande verksamhet genom exportråd. () anser att grundläggande för föreningens och det privata näringslivets syn är att det är värdefullt med ett samlat och och kompetent exportfrämjande organ för att stärka företagens internationella konkurrenskraft på utlandsmarknaderna. Föreningen anser att i dagens hårdnande affärsklimat med allt större affärsverksamhet över gränserna och därmed hårdnande konkurrens är internationalisering av största vikt också för svenskt näringsliv. Många företag i , framför allt de mindre, saknar exporterfarenhet och kan behöva kvalificerad hjälp. En mer pragmatisk inställning rekommenderas snarare än att i alltför stor utsträckning hårdra nationalekonomiska motiv för statens insatser. framhåller att utredningen konstaterat att det finns starka samhällsekonomiska motiv för ett statligt engagemang. I den politiska praktiken är det enligt rådet ambitionen att slå vakt om välfärden genom ökad export som leder till anspråk på statligt exportfrämjande. I rådande ekonomiska läge med konjunkturella men även strukturella kristecken, minskande nyföretagande m. m. måste det enligt rådet vara en central samhällsekonomisk uppgift att bana väg för företag som kan bli nya motorer för export, sysselsättning och tillväxt. Det finns alltså skäl att satsa särskilt på de mindre företagen. instämmer i att statligt stött exportfrämjande från såväl nationalekonomisk som från företagsservicesynpunkt är motiverat. Förbundet nämner främst exportservice men också insatser där det övergripande "svenska" intresset kan vara större än de enskilda företagens. anser att det finns ett visst behov av stödjande åtgärder, främst till de små företagen, för att underlätta deras exportansträngningar. Mycket av denna assistans måste av nödvändighet helt eller delvis finansieras av staten. redovisar de svenska internationella förpliktelserna i fråga om statliga stödåtgärder och drar slutsatsen att merparten av den statsstödda verksamhet som föreslås i utredningen bör vara förenlig med gällande internationella åtaganden och EGs bestämmelser. Detta stöds av förhållandet att de svenska stödåtgärderna inte är unika internationellt sett. Skälen för regeringens bedömning: Det är en huvuduppgift för den ekonomiska politiken att bryta den ekonomiska stagnationen och lägga grunden för en ny period av tillväxt, företagande och utveckling. Av största vikt för ekonomiska utveckling blir att små- och nyföretagandet får en renässans och att skattetrycket minskar. Regeringens politik syftar till ett förbättrat klimat för företagande och investeringar och till förstärkt konkurrenskraft. Avgörande för näringslivets och exportens utveckling är att den ekonomiska politiken bidrar till ett bra klimat för företagande i , som den internationella ekonomiska politiken och handelspolitiken skapar förbättrade möjligheter för svensk industri att konkurrera i andra länder. Selektivt statligt stöd till branscher och företag bör avvecklas både av principiella och statsfinansiella skäl, utom i de fall då insatserna är samhällsekonomiskt motiverade och av strategisk betydelse. Utredningen har på ett förtjänstfullt sätt diskuterat mål och motiv för ett fortsatt statligt engagemang i den exportfrämjande verksamheten vid exportråd. I likhet med utredningen anser regeringen att det finns samhällsekonomiska motiv för statligt stöd till insatser framför allt för att erbjuda sådan information och rådgivning och skapa sådana nätverksrelationer som kan vara av betydelse för svensk export. Vidare anser regeringen att det finns anledning att vidta särskilda åtgärder för att främja de små och medelstora företagens export och internationalisering. Verksamhet på områden där det finns privata alternativ bör begränsas till områden där har särskild kompetens och kapacitet och där aktiviteterna utgör naturliga komplement till den statsstödda verksamheten. Även om enskilda företag kan ha intresse av att export subventioneras leder dylika subventioner till snedvridningar och välfärdsförluster. exportsubventioner är dessutom förbjudna i internationella överenskommelser. Regeringen gör alltså, liksom ett antal remissinstanser, bedömningen att det finns samhällsekonomiska motiv för staten att även i fortsättningen avdela visst finansiellt stöd till delar av exportråds verksamhet, framför allt med inriktning på de små och medelstora exportoerfarna företagens situation. I enlighet med utredningens förslag bör staten lägga en preciserad beställning på för att få ett antal tjänster utförda som ter sig samhällsekonomiskt angelägna. Regeringen återkommer i det följande med förslag till en precisering av syftet med den statliga finansieringen. Förslagen innebär en koncentration jämfört med nuläget. har ställt sig bakom de mål och motiv för statlig medverkan som har angetts, vilket avspeglas i förslag till avtal (avsnitt 4). Samarbetet mellan staten och näringslivet bör alltfort återspeglas i ett särskilt avtal som regeringen återkommer till i det följande. 2.2 Exportfrämjande verksamhet Regeringens bedömning: Statens stöd till bör utifrån en samhällsekonomisk bedömning inriktas på följande aktiviteter: 1. upplysnings- och rådgivningsverksamhet, 2. vissa projekt/aktioner, i samverkan med företag, vilka syftar till a. utveckling av exportoerfarna, framför allt små och medelstora, företags export, b. export till svårbearbetade eller avlägsna men lovande marknader, c. större manifestationer med inriktning på svenskt näringsliv eller svensk industri, efter samråd med (). Utredningens bedömning: Utredningen anser som tidigare nämnts att staten i första hand bör främja export i ett långsiktigt perspektiv genom att avhjälpa informationsbrister och stödja vissa slag av spjutspetsinsatser. Utredningen har dragit slutsatsen att staten även i fortsättningen bör anslagsfinansiera exportservice i form av upplysning och rådgivning m. m. Vidare anser utredningen att staten bör fortsätta att medverka i vissa kollektiva satsningar i samarbete med företag, s. k. aktioner. I första hand bör aktioner som syftar till att vinna insteg på avlägsna eller svårbearbetade men lovande marknader kunna få stöd. Staten bör också hjälpa företag -- framför allt mindre och exportoerfarna -- att övervinna "tröskelproblem" vid initierande av eller expansion av export. Slutligen anser utredningen att vissa mer allmänt reklambetonade manifestationer för svensk industri och svenskt näringsliv i form av utställningar och delegationsresor bör få statligt stöd, då effekterna för företagen själva av sådana aktioner är långsiktiga och osäkra. Stöd till svensk projektexport och konsultstöd infördes . Stödformerna avser att ge svenska systemleverantörer möjlighet att i internationell konkurrens ta huvudansvar eller delat ansvar för sammanhållna projekt och att stimulera företagen att ge fler anbud än annars. Båda stödformerna är utformade som garantisystem. Utredningen konstaterar att en utvärdering visar att det finns motiv för att behålla de båda stödformerna. Vissa förslag ges till smärre justeringar i villkoren. Remissinstanserna: Tillstyrker i stort utredningens förslag i dessa avseenden. SAE understryker att exportservice är en grundläggande beståndsdel i rådets verksamhet. När det gäller exportaktioner påpekar SAE vikten av en hård kontroll från ledningens sida så att förberedelsekostnaderna minimeras. Uppdragsverksamhet bör enligt SAE ske till marknadsmässig prissättning men SAE pekar också på betydelsen av att rådet kan ta på sig uppdrag till rimliga priser för mindre företag. delar uppfattningen att det finns goda skäl att nu stärka rådets insatser för de mindre företagen. Det finns också enligt rådet anledning att intensifiera spjutspetsinsatserna. Den föreslagna koncentrationen av de statliga insatserna kan öka slagkraften. anser sig rådet ha till uppgift att betjäna den svenska exportindustrin i hela dess bredd. Tjänsteutbudet bör enligt avspegla de för företagen mest angelägna behoven. bör bedrivas på marknadens villkor. Delegationen för mindre företag anser att en utökad satsning på småföretag är välbetänkt, särskilt med tanke på den goda exportpotential som finns där. Exempel på insatser som bör stärkas är exportchef-att-hyra, uppsökande verksamhet, mässframträdanden m. m. Delegationen ser som en garant för ett professionellt samarbete och naturlig partner för de mindre företagen. EKN understryker behovet av samråd när aktioner planeras till lovande men svårbearbetade marknader där landrisken också är en viktig faktor. Skälen för regeringens bedömning: exportråds nuvarande verksamhet kan grovt indelas i tre kategorier -- exportservice, exportaktioner och exportuppdrag. Utredningen har ingående belyst dessa verksamhetsgrenars utveckling såväl innehållsmässigt som ur finansieringssynvinkel. Utredningen drar slutsatsen att aktiviteter inom samtliga tre områden fyller angelägna syften, framför allt serviceverksamheten, och att det finns fördelar med att hålla samman verksamheterna inom en organisation. Regeringen delar utredningens i grunden positiva bedömning av insatser. I enlighet med vad som tidigare framhållits bör dock den helt eller delvis statsfinansierade verksamheten koncentreras i förhållande till nuläget. Därvid skapas förutsättningar för en minskning av statsanslaget. Även mot bakgrund av utvecklingstendenserna för svensk ekonomi, framför allt storföretagens internationalisering och en förestående EGintegration, finns det skäl att koncentrera den exportfrämjande verksamhet som bedrivs med statliga medel. Det är ett samhällsintresse att svenska företag, inte minst de små och medelstora företagen, har tillgång till information och sakkunnig rådgivning om främmande marknader, avsättningsmöjligheter för svenska produkter, samverkansmöjligheter med utländska företag, legala förhållanden, handelsteknik m. m. Resurser för sådan information och rådgivning behöver finnas tillgängliga både i och på utlandsmarknaderna också för besvarandet av förfrågningar från utländska företag angående import från m. m. Vad som i allmänhet anses innefattas i verksamheten exportservice svarar mot ett sådant informationsbehov som det därmed är en statlig angelägenhet att stödja finansiellt. En väl utbyggd, effektiv efterfrågestyrd exportservice bör vara det centrala i verksamhet, såväl i som i utlandet. Vid sidan av en efterfrågestyrd exportservice förekommer också en uppsökande exportservice, varmed förstås informationsinsamling, utvärdering och analys av marknadspotentialer för svensk export. Sådan serviceverksamhet kan vara av stor betydelse inte minst för små och medelstora företag. Dock bör tyngdpunkten ligga på den efterfrågestyrda delen. Enligt regeringens mening bör exportservice även framgent finansieras genom statsanslag och företagens abonnemangsavgifter. I högre utsträckning än bör avgiftsdebitering emellertid också kunna komma i fråga. Staten medverkar i finansieringen av en rad s. k. exportaktioner med större eller mindre del av totalkostnaden. Enligt regeringens mening bör omfattningen av den aktionsverksamhet som sker med statligt Huvudprincipen bör vara att aktionsverksamheten bör bekostas av de deltagande företagen själva. Staten bör i första hand finansiellt medverka i sådana aktioner som bistår exportoerfarna mindre företag eller som inriktas mot komplicerade men lovande marknader. Vidare bör vissa angelägna manifestationer kunna få visst statsstöd. har initierat en rad aktioner med deltagande på hög nivå vilka till stor del har haft karaktären av allmänna Sverigemanifestationer, med inriktning på att främja svenskt näringslivs intressen. Exempel på sådana manifestationer är högnivådelegationer och deltagande i stora utställningar. Statlig medverkan i vissa manifestationer bör även fortsättningsvis kunna ske, dock i mindre utsträckning än tidigare och efter samråd med UD. Aktionerna har bl. a. till syfte att väcka intresse för och därmed kan de också ha positiva effekter för turismen till . har, inte minst tillsammans med de större svenska exportföretagen, gjort betydelsefulla insatser när det gäller bilden av som avancerad industrination utomlands. Aktioners finansiering delas i regel mellan staten och medverkande företag enligt fördelningen 40--. Denna fördelningsnyckel riskerar enligt utredningen att leda till suboptimeringar eftersom företag genom subventioneringen kan få bidrag till aktioner som antingen har tvivelaktigt värde från kommersiell synpunkt eller skulle ha genomförts även utan statliga medel. bör påpekas att företagen i enskilda aktioner ofta har stora kostnader som inte redovisas över budget och som därför bör beaktas vid uppskattningen av den samlade kostnadsfördelningen. Den tillämpade fördelningen bör enligt regeringens mening ersättas med en möjlighet att från fall till fall bedöma den lämpliga kostnadsfördelningen mellan staten och företagen. Antalet exportaktioner bör kunna begränsas avsevärt. Det ankommer på ledning och styrelse att etablera procedurer för en noggrann prövning av förslag till exportaktioner samt att avgöra vilka aktioner som skall genomföras med statlig delfinansiering, inom ramen för här redovisade riktlinjer. aktionsverksamhet bör ha goda möjligheter att i ökande grad drivas på affärsmässiga villkor, dvs. utan statlig finansiering framför allt såvitt avser större företag, delvis inom ramen för etablerade s. k. samverkansgrupper. Enligt regeringens mening finns det av principiella skäl egentligen inget intresse för staten att via bedriva sådan uppdrags- och konsultverksamhet på exportfrämjandeområdet som likaväl skulle kunna omhändertas av privata företag och sammanslutningar. Uppdragsverksamheten tjänar emellertid som ett viktigt komplement till rådets övriga tjänsteutbud, framför allt på utlandsmarknaderna. Det är väsentligt att uppdragsverksamheten bedrivs på affärsmässiga villkor, något som det borde finnas goda förutsättningar för genom ställning och kompetens. Inte heller bör införsäljning av uppdrag finansieras med statliga medel, även om uppsökande exportservice delvis kan skapa förutsättningar för ökad uppdragsvolym. Uppdragsverksamheten bör vara ett resultat av efterfrågan från företagen och verksamheten bör inte tränga ut ändamål som statsanslaget är avsett att finansiera. Utredningen har berört frågan om en utvidgning av ansvarsområde till att inkludera även importfrämjande, mot bakgrund av att inslaget av importvaror i svensk export är så stort. Regeringens bedömning är att det inte finns tillräckliga skäl att förorda en dylik förändring av uppgifter och karaktär. I stället bör ett nära samarbete ske med importörernas organ, framför allt . Regeringen har erfarit att en diskussion har förts inom vissa näringslivsorganisationer om möjligheten att tillskapa en ny i huvudsak näringslivsfinansierad organisation för service m. m. på hela utrikeshandelsområdet. Detta är i första hand en fråga för näringslivsorganisationerna, men regeringen är givetvis beredd att diskutera de konsekvenser detta kan få för organisationen av exportfrämjandet. Några remissinstanser har berört frågan om allmän och kommersiell information. I denna fråga understryker regeringen det angelägna i att ett närmare samarbete etableras mellan och för produktion av allmänt Sverige-informationsmaterial. verksamhet omfattar även tjänstenäringar som t. ex. turismen till . 2.3 Exportfrämjandets organisation i bedömning: exportråd är den centrala organisationen på det exportfrämjande området. Verksamheten bör bedrivas i en organisation med inriktning på huvudkategorierna exportservice, exportaktioner och exportuppdrag. bör liksom administrera handelssekreterarnas verksamhet och ha en ledningsfunktion för exportfrämjande verksamhet vid utrikesrepresentationen samt annan exportfrämjande verksamhet utomlands med statliga inslag. Kontakterna och samarbetet med andra organ med exportfrämjande inslag i sin verksamhet, i första hand utvecklingsfonderna och handelskamrarna i såväl som i utlandet, måste förstärkas. Dessa organ bör i ökad utsträckning kunna fungera som regionala nätverk. Styrelsen för bör få sin ställning stärkt och inslaget från näringslivet öka.