prop · GG0332 · 1992-12-31 00:00:00 — All awerkning sker dock i enlighet med skogsvårdslagen och dess grundsatsatt det åligger markägaren att sköta sin skog alltifrån anläggning till slutawerkning. Hänsynentill rennäringen gör att skogsnäringen går miste om virkeskvantiteter ochintäkter. Därtill kommer alltmer uppmärksammade skador på plantskog till följdav det höga renantalet. Att med detta som bakgrund antyda att medel fränskogsvårdsavgiften skulle kunna användas för att bekosta tillskottsutfodringverkar orimligt. I så fall bör också ersättning av rennäringsmedel utgå tillskogsägare för intrång och skador på skogsbruket från rennäringen. Länsstyrelseni : Det ökade bruket av tillskottsutfodring vid vinterbete ochflyttning kan ses som en varningssignal. Det naturliga betet i form av renlavoch hänglav räcker inte till. Och det tyder på att det finns för många renar iförhållande till betesresurserna. TUlskottsutfodringbör räknas som ett normalt komplement i vissa situationer. Den bör inte tillnågon del bekostas via skogsvårdsavgiften. Detär viktigt att det finns hö till salu för renägarna. För en del jordbrukare iflyttnings- och vinterbetesområdena i vårt län är höodling för renskötseln ettnormalt inslag i verksamheten. Flera jordbrukare bör stimuleras att få fram hötill rennäringen. Ett sådant arbete mellan jordbruk och renskötsel medverkarockså till att det öppna landskapet bevaras. iNorrbottens län är inte beredd att tillstyrka ett förslag om tillskottsutfodring enligt den utformning som gruppen lagt fram. Att bevilja statliga bidrag till foderkostnader som ett inslag i en regelmässig renskötsel är principiellt fel. Även om en ökad utfodring är önskvärd är detta inte för enat med några större risker än vad andra liknande företag löper när nya driftsmetoder införs. Mänga problem är förknippade med det alltför höga renantalet i många samebyar. Om en tUlskottsutfodring under den sva gaste betesperioden i detta läge införs generellt med kraftiga statliga subven tioner befarar att effekten blir ett ännu högre renantal. Därav följer ökade konflikter med skogsbruket, med renpåkörningar på väg och järnväg etc. Om stödet skulle införas bör det inte finansieras via inflytande skogsvårdsavgifter eller regionalpolitiska medel. Vilhelminakommun: Rennäringsgruppens förslag till tillskottsutfodring Prop. 1992/93:32 med statligt stöd motsvarande halva kostnaden för inköp av hö under 50 da-Bilaga 2.10 gar är ett förslag som bör prövas och utvärderas. Effek ten av stödutfodring förväntas ge ökad tamhetsgrad, att hjordarna hålls bättre samlade samt att flyttningarna underlättas och problemet med ströv renar motverkas. Det är kommuns uppfattning att försöks verksamheten genomförs enligt Rennäringsgruppens förslag. Stödet till till skottsutfodring måste klart avgränsas mot det stöd som kan utgå för utfod ring i samband med att katastrofskadesituationer uppstår. : I de flesta samebyar är tillgången på vinterbete den begränsandefaktorn i renskötseln. Utredningen föreslår tillskottsutfodring under vintern.En stödutfodring med hö kan även få betydelse för möjligheten att hållarenhjordar bättre samlade. LRFvill emellertid starkt understtyka vikten av att renantalet baseras påvinterbetets naturliga produktionsförmåga. Enligtuppgift stödutfodras omkring 100 000 renar. Behov finns att utfodra uppmot 100 000 renar ytterligare. Renen äter ca hö per dag. LRF förutsätteratt en mera allmänt genomförd tillskottsutfodring blir till nytta inte bara förrennäringen utan även för jordbruket i trakten. LRFtillstyrker att statligt stöd skall kunna utgä för tillskottsutfodring underen försöksperiod . Stödet skall avse inköp av hö av hög kvaliteteller inköp av ensilagefoder. LRFställer som krav för att stöd skall beviljas att det ej tillfaller samebyar somhar flera renar än tillåtet eller som inte har genomfört renräkning. Skogsindustrierna:Vi stöder förslaget om en försöksverksamhet med tillskottsutfodring. Det börvara av stort intresse att utveckla driftsformer som innebär mer stabila ochkontrollerbara förutsättningar för näringens utveckling. Modeller medtillskottsutfodring borde passa bra in i en modern rennäring och innebäraförutsättningar för en mer stationär verksamhet och större säkerhet. En sådanutveckling är givetvis också positiv för de konkurrerandemarkanvändningsintressena. Bidragtill tillskottsutfodring skall självklart inte kunna utgå till samebyar medflera renar än tillåtet eller som underlåtit redovisa renantal på acceptabeltsätt. Likaså är det självklart att medel från skogsvårdsavgiften inte kananvändas för finansiering av tillskottsutfodring. I så fall måste rimligen rennäringsmedelanvändas för ersättning till skogsägare för intrång och skador på växande plantskogpå grund av för högt renantal. : Utgångspunkten för renantalet måste rimligtvis vara tiUgången pånaturligt vinterbete. Tillskottsutfodring får därför inte användas som ettmedel för att hålla en alltför stor renstam. Förbundet vill också peka på derisker för betydande lokala skador på skogsfötyngringar som kan uppstå då ettstort antal renar koncentreras tUl ett begränsat område under relativt långtid. Förbundetavvisar med skärpa gruppens ogenomtänkta förslag att tillskottsutfodringenskulle kunna finansieras med medel ur skogsvårdsavgiften. : Motion nr 9 vid XLV Vemdalsskalet 1989 behandlar behovet av tillskottsutfodring. gärder har försvåratvårvinterbetet till den grad att tillskottsutfodring måste Prop. 1992/93:32tillgripas. Landsmötet uttalade att samhället måste täcka kostnaderna för Bilaga 2.10 denna utfodring. 5 Transportstöd vid slakt i väglöst land Länsstyrelseni : Förslaget om transportstöd tillstyrks. Ett temporärttransportstöd bör utgå även till Svaipa sameby för dess höstslakt avseende den nyuppfördaslaktanläggningen på fjället Krappesvare söder om . För denna samebyråder motsvarande förhållanden som för de i utredningen angivna fyrasamebyarna. Vilhelminakommun: Transportstödet vid slakt i väglöst land berör inte kommun.Kommunen har dock inget att erinra mot att särskilt transportstöd utgår tillsamebyar i de berörda kommunerna. Skogsindustrierna:Vi finner resonemanget kring särskilt transportstöd tveksamt. Rent allmänt kanman fråga var gränsen går för samhällets ansvar för samekulturens fortlevnadresp. en lönsam renköttproduktion. Om en gammal näring i vissa former blir fördyr är det inte givet att samhället automatiskt skall konservera ochstödja denna med garantier för en lönsamhetsutveckling parallellt medsamhället i övrigt. Det måste vara samernas sak om de vill/orkar fortsätta.Historien är full av exempel på strukturförändringar av ekonomiska skäl. Detär knappast ett angeläget samhällsproblem att det nu blivit olönsamt attslakta renar på vissa avlägsna platser. Om transportstödet emellertid geskaraktären av anpassnings- och förändrings-hjälp kan bedömningen givetvis blien annan. Domänverket:Förslaget till inskränkning i "ortsbobegreppet" är oklart formuleratoch öppnar vägen för en snål och restriktiv tillämpning. Befolkningen ovanodlingsgränsen bör behandlas i en generös anda av det slag Rennäringsgruppen1978 uttalade i sin rapport: "Den som har att uppleva fjällvärldensavigsidor bör även ha större del av dess positiva sidor." Denframtida jakten, som omfattar både de renskötande samernas jakt och den övrigajakten ovan odlingsgränsen och på renbetesfjällen bör bli föremål för särskUdutredning med representation från alla berörda intressegrupper ochmyndigheter. Ökade underupplåtelser av jakt och fiske till samebyar och andrahar ännu inte varit föremål för tillräckliga överväganden av de långsiktigakonsekvenserna. Nuvarande försöksverksamhet bör också utvärderas. i Jämtlandslän: För läns del har övergången till den nya jaktlagen förlöpt relativt smidigt och bra. Byarna har registrerats för sina resp. åretruntmarker utan större problem. Före övergången informe rade samerna, kronoarrendatorerna m.fl. både skriftligen och muntligen om det nya systemet. Inom en bys markerförekommer dock stridigheter mellan samerna och Prop. 1992/93:32 kronoarrendatorerna.Trots omfattande överläggningar med berörda parter Bilaga 2.10 gick det iår inte att få till stånd någon överenskommelse rörande jakten. Länsstyrelsenblev därför nödsakad att fatta ett särskilt beslut innebärande en geografiskuppdelning av jakten mellan byn och arrendatorerna. Länsstyrelseni : Många av dem som bor i de små tätorterna ovanodlingsgränsen har nog valt att flytta dit eller stanna kvar just därför att dehar tillgång till jakt och fiske på fritid. anser att denföreslagna "rättighetsgruppen" har gjorts för liten; den börinbegripa alla som är bosatta ovan odlingsgränsen. Somlicensområde för älgjakt för varje fjällsameby i harlänsstyrelsen inregistrerat byns hela betesområde ovan odlingsgränsen. Inomdetta licensområde har registrerats särskilda licensområden för den privatägdamarken. De privata markerna har således blivit dubbelregistrerade. InomMalå skogssameby har både den statliga och den privata marken blivit dubbelregistrerad. Föratt få en från säkerhetssynpunkt godtagbar jakt har beslutat ilicenserna att medlemmen i en fjällsameby endast får jaga älg på kronomarkovanför odlingsgränsen. Efter överenskommelse med jaktlagen på privat mark färdock medlemmen i samebyn även jaga på sädan mark. Införandet1988 av de nya jaktbestämmelserna vållade en omfattande debatt. Kritiken vardelvis hård och farhågorna för att jaktmöjligheterna skulle begränsas varstora. års älgjakt har emellertid kritiken minskat avsevärt. Länsstyrelsendelar Rennäringsgruppens uppfattning att det behövs ytterligare informationoch överläggningar i fråga om jakten ovan odlingsgränsen. SomRennäringsgruppen funnit bör underupplåtelser till särskUda företag fåförekomma endast när påtagliga fördelar kan väntas för alla berörda intressen.Det är mycket angeläget att möjligheten till jakt och fiske härigenom inteminskar för ortsborna. Tvärtom bör utbudet ökas för dem. Länsstyrelseninstämmer i resonemanget om upplåtelseavgift utom på en punkt: Det är viktigtatt upplåtelser till den ovan odlingsgränsen bofasta befolkningen sker pärimliga ekonomiska vUlkor. Länsstyrelsenanser att 2 § 1 st lagen (1981:533) om fiskevårdsområden bör tas bort. Förbudetär inte till gagn för rennäringen, men det gör de andra intressenterna obenägnaatt medverka tUl bildande av fiskevårdsområden ovan odlingsgränsen. Länsstyrelseni : Inom fjällområdet i har det under dentidigare JaktlagstUtningens tid varit svårt att på ett effektivt sätt kommatill rätta med problem inom älgjakten. Vissa områden har inte en älgstam som debiologiska förutsättningarna skulle kunna ge uttymme för. Inom andra områdenhar stora problem inom skogsbruket uppstått tUl följd av ansamlingar avvandringsälg under vårvintern. Älgjakten enligt tidigare ordning har inneburitatt jakt kan ske från flera jaktkategoriers sida på samma mark. Detär uppfattning att en ordning för älgjakten som läggermer entydigt ansvar på varje sameby/jaktlag är nöd- Prop. 1992/93:32 vändig. Dennya jaktiagen ger möjlighet till geografiskt skilda jaktområden för varjekategori/jaktlag. Detta är en betydande fördel. Inom haremellertid införandet av de nya reglerna stött på stora svårigheter. Flertaletjägare har menat att geografiskt skilda områden är den enda metoden att kommatill rätta med problemen. Frånsamebyarnas håll har dock framförts att jakten måste kunna ske inom helasamebyns område alldeles oavsett att andra jägare också jagar pä området. Länsstyrelsenmenar att ansvaret för en långsiktigt produktionsanpassad älgjakt bedriven påett säkert sätt endast kan ske med geografiskt åtskilda områden. Det äremellertid nödvändigt att förbereda genomförandet av en sådan ordningväsentligt bättre än vad som varit möjligt års älgjakt. Dettakommer att ske inför nästa års jakt. Basen för detta måste vara ordentligaöverläggningar på lokal nivå (samebyar och jägare) om vilken avskjutning avälg som kan vara lämplig område för område. Något sådant material har förfjällområdet inte funnits. bedömer emellertid att detfinns goda möjligheter att åstadkomma en sådan geografisk fördelning utan attdet inkräktar pä tilldelningen tUl någon av berörda kategorier. På litetlängre sikt gynnas alla om en biologiskt bättre balanserad älgstam uppnås.Samebymedlemmar som inte önskar utnyttja sin möjlighet inom samebyns egetjaktområde bör, åtminstone övergångsvis, ges en möjlighet att jaga tillsammansmed övriga jaktlag. Kraven på säker jakt innebär emellertid att jaktledaren förvarje jaktlag bör vara ansvarig även för utövningen av dessa samebymedlemmarsjakt. har den uppfattningen att sådan jakt från samebymedlemmarbör ske inom ramen för den tilldelning som samebyn fått och inte jaktlaget ifråga. Härjedalenskommun: Fjällboendet har stor positiv betydelse för landskapets natur- ochkulturmiljö. Även för samerna är det positivt med en levande fjällbygd.Fjällboendet kan inte tillmätas sådan negativ inverkan på rennäringen sommotiverar tidigare gjorda ingrepp och framtida inskränkningar. Även s.k.fjällbönder bör åtnjuta samhällets skydd. Närdet gäller upplåtelser för älgjakt inom åretruntmarker enligt jaktlagen(1987:259) är det angeläget att praktiskt genomförbara regler utformasav berörda myndigheter sä att dubbelregistreringar blir omöjliga. Jakträtteninom s.k. "arrendemarker" tillhör markägaren om inte nyttjanderättenliksom betesrätten har överlåtits genom avtal. Vilhelminakommun ställer sig bakom förslagen rörande fjällförvaltningsfrågorna. Länsstyrelseni : trädde en del lagänd ringar avseende koncessionsrenskötseln i kraft (SFS 1985:919). Därvid åter infördes ett s.k. bostadsband i lagen. Där anges att ägare till skötesrenar måste vara bosatt inom samebyns område. Dessa regler är enligt länsstyrel- 287 senserfarenheter inte ändamålsenliga. Innan lagändringen infördes gjordes Prop.1992/93:32 ingen analys av hur skötesrenägarna är bosatta inom och älvda-Bilaga 2.10 lar där koncessionsrenskötsel bedrivs. Det har visat sig attalltför många skötesrenägare diskrimineras av de nya reglerna därigenom att manhar sin bostad på större eller mindre avstånd, utanför samebyn men alltjämtinom den del av länet där koncessionsrenskötsel bedrivs. Dessa renägare fårenligt 85 § inte lämna sina renar till koncessionshavare. Denna diskrimineringav vissa renägare är inte försvarbar. I och älvdalar har mångatvingats på grund av arbetsmarknaden att flytta till centralorter. Manbehäller därvid ofta jord- och skogsbruksmark för att ägaskötesrenar. Många konflikter undviks genom att inte bryta detta band.Länsstyrelsen vUl därför föreslå att 85 § första stycket ändras sä att ordet"koncessionsområdet" byts ut mot "det område av länet därkoncessionsrenskötsel bedrivs". Vid1989 års bystämmor i koncessionsområdet har det visat sig i en del fall attmedlemmar - som inte uppfyllt de nya lagreglerna om reninnehav och bostadsband- på ett avgörande sätt påverkat och utformat samebyarnas beslut i olikafrågor. Enligtvär mening borde rennäringslagen ändras så att medlem i sameby som inteuppfyller lagens krav om bostadsband, reviderad på angivna sätt (85 §första stycket) och kravet om högst trettio renar (88 § andra stycket), intehar rösträtt. Ändringenkan lämpligen införas under 58 § i rennäringslagen. Lag omändring i rennäringslagen (1971:437) Härigenom föreskrivs i fråga om rennäringslagen(1971:437)' deb att 2 § skall upphöra att gälla, deb att 1,3,11, 12, 14,15, 26, 30, 35, 59, 66, 68, 71, 85, 86 och 89 §§ och rubrikennärmast före 1 § skall ha följande lydelse, deb attdet i lagen skall införas en ny paragraf, 66a § samt närmast före 3 § en nyrubrik av följande lydelse, deb attdet i lagen närmast före 31 § skall införas en ny rubrik som skall lyda"Upplåtelse av mark och vatten m.m.". Prop.1992/93:32 Bilaga 2.11 De Nuvarande lydelse Renskötselrätt m.m. Rätt au enligt denna lag begagna mark och vatten tUlunderhåll för sig och sina renar (renskötselrätt) har den som är av samiskhärkomst, om hans fader eller moder eller någon av hans far- eller morföräldrarhaft renskötsel som stadigvarande yrke. Omsärskilda skäl föreligger, kan länsstyreben medge person med samisk härkomstrenskötselrätt, även i annat fall än som avses i första stycket. Den som är same får enligt bestämmelsema i denna laganvända mark och vatten till underhåll för sig och sina renar. Rätten enligt första stycket (renskötselrätten),tillkommer den samiska befolkningen och grundas på urminnes hävd. Den utgör ensärskild rätt till fastighet. 1. helaåret i och Väs terbottens läns lappmarker dels ovanför odlingsgränsen, dels nedan för denna gräns pä mark som tUlhör staten (kronomark) och renbetes land där skogsrenskötsel av ålder foe- drives , sommaren eller hösten, på renbetesfjällen i , inom de områden iJämtlands och som särskilt upplåtits till renbete, 2. den 1 oktober-den 30 april i övriga delar av lappmarkerna nedanför odlingsgränsen, inomsådana trakter utanför lappmarkerna och renbetesfjällen där ' Lagen omtryckt 1985:919. Renskötsel får bedrivas inom följande områden(renskötselområdet) 1. (åretruntmarkerna) i och läns lappmarker dels ovanför odlings gränsen, dels nedanför denna gräns på mark som tillhör staten (krono mark) och renbetesland där skogs renskötsel av ålder bedrivs under vå ren, sommaren eller hösten, på renbetesfjällen i , inom de områden iJämtlands och som särskilt upplåtits till renbete, 2. den 1 oktober-den 30 april (vin terbetesmarkema) i övriga delar av lappmarkerna nedanför odlingsgränsen, inom sådana trakter utanför lappmarkerna och renbetesfjällen där 19 Riksdanfn 1992/93. renskötsel av ålder bedrives vissa ti- renskötsel avålder bedrivs vissa ti der av året. der av året. Medrenbetesland förstås mark som vid awittringen förklarats utgöra renbeteslandeller av ålder använts som sådant land. Med renbetesfjällen förstås de vid awittringenför samerna avsatta renbetesfjällen och de områden som sedermera upplåtits tillutvidgning av dessa fjäll. Prop.1992/93:32 Bilaga 2.11 De Medlem i sameby är 1. renskötselberättigadsom deltar i renskötseln inom byns betesom råde, 2.renskötselberättigadsom har deltagit i renskötsel inom byns betesområde och haft detta som stadigvarandeyrke samt ej övergått till annat huvudsakligt förvärvsarbete, 3.renskötselberättigadsom är make eller hemmavarande barn till medlem som avses under 1 eller 2 ellersom är efterlevande make eller underårigt barn till avliden sådan medlem. Medlem i sameby är 1.same som deltari renskötseln inom byns betesområde, 2.same som hardeltagit i renskötsel inom byns betesområde och haft detta som stadigvarandeyrke och inte övergått till annat huvudsakligt förvärvsarbete, 3.den som är makeeller hemmavarande barn till medlem som avses under 1 eller 2 eller som ärefterlevande make eller underårigt barn till avliden sädan medlem. Sameby kansom medlem antaga annan renskötselberättigad än som anges i 11 §, om han avseratt med egna renar driva renskötsel inom byns betesområde. Vägrassökanden inträde som medlem, kan medge honom inträde, omsärskilda skal föreligger. Sameby kansom medlem anta annan same än som anges i 11§, om han avser att med egna renardriva renskötsel inom byns betesområde. Vägras sökanden inträde som medlem, kan länsstyrelsenmedge honom inträde, om det finns särskilda skäl. Renskötandemedlems dödsbo fr fortsätta den av medlemmen bedrivna renskötseln under tre årfrån dödsfallet. Är renskötselberättigad dödsbodelägare under , räknastiden från det han fyller 18 är. Renskötandemedlems dödsbo far fortsätta den av medlemmen bedrivna renskötseln under treår från dödsfallet. Är dödsbodelägare under , räknas tiden från det hanfyller . Sameby fårför medlemmarnas gemensamma behov begagna byns betesområde för renbete. Lantbruksnämndenbestämmer det högsta antal renar som får hållas på bete inom byns betesområde. Om det behövs för att bevara ren- Sameby får för medlemmarnas gemensamma behov använda bynsbetesområde för renbete. Lantbruksnämndenbestämmer det högsta antal renar som får hållas på bete inom byns betesområde.Skälig hänsyn skall därvid tas till andra intressen. Om det behövs för att bevara ren- Regeringen kan förordna om upphävande av renskötselrätten för visst markområde, när området behövs för ändamål som avses i 2 kap. expropriationslagen (1972:719) eller för annat ändamål av väsentlig bety-debefrån allmän synpunkt. För område som väsentligen är utan bety-debe för renskötseln får sådant förordnande meddelas, när området behövs för allmänt ändamål. Upphävande kan begränsas till att avse eller vissa i renskötselrätten ingående befogenheter. betet eller eljest främja renskötseln, kanlantbruksnämnden förordna om inskränkning i betesrätten. betet eller annars främja renskötseln, kan lantbruksnämndenförordna om inskränkning i betesrätten. Regeringen kan förordna om upphävande av renskötselrätten för visst markområde, när området behövs för ändamäl som avses i 2 kap. expropriationslagen (1972:719). Omsamebyn bryter mot ett beslut enligt andra eller tredje stycket får länsstyrebenvid vite förelägga byn att följa beslutet. Har samebyn med stöd av 35 § förstastycket bestämt hur många renaren medlem högst får inneha, får ettföreläggande att minska antalet renar även riktas mot en medlem som inteföljer samebyns beslut. Prop.1992/93:32 Bilaga 2.11 De 30 §' Den som inom område som avses i 3§ 1 äger eller brukar mark där renskötsel bedrives får ej ändra användningen av marken på sätt som medför avsevärd olägenhet för renskötseln i annan mån än som följer av förordnande enligt 26 §. Den som inom åretruntmarkerna äger eller brukar mark därrenskötsel bedrivs får inte vid användningen av marken vidta åtgärder som medföravsevärd olägenhet för renskötseln i annan mån än som följer av förordnandeenligt 26 §. Som en otillåten åtgärd anses skogsavverkning och vaddärmed sammanhänger som 1. medför sådant väsentligt bortfall av renbete att möjlighetema att hålla tillåtet renantal påverkas, eller 2. omöjliggör sedvanlig samling och flyttning av renhjord. Första stycket hindrar inte att mark används i enlighetmed en detaljplan eller för företag vars tillåtlighet skall prövas i särskildordning. Om det arpåkallat med hänsyn till vad som bestämts om högsta renantalet enligt 15 §andra stycket eller om det behövs för att främja ren- Om detbehövs med hänsyn tUl vad som bestämts om högsta renantalet enligt 15 § andrastycket eller om det behövs för att främja ren- ' Senastelydelse 1987:154. skötseln, kan sameby bestämma hur många renar medlem högstfår inneha eller meddela andra föreskrifter om innehavet. Föreskrifter enligt första stycket får ej ges sådantinnehåll att renskötande medlems fortsatta verksamhet omöjliggöres ellerväsentligt försvåras. skötseln, kan sameby bestämma hur många renar medlem högstfår inneha eller besluta om andra villkor för innehavet. Samebyfår undanta visst område från medlemmamas begagnande för jakt eller fiske, omdet behövs av hänsyn till jakt- eller fiskevården eller av andra särskildaskäl. Beslut enligt första eller andra stycket får inte gessådant innehåll att renskötande medlems fortsatta verksamhet omöjliggörs eller väsentiigtförsvåras. Prop.1992/93:32 Bilaga 2.11 De 59 § I fråga om rösträtt och beslut på bystämma gäller, omej annat följer av särskild bestämmelse i denna lag, 1. att varje myndig medlem har en röst i fråga som rörutseende av ordfö rande på bystämma eller av revisor, beviljande av ansvarsfrihet för styrelsen eller ändring av sådan föreskrift i stadga som avses i 38 § andra stycket 1-6, 2. att i övriga frågor rösträtt till- 2. att i övriga frågor rösträtttill kommer endast renskötande med- kommer endast renskötande med lem, som därvid har en röst för varje lem, som därvid har en röst för varje påbörjat hundratal renar som enligt påbörjat hundratal renar som enligt gäUande renlängd innehas av ho- gällande renlängd innehas av ho nom, nom, dock ej för fler renar än som sa mebyn bestämt för honom enligt 35 §, 3.att medlemsrösträtt kan utövas genom annan medlem såsom ombud,