prop · GG03170 · 1992-12-31 00:00:00 — Utvecklingen av basteknolo- Prop. 1992/93:170 gierförutsätter ofta att grundläggande forskning, tillämpad forskning ochutvecklingsarbete bedrivs parallellt och i ellkontinuerligl samspel. Svenskaföretag har i synnerhet kraftigt ökat sinFoU-verksamhet utomlands. Intresset hos utländska företag för etablering iSverige har emellertid varit begränsat. Undersenare år har tendenser till stagnerande kunskapsinvesteringar och bristandeförnyelse i svensk industri funnits även om en förstärkning nu kan skönjas. Demest FoU-intensiva svenska företagen, dvs. företag inom transportmedels-,elektro- och läkemedelsindustri, bedriver fortfarande huvuddelen av sin FoU iSverige. Läkemedelsindustrin sysselsätter flest forskarutbildade. Svenskverkstadsindustri utvecklas mol allt fler sys-temlevererande företag, som iväxande grad blir beroende av utländska leverantörer för sin komponent- ochmaterialutveckling. Kunskapsutbytetmellan universiteten och högskolorna å ena sidan och näringslivet å den andraär betydelsefullt för svenska företags framgång. Sverigehar en forskningsstruktur som i en internationell jämförelse präglas av endominans för universitet och tekniska högskolor. Det är en lösning som valtsför att inte splittra de knappa forskningsresurser som vårt land i ettinternationellt perspektiv förfogar över. Ianslutning till universiteten och högskolorna har s.k. kontaktsekretariatinrättats för att främja näringslivskontakter. Sekretariatens verksamhet,inriktning och framgångar varierar emellertid stort. Kontaktsekretariatensaknar ibland tillräckligt stöd från universitetens och högskolornas sida, ochkontakterna och samarbetet med såväl del lokala som det övriga näringslivet ärofta otillräckliga. Många mindre och medelstora högskolor har varit merframgångsrika än de etablerade universiteten i denna verksamhet. Vidvissa tekniska högskolor och universitet har även andra aktiviteter församarbete med näringslivet vuxit fram. Det kan röra sig om s.k. forskarbyar,uppdragsutbildning, teknikparker, stöd till spin-off-företag osv. Ofta bedrivsdenna verksamhet i stiftelseform för all kunna ge marknadsmässiga intäkter ochgod flexibilitet. Även denna verksamhet har dock haft mycket varierandeframgång. Vidsidan om universiteten och de tekniska högskolorna finns ett antalindustriforskningsinstitut och s.k. programstyrelser av varierande storlek ochslagkraft. I instituten bedrivs ett långsiktigt och organisationer. Verksamheten finansieras gemensamt avstaten via och av de berörda förelagen. Detär uppenbart att kunskapsflödet mellan universiteten, högskolorna ochnäringslivet är otillräckligt. Bristema i samspelet gör att tillgängligkunskap inte når industriell tillämpning i den utsträckning som borde varamöjlig. Att förbättra kunskapsflödet blir därmed en viktig forskningspoUtiskuppgift. Den bör lösas med olika men samverkande medel. Avstor vikt är att universiteten och högskolorna själva Prop. 1992/93:170mer aktivt deltar i olika former av samarbetsprojekt med näringslivet.Universiteten och högskolorna behöver stimuleras lill att hjälpa enskildaforskare och forskargrupper att etablera konstruktiva kontakter med svenskaföretag. De skiljaktigheter i mål och drivkrafter som finns, och bör finnas,mellan universitets- och högskoleforskning och företagsvärlden kan överbryggasgenom att flera samverkansformer utvecklas. Degrundläggande krav som en organisatorisk struktur för forskning måste uppfyllaär att den främjar hög kvalitet och kostnadseffektivitet. Erfarenheterna frånländer med omfattande verksamhet förlagd till fristående forskningsinstitutpekar på att sådana å ena sidan ofta till en början fungerar väl i förhållandetill uppställt mål, medan de å andra sidan ibland visar sig ha svårigheter attpå sikt vidareutveckla eller omorientera sin verksamhet. Om intepersonalomsättningen kan hållas hög riskerar man att förnyelsen genom tillflödeav unga forskare uteblir. Desvenska erfarenheterna av forskningsinstitut varierar. Att kunskapsbasen ochverksamheten är anpassad efter industrins aktuella behov tillhör institutensstyrkefaktorer. Instituten är vidare väl skickade att överföraforskningsresultat och ny kunskap till industrin på sina områden. Vidare utgörde en bas för industrins medverkan i EG:s FoU-program. Instituten fyller ocksåen viktig funktion för teknikspridning till mindre och medelstora företag. Enav svagheterna i forskningsinstitutssystemet är - i liksom utomlands -att det avtalsbundna systemet kan verka konserverande. Institutens förhållandetill universiteten varierar. Doktorander förekommer t.ex. bara vid vissainstitut. Risken för ett alltför litet naturligt flöde av forskare genominstituten är inte obetydlig. Universitetenoch de tekniska högskolorna har begränsningar som miljöer förindustriellt inriktad forskning. De viktigaste härrör från de krav påorganisation och arbetsvillkor som huvuduppgifterna -att bedrivainomvetenskapligt genererad forskning, forskarutbildning och grundläggandeutbildning - ställer. Den universitetsbaserade forskningen kräver väsentligafrihetsgrader i fråga om val av problem, rätt att publicera forskningsresultat,långsiktighet m.m., som ofta är svåra all förena med industriella krav påstyrning, tidsplanering och kommersiellt motiverad sekretess. Universitets-och högskoleforskningen är oftast disciplinorienterad. Industriellaproblemställningar är marknadsorienterade och oftast gränsöverskridande. Universitetensoch de tekniska högskolornas styrka ligger i det faktum att de även bedriverforskarutbildning och grundutbildning inom industriellt intressantakunskapsområden. Det skapar långsiktiga förutsättningar för såväl förnyelsesom kunskapsöverföring. Detter sig enligt regeringens uppfattning varken motiverat eller realistiskt attförändra den huvudsakliga rollfördelningen inom det svenska forskningssystemet.Det är således väsentligt att styrkefaktorerna inom såväl universitets- ochhögskoleväsendet som forskningsinstituten tillvaratas. Förändringar irelationen mellan dessa båda syslem behöver ge- Dessutom behövernya formerna för universitetens samver- Prop. 1992/93:170 kan mednäringslivet tillföras. De förhållanden som här beskrivs med avseende påinduslriforskningsinstituten gäller också på andra områden. inom Jordbruks- ochKommunikationsdepartementets verksamhetsområden har blivit föremål för enstrukturell översyn. En sådan översyn bör nu göras också avindustriforskningsinstituten. Ensvaghet i konstruktionen med fristående forskningsinstitut är, som just nämnts,de svårigheter dessa kan möta i att långsiktigt utveckla och förändra sinverksamhet. Översynen bör ta sikte på att sådana mekanismer kan utvecklas sommöjliggör en ökad förändringsbenägenhet. Dessutom måste institutensförutsättningar att fungera som en brygga mellan näringslivet och deninomvetenskapligt genererade forskningen stärkas. Detär därför väsentligt att instituten normalt organiseras och förläggs ianslutning till ett universitet eller en högskola med egna forskningsresurser.Den exakta organisatoriska hemvisten bör noga prövas från fall till fall.Forskarutbildning bör vara ett normalt inslag i institutens verksamhet, vilketi sin tur förutsätter samverkan med en fakultet. bör med viss regelbundenhet bli föremål förutvärdering genom vilken vetenskaplig kvalitet och industriell betydelsebedöms. Forskningensförmåga att bidra till industriell utveckling och förnyelse kan intefrikopplas från frågan om kompetensnivån generellt sett inom industrin.Andelen anställda med grundläggande högre utbildning -t.ex. civilingenjörer -respektive forskarutbildning spelar en utomordentligt viktig roll förindustrins möjligheter att tillgodogöra sig forskning. Förutommöjligheterna att bedriva företagsintern forskning reglerar den egnakompetensnivån företagets förutsättningar att formulera krav påforskningsinsatser inom t.ex. universitet och högskolor, liksom möjligheternaatt bedöma vad i redan pågående forskning som kan utnyttjas för industriellasyften. Enav flera åtgärder som fordras för att ge forskningen möjlighet att fungera somen utvecklande kraft inom svenskt näringsliv är att öka kapaciteten när detgäller utbildning av civilingenjörer. En annan är att öka kapaciteten iforskarutbildningen inom de tekniska och naturvetenskapliga områdena. Doktorerhar en unik kompetens, som får allt större betydelse för teknikutvecklingen. Gemensammadoktorandprogram i samverkan mellan universitet/högskolor och näringslivet kanfrämja kunskapsutbytet ytterligare. Genom sådana program skapas en ömsesidigoch tidig relation mellan doktorand och företag. Insatserav detta slag måste motsvaras av en tydlig vilja inom näringslivet attanställa dem som utbildas. VetenskapUg utbildning måsle dessutom för denenskilde göras ekonomiskt lönsam. Utöverden beskrivna översynen av industriforskningsinslitulen Prop. 1992/93:170och förstärkningen av civilingenjörs- och forskarutbildningarna, behöver nyasamverkansformer mellan universitet/högskolor och näringsliv utvecklas.Universiteten och de tekniska högskolorna måste förbättra formerna förkunskapsutbytet med industrin och andra stora avnämare av kvalificerad kunskapoch öka närheten i samarbetet. Bättre kontakter krävs med såväl stora sommindre och medelstora företag. Det bör ske i sådana former att universitetensförmåga att utföra sina huvuduppgifter inte hämmas. Ensvaghet i nuvarande ordning, som leder till att forskningsbaserad produktion iSverige utvecklas alltför långsamt och i alltför liten utsträckning, ärdessutom bristen på högriskkapital. Bedömningar av forskning och utvecklingkräver så speciell kompetens att de kreditinstitut som förekommit ilandet vanligtvis inte ansett sig kunna eller våga ta risken att i ett myckettidigt skede på normala affärsmässiga grunder stödja utvecklingen av enforskningsbaserad idé. Uppfinnare, inom och utom forskarvärlden, mötersärskilda problem när det gäller möjligheterna att utveckla sina idéer tillmarknadsmässiga produkter. Detär viktigt att varje universitet och högskola utvecklar samverkansformer medföretag. Stöd ges dessutom via bl.a. för forskningsinsatser inomorruråden som har särskild vikt för näringslivets utveckling och som är avintresse både för universiteten och högskolorna och företagen. att främja en effektiv samverkan är att ge universiteten och högskolornarätt att bedriva forskning också i bolagsform. Regeringen föreslår att dennamöjlighet öppnas. Universitet och forskande högskolor erbjuds ett aktiekapitalvid start av bolag av denna typ. Forskningsföretagenbör arbeta i nära anslutning till respeklive moderorganisation, vilketmöjliggör utbyte av personal och samutnyttjande av exempelvis avanceradvetenskaplig utrustning. Forskningsbolagen skall dock kunna arbeta på normala,kommersiella villkor med forskande personal anställd på de villkor ochförutsättningar som gäller t.ex. i näringslivet. Denna konstruktion möjliggörexempelvis arrangemang med deltidsanställning inom bolaget respektiveuniversitetet/högskolan vilket är vanligt förekommande i många andra länder. Genomatt verksamhelen bedrivs inom ramen för bolag kan en klar och tydligansvarsfördelning ekonomiskt, materiellt och juridiskt åstadkommas mellan åena sidan den industriellt orienterade verksamheten och å andra sidanuniversitetens traditionella huvuduppgifter inom forskning och utbildning. Deteknikparker, forskarbyar m.m. som finns etablerade runt universiteten ochhögskolorna kan spela stor roll för att föra forskningsresultat vidare lillindustriella tillämpningar. Teknikparkernaoch forskarbyarna, liksom kontaktsekretariatens arbete behöver emellertidutvecklas. Regeringen föreslär att en sådan vidareutveckling också skall kunnainkludera tillskjutandet av visst statligt kapital. På så sätt kan inte minstsmå företag, skapade på grundval 3 1992/93. 1 samL Nr 170 av nya forskningsrön, gesbättre expansionsmöjligheter. 1992/93:170 telsernabör också, tillsammans med universiteten/högskolorna, kunna engageras som ägarei de nämnda forskningsbolagen. Tillde här nämnda samverkansformerna skall också läggas systemet med adjungeradeprofessorer. Detta system har i allt väsentligt fungerat väl. Det bör kunnabyggas ut ytterligare. Detbör också framhållas att en gynnsam utveckling av näringslivet kräver forskningoch utveckling även inom andra områden än de rent tekniska. Exempelvis fårkommunikationerna en allt större betydelse för den framtida ekonomiskatillväxten både nationellt och internationellt. En ökad satsning på forsltningoch utveckling inom kommunikationssektorn är mot denna bakfund ett viktigt inslagi en politik för att ge det svenska näringslivet tillgång till högkvalitativatransport- och kommunikationssystem. Debetydande resursförstärkningar för forskning som sker genom avvecklingen avlöntagarfonderna kommer till sin huvuddel att kanaliseras till forskning avväsentlig betydelse för långsikliga konkurrenskraft. Härutöver måsteforskning som har ett mera direkt industriellt intresse stärkas. Förutom dejust nämnda förslagen om en utbyggnad av forskarutbildningen har insatser inomkunskapsområden som är särskilt teknikdrivande stor betydelse för svenskaföretags möjligheter att utvecklas. Isammanfattning innebär regeringens förslag för forskning och utveckling förindustriell kompetens och konkurrenskraft: Möjlighet för universitet ochhögskolor att upprätta bolag för forskningssamverkan med industrin Förstärkning av forskarbyar ochteknikparker, bl.a. genom tillskjutande av visst kapital Översyn avindustriforskningsinstituten, bl.a. i syfte att främja en ökad samverkan mellaninstituten och universiteten/högskolorna Särskilda insatser förforskarutbildning i samverkan med näringslivet Program för forskning inomteknikområden av speciell betydelse 1.7 Koncentrerade forskningssatsningar inom Strategiskaområden Sverigekan endast upprätthålla världsnivå på ett mindre anlal forskningsområden. Påandra områden måste ambitionen begränsas lill forskning av en sådan omfattningatt den gör det möjligt alt ta till vara och utveckla genombrott gjorda i andraländer. Påde områden där vårt land av olika skäl har särskilda möjligheter att uppnåabsolut världsklass är det av vikt att miljöer och villkor i övrigt skapas föratt ge forskningen de bästa förutsättningar. Vilkadessa områden är bestäms av flera faktorer. Viktigast av dessa är den mänskligabegåvningen. Kring forskare med särskilda förutsättningar måste det varamöjligt att bygga grupper och miljöer som kan mäta sig med de bästa ivärlden. Det bör understrykas att områden valda med Prop. 1992/93:170 dennautgångspunkt kan komma att skifta över tiden. Genomkoncentrerade satsningar kan starka forskningsmiljöer skapas. De kommer attverka som en förnyande och pådrivande kraft i hela forskningssystemet. Inom deområden där har forskningsenheter med en kritisk massa avaktiva forskare, såsom exempelvis inom stora delar av medicinsk forskning, nårforskningen också världsklass. Vetenskapav hög kvalitet är också industriellt betydelsefull, vilket inte minst denmedicinska forskningen i visar. Det är av nationell betydelse attsäkerställa att svenskt näringsliv har tillgång till en infrastruktur i frågaom grundläggande och mera tillämpad forskning som gör det möjligt att erövranya marknader. Såvälforskningens inriktning som dess förutsättningar förändras emellertid ständigt.Det är därför nödvändigt att kontinuerligt anpassa organisation ochresursfördelning till dessa ändrade förutsättningar. Deninternationella frontlinjeforskningen befinner sig i ett skedeav snabb metodoiogisk och idémässig utveckling, där gränsdragningen mellanolika traditionella ämnesområden, liksom mellan grundläggande och mertillämpad forskning, luckrats upp och där kraven på breddad kompetens ochtillgång på avancerad metodik ökar. Föralt kunna vara konkurrenskraftig kräver samtliga grenar avforskningen alltmer specialkompetens, kontinuitet, resurssamling ochgränsöverskridande tänkande med nära kontakt med avancerad metod- ochteoriutveckling. För att säkerställa och utveckla kom-pelensbasen och samtidigtsvara för kontinuiteten inom forskningen fordras därför relativt stora grupperav forskare med hög och kompletterande vetenskaplig kompetens. Föratt göra det möjligt för att framgångsrikt konkurrera med andra länderbör elitforskningscentra eller -områden, s.k. centers of exceUence, skapasinom eller i nära anslutning till universitet och högskolor. Där kan forskningav högsta kvalitet av olika men kompletterande art inom ett ämnesområdeintegreras och härigenom ge upphov till synergieffekter med ett bättreresultat och resursutnyttjande som följd. Sådana centra, eller områden förkraftsamling, bör också långsiktigt kunna bidra till svenskt näringslivsutveckling och konkurrenskraft. Bådei och i har flera elitforskningsenheter av denna typ bildats, bl.a.via medel från privata stiftelser. Kända exempel är . Erfarenheterna från dessa centra är mycket goda. Detär väsentligt att förutsättningar skapas för bildande av sådana särskiltstarka forskningsenheter även i . Utgångspunkten bör härvid vara attsamla forskare av exceptionell kvalitet. Arbetsvillkoren måste vara sådana altde blir attraktiva för utiändska forskare av högsta klass. På detta sätt blirdet också lättare all behålla de främsta forskarbegävningama i landet. Ett brett utbud avforskarutbildning, postdoktorala program och se- Prop. 1992/93:170minarieverksamhet skall finnas inom dessa centra eller områden. Återkommandekvalitetsutvärdering, genomförd med internationell medverkan, av resultatenbör styra resurstilldelningen. Förutsättningaratt bilda den typ av forskningsenheter som här beskrivits skapas genom deresurser som ställs till forskningens förfogande till följd av awecklingen avlöntagarfonderna. De förslag om särskilda kompetenscentra som regeringen ocksålägger fram, framför allt på det tekniska området, har samma syfte. Program sominriktas på teknologier av särskild teknikdrivande betydelse föreslås också. Detförtjänar att understrykas att riktade forskningsprogram måsteinitieras med betydande varsamhet. Kunskapsutvecklingen går numera så snabbtatt riktade forskningssatsningar genom politiska beslut lätt blirfelsatsningar. Insatserna bör vara av sådant slag att resultaten har ett såbrett användningsområde som möjligt. Ipropositionen om utskiftning av löntagarfondernas tillgångar m.m. (prop.1991/92:92) angavs att de medel som frigörs genom awecklingen avlöntagarfonderna i stor utsträckning bör användas för långsiktigtkunskapssökande av betydelse för framtida konkurrenskraft. Riksdagenställde sig bakom propositionens förslag. Följandeuttalanden ur propositionen anger hur fondmedlen skall användas. Forskningenmed löntagarfondsmedel skall: bidra till "utvecklingenav framtida konkurrenskraft" bidra till att "tillgångenpå kvalificerade forskare i landet ökas väsentligt" vara "forskning på högstainternationella nivå" "koncentreras tillkraftfulla insatser inom ett begränsat antal områden" "stimulera samarbetetinternationellt" bedrivas "i näraanknytning till universitet och högskolor" innefatta "denmiljöstrategiska och medicinska forskningen" Underden beredningsprocess som därefter har följt har forskningsråd och akademierredovisat önskvärdheten av och möjligheter lill uppbyggnad av forskning inomskilda områden. Därtill har ett stort antal förslag till användning avlöntagarfondsmedlen lämnats av universitet, högskolor, företag, forskargrupper,ensldlda forskare m.fl. Ettgenomgående drag i förslagen är betoningen av koncentrerade insatser av högstakvalitet. Likaså understryks behovet av gränsöverskridande forskning, liksomav åtgärder som leder till en ökad intemationalisering av forskningen. Idet förslag (prop. 1992/93:171) som presenteras som denna propositionpreciseras forskningen med löntagarfondsmedel till tre strategiska ändamål: Huvuddelenav medlen tilldelas en stiftelse som inrättas för strategisk forskning med naturvetenskaplig, teknisk och medicinsk inriktning och med brett mandat. för stöd till miljöstrategisk forskning inrättas. Stiftelsen skall främja upprättandet av stabila former för långsiktigt samarbete mellan forskargrupper inom och utom universitets- och högskolesys temet. * förstöd till kulturvetenskaplig forskning inrättas. Figur 3: Koncentreradeforskningssatsningar med löntagarfondsmedel. Deinsatser som avses bli finansierade genom medel från löntagarfondema skallvara sådana som inte normalt kan komma till stånd inom ramen för mera gängsefinansiering. 1 varje stiftelse bör ettinternationellt utbytesprogram för gästforskarverksamhet byggas upp. Styrelserna för respektivestiftelse förutsätts ha en betydande självständighet gentemot regering ochriksdag. 1.7.1 strategiskforskning Prop. Enhuvuddel av de resurser som från löntagarfonderna kan ställas till forskningensförfogande föresläs gå till en stiftelse för strategisk forskning inomnaturvetenskap, teknik och medicin. Ett viktigt fält för insatsema kan varas.k. generiska teknologier, dvs. sådana teknologier som kan bedömas habetydelse på många olika områden. Hit hör bl.a. informationsteknologin.Medicinsk forskning skall också kunna ges stöd av stiftelsen. Stiftelsenskall inom den allmänna ram som gäller för all forskning med löntagarfondsmedelstödja insatser efter hela skalan från inomvetenskapligt grundforskning tilltillämpad forskning. Inte minst viktigt är området däremellan. Sådan riktadgrundforskning kan vara av avgörande betydelse inte minst för den svenskaindustrins långsiktiga utveckling. för strategisk forskning bör utgöras av företrädare för såvälforskarsamhäUe som näringsliv. Härigenom säkerställs att den i sammanhangetaktuella forskningen får den nödvändiga förankringen i såväl den vetenskapligavärlden som näringslivet. Sverigehar nått långt i fråga orn forskning inom miljöområdet. Det gäller särskilt ifråga om den yttre miljön. Ett andra användningsområde för löntagarfondsmedelär att ge denna forskning ytterligare utvecklingsmöjligheter. Miljöstrategiskforskning med löntagarfondsmedel skall ske inom ramen för ett nätverk mellaninstitutioner och forskargrupper, företrädesvis vid universitet och högskolor.Stiftelsen har att fördela tillgängliga resurser. Detär av stor vikt att miljöforskningens resultat snabbt kan omsättas i sådanapraktiska insatser som har betydelse för miljön. I likhet med vad som avsesgälla för strategiska forskningen skall ledningen forskning vara tydligt förankrad i såväl forskarsamhälletsom näringslivet. Inomramen för den här beskrivna insatsen för miljöstrategisk forskning skall ocksåstöd till forskning kring bl.a. miljövänliga transportmedel kunna ges. Denkulturvetenskapliga forskningens utvecklingsmöjligheter behöver förbättras. Attstärka kunskapsutvecklingen inom detta område är särskilt betydelsefullt i envärld som präglas av snabba tekniska, ekonomiska och sociala förändringar.Tillsammans ger kulturvetenskaperna de teoretiska och metodologiskaförutsättningarna för att förmedla och tolka viktiga samhällsprocesser,nationellt och internationellt. Härigenom ger de kunskaper av oundgängligbetydelse för utvecklingen av samhäl- Humaniora behövs föratt ge hela samhällsutvecklingen en nödvän- Prop. 1992/93:170 dig kulturellförankring. Detförstärkta stödet till den kulturvetenskapUga forskningen bör byggas upp ianslutning till . Det förutsätts att prövningen ochfördelningsbesluten för de resurser som tillförs den humanistiska ochsamhällsvetenskapliga forskningen från löntagarfonderna genomförs på ettsådant sätt all pluraUsm främjas. 1.7.4 Varaktighet och storlek Forskningenmed löntagarfondsmedel skall, som regeringen framhåUit, vara avextraordinär natur. Awecklingen av löntagarfonderna ger en unikmöjlighet att utveckla kunskaps- och forskningsområden till världsnivå. Deresurser från löntagarfonderna som avses gå till forskning skall utnyttjasöver en period om . Uppbyggnaden sker gradvis för att säkerställahögsta möjliga kvalitet i forskningen. Forskningsprojekten bör regelbundetutvärderas med hjälp av internationell sakkunskap.