prop · GF03174 · 1992-01-01 00:00:00 — Som jag anförde i avsnitt 8 är det emellertid inte min avsikt att regeringen i normalfallet skall avvika från de villkor för tillverkningstillstånd som regelmässigt meddelas. Ett tillverkningstillstånd bör innehålla ordningsbestämmelser som anger var tillverkning får äga rum. I syfte att kontrollera att levererad materiel har kommit avsedd mottagare tillhanda bör ett utförselbeslut kunna förenas med ett åliggande för exportören att inge en handling som utvisar att materielen nått avsedd mottagare. I ett utförselbeslut kan regeringen i kontrollsyfte ange att detta skall återsändas till KMI efter verkställd leverans. Om ett utförselbevis avser materiel exempelvis för demonstrationsändamål, bör ett sådant beslut av samma skäl innehålla bestämmelser som ålägger exportören att anmäla till KMI när materielen återinförs. Behovet av villkor samt kontroll- och ordningsbestämmelser gör sig också gällande i fråga om tillstånd att upplåta eller överlåta tillverkningsrätt. Beträffande tillstånd att gemensamt med någon i utlandet eller för dennes räkning utveckla krigsmateriel eller metod för framställning av sådan materiel eller gemensamt tillverka krigsmateriel torde såväl villkor som kontroll- och ordningsbestämmelser spela en mycket stor roll. Det kan t.ex. röra sig om skyldighet att lämna rapporter till regeringen om hur avtalet löper och omfattningen av tillverkning enligt avtalet. 18.2 Återkallelse av tillstånd Mitt förslag: Tillstånd att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel och tillstånd att bedriva militärt inriktad utbildning av utländska medborgare skall även kunna meddelas för eller tills vidare. Tillstånd enligt lagen skall kunna återkallas av regeringen, om tillståndshavaren har åsidosatt föreskrifter i lagen eller föreskrifter, villkor eller bestämmelser som har meddelats med stöd av lagen eller det finns andra särskilda skäl till återkallelse. Utredningarna har inte lagt fram något förslag i denna del. Skälen för mitt förslag: Återkallelse av tillstånd att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel regleras i 4 § tredje stycket tillverkningslagen. Återkallelse av utförseltillstånd regleras i 13 § utförsellagen. För vissa fall bör det finnas en möjlighet för regeringen att återkalla ett meddelat tillstånd. Detta bör gälla i fråga om tillstånd att tillverka eller inom landet tillhandahålla krigsmateriel. Vidare bör tillstånd till utförsel och till tillhandahållande av krigsmateriel som finns i utlandet omfattas av återkallelsemöjligheten liksom tillstånd att bedriva militärt inriktad utbildning. Härutöver kan det finnas skäl att återkalla även sådana tillstånd att ingå avtal som har redovisats i avsnitten 12--14. Ett skäl att återkalla ett tillstånd kan vara att tillståndshavaren åsidosätter ett villkor eller bryter mot en ordnings- eller kontrollbestämmelse. Att tillstånd kan återkallas på grund av vilseledande eller felaktiga uppgifter följer redan av allmänna förvaltningsrättsliga principer. Andra särskilda skäl att återkalla ett utförseltillstånd kan vara att förhållandena i den mottagande staten har ändrats. Jag har i avsnitt 6 redogjort för mina bedömningar vad avser riktlinjer för regeringens tillståndsprövning. Jag har därvid anfört att tillstånd skall återkallas om ovillkorliga exporthinder uppstår. Även i andra fall kan sådana ändrade förhållanden uppstå att ett tillstånd bör återkallas. När det gäller fråga om återkallelse av tillstånd att ingå avtal om upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätt och om avtal att gemensamt med någon i utlandet eller för dennes räkning tillverka eller utveckla krigsmateriel eller metod för framställning av krigsmateriel vill jag säga följande. Regeringens tillstånd krävs för avtalens ingående. Ett återkallande av ett sådant tillstånd skulle kunna få effekt bara mellan regeringens tillståndsgivning och avtalets ingående. Om vilseledande är för handen, kan ett sådant tillstånd återkallas utan särskilda föreskrifter därom. Som lagrådet har anfört kan det emellertid finnas annan anledning att återkalla ett meddelat tillstånd att ingå ett avtal av det slag som kräver tillstånd enligt 7-- 9 §§ i förslaget till lag om krigsmaterial. Jag instämmer i lagrådets bedömning och föreslår därför att bestämmelsen om återkallelse av tillstånd skall omfatta alla de tillstånd regeringen kan meddela med stöd av den föreslagna lagen. En sådan återkallelse får inte avse tillstånd till avtal som redan ingåtts med stöd av regeringens beslut. Förutsättningen för att återkalla ett givet tillstånd är självfallet att utförseln, tillhandahållandet, utbildningen eller avtalet helt eller delvis inte har kommit till stånd. 19 Tillsyn och uppgiftsskyldighet 19.1 Uppgiftsskyldighet om ägande i utländska rättssubjekt Mitt förslag: Någon ändring i gällande regler görs inte. Detta innebär att den som har tillstånd att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel, liksom svenska statliga myndigheter som bedriver motsvarande verksamhet utan att behöva tillstånd, även skall, enligt de föreskrifter som regeringen meddelar, lämna uppgift till regeringen om ägande i utländska rättssubjekt som bedriver utveckling, tillverkning, marknadsföring eller försäljning av krigsmateriel. Utredningarna har inte lagt fram något förslag i denna del. Skälen för mitt förslag: Förslaget överensstämmer med 10 § utförsellagen som trädde 1988. Föredraganden anförde i propositionen (1987/88:154 s. 43) att det är av vikt att statsmakterna fortlöpande ges en bild av den svenska krigsmaterielindustrins engagemang i utlandet med avseende på verksamheten inom krigsmaterielområdet. Hon förordade därför att den som har tillstånd att tillverka eller försälja krigsmateriel och svenska statliga myndigheter som bedriver motsvarande verksamhet skall vara skyldiga att enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar lämna uppgifter om ägande i sådana utländska rättssubjekt som bedriver utveckling, tillverkning, marknadsföring eller försäljning av krigsmateriel. Jag anser inte att det finns anledning att ändra denna uppgiftsskyldighet och föreslår att en ny bestämmelse med motsvarande lydelse införs i den nya krigsmateriellagen. Mitt förslag: Den som har tillstånd att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel skall även stå under tillsyn av den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringen får meddela föreskrifter om tillsynen. Utredningarna har inte lagt fram något förslag i denna del. Skälen för mitt förslag: Förslagets första led motsvarar 5 § tillverkningslagen. Redan i den proposition som låg till grund förordning om kontroll över tillverkningen av krigsmateriel m.m. (prop. 1935:89), anfördes bl.a. att den tillsyn som kontrollen nödvändiggjorde borde utövas av en krigsmaterielinspektion som borde inordnas i . föreslogs förläggas till , till vilket departement handläggningen av ärenden rörande exportförbudet av krigsmateriel redan hörde. Jag anser att den som har fått regeringens tillstånd att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel även skall stå under tillsyn av den myndighet som regeringen bestämmer. Jag återkommer till denna fråga i avsnitt 22. Jag föreslår vidare att regeringen bemyndigas meddela föreskrifter om tillsynen. 19.3 Deklarationsskyldighet m.m. Mitt förslag: Den som har tillstånd att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel skall även , enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar, till tillsynsmyndigheten lämna deklaration på heder och samvete rörande den verksamhet för vilken tillstånd har meddelats. Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från skyldigheten att lämna deklaration. Regeringen får meddela föreskrifter om att den som har tillstånd enligt 6 § i förslaget till lag om krigsmateriel skall lämna uppgifter rörande utförd krigsmateriel och den som har tillstånd att ingå avtal enligt 7 § om upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätt eller avtal enligt 8 § om samarbete med någon i utlandet skall lämna uppgift om ingångna avtal. Utredningarna har inte lagt fram något förslag i denna del. Skälen för mitt förslag: Förslaget motsvarar 6 § tillverkningslagen och 12 § utförsellagen. Bestämmelsen syftar till att möjliggöra en effektiv kontroll över krigsmaterieltillverkningen och säkerställa att villkor som har meddelats i samband med tillståndsgivningen efterlevs. Denna deklarationsskyldighet bör kvarstå även i fortsättningen. I likhet med vad som gäller, bör regeringen få meddela föreskrifter om att den som fått tillstånd till utförsel skall lämna uppgifter rörande utförd materiel liksom att den som fått tillstånd att upplåta eller överlåta tillverkningsrätt skall lämna uppgifter om det. Därtill bör läggas en skyldighet för den som erhållit tillstånd att ingå avtal om samarbete med någon i utlandet att lämna uppgifter om sådana avtal. Mitt förslag: Den som har tillstånd att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel är skyldig att efter anmodan av tillsynsmyndigheten lämna de upplysningar och handlingar som behövs för kontrollen och att lämna tillsynsmyndigheten tillträde till lokaler där verksamheten bedrivs. har rätt att ta hjälp av andra statliga myndigheter i sin tillsyn. Utredningarna har inte lagt fram något förslag i denna del. Skälen för mitt förslag: Förslaget motsvarar i princip 7 § tillverkningslagen. Mitt förslag avviker dock från dessa bestämmelser såtillvida att tillsynsmyndigheten uttryckligen ges rätt att påkalla biträde av andra statliga myndigheter i sin tillsyn. Mitt förslag: Den som har tillstånd enligt lagen skall vara skyldig att, vid ändring i förhållande som har upptagits i tillståndsansökan, anmäla detta till regeringen i enlighet med de föreskrifter regeringen meddelar. Utredningarna har inte lagt fram något förslag i denna del. Skälen för mitt förslag: I flera fall fordras tillämpningsföreskrifter till lagen. Det ankommer på regeringen att utfärda sådana. En sådan uppgift bör vara att närmare ange vad en ansökan om tillstånd skall innehålla. Det kan vara lämpligt att föreskriva t.ex. att en ansökan om tillverkningstillstånd skall innehålla en uppgift om ägande i bolaget eller att en ansökan om utförseltillstånd skall innehålla uppgift om slutmottagare. Uppgiftslämnandet bör vara förenat med straffansvar. De uppgifter som lämnas i en ansökan ligger till grund för regeringens prövning av aktuellt tillståndsärende och för utformningen av eventuella villkor. Med hänsyn till uppgifternas betydelse för utgången av ärendet finner jag det viktigt att det i lagen uttryckligen anges att tillståndshavaren skall vara skyldig att anmäla till regeringen om dessa förhållanden ändras. Sådan anmälan bör ske . Mitt förslag: Om en revisor i granskningen av verksamheten har anmärkt på ett företags efterlevnad av bestämmelserna i förslaget till lag om krigsmateriel och anmärkningen har framförts i en revisionsberättelse enligt aktiebolagslagen (1975:1385) eller lagen (1980:1103) om årsredovisningar m.m. i vissa företag, skall han genast sända in en kopia av revisionsberättelsen till regeringen. En revisor vid en svensk statlig myndighet har motsvarande skyldighet. KMU har föreslagit att revisorer i aktiebolag eller företag som omfattas av bestämmelserna i tillverkningslagen alltid skall sända in en kopia av företagets revisionsberättelse till regeringen. Remissinstanserna: Remissinstanserna har huvudsakligen varit positiva till förslaget eller lämnat detta utan erinran. anser att förslaget innebär en förbättring eftersom revisorn enligt förslaget inte åläggs att ta ställning till om någon misstänkt överträdelse av utförsellagen har förekommit. Kammarrätten i ifrågasätter om den föreslagna ordningen är mer ändamålsenlig än den nuvarande. i biträder utredningens förslag och anser att erforderlig specialistkompetens skulle kunna utnyttjas vid behov, vilket skulle kunna leda till större möjligheter att upptäcka oegentligheter. i anser att betydelsen av den föreslagna bestämmelsen inte bör överskattas. RPS anför att en förutsättning för att den föreslagna regeln skall medföra en skärpt kontroll och bli ett effektivt sätt att upptäcka eventuella oegentligheter är att en regelmässig granskning av berättelserna sker även när de inte innehåller särskilda anmärkningar. En sådan tillämpning av bestämmelsen kommer att kräva en hög grad av sakkunskap hos granskarna för att kontrollen skall kunna bli effektiv. anser att det i stället bör ankomma på de berörda företagens styrelser att sända in revisionsberättelse och årsredovisning till regeringen. RRV delar utredningens uppfattning att krigsmaterielföretagens revisorer alltid skall delge regeringen sina revisionsberättelser även när de inte innehåller anmärkningar, medan FFV anser att förslaget kommer att leda till stor byråkrati vars värde förefaller tvivelaktigt. Föreningen () avstyrker förslaget och hänvisar till sitt remissyttrande över förslaget till den nuvarande bestämmelsen. I detta hade FAR funnit att det bör ingå i den offentliga tillsynen att kunna begära in årsredovisningar och revisionsberättelser från alla krigsmaterielexporterande företag. Skälen för mitt förslag: I propositionen 1987/88:154, som föregick införandet av bestämmelserna om skyldigheten för revisor att sända in en kopia av revisionsberättelsen till regeringen om han i sin granskningsverksamhet har framfört någon anmärkning, anförde föredraganden, (s. 50-52) att en revisionsberättelse skall innehålla uppgifter om de anmärkningar med anledning av försummelser som verkställande direktören eller någon i styrelsen kan ha gjort sig skyldig till. Revisorerna kan dessutom där redovisa de upplysningar som de anser bör komma till aktieägarnas kännedom. Förvaltningsrevisionen skall bl.a. gå ut på att upptäcka och förebygga olagliga eller eljest oförsvarliga förvaltningsåtgärder. Föredraganden anförde vidare att överträdelser av bestämmelserna rörande krigsmaterielexporten riskerar att skada ett företag inom vars verksamhetsområde det ligger att exportera materiel. En granskning av åtgärder som strider mot exportbestämmelserna ligger därför inom ramen för ett revisionsuppdrag som en revisor har åtagit sig för ett krigsmaterieltillverkande eller exporterande företag. Olagliga åtgärder kan enligt föredraganden komma till uttryck i det underlag som revisorerna har att gå igenom för fullgörandet av sitt uppdrag. KMU har föreslagit att revisorerna alltid skall delge regeringen sina revisionsberättelser, sålunda även när de inte innehåller någon anmärkning av angivet slag. Mer än 150 företag har tillstånd att tillverka krigsmateriel och ytterligare ett tjugotal har tillstånd att tillhandahålla sådan materiel. Av dessa tillståndshavare är den övervägande delen aktiebolag. Utredningens förslag innebär konkret att över ett hundra revisionsberättelser skulle ges in till regeringen där de skulle granskas av KMI för att utröna om det hade förekommit några överträdelser på krigsmaterielområdet. Jag ställer mig avvisande till en sådan ordning. KMI skulle med givna resurser ha utomordentligt små möjligheter att konstatera att en överträdelse skett, om revisorn inte gjort en anmärkning om en ev. oegentlighet. En utökning av KMI:s resurser skulle, enligt min mening, inte stå i relation till vad som står att vinna med en sådan utökad kontrollordning. Jag förordar därför att nuvarande system behålls. 21 Ansvarsbestämmelser m.m. Mitt förslag: Överträdelse av utförselförbudet bestraffas enligt lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. Överträdelse av förbudet mot att tillverka krigsmateriel och verksamhet som avser tillhandahållande av krigsmateriel, uppfinning rörande krigsmateriel eller metod för framställning av sådan materiel, liksom av förbud mot att i det enskilda fallet göra ett sådant tillhandahållande och av förbudet mot att ingå avtal om upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätt eller om att gemensamt eller för motpartens räkning utveckla krigsmateriel eller metod för framställning av sådan materiel eller gemensamt tillverka krigsmateriel skall föranleda straffansvar, om det inte är fråga om ringa fall. Motsvarande skall gälla vid överträdelse av förbud som regeringen har meddelat mot att avge anbud m.m., eller mot bestämmelsen om militärt inriktad utbildning. Detsamma gäller uppsåtligt vilseledande av regeringen att meddela undantag från sådant förbud som nämnts i detta stycke. I ringa fall skall inte dömas till ansvar. På samma sätt som gäller enligt varusmugglingslagen i fråga om utförsel skall för de nyssnämnda gärningarna en särskild straffskala gälla för grovt brott. Vidare skall, liksom fallet är beträffande utbyte av brott enligt varusmugglingslagen, utbyte av brott enligt ansvarsbestämmelserna kunna förklaras förverkat. Underlåtelse att lämna föreskriven underrättelse eller anmälan till regeringen liksom lämnande av oriktig uppgift i ansökan om tillstånd eller annan handling som är av betydelse för prövningen av ett ärende enligt lagen eller överträdelse av ett villkor eller en kontroll- eller ordningsbestämmelse som meddelats med stöd av lagen omfattas av straffansvar, om det inte är fråga om ringa fall. Allmänt åtal för brott mot förbudet mot att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel får väckas endast efter tillstånd av tillsynsmyndigheten. KMU:s förslag överensstämmer med mitt såvitt gäller överträdelse av förbudet mot att gemensamt med någon i utlandet tillverka eller utveckla krigsmateriel. Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran. Skälen för mitt förslag: I samband med remissbehandlingen av departementspromemorian ''''''''Kontroll av vissa produkter som kan användas i massförstörelsesyfte'''''''' (Ds 1990:4) anförde vissa remissinstanser, bl.a. RÅ, att enhetliga straffbestämmelser borde skapas för hela exportkontrollområdet. Föredraganden anförde i propositionen 1990/91:97 med förslag till lag om förbud mot utförsel av vissa produkter som kan användas i massförstörelsesyfte, m.m. att samordningen med ansvarsbestämmelserna i krigsmateriellagstiftningen skulle kunna komma att aktualiseras i samband med översynen av krigsmateriellagstiftningen. Överträdelse av ett förbud mot att utan tillstånd föra ut krigsmateriel ur landet bestraffas som varusmuggling enligt lagen (1960:418) om straff för varusmuggling (varusmugglingslagen). Enligt varusmugglingslagen är dessutom ett antal andra i den lagen angivna förfaranden att anse som varusmuggling, t.ex. försök till olovlig utförsel eller vilseledande av tillståndsgivande myndighet att utfärda tillstånd om man därigenom föranleder att godset förs ut. Dessa bestämmelser blir tillämpliga när det gäller olovlig utförsel av krigsmateriel. Bestämmelser om överträdelse av förbudet mot att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel återfinns i 9 § tillverkningslagen. Straffet uppgår till böter eller fängelse i högst . Bestämmelsen har funnits och har inte föranlett något åtal. Det finns inte anledning att ändra denna straffsats. Överträdelse av förbudet mot att utan tillstånd ingå avtal som innefattar upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätt regleras i 16 § utförsellagen med en straffskala som omfattar böter eller fängelse i högst för uppsåtligt brott. För överträdelse som begåtts av grov oaktsamhet är straffskalan böter eller fängelse . För uppsåtligt brott anser jag inte att någon ändring bör ske. Även uppsåtlig överträdelse av förbudet mot att gemensamt med någon i utlandet eller för dennes räkning utveckla krigsmateriel eller metod för framställning av sådan materiel eller gemensamt tillverka krigsmateriel bör enligt min mening i ansvarshänseende jämställas härmed. Det jag nu har anfört beträffande straffskalan för nyssnämnda överträdelser bör enligt min mening gälla även för uppsåtlig överträdelse av förbudet att tillhandahålla krigsmateriel som finns utom landet eller tillhandahålla uppfinning rörande krigsmateriel eller metod för framställning av sådan materiel. Till skillnad från vad som gäller enligt 16 § utförsellagen anser jag att straffsanktionen när det gäller gärning som har begåtts av oaktsamhet inte bör begränsas till sådan gärning som har begåtts av grov oaktsamhet. En sådan gradering av det subjektiva rekvisitet kan vålla svårigheter i rättstillämpningen. Även bestämmelsen om oaktsamt brott bör omfatta överträdelse av förbudet mot att gemensamt med någon i utlandet eller för dennes räkning utveckla krigsmateriel eller metod för framställning av sådan materiel eller gemensamt tillverka krigsmateriel. Den bör även omfatta oaktsamt brott mot förbuden mot att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel. I ringa fall bör inte dömas till ansvar. Som jag redan har anfört kan den som genom vilseledande förmår regeringen att lämna tillstånd till utförsel som annars är förbjuden bestraffas enligt varusmugglingslagen, om man därigenom föranleder att krigsmateriel förs ut i strid med förbudet. Till skillnad från varusmugglingslagen innehåller varken tillverkningslagen eller utförsellagen bestämmelser som uttryckligen straffbelägger vilseledande av regeringen att meddela tillstånd enligt lagen. Enligt min mening bör dock även den som genom att vilseleda regeringen utverkar tillstånd till ingående av avtal om upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätt kunna dömas till ansvar om brottet skett uppsåtligen. Detsamma bör gälla den som genom att vilseleda regeringen får tillstånd att gemensamt med någon i utlandet eller för dennes räkning utveckla krigsmateriel eller metod för framställning av sådan materiel eller att gemensamt tillverka krigsmateriel. Straffskalan bör, liksom vad som gäller enligt varusmugglingslagen i fråga om olovlig utförsel bestämmas till böter eller fängelse i högst . Har vilseledandet skett genom oaktsamhet, bör dömas till böter eller fängelse . I ringa fall bör inte dömas till ansvar. I utförsellagen, men inte i tillverkningslagen, finns en särskild straffskala för grovt brott. För egen del anser jag att omständigheterna även vid brott mot tillverknings- och tillhandahållandeförbuden i vissa fall kan vara sådana att en strängare påföljd är motiverad. I enlighet med vad som gäller enligt utförsellagen bör för brott som är att anse som grovt dömas till fängelse i lägst och högst . Den som underlåter att underrätta regeringen om förestående anbud eller avtal eller om ägande i utländska rättssubjekt och den som inte anmäler ändring i förhållande som har upptagits i tillståndsansökan till regeringen liksom den som lämnar en oriktig uppgift i en ansökan om tillstånd eller förtiger en uppgift som kan vara av betydelse för regeringens bedömning bör kunna straffas för detta förfarande. Detta bör även gälla uppgifter i andra handlingar som är av betydelse för prövningen av ett ärende enligt lagen, t.ex. uppgifter i samband med att en fråga om återkallelse av tillstånd aktualiseras. Den som i en utförselanmälan uppger ett visst land som mottagare av den aktuella krigsmaterielen kan alltså straffas enligt denna bestämmelse, om han vid lämnandet av uppgiften visste att denna var felaktig. Även den som åsidosätter ett villkor eller bryter mot en kontroll- eller ordningsbestämmelse som har meddelats med stöd av lagen bör kunna straffas. Straffsatsen bör bestämmas till böter eller fängelse . I ringa fall bör inte dömas till ansvar. I fråga om förverkande av utbyte av brott återkommer jag i specialmotiveringen. Detta förslag innebär att bestämmelserna har samordnats med de bestämmelser som finns i lagen (1991:341) om förbud mot utförsel av vissa produkter som kan användas i massförstörelsesyfte, m.m. 22 Organisatoriska frågor m.m. 22.1 Berednings- och tillsynsorganisationen inom Min bedömning: Beredningen av ärenden om krigsmateriel bör även i fortsättningen ske inom krigsmaterielinspektionen (KMI). KMI bör vara tillsynsmyndighet över den som har tillstånd att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel. Skälen för min bedömning: KMI inrättades som en följd av de genom initierade nedrustningsförhandlingarna i . En ökad kontroll från regeringarnas sida över vapenindustrin skulle bidra till att förebygga nya krig.