prop · GG0389 · 1992-12-31 00:00:00 — 1978/79:170 s. 49) att tolkningen av uttrycket bordegöras mot bakgrand av att lagen främst syftode till att ge ett skydd förfinansbolagens långivare och kimder. Innebördenav rekvisitet sund finansieringsverksamhet är inte stotisk uton kan varieraberoende på hur finansieringsverksamheten utvecklas. När det gäller attfastefella innehållet i begreppet bör verksamhet i form avallraänna råd och tillsynspraxis spela en viktig roll. Av betydelse ärnaturligtvis också eventuella rekommendationer som ges ut avbranschorganisationer. Vad gäller innebörden kan också hänvisas till vad somanförs i specialmotiveringen till 2 kap. I § cxh i den allmänna motiveringenunder avsnitt 4.3. Paragrafens/örj/aoch andra stycke motsvarar i sak sekretessbestämmel-, sen i 26 §finansbolagslagen. Dessa två stycken har utformate efter mönster i nuvarande Ikap. 6 § BRL (I kap. 10 § BRL enligt ändringsförslaget). Tystnadspliktengäller inte bara styrelseledamöter och ansfellda hos ett kreditraarknadsbolageller utländskt kreditmarknadsföretog utan också andra befattningshavare sorafått kännedora ora förhållanden som omfattos av tystnadsplikt, t.ex. revisorer. Regelni 26 § finansbolagslagen är sanktionerad enligt 20 kap. 3 § brottebalken. Brottmot föreskriften om tystnadsplikt i bankrörelselagen är däremot intestraffsanktionerad, vilket framgår av nuvarande 9 kap. 1 § samraa lag (jämför Ikap. 10 § tredje stycket i förslaget). På detto område bör samma regler gällaför alla kreditinstitut varför det i paragrafens tredje stycke har införte enbestämmelse om att ansvar inte skall följa för den som bryter mot föreskrifteni försto stycket. Det kan anmärkas att det således rör sig endast om ettborttogande av det Den som bryter mot sekretessbesfemraelsen Prop. 1992/93:89riskerar fortfarande ansvar enligt den arbeterätteliga lagstiftningen cxhskadeståndsskyldighet. Förutsättningar för tillstånd m.m. Kriterieraaför den materiella prövningen har erhållit en ny lydelse jämfört med vad soratidigare gällt enligt kreditaktiebolags- och finansbolagslagaraa.Besferaraelsen i första stycket 2 knyter an till sundhetekravet i I kap. 4 §.Utöver vad sora sägs i det följande kan hänvisas till vad sora anförte ispecialraotiveringen till den paragrafen. Av2 § kreditoktiebolagslagen framgår att regeringen skall pröva ombolagsordningen överensstämmer med lag och arman författning samt om särskildaföreskrifter erfordras i bolagsordningen. I 5 § finansbolagslagen anges atttillstånd för ett svenskt företog får raeddelas endast om bolaget inte ärolämpligt att driva finansieringsverksamhet. Vicfere skall det kurma antos attrörelsen inte skall bli till skada för det allmäima. Imotiven till regleraa om auktorisation av finansbolag (prop. 1987/88:149 s. 36f) anges att den lämpligheteprövning som föreskrivs bör utgöra en väsentlig delav prövning av ett tillståndsärende. De organisatoriskaförhållanden under vilka den planerade rörelsen skall drivas bör uppmärksammas.Det bör även ske en prövning av den personliga lämpligheten hos denverksfellande ledningen och hos ägaraa. Det sägs vidare att det måste kunnaantas att verksamheten kommer att bli bedriven på ett korrekt ochoradöraesgillt sätt. Lämpligheteprövningenenligt finansbolagslagen tor alltoå sikte dels på företagets organisatoriskauppbyggnad, dels erfarenheten och sakkunskapen hos företogeto ledning. Även iandra banksamordningsdirektivet finns en bestämmelse (art. 5) som säger attauktorisation skall vägras om behörig myndighet, med hänsyn till behovet avsund och ansvarsfull ledning av ett kreditinstitut, bedömer att lämplighetenhos aktieägare med s.k. kvaliflcerat innehav inte är tillfredsställande. Denprövning sora skall göras i dessa avseenden har i den nya lagen fbrraulerate såatt tillstånd får meddelas encfest om den planerade rörelsen kan anfes kommaatt uppfylla kraven på en sund verksamhet. Såvittgäller sakkunskapen hos företogsledningen, dvs. styrelsen cxh verkställandedirektören, bör några forraella krav på kunskap eller erfarenhet inte ställasupp. Det får ankomma på tillsynsmyndigheten att från fall till fall göra enbedömning av om företogsledningen, med hänsyn till önskemålet om kontinuitet iverksamheten och kravet på att den bedrivs på ett korrekt och omdömesgilltsätt, har den erfarenhet som behövs för verksamheten. 1enlighet med vad som gäller beträffande finansbolag skall någon behovsprövninginte ske vid beviljande av tillstånd att driva finansierings- verksamhet.En såcfen behovsprövning skulle för övrigt stricfe mot Prop. 1992/93:89besfemmelsema i EG:s försto banksaraordningsdirektiv. har anförtatt det i lagtexten bör tas in en besfemmelse ora att sundhetoprövningen vidauktorisation av ett kreditinstitut inte får göras beroende av marknadensekonoraiska behov. En regel av derma iimet)örd finns i andra stycket. Paragrafenmotsvarar 6 § fmansbolagslagen. 1EG:s försto banksaraordningsdirektiv finns i artikel 3.4 ett krav attmedlemsstotema skall föreskriva att en verksamheteplan skall fogas till varjeansökan om auktorisation av ett kreditinstitut. I planen skall bl.a. anges dentilltänkto verksamheteinriktningen och en beskrivning ges över organisationensstraktur. I bl.a. 2 kap. 3 § krävs att det till ansökan om oktroj fogas enplan över den tilltänkto verksamheten. I 3 § bankrörelseförordningen (1987:647)anges närmare vad en verksamheteplan för banker skall innehålla. När detgäller att avgöra frågan om tillsfend för ett bolag enligt lagen orakreditmarknadsbolag synes i huvudsak samma typ av uppgifter som krävs för enbanks verksamheteplan vara av betydelse. Med hänsyn till det utvidgade kravsom sfells på innehållet i ett kreditmarknadsbolags bolagsordning, jämfört medvad som gäller för ett finansbolag (järaför 3 kap. 3 §) kan vissauppgifter komma att framgå av såväl verksamheteplanen som bolagsordningen. Paragrafenhar sin motsvarighet i 7 § fmansbolagslagen, såvitt avser andra stycket, ochtill viss del i 2 § kreditaktiebolagslagen. 1 3 kap. 3 § anges närmare vadbolagsordningen skall innehålla. I2 kap. 4 § aktiebolagslagen (1975:1385) föreskrivs att bolagsordningen skallinnehålla bl.a. bolagete firma. Enligt 8 § finansbolagslagen får ingen annan änfinansbolag i sin firma eller annars vid beteckning av verksamhet använcfeordet finansbolag eller finansaktiebolag. Förnärvarande pågår en ökande interaationalisering av kreditmarknaden vilkenmedför allt större möjligheter för utländska förefeg att verka i ochför svenska företog att etoblera sig utomlands. Att i detto läge reservera enviss beteckning för de företog som erhållit tillstånd enligt lagen omkreditmarknadsbolag är inte äncfemålsenligt. I lagen har därför ingenbeteckning förbehållite de bolag som driver tillståndspliktig verksarahet. Detsaknas också anledning att, såsora föreslagit, införa enövergångsbesfemmelse i syfte att skydda nu verksamma finansbolag vilka använderbeteckningarna "finansbolag" underviss tid även efter det att dessa bolag erhållit tillsfend enligt den nyalagen. Omett företog driver tillsfendspliktig verksamhet och kallar sigkreditraarknadsbolag uton att ha sökt tillsfend hos , kaninspektionen ingripa enligt bestämmelsen i 5 kap. 22 §. kandärvid föreläggas vid vite att upphöra raed verksaraheten. Vidare är Prop.1992/93:89 det enligt marknadsföringslagen (1975:1418) straffljart att vidmarknadsföring av vara, tjänst eller annan nyttighet uppsåtligen använda vilseledandeframsfellning, vilken avser egen eller annans näringsverksamhet och är ägnadatt påverka efterfrågan av nyttigheten. 1 artikel4 i EG:s andra banksaraordningsdirektiv föreskrivs som huvudregel att auktorisation inte får beviljas ora sfertkapifelet understiger 5 milj. ecu vilket motsvarar ungefår 37 milj. kr. Auktorisation får dock, under vissa förateättningar, beviljas även om stortkapitolet understiger 5 milj. ecu. I så fall måste emellertid stortkapitolet uppgå till minst I milj. ecu (ca 7,5 milj. En av förateättningaraa för att medlemsstoteraa skall få införa en sådan undantogsregel är dock att den endast gäller för särskilda kategorier av kreditinstitut (jämför även avsnitt 2.2 i den allmärma motiveringen). Stortkapitolethar i paragrafen definierate som bundet eget kapitol och en hänvisning hargjorte till 11 kap. 7 § aktiebolagslagen där det anges att med bundet egetkapifel avses aktiekapitol, reservfond och uppskrivningsfond. Iparagrafens aiulra stycke har en raöjlighet öppnate för mindrekreditmarknadsbolag att erhålla tillstånd enligt lagen trote att det bundnaegna kapitolet inte uppgår till 5 milj. ecu. Den gräns sora satte för värdet påtillgångama i dessa bolags verksamhet har besfemte till 100 milj.kr. (se vidarehärom i avsnitt 4.2 i den allmänna raotiveringen). Sfertkapitolet skall idessa fall uppgå till ett raed hänsyn till verksamhetens art och omfattninglämpligt belopp, dock inte lägre än motsvarande 1 milj. ecu. Av4 kap. I § andra stycket följer att efter igångsättandet av verksamheten fårbolagete kapitolbas mte understiga det belopp som krävs i stortkapitol. Enligtsararaa paragrafe tredje stycke skall de bolag som fått tillstånd att stortoverksamhet raed ett lägre bundet eget kapitol än 5 milj. ecu ha en kapifelbassora uppgår till rainst detto belopp om nettovärdet på tillgångaraa efterpåbörjandet av verksaraheten stiger över 100 milj. kr. 1protokoll 39 till EES-avtolet anges att med "ecu" avses i avtolet ecusåsora den definieras av behöriga myndigheter inora geraenskapen. Bestämmelsernai paragrafen berör inte redan verksamma finansieringsföretog. Dessa kansåledes, under vissa förateättningar, fortsätto att drivafinansieringsverksamhet även ora företogens kapitolbas inte uppgår till den iparagrafen erfordrade nivån (jämför punkt 6 i övergångsbestämmelseraa). Paragrafensaknar motsvarighet i finansbolags- och kreditaktiebolags-laama. Av8 kap. 1 och 3 §§ aktiebolagslagen fraragår att ett aktiebolags Prop.1992/93:89 styrelse skall besfe av rainst tre ledaraöter om aktiekapitoleteller maximikapitolet uppgår till minst en milj. kr. och att det i såcfena bolagskall utoes en verksfellande direktör. I kreditaktiebolagen uppgårstyrelselecfemötemas antol till åtrainstone tre. har i sinariktlinjer för auktorisation för finansbolag ett krav på bl.a. att bolagetskall ha en styrelse besfeende av fera personer särat en verkställandedirektör. har anfört att den nu aktuella paragrafen börutformas i enlighet med aktiebolagslagens besferaraelser, eftersom det i vissaraindre bolag kan vara raotiverat raed ett lägre antol än fera ledaraöter.Emellertid finns i lagen om värdepappersrörelse ett motsvarande krav på ininstfera styrelseledaraöter i värdepappersbolag. Genom paragrafen införs iöverenssfemmelse härmed ett minimikrav på fem styrelseledamöter även förkreditmarknadsbolag. Att de flesto kreditmarknadsbolag skall ha enverksfellande direktör följer redan av aktiebolagslagen eftersora bolagen skallha ett aktiekapitol raotsvarande minst en miljon ecu. Iövergångsbesferamelseraas punkt 6 öppnas emellertid en raöjlighet för vissaförefeg att driva verksarahet raed ett lägre aktiekapifel. I paragrafen harcferför införts ett krav på att saratliga kreditraarknadsbolag skall ha enverksfellande direktör. Avvad sora anförte ovan i anslutning till 2 kap. 1 § ora den materiellatillsfendsprövningen framgår att vissa krav skall ställas på förefegsledningenssakkunskap. Paragrafenöverenssferaraer med 12 § finansbolagslagen. För kreditaktiebolag gäller iprincip reglema i 10 kap. 3 § aktiebolagslagen om när auktoriserad revisorkrävs. Däratöver har många kreditaktiebolag i sina bolagsordningar enbesfemmelse om att alltid en revisor skall vara auktoriserad. Paragrafenmotsvarar i princip 9 § finansbolagslagen. En motsvarande hänvisning tillallmänna regler om aktiebolag fmns även i 1 § kreditaktiebolagslagen. Enligt10 kap. 4 § försto stycket aktiebolagslagen kan bl.a. den sora står i låneskuldtill ett bolag inte vara revisor i bolaget. Besferaraelsen i andra stycketinnebär att denna regel vidgas så att även den sora utnyttjat någon av despeciella finansieringsformer som ett kreditmarknadsbolag kan erbjuda, t.ex.factoring eller leasing, inte heller kan vara revisor i det bolaget. Paragrafen,som är utformad som en generell regel men sora till följd av bestämmelsen i 9 §i praktiken är tilläraplig endast för företog raed säte utanförEES, överenssferaraer delvis med 5 a § fmansbolagslagen. Regeln Prop.1992/93:89 innebär ett krav på filialetoblering för att få verka i . Iförstasrycket 2 har införte ett sundhetekriterium motsvarande det som föreslås gällasom villkor för att svenska aktiebolag skall få tillstånd att drivafinansieringsverksamhet (2 kap. 1 §). Iimebörden av sundhetekravet harbehandlate i anslutning till 1 kap 4 §. I raotiven till 5 a § finansbolagslagen(prop. 1990/91:154 s. 107) har som exerapel på krav sora bör ställas angetteatt det utländska företoget i sitt hemland lyder imder betryggandekapitelfeckningsregler och att företeget allraänt skall ha bedrivitverksamheten i sitt hemland på sådant sätt att det finns skäl att tro att enverksainhet i kommer att drivas på ett seriöst sätt. Iandra srycket har införts en motsvarighet till stedgandet i 1 § andra stycketom att tillstånd inte får vara beroende av någon form av behovsprövning. Paragrafensbesfemmelser är hämtede från EG:s andra banksamorchiingsdirektiv och harnärmare beskrivite i avsnitt 2.4.1 i den allmänna motiveringen. Bestämmelsemareglerar den prcxedur som skall iakttas när ett utländskt kreditinstituthemmahörande inom EES önskar inlecfe verksainhet här i landet. Det är fråga oraolika besferaraelser bercxnde på om institutet önskar erbjuda ochtillhandahålla tjänster direkt från hemlandet eller genom att inrätte en filialhär i landet. Det utländska kreditinstitutet får inte vara bank. Utländskabankföretegs eteblering i regleras i bankrörelselagen. Väsentligtär att svenska rayndigheter normalt inte har rätt att vägra sådantmarknadstillträde som avses i paragarafen. Det är den behöriga myndigheten ikreditinstitutete hemland som prövar ora institutet skall få verka i ett annatEES-land. har att godte det lärapligheteintyg sorahemlandsrayndigheten utfårcfet. Avpunkt 1 fraragår att ett kreditinstitut kan inleda verksamheten vid filial tvåraånader efter det att inspektionen raottogit undenättelse ora avsikten attetoblera filial från tillsynsrayndigheten i institutete hemland.Finansinspektionen har således på sig att vidto de åtgärder sora ärnödvändiga för att inspektionen skall kunna uppfylla sin del av tillsynen överinstitutet samt uppsfella de eventuella villkor, grancfede på det allmännasintresse, som skall gälla för institutete verksainhet här i landet. Av12 resp. 13 § fraragår vad har rätt att kräva i fråga ominnehållet i den undenättelse sora skall skickas från kreditinstitutetshemland till inspektionen. 1andra banksamordningsdirektivete artikel 18.2 föreskrivs att även vissa s.k.finansiella institut och dess dotterförefeg skall kurma utnyttja möjlighetenatt driva verksamhet i enlighet med principen om "single licence". I1 kap. 1 § finns definitionen av finansiellt institut cxh i här akhiell paragraf anges denärmare villkor sora institutet raåste uppfylla Prop. för att få drivaverksaniheten. Att saratliga villkor verkligen är uppfyllcfe .skall framgå av en sådanundenättelse som avses i 9 §. anmärkas att det avdefmitionen av ett fmansieUt mstitut fraragår att institutet inte kan drivade verksamheter som anges under den försto cxh de två sisto punkteraa iden listo över verksaraheter som skall vara föreinål för ömsesidigterkännande och som fitms bilagd det andra banksamordningsdirektivet (mottogande av insättningar och andra återbetolningspliktigamedel från allmänheten, kreditupplysningstjänster ochbankfackstjänster/värdefackstjänster). eller dotterföretog som avses i paragrafen raåstekontinuerligt uppfylla samtliga de villkor som anges i artikel 18.2 idirektivet. Om någon förändring skulle inträffa som medför att villkoren intelängre uppfylls får företoget inte fortoätto att driva verksarahet i ett annatEES-land enligt reglema om "single licence". 1 sfellet blir företogetunderkastot de lagar i värdlandet som är tillämpliga på den typ av verksamhetsom förefeget driver i landet. Om verksamheten är tillståndspliktig måsteföretoget allteå söka tillstånd eller upphöra med verksaraheten. Paragrafenmotsvarar 10 b § andra stycket finansbolagslagen. För kreditoktiebolagen tordenu gällande bolagsordningar hindra efeblering i utlandet. Besfemmelsen avser iprincip all filialefeblering utomlands. Vid kreditmarknadsbolags efeblering avfilial inom EES tillämpas dock de kompletterande bestämmelseraa i 12 §. Iparagrafen anges den procedur som skall iakttas cfe ett svensktkreditmarknadsbolag önskar etoblera filial i ett annat EES-land. Regleraa har närraarebeskrivito i avsnitt 2.4.1 i den allmänna raotiveringen. Uppräkningen över vadden undenättelse sora vid medgivande till filialetobleringskall sända till det andra landeto behöriga myndighet skall irmehålla motsvararvad som anges i artikel 19 i andra banksamordningsdirektivet så när som på enpunkt. I direktivet sägs att uppgift skall läranas om vilka system förinlåningsskydd som ger skydd åt filialens insätfere. Eftersomkreditraarknadsbolagen inte får fe eraot inlåning från allmänheten så kommer deinte heller att omfattas av några bestämmelser om inlåningsskydd. Det blirsåledes aldrig aktuellt att beträffande dessa bolag lämna en uppgift härom. Ienlighet raed bestämmelsema i direktivet har i paragrafens andra stycke angetteatt inspektionen genast skall undenätfe behörig myndighet i det andra landet omändring skett av något förhållande som avses i punktema 1-3. Vad däreraotgäller förändringar i kapitolbas och kapitolfeckning (punkt 4 i försto stycket)har det inte ansette ändaraålsenligt att föreskriva en Som framgått av Prop. 1992/93:89 avsnitt2.4.3 av den allmänna raotiveringen ankommer det på attlöpande förse behöriga utlandsmyndigheter raed uppgifter om bl.a. denfmansiella sfellningen för sådana banker cxh andra kreditinstitut som raed stödav svensk auktorisation bedriver verksarahet i annat EES-land. Utövernyss nänmcfe uppgifter kan , med stöd av besfemmelsen i 5kap. 1 § ora att kreditraarknadsbolag m.fl. skall lämna inspektionen deupplysningar om sin verksamhet cxh cfermed saraman-hängande omständigheter sominspektionen begär, erhålla den ytterligare inforniation sora eventuellt kananses behövlig. har på sig att ordna förtillsynen av bolagete filial. Det kan t.ex. krävas överenskommelser raed såvälbolaget sora tillsynsmyndigheten i det land cfer filialen skall etobleras. 1EG:s andra banksamordningsdirektiv (art. 19.3) ges en möjlighet för entillsynsmyndighet att vägra översäncfe en undenättelse om rayndigheten finnerskäl att ifrågasätto kreditinstitutete administrativa straktur ellerfinansiella situation. När det gäller den administrativa strukturen bör kravställas bl.a. på att kreditmarknadsbolagete organisation gör det möjligt förbolaget att i tillräcklig grad styra cxh kontrollera verksaraheten vid denutländska filialen. Ettbeslut ora att inte översäncfe en undenättelse skall raeddelas inom tre månaderfrån det erhållit fullständig information från bolaget.Beslutet skall irmehålla skälen till att inspektionen anser attkreditmarknadsbolaget inte skall få inrätto en filial. Av 6 kap. I § framgåratt ett sådant beslut kan överklagas till kammanätten. Av6 kap. 2 § framgår att bolaget kan begära förklaring av kammarrätten attärendet onödigt uppehålls, om inte inom föreskriven tidöversänder undenättelse till behörig rayndighet i det land därkreditraarknadsbolaget avser inleda verksarahet. Iparagrafen regleras proceduren för kreditmarknadsbolags inledande av verksamheti ett annat EES-land utan inrättandet av filial (cross börder-verksamhet).Besfemmelsema hänör från artikel 20 i andra banksaraordningsdirektivet. 1paragrafen anges med utgångspunkt i den verksamhetelisfe som finns bilagd detandra banksaraordningsdirektivet, vilka olika typer av verksamhet ettkreditmarknadsbolag typiskt får ägna sig åt (järaför avsnitt 2.4.2 i denallmänna motiveringen). Listan har anpassate till svenska förhållanden och motsvarari huvudsak den listo som föreslås införd i 2 Prop. kap. 2 § BRL. Underpunkten I anges dock att kreditraarknadsbolag inte får to eraot inlåning påräkning. Enligt svensk lagstiftning får bara banker ägna sig åt sådanverksarahet. I övrigt får kreditraarknadsbolagen låna upp medel från allmänhetengenom t.ex. obligationsutgivning. förändring är cfervidlaginte avsedd jämfört med vad som gäller för kreditaktiebolag cxhfinansbolag. Enligt1 kap. 5 § lagen om värdepappersrörelse får tillstånd att drivavärdepappersrörelse raeddelas svenska aktiebolag, bankinstitut och utländskaföretog. Kreditraarknadsbolag kan således inte erhålla tillstånd till sådanrörelse utan får bilcfe särskilt bolag härför. har framförtatt det vore olyckligt om en så traditionell banktjänst sora atttillhandahålla bankfackstjänster inte på något sätt kunde särskiljas från liknandetjänster tillhandahållna av kreditraarknadsbolag. Inspektionen har därförföreslagit att uttrycket "bankfack" i uppräkningen i förevarandeparagraf byte ut raot t.ex. "värdefack". Under punkten 12 i listananvänds i enlighet härmed txteckningen " värdefackstj änster". Kreditraarknadsbolagenbör encfest, sora fraragår av första stycket, få driva finansiell verksarahet.De skall således inrikfe verksamheten på finansieringsverksamhet och på attutveckla ändamålsenliga finansieringsformer. Till denna verksamhet böreraellertid kunna kopplas andra finansiella tjänster och andra aktiviteter,t.ex. vissa serviceverksamheter, som är förenliga raed finansiell verksamhet.Den angivna ramen för tillåtet verksamheteområde iimebär attkreditmarknadstwlagen kan driva samraa verksainhet sora kreditaktiebolagen cxhfinansbolagen gör . Någon begränsning i detfe avseende är inte avsedd.Uppräkningen i paragarafens andra stycke är inte heller menad att vara etthinder för eventuella framtida användbara och sunda innovationer påfinansierings-området. Kreditmarknadsbolagen bör dock inte få blanda sinverksarahet med industriell verksamhet eller andra verksamheter som liggerutanför det finansiella orarådet. Detankommer ytterst på att bedöma huravidaett tillståndspliktigt förefegs verksamhet faller inom ramen för vad som enligtparagrafen är tillåtet. Av 4 § framgår att regeringen eller Finansinspektionenkan raeddela närmare föreskrifter ora vad sora är tillåten verksarahet. får givetvis inte irmebära inskränkningar i den i paragrafenangivna listan över tillåtna verksaraheter. Paragrafenär tilläraplig även för utländska förefegs verksarahet i . För utländskafinansieringsföretog gäller dock de kompletterande besfemmelseraa i 2 §. Soraangette i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4.2) skall kreditinstituthemmahörande inora EES ha rätt att i ett annat EES-land driva de verksarahetersom anges i en bilaga till andra banksaraordningsdirektivet, detto dock underföratoättning att institutet har tillstånd att driva sådan Prop. verksamhet i sitt hemland.Principen, innebärande att verksaraheten i värdlandet inte får gåutöver vad hemlandete auktorisation medger, bör gälla för alla härverksamma kreditinstitut. Paragrafens/öryra stycke har därför utformate att gällagenerellt för utländska kreditinstitut, vare sig de är heraraahörande inoraeller utom EES. som uppfyller vissa villkor som satte upp i andrabanksaraordningsdirektivet (jfr. 2 kap. 10 §) cxh dessas dotterföretog skallha rätt att driva de verksamheter som anges i direktivete bilaga. Enbegränsning i detto hänseende följer emellertid redan av definitionen av definansiella instituten. De får nämligen inte motfe insättningar eller andraåterbefelningsplUctiga raedel från allmänheten och inte heller tillhandahållavärdefackstjänster eller läinna kreditupplysning.