prop · GG0389 · 1992-12-31 00:00:00 — Vissa förändringar i förhållande till detremitterade förslaget har också gjorts i 7 kap. 14 § BRL (se närmarespecialmotiveringen till detta lagram) samt i motsvarande bestämmelse (5 kap.15 §) i lagen om kreditmarknadsbolag. Slutligenföreslås i propositionen deb vissa ändringar med anledning av den tidigarebeslutade ombildningen av , deb ändringar i försäkringsrörelselagen(1982:713) och lagen (1972:262) om understödsföreningar med anledning av attprinciperaa för avgiftouttog från de institut som står underFinansinspektionens tillsyn har ändrate. 2 EES-regler om banker och andra kreditinstitut 2.1Allmänt om EES-regler Avtaletmellan Europeiska gemenskapen (EG), Gemenskapens medlemsstater ochEFTA-stotema om Europeiska ekonomiska samarbeteområdet (EES) undertecknades den2 . Genom avtalet har och övriga EFTA-stoter åtagit sig attinföra regler om etableringsfrihet och om rätt att tillhandahålla tjänster,mot.s\'arande vad som enligt Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiskagemenskapen () gäller för medlemsstatema i EG. De grundläggandebestämmelsema om etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster övergränsema finns i artiklama 31 och 36 i . Dessa artiklar hänvisar isin tur till preciserade regler i särskilda bilagor till avtalet. bilaga IX tillområdet för finansiella tjänster, omfattande bl.a. bankverk- Prop.1992/93:89 samhet. BilagaIX är i likhet med andra motsvarande bilagordisponerad så att ett antol EG-rätteakter (direktiv, förordningar etc.) räknasupp. Referen-sema till rätteakteraa innebär att dessa skall tillämpas inorahela EES-området. 1 några fall har förteckningen kompletterate med särskildaregler, enligt vilka ett eller flera EFTA-länder ges rätt att avvika från detför EG gällande regelverket. Det kan då vara fråga om temporära lättnader itillämpningen eller om uteträckt tid för införlivande("imple-mentotion") i nationell lagstiftning av de relevantobestämmelseraa. 1 den mån sådana övergångsregler inte gäller för något särskiltland, skall varje EFTA-stot införliva EG-regleraa för ikraftträdande den Ijanuari 1993 eller den senare tidpunkt då EES-avtolet blir gällande. Ipropositionen om Europeiska ekonoiniska samarbeteområdet (prop. 1991/92:170bil. 6) har jag lämnat en översiktlig redogörelse för de principer som liggertill grand för på det finansiella tjänsteområdet. 1 korthetinnebär dessa principer att en auktorisation som ett finansiellt företog fått idet raedlemsland där företoget hör hemma skall ha giltighet i hela EG-området.Företoget skall med stöd av denna enda auktorisation ("single licence")obehindrat kunna erbjuda tjänster till mottogare i andra medlemsländer("cross börder trade"), utan att det där ställs krav på etobleringeller särskilt tillstånd. Hemlandsauktorisationen skall också ge rätt till frifilialetoblering i andra medlemsländer. Verksamheten skall, var den än bedrivsinom Gemenskapen, i princip stå under hemlandstillsyn ("home countrycontroi"), dvs. hemlandete myndigheter skall ha huvudansvaret förövervakning även av filialer etoblerade i andra medlemsländer. En ordning meden enda auktorisation och hemlandstillsyn förateätter i princip att varjemedlemsland godtor övriga medlemsländers regler för finansiell rörelse ochoffentiig tillsyn som tillräckliga för att tillgodose det egna landeto anspråkpå sundhet i rörelsen ("mutual recognition"). Därför har idirektivform lagte fast minimiregler syftonde till harmonisering("approximation") av grandläggande regler för verksamheten i olikatyper av finansiella företog. Detto gäller bl.a. i fråga om kapitoltäckning ochredovisningsratiner. För att de integrerade finansiella marknaderaa skall kunnafungera störaingsfritt har också antagits regler om.ratiner för administrativtsamarbete mellan medlemsländeraas tillsynsmyndigheter. DeEG-direktiv som innehåller regler för verksamhet i banker gäller även för andratyper av kreditinstitut. En gemensam definition av "kreditinstitut"finns i artikel I i Rådete direktiv av om samordning avlagar och andra författningar om rätten att storto och driva verksamhet ikreditinstitut (77/780/EEG). 1 direktivet, vanligen - något oegentligt -benämnt första banksamordningsdirektivet, avses med kreditinstitut ett företagvars verksamhet består i att från allmänheten to emot insättningar eller andraåterbetolningspliktiga medel och att bevilja kredit för egen räkning. 1ingressen till direktivet förtydligas att definitionen omfattor företag som taremot medel från allmänheten, "antingen genom insättningar eller i annanform, såsora fortlöpande utgivning av obligationereller andra järaförbara värdepapper". genora sfer det klart attdefinitionen träffar både banker och sådana institut som svenskakreditaktiebolag och finansbolag, vilka fmansierar sig på allmänna marknaden.Från direktivete tiUämpningsområde har undantegite delscentralbanker och postgiroinstitut, dels vissa namngivna kreditinstitut i olikamedlemsstoter. Denavgränsning av begreppet kreditinstitut som gjorte i medför attlagstiftningsåtgärder som vidtos i i princip måste göras enhetliga förbanker och den kategori av företog som verkar under beteckningarnakreditoktiebolag, finansbolag och hypoteksinstitutioner. Detto har tidigarekommit till uttryck, exempelvis då likformiga kapitolfeckningsregler, anpassadetill EG:s direktiv /299/EEG och 89/647/EEG, infördes . Överhuvudtogetär den svenska lagstiftningen för banker och andra kreditinstitut redan iväsentliga delar harmoniserad med . Det som återstår att införlivaav rätteakter som omfattos av EES-avtolet rör i huvudsak systemet raed en endaauktorisation och hemiandstillsyn. Regleraa kommer till uttryck i dennalagrådsremiss, dels i förslaget till ändring i bankrörelselagen (1987:617,BRL), dels i förslaget till en ny lag om kreditmarknadsboiag, tänkt att regleraverksamheten i samtliga kreditinstitut utonför banksfären. De centralaEES-regler som är aktuella för införlivande återfinns i förstobanksamordningsdirektivet och i Rådete direktiv av omsamordning av lagar och andra författningar om rätten att storto och drivaverksarahet i kreditinstitut ("andra banksamordningsdirektivet",89/646/EEG). Idetto avsnitt tor jag upp de lagstiftningsåtgärder som direkt baseras pådirektivregler och som har relevans för både bankrörelselagen och lagen omkreditmarknadsbolag. Jag har strävat efter att så långt möjligt åstodkommaparallella lydelser av lagförslagen. Debåda banksamordningsdirektiven /780/EEG och 89/646/EEG bör i svensköversättning fogas till denna lagrådsremiss som bilaga 3 och 4. 2.2 Obligatorisk auktorisation startkapital, m.m. av kreditinstitut, minsta Prop. Mittförslag: Krav på auktorisation införs för alla svenska företagstyper somfaller under EG:s definition av kreditinstitut. Enuttrycklig regel införs i feg om att auktorisation inte får vägras på dengranden att marknaden bedöms sakna behov av ytterligare kreditinstitut. Somhuvudregel gäller att auktorisation får beviljas en bank eller annatkreditinstitut endast om aktiekapitalet eller motsvarande grandkapitaltillsammans med övrigt bundet eget kapital uppgår till ett belopp raotsvarandefem iniljoner ecu vid verksamhetens igångsättonde. För sparbanker behöver docksådant startkapital inte uppgå till raer än motsvarande en miljon ecu. Ävenför kreditmarknadsbolag vars nettotillgångar inte överstiger 100 milj. kr. kanstartkapitalet besfemmas till lägre belopp, dock minst motsvarande en miljonecu. Kapitalbaseni en bank eller aimat kreditinstitut får inte understiga den lägsto nivå förstartkapital som krävs för auktorisation. Banker och andra kreditinstitut somverkar vid lagens ikraftträdande får dock, enligt övergångsbestämmelser,fortsätta sin rörelse med lägre kapitolbas. Föratsättningamaför återkallelse av en auktorisation preciseras i enlighet med EES-regler.Nuvarande bestämmelser om förverkande av bankoktroj ersätts av enhetligaåterkallelseregler. Promemoriansförslag: Promemorian innehåller inga förslag till uttryckliga regler om förbudmot behovsprövning och om krav på kapitalbas i nivå med obligatorisktsfertkapifel. Sfertkapifelet skall utgöras av aktiekapitol eller motsvarandegrandkapital och skall för saratliga banker uppgå till ininst ett beloppmotsvarande fem railjoner ecu. 1 övrigt överensstämmer promemorians förslagraed mitt. Remissinstanserna:Remissinstonseraa lämnar över lag förslaget om obligatorisk auktorisation avkreditinstitut uton erinran. anser det önskvärt attkriterieraa för auktorisation preciseras i lagtexten; åtminstone bör det tos inen besfemmelse om att sundhetoprövningen inte får göras beroende av raarknadensekonomiska behov. och pekar på behovet aven föreskrift om att kapitolbasen inte får understiga nivån för det föreskrivnastortkapitolet. anser dock, i likhet med Kammarrätten iGöteborg, att det för i vart fall små banker behövs en övergångsregel enligtvilken dessa banker kan få verka med en lägre kapitalbas. En sådan övergångsregelbegärs också av , som vidare anser att det för sparbankemasdel inte bör ställas generellt krav på högre stortkapitol än motsvarande enmiljon ecu. Knmmairätten i och anser attstortkapitalet bör relateras till bundet eget kapitol,däri inräknat reservfond. Kammarrätten i sfeller frågan Prop.1992/93:89 om det inte finns behov av undantogsbesfemmelser för det fall ettkredit-instituto kapitol uttryckt i svenska kronor har nedgått under vissavärden till följd av valutakursförändringar i förhållande till ecim. EES-avtalet:Enligt artikel 3 i försto banksamordningsdirektivet skall det krävasobligatorisk auktorisation av ett kreditinstitut, innan det får påbörjaverksamhet. I artikeln anges vilka minimikrav som skall vara uppfyllda för atten auktorisation skall kunna beviljas. Det sökande kreditinstitutet skall ha enkapitolbas ("own funds") av viss minsto storlek. Verksaniheten skalleffektivt ledas av minst två personer, vilkas lämplighet skall prövas. En auktorisationskall inte få vägras på den grunden att marknaden saknar behov av ytterligareinstitut. 1andra banksamordningsdirektivet har kriterieraa för auktorisation ytterligarepreciserate. Enligt en huvudregel i artikel 4 får auktorisation inte beviljasom startkapitalet ("initial ") är mindre än fem miljoner ecu.Medlemsstoteraa skall dock ha möjlighet att sätto kravet lägre för vissakategorier av kreditinstitut. Stortkapitolet får dock aldrig vara mindre änmotsvarande en miljon ecu. 1 direktivete artikel 5 föreskrivs attauktorisation inte får beviljas förrän prövningsmyndigheten fått uppgifter omvilka personer, fysiska eller juridislca, sora äger s.k. kvalificerade innehav("qualifying holdings") i kreditinstitutet. Ett kvaliflcerat innehavdefinieras i direktivete artikel I p. 10 som ett direkt eller indirekt ägandevilket representerar eller mer av kapitolet eller av samtliga röster ellersom annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av företoget.Prövningsmyndigheten skall, enligt artikel 5, vägra auktorisation om denbedömer att lärapligheten inte är tillfredsställande hos någon som har ettkvalificerat innehav. Ifall då det är fråga om auktorisation av ett kreditinstitut sora ärdotterföretog, antingen till ett kreditinstitut auktoriserat i ett annatEES-land, eller till raoderföretoget till ett sådant , skall enligtartikel 7 i andra banksamordningsdirektivet prövningsmyndigheten obligatorisktsamråda med behöriga myndigheter i det andra berörda landet. Sådant samrådskall också ske när auktorisation har sökto för ett kreditinstitut som stårunder ägarkontroll ("controi") av samma fysiska eller juridiskapersoner som kontrollerar ett kreditinstitut auktoriserat i ett annat EES-land.Med ägarkontroll menas då en relation som motsvarar förhållandet mellan moder-och dotterföretog i en koncera. Iförsto banksaraordningsdirektivete artikel 8 anges förateättningama föråterkallebe av en auktorisation. Återkallelse får ske om kreditinstitutet - inte utnyttjat auktorisationen ,eller uttryckligen avstått från auktorisationen, - inte har bedrivit någon verksamhet under ininst sexmånader, - har utverkat auktorisationen på grandval avoriktiga uppgifter, - inte längre uppfyller villkor som uppställts förauktorisationen, - inte längre har tillräcklig kapitolbas eller intelängre kan förväntos komma att fullgöra sina skyldigheter gentemot dem som harfordringar på institutet. -omfattos av något annat fall cfe återkallelse får ske enligt nationell Prop.1992/93:89 lag. Enligtartikel 10 i andra banksamordningsdirektivet gäller sora huvudregel att ettkreditinstitute kapitolbas inte får understiga beloppet för det stortkapitolsom enligt artikel 4 krävte för auktorisation av institutet.Enligt övergångsbesfemmelser, som modifierato genom EES-avtolet, får Sverigeoch övriga EFTA-länder tillåto de kreditinstitut som verkar vid avtoletoikraftträdande, och vars kapitolbas inte uppnår miniminivån för stortkapitol,att äncfe fbrteätfe verksamheten. I sådant fall får kapitolbasen inte tillåtosunderstiga den högsto beloppsnivå som uppnåtte efter dagen för EES-avtoleteundertecknande, dvs. Om ett kreditinstitute kapitolbasunderstigit den lägsto nivå som är tillåten - enligt huvudregeln eller enligtföreskrifter som meddelate med stöd av övergångsregeln - får behörigamyndigheter i stället för att återkalla auktorisationen medge institutet attvidto rättelse . Skälenför mitt förslag: Den svenska lagstiftningen som reglerar bankers och andrakreditinstitute verksamheter bygger i princip på att verksamhetema utförs påbasis av etoblering i någon form vilken är underkastod tillståndskrav. Dettoinnebär dock inte att utomlands lokaliserade aktörer skulle vara ovillkorligenförhindrade att sälja tjänster direkt till . Sådana aktiviteter bör intemöto några hinder från myndighetemas sida så länge lagstiftningensgrandläggande skyddsintressen och tillsynskrav kan anses uppfyllda. Dennatolkning av rättelaget är förenlig med de liberaliseringsåfeganden ifråga ombank- och andra finansiella tjänster som gjort i förhållande till OECD.1 dessa åtaganden ingår också att inte behandla utonför EES-områdetsämre än EES-länderaa när det gäller möjligheten att från utlandet säljatjänster direkt i . Skydds- och tillsynsintressena fordrar dock enspeciell uppmärksamhet när det gäller tjänsteproducenter utonför EES-områdetoch dess institutionaliserade samarbetearrangemang. Särbehandling på derma grandär legitim. Av1 kap. 2 § bankrörelselagen (1987:617, BRL) följer att alla i bildadebanker, inklusive dotterförefeg till utländska bankföretog, skall haregeringens tillsfend i form av s.k. oktroj. är detmöjligt för utländska banker att etoblera sig i genom filial. För sådanfilial verksamhet krävs också, enligt I kap. 4 § 1 BRL, regeringens tillstånd. Vadgäller andra här etoblerade kreditinstitut än banker är den svenskalagstiftningens krav på auktorisation inte heltäckande. Som nämnte kommer denuvarande kreditoktiebolagen att träffas av EG-definitionen av kreditinstitut.Deteamma gäller finansbolagen, i vart fall de finansbolag som utnyttjar denmöjlighet till obligationsupplåning som infördes i 10 a § lagen(1988:606) om finansbolag. Lagen (1963:76) om kreditoktiebolag ställer inte uppnågot formellt krav på auktorisation, och finansbolagslagens tillämpningsområdehar avgränsate så att vissa företog, som är att hänföra till kreditinstitut iEG:s mening, faller utonför lagens krav på auktorisation. Jag kommer längrefram att redovisa ett förslag till en helt ny lag omkreditmarknadsbolag, avsedd att ersätfe de nuvarande Prop. 1992/93:89 lagamaom kreditoktiebolag resp. finansbolag (avsnitt 4). besfemmelser om obligatorisk auktorisation av sådana kreditmarknadsboiag. Vadgäller filialer till utländska kreditinstitut finns i cfeg besfemmelser omsvensk tillståndsprövning. Till följd av EES-besfemmelseraa om etobleringsfrihetmed stöd av hemlandsauktorisation kan dessa auktorisa-tionsregler inteupprätthållas i fråga om etoblering i av filialer till kreditinstitutfrån andra EES-länder. Jag återkommer till denna fråga (avsnitt 2.4). När detcferemot gäller filialer till kreditinstitut hemmahörande i tredje land,utonför EES, ger EES-besfemmelseraa inte anledning att ändra de nuvaranderegleraa om särskild svensk auktorisation. Dessa regler bör därför bibehållas iprincip oförändrade. Densvenska auktorisationsprövningen tillgodoser i huvudsak de minimikrav somställte upp i försto och andra banksamordningsdirektiven. Väsentligt är attmöjligheten till behovsprövning avskaffades , då förateättningaraa förauktorisation av banker och filialer till utländska bankföretog formulerades itermer av ett generellt sundhete-krav. Sora exerapel kan tos bestämmelsen i 2kap. 3 § bankaktiebolagslagen (1987:618, ), där det nu anges att regeringenskall bevilja oktroj "om den planerade rörelsen kan antos komma attuppfylla kraven på en sund bankverksamhet". I propositionen kommenteradeföredragande staterådet innebörden av sundhetekriteriet. Det betonades attoktroj-prövningen i fortoättningen skulle få en renodlat kvalitotiv inriktning:"Med stöd av sundhetekriteriet i bankrörelselagen skall bl.a. bankensorganisation, verksamhet enligt bolagsordningen, inre kontroll- ochsäkerhetsuppbyggnad prövas. Aktiekapitolet skall uppgå till ett belopp som ärväl avvägt i förhållande till den planerade verksamheten. Vidare skall bankensverkställande ledning och större ägare bedöraas uppfylla de kunskapsraässigakrav och vara så oradömesgilla i sitt handlande sora erfordras för att de skallkutma på ett långsiktigt och stobilt sätt driva en sund bankverksamhet"(prop. 1989/90:116 s. 60). Detkan diskuteras om auktorisationskriterieraa inte borde korama till uttryck ilagtext på annat sätt än genom ett allmänt krav på sundhet i rörelsen. Mankunde tänka sig en föreskrift, som säkerställer att auktorisation ges närEES-kraven på stortkapitol och på lämpligheteprövning av företogsledning ochstörre ägare är uppfyllda samt när, däratöver, verksaniheten kan antos kommaatt bedrivas så att den tillgodoser de särskilda intressen som motiverarlagstiftning och tillsyn, i försto hand insättorskydd, allmänt konsumentekydd,kapitalförsörjning och stobilitet i betolningssystemet. Jag är emellertid inteberedd att nu föreslå mer ingripande ändringar i auktorisationsbestämmelsema änsom direkt föranleds av EES-regleraa. Dessa gör det nödvändigt attbeloppsprecisera stortkapitolet för de olika kategoriema av kreditinstitut,något som lämpligen kan ske i de lagar som reglerar verksamheten ibankaktiebolag, sparbanker, föreningsbanker och kreditmarknadsbolag. För attundvika missförstånd om innebörden i sundhetekriteriema kan det också varalämpigt att i lagtexten uttryckligen ange att behovsprövning inte är En regel om attprövningsmyndigheten alltid skall ha tillgång till Prop. uppgifter om kvalificeradeirmehav behöver enligt min mening tills vidare inte tas in i lag, utankan fogas till förordningsföreskrifter som anger vad en auktorisationsansökanskall innehålla. I fråga ora EES-regler sora gäller obligatoriskågarprövning i andra fall återkoraraer jag i följande Andrabanksaraordningsdirektivete regler om minsfe sfertkapitol reser som nämnte kravpå en beloppsbestämning i lag av det egna kapitolet i svenska kreditinstitut.Vad gäller innebörden av begreppet stortkapitol iimehåller artikel 1.11 i andrabanksamordningsdirektivet en hänvisning till artikel 2.1.1 och 2.1.2 idirektivet 89/299/EEG ora kapitolbasen i kreditinstitut. 1 dessa besfemmelseranges, i allmänna termer cx:h med vidare hänvisning till artiklaraa 22 och 23 idirektivet 86/635/EEG om årsbokslut m.ra. för banker och andra finansiellainstitut, vad som normalt får hänföras till primärt kapitol i kapitolbasen.Hit hör dels vad som enligt nationell lag skall räknas som inbetolt egetkapitol, dels vissa reserver. Såvittgäller införande av regler om obligatoriskt minsto stortkapitol i svenskabanker och andra kreditinstitut har i departementopromemorian uttolate att det,eftersom fråga är om det kapitol som skall finnas när verksamheten påbörjas,vore naturligt att utgå från grandkomponentema i vad som skall utgöra bundeteget kapitol, dvs, aktiekapitol i bankaktiebolag och kreditmarknadsbolag,grandfond i sparbanker cx;h medlems-insateer i föreningsbanker. Kammarrätten iGöteborg har anmärkt att i vart fäll reservfond i allmänhet torde tillskapasredan när ett bolag bildas. Kammarrätten har därför inte kunnat fiima någonanledning varför reservfond inte skall tillmätos samma värde som aktiekapitol.Liknande synpunkter har framförte av . Enligt föreningenbör det under alla förhållanden räcka med att ett enskilt kreditmarknadsbolaguppfyller kraven på fem railjoner resp. en miljon ecu på såcfent sätt attdärmed avses aktiekapitol inklusive övrigt bundet kapitol. 1likhet med de nu nämnda remissinstonseraa anser jag det rimligt att knytokravet på stortkapitol till vad som enligt 4 kap. 7 § BRL resp. 11 kap. 7 §aktiebolagslagen (1975:1385) skall utgöra bundet eget kapitol. Utgångspunktenför lagstiftning bör vara att normalkravet på stortkapitol om minst femmiljoner ecu skall gälla för alla banker och kreditinstitut som är verksamma påden svenska marknaden. Med hänsyn till de större bankeraas roll ochmarknadsstraktur bör det inte komina i fråga att för något bankaktiebolag to ianspråk möjlighetema till lägre stortkapitol än motevarande fem miljoner ecu(ca 37,5 milj. Lättnader bör cferemot kunna medges för vissa andraföretogskategorier. har erinrat om att så många som 60sparbanker vid mitten av hade en kapitolbas understigande 37,5 milj.kr. och att kapitolbasen för 23 av dessa sparbanker understiger 7,5 milj. kr.Den genomförda omstraktureringen inom sparbankssfären har resulterat iatt de tidigare största sparbankeraa inte längre verkar under den särskildaassociationsform som sparbankslagen tillhandahåller uton i stället harinlemmate i en ny bankaktiebolagskoncera. sparbankeraa, totolt ca 90st, varierar i storlek men utmärkande för dem Prop. är att var och en har sittgeografiskt avgränsade verksamheteområde inora Mot denbakgrunden, och då det inte finns tungt vägande skäl för att hindra tillkomstenav nya regionala banker inom en väl fimgerande sparbanksstraktur, anserjag att minsto stortkapitol vid auktorisation av en sparbank bör kunnagenerellt besfemmas till raotsvarande en miljon Jag vill dockframhålla att detto auktorisationsvillkor har karaktär av Vidoktrojprövningen skall allteå liksora beaktos att grandfond ärväl avvägd i förhållande till omfattningen och beskaffenheten av denplanerade rörelsen. Vadgäller de nya kreditmarknadsbolagen kan det i vissa fell finnas anledning attvid tillståndsprövningen godto lägre stortkapitol än motsvarande fem miljonerecu. Jag går i avsnitt 4 nämiare in på vilka kriterier sora skulle kunnaföranleda undantog från normalkravet. 1överensstämmelse raed andra banksaraordningsdirektivet bör en regel införas oraatt kapitolbasen hos banker och andra kreditinstitut inte får tillåtosunderstiga den beloppsnivå föi stortkapitol sora generellt krävte förauktorisation av institutet, dvs. motsvarande fem railjoner resp. en miljonecu. En ovillkorlig regel av sådant innehåll medför uppenbarligen svårigheterför de minsto sparbankeraa och vissa av de företog som faller under lagen omkreditmarknadsboiag. EES-avtolet medger dock avvikelser i fråga omkreditinstitut som är verksamma vid tiden för avtoleto ikraftträdande. kan som nämnte tillåtas fortsätto sin verksamhet med lägre kapitolbas,vilken dock inte annat än temporärt får understiga den högsto nivå somkapitalbasen uppnått i tiden efter , dvs. den dag då EES-avtoletundertecknades. De författningsförslag som jag nu lämnar innehåller sådanaövergångsbestämmelser. Kammarrätteni har väckt frågan om det inte i föreslagen lag borde finnasundantogsbestämmelser av innebörd att, ora kapitolet uttryckt i ecu har minskattill följd av valutokursförändringar, detto inte automatiskt skall medförakonsekvenser som följer av att institutete kapitol uttryckt i svenska kronorhar nedgått under vissa värden. Kopplingen till ecun bör enligt kammarrättengöras vid auktorisation av en bank eller kreditmarknadsbolag.