prop · GG03150 · 1992-12-31 00:00:00 — Transfereringamatill hushållen begränsas med ca . Pensionäremaberörs av förändringar på ca 8 miljarder. Där ingår avskaffande av delpensionensamt olika åtgärder i syfte att höja den genomsnittliga pensionsåldem med ettår. Bl.a. kommer reglema för förtida uttag, senare uttag, saml förförtidspensionema alt förändras. Arbetslöshetsförsäkringengår även framöver med stort underskott trots den sänkning av ersättningsnivåntill som beslutets och den minskning av arbetslösheten som skerunder perioden. Vid en arbetslöshetsnivå på uppgår utbetalningaraa till ca32 miljarder kronor och intäkterna till ca 13 miljarder. Avsikten är allreformera försäkringen så att löntagama och arbetsgivama betalar ungefärhälften vardera av kostnadema vid en viss arbetslöshetsnivå medan staten skallstå för kostnaderaa vid högre nivåer. Löntagarnas egna avgifter kommer därföratt höjas krafiigt som arbetsmarknadsavgiften också höjs. I dettasammanhang bör också aktualiseras om ersättningsnivån inom lönegarantisystemetskall sänkas lill av lönen. Den frågan är under utredning. Sjukförsäkringenbetalas statsbidrag och arbetsgivaravgifter ochegna avgifter. Statsbidraget på motsvarar . Patientavgifternainom sjuk- och landvården kommer att höjas, Förslagen kommer all baseras på denpågående utredningen om sjukvårdens finansieringen, HSU 2000, som länmar sittbetänkande . Inomfamiljepolitiken kommer ersättningsnivån för föräldraförsäkringen att sänkasfrån dagens lill av inkomsten. I detta sammanhang kommer även andra förändringarinom föräldraförsäkringen att prövas. Ioch med de nu föreslagna och redan genomförda förändringaraa har allasocialförsäkringar utom pensionema radikalt ändrats. Självrisker har införtsoch den statliga ersättningsnivån har sänkts lill nära nog genomgående 80 %.Regleraa kommer att uppmuntra arbete, sparandel och rehabilitering på eltväsentligt bättre säll än . Motslutet av perioden skall bostadssubventionema reduceras. Det kan t.ex. skegenom minskade räntebidrag . Regeringenhar tidigare tegit initiativ till en reformering av ATP- Prop. 1992/93:150systemet. Arbetet sker i en arbetsgrupp med representetion från alla Bilaga1 partier. Arbetsgmppen har presenterat en skiss till enreformering av ATP-systemet. Avsikten är att regeringen skall lämna enproposition till . Dennuvarande utformningen av ATP-systemet är behäftad med flera allvarliga bristerfrån samhällsekonomisk utgängspunkt. Den svaga kopplingen mellan avgifter ochförmåner skapar höga skattekilar vilket utgör samhällsekonomiskasnedvridningar. Systemet främjar inte arbets-kraflsdeltegande och personligtsparande, vilket i sin tur är en fömtsättning för den tillväxt som krävs föraft systemet inte skall drabbas ov ständigt stigande underskott.Pensionssystemet är också instebilt genom att ogynnsamma kombinationer avekonomisk och demografisk utveckling innebär kraftiga inskränkningar i denförvärvsarbetande befolkningens reallöneutrymme. Pensionssystemetgår och under överskådlig framtid med löpande underskott.Riksförsäkringsverket har därför aktualiserat en successiv höjning avavgiftsutteget, vilket med systemets nuvarande utformning skulle varasamhällsekonomiskt skadligt. Efter samråd med stetsrådet anser jag att ATP-systemet måstereformeras på ett mera grundläggande sätt i samband med att det årligaimderskottet avskaf&s. Pensionsavgiftema bör delvis eller helt betalas avden enskilde i form av en egenavgift. Ut&llande pension bör i högre gradspegla storleken på inbetelade . ATP-systemet blir därmed meraaktuariemässigt. Ett led i en sådan förändring kan vara att införa enförsäkringspremie (egenavgift) som betelas av den enskilde för att successivttäcka det löpande imderskottet. I slutskedet kan hela inbetalningen tillATP-sfystemet ske genom individuella avgifter. För att uppfylla kravet påaktuariemässighet bör försäkringspremien ges samma utformning som den nyligeninförda sjukförsäkringsavgiften. En reformering av ATP-systemet enligt dessa riktlinjer leder bl a tilllägre skattekilar. ger utrymme för att också använda ökadeförsäkringsavgifter för aft öka stebiliteten i och intäktema till sfystemet.Avgiftemas storlek skall balanseras mot effekten av en ökad ekonomisk tillväxtoch hanteringen av AP-fondema. Beräkningsmässigt har effekterna av kommandeåtgärder upptegits till ca S miljaider kionor netto. Det väsentliga isammanhanget år ATP-systemets strukturella förändring och de starkt positivaeffekter dette kommer att ha på samhällsekonomin. Saneringsprogrammet om&ttar även ökade inkomster. effektiviseringav skattekontroll och skatteindrivning som skall ske kommer att kräva ettmindre tillskoft av peisonal m.m. . Under sådana omständigheterbör det vara möjligt aft öka inkomsterna till steten med 4 miljarder kronor.Jag konsteterar att har beräknat att effektivareskatteindrivning skulle kunna öka inkomsterna med . Breddad bas for mervärdesskatten kan om&tte införd mervärdesskatteplikt for vissa områden som for närvarande är undantagna. Basbieddningen kanockså innebära att områden som har en skattesats på Prop. 1992/93: ISO O % fir dai höjd. Punktskatterna utgår i inånga &I1 som eft visst belopp per styck.Därmed sjunker den reala beskattningen över tiden. Jag har tidigare anmält attanvändningen av miljöskatter bör vara ett aktivt instmment inom nuljöpolitiken.Jag räknar med att dessa skatter skall kunna bidra med ca iökade inkomster. Förändrad Éistighetstaxering beräknas inbringa ytterligare1 miljard kronor. På samma satt som görs i betänkande kan dentotala om&ttningen av saneringsprogrammet samman&ttas, tabell 4.2. lYibeU 4.2 Saneringsprogram fOr de offentliga finanserna1994-1998 MiUarder kronor Begränsning av offentlig konsumtion 35 Sammantegetinnebär ovanstående förslag att besparingama i de offentliga utgiftema uppgårtill ca 61 miljaider kronor. Det motsvarar av den totala om&ttningenav saneringsprogrammet. Regeringens politik inriktades i regeringsförklaringen påatt successivt sänka skattetrycket. Som en effekt av dels beslutade åtgärder,dels omstruktureringen av ekonomin har skattetrycket minskat från vid1990-talets böijan till nu beräknade i relation till BNP. ären snabbare nedgång av skattetrycket än vad som bedömdes sommöjligt. Underde närmaste årens sanering av de offentliga finansema kommer politiken attinriktas på att skattetrycket inte skall öka. Att sanera finansema genom höjtskattetiyck är inte acceptebelt. Att fortsatte snabba sänkningar avskattetrycket inte är möjliga innebär dock inte att arbetetmed att sänka och avskaf& skadliga skatter upphör. kommer att drivasvidare med fiill kraft. Tillsammaasmed tidigare beslut om budgetförstärkningar för iren 1992-1994 innebär dettetotalt sett förbättringar av de offentliga finanserna med 160 miljaider kronor,inklusive den besparing som sker vid realt oförändrade offentligakonsumtionsutgifter. Merparten av förstärkningen sker genom minskade utgifter. Sammanlagtmotsvarar dette av BNP, vilket bör vara tillräckligt för att vändautvecklingen i positiv riktning. 4.4 Lånebehov och statsskuldpolitik Stetsskuldenbestår av stetens ackumulerade lånebehov. Den störste delen av lånebehovetutgörs av budgetunderskottet. I stetens lånebehov inkluderas även de åtegandensom inte finansieras via stetsbudgetens utgifter. Som exempel kan nämnas fmansiering av underskott i arbets- Prop. 1992/93:150marknadsfonden och lönegarantifonden, lån som steten har tegit upp för Bilaga 1 att finansiera studiemedel, infrastmkturinvesteringar m.m. Vidberäkning av den totela stetsskulden räknas de lån steten har i utländsk valuteom till svenska kronor. Tabell4.3 Statens länebehov Miljarder kronor 1991/92 1992/93 1993/94 Budgetsaido 80,8 190,1 191,2 Statlig upp låning utanför statsbudgeten 7,9 43,8 64,1 Statens lånebehov 88,7 233,9 255,3 Valutelånenormenavskaffades genom riksdagsbeslut . anmodade regeringenatt återkonmia till med förslag till riktlinjer för den framtidastetliga valuteupplåningen. Sådana riktlinjer föreslås i det följande. Enutförligare analys av frågeställningen redovisas i bilaga. Attvalutelånenormen nu är avskaffad innebär inte att stetens valuteupplåning börbedrivas uten någon form av handlingsregel. En viss föratsägbarhet för denstelliga upplåningen bör finnas. Det är viktigt att alltför stora kast iupplåningen undviks. Det bidrar till lägre upplåningskostnader. Enhandlingsregel bör emellertid även medge nödvändig flexibilitet på litet längresikt. Ett skäl till delte är alt den stelliga valuteupplåningen måsle te hänsyntill inverkan på petming- och valute-politiken. Enspridning av upplåningen på flera valutor minskar upplåningsbehovet i varjeenskild valute och bidrar till lägre upplåningskostnader. Steten utsätts dockvid valuteupplåning för valutekursrisker. En alltför stor upplåning i utländskvalute riskerar att leda lill fördyrad upplåning. Merparten av stetensupplåning bör därför även göras i kronor. Riksgäldskontoretsnuvarande skuld i utländsk valute uppgår efter den omfattende upplåning som ihöstes beslutedes genomföras för räkning till drygt 300 miljarderkronor. I finansdebalt redovisade jag regeringensuppfattning att ytterligare motsvarande i utländsk valutebör lånas upp under de närmaste 9-12 månadema. Denna upplåning bör varaslutförd och medför att den stetliga skulden i utländskvalute totelt kommer att uppgå till knappt 1/3 av den totela stelsskuldenvilket är ungefär samma andel som . Följanderiktlinjer för den stetliga valuteupplåningen föreslås: Huvudpartenav stetens skuld bör även fortsättningsvis avse svenska kronor. Den statliga valutaupplåningen skall bedrivas såalt fömtsägbarhet Prop. 1992/93:150 främjas på kort sikt men flexibilitetupprätthålls på medellång sikt. Regeringen får, under beaktande av de övergripanderiktlinjema för valutaupplåningen, efter samråd med meddelaRiksgälds-kontoret beslut om i vilken utsträckning valulaupplåning skall ske. Regeringen skall redovisa för hurden statliga valutaupplåningen utvecklas. Medbörjan , innan beslöt att avskaffa valutalånenormen, harRiksgäidskontoret i två omgångar lånat upp utländsk valuta för Riksbankensräkning. Valutalånenormen hindrade att medlen från dessa lån användes förfinansiering av statsutgifter. Medlen från den första låneomgången kunde , efter beslut alt avskaffa valutalånenormen, användas avRiksgäldskontoret för all bidrar lill att läcka det statliga upplåningsbehovet.1 den mån det inte möter petming- och valuiapolitiska hinder bör regeringen fåbesluta att medlen från den andra omgången på samma säll får användas avRiksgäldskontoret för sådan finansiering. Beslutom att finansiera statsskulden genom lån i utländsk valute innebär attRiksgäldskontorets emissioner på den inhemska marknaden kan minska. Densnabbi växande statsskulden i kombination med en relativt kort löplid påstatsskulden medför en stor refinansieringsbörda i form av att förfallande lånkontinuerligt måste ersättas. har därför fattalbeslul som innebär att statsskuldens genomsnittliga löptid förlängs från 2,7 årtill . beslul om ökad finansiering i utländsk valuta underlättarförlängningen av statsskuldens genomsnittliga löptid. 5.1 Finanskris, fastighetskris och den reala ekonomin Denekonomiska krisen i har ett speciellt inslag som inte funnits itidigare krislägen , finanskrisen. Gmnden till denna ladesunder . Överhettningen av ekonomin tillsammans med det dåvarandeskattesystemet och en alltför lättsinnig kreditgivning efter avregleringen avkreditmarknaden vid decenniets mitt ledde till ökande tillgångspriser påfastigheter och aklier och ökad skuldsättning i både hushåll och företag. Övergångenfrån en reglerad kreditmarknad gjorde det möjligt för hushåll och förelag altpå ett helt annat sätt än tidigare öka sina skulder. hade regleringarförsvårat en anpassning även till en marknadsmässigt rationell skuldsättning. Avregleringenskedde dock före skattereformen när höga marginalskatter ochavdragsmöjligheter höll nere kostnaderaa, mätt som realränta efter skatt, förskuldsättning vid hög inflation. Den ökade skuldsättningen möjliggjorde ökadkonsumtion, investeringar och placeringar i olika tillgångar. Avregleringenpå kreditmarknaden skedde också före avskaffandet av Prop. 1992/93:150valutaregleringen. Lånefinansierade investeringar hade därmed restriktio- Bilaga 1 nen att de måste ske inom landet. Detla bidrog till den kraftigaökningen av tillgångsvärden i . Hade efterfrågan kunnatrikta sig emot tillgångar i andra länder skulle situationen kunnat varagynnsammare. Diagram 5.1 Hushällens skuldstock och utgiftsräntor irelation till disponibel inkomst Mångainvesteringsbeslut baserades på förväntningar om fortsaU stigandetillgångspriser. Kostnadema, mätt som realränta efter skatt, var låga.Lättheten att erhålla finansiering bidrog lill alt skuldsättningen ökade ochtillgångsprisema drevs upp. Konsumtionen och investeringaraa kunde öka,sparandet föll. Fastighetsbeståndetutgör en stor del av de tillgångar som finns i den svenska ekonomin.Prisuppgången på fastigheter och den ökande nyproduktionen byggde påförväntningar om fortsatta hyreshöjningar. Närförväntningama om den ekonomiska utvecklingen vände omkring fick dettastora ekonomiska effekter. Enbart att förväntningarna om fortsatt stigandetillgångspriser bröts fick dramatiska effekter. Den snabbt minskandeinflationen och skattereformen ledde till kraftigt ökade realafinansieringskostnader efter skatt eftersom de nominella räntoraa låg kvar påförhållandevis höga nivåer, diagram 5.1. Därmed minskade konsumtions- ochinvesteringsbenägenheten, vilket i sin lur ledde till ett kraftigt fall i deninhemska efterfrågan. Bådehushåll och företag har en alltför hög skuldsättning i den nya situationen. Enanpassning måste ske genom lägre konsumtion. För företagssektora skeranpassning via högre vinstmarginaler, ökad tillförsel av riskkapital ochminskad lånefinansiering av investeringar. Detta dämpar under en lid denekonomiska aktiviteten. Del är först när soliditeten upprättats på en nivå somär förenlig med de nya fömlsätt- ningamasom utgiftsbenägenheten på nytt ökar. Flenalet bedömningar av den framtidainkomstutvecklingen har dessutom ändrats i negalivriktning. Diagram 5.2 Icke-finansiella företags skulder I relationtill BNP 1992/93:150 Bilaga 1 IOO80 60 1 40 20 O wz ///. Skulder enligt finansräkenskaperna exkl. svenr-kakoncernkrediter, svenska handelskrediter samt "övriga skulder". Efterfråganpå kommersiella lokaler har minskal särskilt kraftigt. Prisema har rasat, ivissa städer med . Prisrörelseraa på villoroch lägenheter har varit mindre än på kommersiella fastigheter ochbosladshyreshus. Prisema på småhus har i genomsnitt fallit med . Den vikande efterfråganhar även resulterat i fallande priser på bostadshyreshus. Prisnedgången harvarit särskilt tydlig i den del av beståndet som är nybyggt, vilket bl.a.sammanhänger med höga produktionskostnader. Finanskrisen visar i höggrad på behovet av all hushåll och förelag är finansiellt starka och har etthögt eget sparande och hög soliditet för att kunna möta hastiga förändringar ide ekonomiska föratsättningaraa. Den visar också på risken av att länge hållafast vid skattesystem och regleringar som inle är hållbara i den nya interaationellaomgivningen. När dessa måste ändras kan konsekvenseraa bli dramatiska. Finanskrisenär inte unik för utan är märkbar i en rad länder, såsom våra nordiskagrannländer, , och även om de svenskaproblemen förefaller större. processeninleddes något eller utomlands. Prisjusteringen har varitstörst på kommersiella fastigheter. I och i harprisema i vissa städer fallit med mellan och . I , ochvissa delar av har bostadsprisema fallit förhållandeviskraftigt, sedan toppnivån i slutet av 1980-lalei . I några länderliksom i har slaten tvingats till omfattande kapitalinsatser för attstödja banksystemet, t.ex. , och . Diagram 5.3 Privat finansiellt sparande % av B>fP 1992/93:150 Bilaga 1 Föratt möta räntebördan och de senaste årens prisfall har den privata sektornssparande ökal med en minskad kreditefterfrågan som följd. Del är svårt attbedöma hur utdragen den pågående anpassningen blir. och liggerefter Förenta stateraa i den processen. För del visar statistik förhushållen all skuldbördan satt i relation till inkomstema harkommit ner på nivåer som rådde vid mitten av 1980-talel, diagram 5.1. Däremothar räntebetalningaraa efter skatt i förhållande till inkomsteraa stigit historiskt hög nivå. Trots ökat finansiellt sparande har vidare hushållensnettoförmögenhet totalt sett minskat relativt inkomsteraa. Orsaken är i förstahand omsvängningen på fastighetsmarknaden. I vilken utsträckning hushållengenom högt finansiellt sparande söker återgå till tidigare relativt högaförmögenhetsnivå är svårt att fömtsäga. Hushållen kan även på längre sikteftersträva en slörre finansiell buffert . Gemensamt för finanskriseni och övriga drabbade länder är att den föregåtts av en omfattandeskuldsättning i samband med ändringar i kreditmarknadsregleringar. Dennaskuldsättning har lett till ökad efterfrågan på tillgångar som fastigheter ochaktier vilkas priser därmed När tilltron till fortsatt prisuppgång bmtits i Prop.1992/93:150 samband med stigande räntor har kostnadema för skuldtjänsten stigitBilaga 1 kraftigt. Delvis hänger detta samman med ändringar i skattesystemen ien riktning som motverkar skuldsättning. Hushåll och förelag strävar nu efteratt minska dessa kostnader genom att minska sin skuldbörda. Under denna periodmåste de hålla igen på konsumtions- och investerings-utgifter. Även om denna process på kort sikt leder till ett efterfrågebortfallär den i granden sund. Hushåll och företag som är mindre skuldsatta kommer altlättare kunna motstå förändringar i ekonomin utan all tvingas lill drastiskaändringar av konsumtions- och investeringsmönsler. Bankeraaskreditförluster mer än fördubblades till drygt 70 miljarder kronor.Under de senaste tre åren har därmed bankerna redovisat befarade ochkonstaterade kreditförluster för . Fömtom renakreditförluster drabbas bankeraa av ett ökat räntebortfäll som härrör från denväxande stocken av problemkrediter. Trots vidgade marginaler mellan in- ochutlåningsräntor på de friska lånen saml kostnadsbesparingar försämrades därföräven resultatet före kreditförluster. Sammantaget redovisade de störrebankkonceraema en rörelseförlust på jämfön medknappt . Bildenav utvecklingen är dock splittrad. Medan vissa banker uppvisar en fortsattförbättring av resultatet före kreditförluster, och därigenom kan mildraeffekterna av de ökade kreditförlusteraa, tvingas andra banker redovisa ellmycket svagt resultat redan före reservering för kreditförluster.Kapitaliäckningsgraden, vilken måsle uppgå till , minskade för nästansamtliga större banker . StatsrådetLundgren avser att föreslå regeringen all lämna riksdageninformation om bankstödsarbetet. Jag berör därför efter samråd med statsrådetLundgren denna fråga myckel översiktligt. 1 följande tabell redovisas dehittills beslutade åtgärdema. Tabell 5.1 Beslutade statliga stödåtgärder för bankernaMiljarder kronor 1992/93:150 Bilaga 1 Aktieemission (1991) stående aktier (1992) Kapitaltillskott (1992) Garanti/Kapitaltillskott (1993) 9,8 Garanti/Kapitaltillskou (1993) 19,2 Köp av aktier (1993) Lånegaranti (1993) Lån med låg ränta (1992) Lånegaranti (1992) täckning (1993) (temporär lösning) Destatliga åtagandena uppgår till sammanlagt . De statligautbetalningama har uppgått till , varav 26 miljarder kronorhar belastat statsbudgeten och resterande del har lånefinansierats utanför statsbudgeten. Förnärvarande behandlas ansökningar om stöd från , ,och . Denärmaste åren väntas betydande belopp krävas i statligt stöd till bankema föratt skydda betalningssystemet och kreditförsörjningen. Dessa belopp kan dock ejpreciseras . Del belopp som senare kan komma alt återvinnas tillstaten kan ej heller preciseras. Betydelsenav att skydda betalningssystemet och kreditförsörjningen Destatliga åtaganden som görs till skydd för betalningssystemet uppgår såledeslill utomordentligt stora belopp. Trots den dåliga statsfinansiella situationenär dessa åtaganden nödvändiga. Bankemautgör kärnan i betalningssystemet. De kreditförluster som vissa banker har gjonär så stora att de, utan slatliga insatser, skulle gå i konkurs. Om så skeddeskulle insättare och andra långivare förlora en del av sina fordringar.Dessutom skulle förtroendet för det svenska banksystemet skadas på etlutomordentligt allvarligt säll. Många insättare skulle la ut sina pengar frånbankerna, många långivare skulle säga upp sina lån. Bankema skulle därmed slåutan tillräcklig finansiering och därmed riskera att snabbt drivas motbelalningsinställelse. Betalningsförmedlingen skulle då till stor del upphöraatt fungera. Hushållens och företagens köp av varor och tjänster skulleallvarligt försvåras och den ekonomiska aktiviteten avta drastiskt. Ombetalningsförmedlingen inte fungerar erhålles utomordentligt starka depressivaeffekter. Statens åtagande innebär, fömtom all betalningsförmedlingensäkerställs, att kreditförsörjningen främjas. insatseraaär utformade så att det riskbärande kapitalet i bankeraa Prop. 1992/93:150upprätthålls och stärks så att kapitaltäckningskraven uppfylls. Därmed Bilaga1 säkras en nödvändig fömtsättning för all bankema skall kunna fungera i sinroll som kreditgivare. Somanalyserats närmare av långtidsutredningen, produktivitelsdelegatio-nen ochekonomikommissionen har utmärkts av ettlångsiktigt tillväxtproblem genom en relativt låg produktivitets- ochproduktionsutveckling. En förbättring av fömtsättningaraa för tillväxt påmedellång och lång sikt skulle underlätta återhämtningen även på kon siktgenom att skapa större förtroende för den svenska ekonomin bland svenska ochutländska företag och hushåll. Sverigeslångsikliga tillväxtproblem illustreras av att BNP per invånaresjunkit från av genomsnittet inom år av genomsnitietår 1991. Även före den mycket svaga utvecklingen av svensk ekonomi 1992-1994har tillväxten i varit betydligt lägre än OCED-länderaa i genomsnitt. Tabell 6.1 BNP per invånare, köpkraftskorrigerat IndexOECD-genomsnittet = 1 000 Källa: Accounts. Tillväxtenhar en avgörande betydelse för hur det totala konsumtions-utrymmet för privatoch offentlig konsumtion liksom möjligheteraa att nå en god miljö utvecklas. OmSverige haft samma tillväxt som OECD- ländema i genomsnitt19701991 skulle den samlade produktionen nu Prop. 1992/93:150 vara 214miljarder kronor högre, vilket motsvarar ca per Bilaga 1invånare. Detär mot denna bakgrand angeläget att förbättra fömtsättningaraa för en godtillväxt på medellång och lång sikt. Enväl fungerande marknadsekonomi och intemationellt samarbete och handelsutbyteär det bästa sättet att uppnå en varaktigt hög välfärdsnivå med en högmateriell standard, en god miljö och en hög grad av personlig frihet.Åtgärderaa för att öka tillväxten bör därför även i etl mera långsiktigtperspektiv inriktas på att förstärka deltagandel i den internationellaintegrationen, att eliminera hinder för arbete, sparande och företagande samtatt förstärka konkurrensen. Pålång sikt utgör inte dagens arbetslöshet något skäl mot att öka arbetsutbudet.Arbetslöshet är i första hand etl obalansproblem som beror på konjunkturläge,stmkturanpassning och lönebildning. Det finns ingen anledning att tro att etthögre arbetsutbud medför högre arbetslöshet på lång sikt. Resursema inteminst arbetskraften måste öka både kvantitativt och kvalitativt. Ett högrearbetsutbud ger fömtsättningar för en högre inkomst per capita. 1980-taletsviktigaste bidrag till arbetslinjen var skattereformen. Genom sänkningen avmarginalskatterna förstärktes motiven för arbete, förkovran och ansvar. Det ärviktigt att marginaleffektema inte höjs på nytt. Det reformarbete som påbörjatsinom skattesystemet måste föras vidare lill socialförsäkringama. Sambandetmellan avgifter och förmåner bör förstärkas så att avgifteraa i störreutsträckning utgör en försäkringspremie istället för en skalt.