prop · GG03250 · 1992-12-31 00:00:00 — Till sådana valbara kurser tillämpas interiksrekrytering, vilket innebär att en elev, som på hemorten kan läsa detaktuella programmet men inte den önskade kursen, nu inte har rätt att läsadenna kurs på en annan ort med betalningsskyldighet för hemkommunen. Elevensrättighet är som bekant kopplad till en skyldighet för hemkommunen att betalainterkommunal ersättning. är en sådan ordning beträffande möjligheteratt läsa kurser i andra kommuner orimlig, men frågan rymmer gränsdragningsproblem.Även dessa behöver övervägas närmare i anslutning till erfarenheterna av despecialutformade programmen. Encentral fråga när det gäller en mer kursutformad gymnasieskola ärkursbegreppet. Regeringen kommer att behandla denna fråga i nästa avsnitt avpropositionen. Där behandlar vi även frågan om omfånget av en kurs. 4.3Flexibilitet för eleverna . Enav de stora fördelarna med en mer kursutformad skola är att eleverna kan börjasina gymnasiestudier i varje ämne på rätt svårighetsgrad, om de placeras i enkurs efter sin kunskapsnivå. Regeringen har presenterat sina förslag omgrundskolan. Dessa innebär bl.a. att eleverna genom sina individuella val ochden kommunala profileringen kommer att kunna nå längre i dessa ämnen än dekamrater som gjort andra val. Härigenom kommer skillnaderna i kunskaper mellanelever att bli större . Sedan drygt har gymnasieskolanhaft som målsättning att vara en gymnasieskola för alla, dvs. en skola där bådemer och mindre studiemotiverade elever skall känna sig hemma och kuimautvecklas. Detta har varit en stor pedagogisk utmaning för gymnasieskolanslärare. kommer gymnasieskolan att ta emot elever som - förutom de tidigarekända skillnaderna - också har läst olika omfattande kurser i . Detfinns gränser för möjligheterna att inom en och samma grupp knyta an tillvarje enskild elevs kunskapsnivå under dessa förhållanden. Ett kurssystem ökarmöjligheterna att placera eleverna i den kurs som bäst motsvarar den enskildaelevens kunskapsnivå. Detfinns självfallet gränser för hur många oUka kurser en skola kan anordna inomett ämne . Det är regeringens förhoppning att kommunerna gör de rättaavvägningarna mellan det kommunalekonomiska kravet att bedriva sinskolutbildning ekonomiskt rationellt och motiven för en hög kvalitet och ettgott utbud av utbildning i kommunen. Enkritisk aspekt på en kursutformad gymnasieskola, som remissinstanserna anger,är att klassgemenskapen minskar till förfång för den sociala sammanhållningenmellan elever. Regeringen vill inte förneka att detta kan vara till nackdel ivissa fall. Vi är emellertid övertygade om att det också kan vara en fördel. PåIsland finns såväl kursutformade som klassorganiserade skolor. Erfarenheternavisar att mobbning inte förekommer i de kursutformade skolorna, vilket detdäremot gör i de skolor som har klassorganisation. Likaså har disciplinproblemmer eller mindre försvunnit i isländska kursutformade skolor. Vi vill intepåskina att en kursutformad gymnasieskola skulle lösa alla problem i densvenska skolan, inklusive mobbning. Vi menar emellertid att det för elever, somhamnat i en klass eller grupp där de inte trivs kan vara en stor fördel attinte behöva vara i samma grupp . Kursutformningen ger dem möjlighetatt ingå i flera gruppkonstellationer under sin studietid. Vi menar också attdet i sig kan innebära en nyttig social träning för elever att under singymnasietid lära sig att fungera i flera sammanhang. Genomden form för införande av kursutformad gymnasieskola som vi förordar, finns detmöjlighet att ha båda formerna av organisation, både den kursutformade och densom är organiserad i klasser. Elevunderlaget för en gymnasieskola i en kommunsätter dock ekonomiska gränser för, när det finnsutrymme för att i en skola eller i en kommun Prop. 1992/93:250 ha bådaorganisationsformerna. Enkursutformad skola gör det också möjligt att låta elever genomföra singymnasieutbildning på än . Genom de valmöjlighetersom kommer att erbjuda kan vissa elever redan i hinnatillägna sig en del av de kunskaper i något eller några ämnen som övrigaelever inhämtar i gymnasieskolan. Detta kan leda till att de slutförgymnasieskolans utbildning än . Det kommer att dröja till hösten1998 innan några elever från den nya kommer till gymnasieskolan.Även bör dock studiemotiverade elever få möjlighet att gå snabbarefram än den genomsnittliga eleven. På motsvarande sätt bör elever med sämreutgångsläge eller inlärningsförutsättningar kunna, liltsom , fågenomföra sin gymnasieutbildning än . Enligtnuvarande regler gäller att en elev med otillräckliga kunskaper för att kunnafölja undervisningen i en högre årskurs skall sättas kvar. Först om en elev hargått samma årskurs två gånger och ändå inte anses kutma bli uppflyttad, fåreleven skiljas från den aktuella studievägen. Det förhållandet att eleven harskiljts från en studieväg innebär inte hinder mot att eleven tas in på en annanstudieväg. Så länge eleven är i den ålderskategori, som gymnasieskolan riktarsig mot och inte har slutfört en gymnasieutbildning, har hemkommunen kvar sinskyldighet att erbjuda utbildning i gymnasieskolan. Detta följer av 5 kap. 5och 13 §§ skollagen. Denyss redovisade förslagen bör föranleda en viss justering i 5 kap. skollagensåvitt gäller angivelsen av längden på de nationella respektive despecialutformade programmen. Det bör i lagen anges att det är utbildningar somär avsedda att kunna genomgås på tre läsår. Regeringenhar övervägt i vilken utsträckning det bör regleras om elever, som slutfört engymnasial utbildning än , skaU ha rätt att läsaytterligare kurser för att härigenom kunna bredda eller fördjupa sitt kunnande.Regeringen gör den bedömningen att kommunemas skyldighet och elevernasrättighet endast skall gälla en fullständig gymnasieutbildning. Det stårsjälvfallet kommunerna fritt att gå utöver denna skyldighet. Sett ur denenskilde elevens synvinkel kan det finnas större anledning att påskyndastudierna om detta innebär en möjlighet att få läsa ytterligare kurser.Regeringen är emellertid inte beredd att förorda att dessa elever får en sådanovillkorlig rätt med hänsyn till de merkostnader detta skulle kunna innebäraför kommunerna. 4.4 Ett system med gymnasiepoäng Defrågor vi nu behandlat aktualiserar behovet av att införa ett annat mått än tidpå en fullständig gymnasieutbildning och på omfattningen av studier i kurser.Någon form av poängsystem ligger nära till hands såväl när det gällerutbildning på nationella som på specialutformade program. I utbildningen viduniversitet och högskolor motsvarar en poäng en veckasheltidsarbete. En kurs har alltid samma poängtal oav- Prop. 1992/93:250 sett hurlång tid den enskilde studeranden använt för att tillägna sig kursenskunskaper. För gymnasieskolan och gymnasial vuxenutbildning föreslår regeringenatt ett system med gymnasiepoäng införs och att det minsta antalet garanteradeundervisningstimmar i den av fastställda timplanen blirutgångspunkten för gymnasiepoängsystemet. 30-timmarskurserna ireligionskunskap, naturkunskap och estetisk verksamhet ger 30 gymnasiepoängvar, kärnämneskursen i matematik ger 110 gymnasiepoäng osv. Eleverna får gymnasiepoängför kursen då de visat, att de med minst godkänt resultat fullgjort kursen,dvs. då de inhämtat de kunskaper som kursen skall ge. På samma sätt som inomden högre utbildningen spelar det då inte någon roll hur eleven haranvänt för att inhämta kunskaperna. Det bör heller inte spela någon roll hurmånga timmars faktisk undervisning eleven fått. Antingen eleven uppnåttkunskapsmålen med mindre antal timmars undervisning eller med mera undervisningän den minsta garanterade tiden för kursen, skall eleven få samma antalgymnasiepoäng på kursen. Om kunskapsmålen i en kurs uppnåtts genom studier igymnasieskolan eller i komvux, skall samma antal gymnasiepoäng ges. Antaletgymnasiepoäng är knutet till kunskapsmålet. Detta system gäller i princip redanför avgångsbetyg från gymnasial vuxenutbildning. En elev, som för att klarat.ex. kärnämneskursen i matematik måste gå en repeti-tioiskurs om100 timmar, får ändå inte mer än 110 gymnasiepoäng, när kursen är klar. Skillnadenmellan det system med gymnasiepoäng vi föreslår för gymnasieskolan ochgymnasial vuxenutbildning och det poängsystem som gäUer för högre utbildning ärföljande. Poäng vid universitet och högskolor utgår från den beräknadegenomsnittliga tid det tar för en student att inhämta en viss definieradkunskap. Gymnasieskolans och den gymnasiala vuxenutbildningens gymnasiepoängutgår från den minsta undervisningstid som beräknas för att en elev skallinhämta en viss definierad kunskap. Hur mycket tid en elev behöver ägna åtkursen utanför lektionstid och lärarhandledning för att inhämta den definieradekunskapen innefattas inte i det system vi föreslår för gymnasieskolan ochgymnasial vuxenutbildning. Regeringen bedömer emellertid att denna skillnadinte är till nackdel. Det kan med visst fog hävdas att antalet undervisningstimmari en kurs jämfört med en annan är en sammanväg-ning av ett antal faktorer,däribland både omfattningen ("mängden") och svårighetsgraden i dekunskaper som eleverna skall inhämta i kursen. Denmer kursutformade gymnasieskolan har mycket stora möjligheter att låtaeleverna börja på sin egen kunskapsnivå i de olika ämnena och ämnesområdena. Deelever som har brister från bör alltså få starta på den nivå, sommotsvarar deras kunskaper. I detta sammanhang är det lämpligt att visa påsamverkansmöjligheterna med den grundläggande vuxenutbildningen. Regeringen tarupp frågan om behörighet för nationella program i samband med behandlingen avförslaget i dessa avseenden från Betygsberedningeni avsnitt 6 av denna proposi- Prop. 1992/93:250 tion. I detta sammanhang villregeringen föreslå att kurs, där elever inhämtar kunskaper på grundskolenivå ieller med studierna i gymnasieskolan, inte skall ge någragymnasiepoäng. Utbildning inom grundläggande vuxenutbildning får på motsvarandesätt inte tillgodoräknas för gymnasiekompetens i komvux. , där eleverna kan sätta samman sitt studieprogram genom val av kurseroch där det får ta olika att fullfölja sina studier, måste det finnasett annat mått än en tidsperiod för vad som är en fullständiggymnasial utbildning. Det system med gymnasiepoäng vi föreslagit lederlogiskt tUl att en fullständig gymnasial utbildning skall ha samma antal gymnasiepoängsom den minsta garanterade undervisningstiden. Detta innebär att en utbildningmed i huvudsak studieförberedande kurser skall omfatta 2 180 gymnasiepoäng. Enutbildning med en stor andel yrkesförberedande kurser skall då omfatta 2 400gymnasiepoäng. Några flera mått på fullständig gymnasieutbildning än dessa bådavill regeringen inte förorda. Detär emellertid nödvändigt att definiera närmare vad som är en "storandel" yrkesförberedande kurser. I de nationella yrkesförberedandeprogrammen är 1 370 av de totalt yrkesämnen. Härtill kommer atttimmarna för individuella val, lokalt tillägg och specialarbetet kan vara -men inte behöver vara - yrkesförberedande kurser. Dessa har sammantaget 350timmar. Kärnan av allmänna ämnen uppgår . Ett av motiven för enmer kursutformad gymnasieskola är att det skall bli möjligt att sätta sammanstudieprogram med en större blandning av studieförberedande ochyrkesförberedande kurser än i dagens program. Regeringen anser att ett fullständigti huvudsak yrkesförberedande studieprogram skaU omfatta 2 400 gymnasiepoäng,om det ingår minst 1 200 gymnasiepoäng från yrkesförberedande kurser. Näreleverna sätter samman sitt studieprogram själva kan det innebära att de intehamnar på exakt 2 400 eller på 2 180 gymnasiepoäng. Eleverna bör därför ha enovillkorlig rätt att överskrida dessa poängtal med 29 gymnasiepoäng, dvs. engymnasiepoäng mindre än den minsta kursen har. Vi har för avsikt att regleradetta i förordningsbestämmelser beträffande gymnasieskolan. Kommunen kansjälvfallet ge eleverna rätt att läsa fler gymnasiepoäng. Systemetmed att mäta studiernas omfattning i gymnasiepoäng bör, när det gällergymnasieskolan, komma till uttryck i skollagen, eftersom systemet innefattar enviktig principiell förändring. En bestämmelse om systemet med gymnasiepoäng kanlämpligen tas in i 5 kap. skollagen som 4 a §. Enelev erhåller således gymnasiepoäng för en kurs när han eller hon har inhämtatkunskaperna som kursen skall ge. Har en elev inhämtat dessa kunskaper redaninnan den minsta garanterade undervisningstiden gått till ända, skall elevenha rätt att få betyg på kursen och få gymnasiepoäng för den. Detta gälleroavsett om eleven inhämtat de kunskaper som kursen skall ge innan kursen är klareller om eleven valt en undervisning, som redanfrån början planerats omfatta färre antal tim- Prop. 1992/93:250 mar än denminsta garanterade undervisningstiden. Om eleven fått minst godkänt resultat påkursen, är kommunen inte skyldig att erbjuda ytterligare undervisning på denkursen. I detta sammanhang vill vi betona att det skall vara på elevensinitiativ som betyg ges på en kurs innan den minsta garanteradeundervisningstiden är till ända och eleven själv som väljer en undervisning medfärre antal timmar. Till frågor om minsta garanterad undervisningstid, betygoch komplettering av betyg återkommer vi senare i propositionen. Genomförslagen i detta och de båda kommande avsnitten av propositionen gesmöjligheter till en mer kursutformad gymnasieutbildning även inom de nationellaprogrammen. Vi syftar här främst på förslagen om mätning av studiernasomfattning i gymnasiepoäng, betyg på varje kurs samt möjlighet att genomförasina gymnasiestudier snabbare än de , som utbildningen normalt omfattar.I den mån landstingen har rätt att anordna nationella program skall härredovisade förslag givetvis gälla även för deras gymnasieutbildningar. Förgymnasial vuxenutbildning finns i förordningen (1992:403) om kommunalvuxenutbildning (4 kap. 13 §) föreskrifter om krav på utbildningsvolym föravgångsbetyg. Volymen uttrycks i timmar. Volymen bör, i likhet med vad somföreslås för gymnasieskolan, uttryckas i gymnasiepoäng, 1följande avsnitt av propositionen kommer vi att behandla frågan om relationenmellan timplanen och kursplanen. 4.5 Eleverna bör ha en individuell studieplan Justörre utrymmet för elevernas frihet att välja kurser är, desto större blirbehovet av en studieplan. 1 en mer kursutformad skola gäller detta i hög grad.Det är rimligt att planeringen och valet av kurser dokumenteras. Dettaaktualiserar frågan när eleverna skall välja kurser. Skall eleverna väljakurser för hela gymnasietiden i början av sina studier eller inför varjetermin? På , som har en 20-årig erfarenhet av en kursutformadgymnasieskola, gör eleverna en plan för hela studietiden men anmäler sig tillkurser inför varje termin. Det är orimligt att kräva att eleverna inte skallkunna ändra sina planer . Skulle det bli fallet, går del av fördelarna med en kursutformad gymnasieskola förlorad ochstudierna blir mer bundna än . En plan som skall kunna ändras kan rimligeninte kallas "kontrakt", vilket var det begrepp regeringen använde idirektiven till . Studiekontrakthar tidigare prövats i de s.k. FS-försöken, dvs. de försök som utgick frånriksdagsbeslutet om en gymnasieskola i utveckling (prop.1983/84:116). Försöken med studiekontrakt blev mindre framgångsrika. Enförklaring härtill är att de endast band eleverna och inte skolan. Dendåvarande gymnasieskolan gav dessutom mycket litet utrymme för elevernas val. Regeringen ansluter sigtill förslag att i stället Prop. 1992/93:250 användabegreppet individuell studieplan. En studieplan är redan föreskriven igrundläggande vuxenutbildning och rekommenderad för övriga vuxenstuderande somläser mer än en kurs (2 kap. 11 § förordningen [1992:403] om kommunalvuxenutbildning). Av förslaget till läroplan framgår att alla elever skall haen individuell studieplan. Regeringen anser detta vara ett gott förslag. Enligtregeringens uppfattning måste eleverna i en mer kursutformad gymnasieskola fåvissa garantier för att de får möjlighet att få undervisning i de valdakurserna under sin gymnasietid. reformerade gymnasieskolan bör det finnas en plan för varje elev. I 5 kap.20 § skollagen står det: "Den som har påbörjat en utbildning på ettspecialutformat eller ett individuellt program i en kommun har rätt attfullfölja programmet enligt den plan som fanns när utbildningen inleddes. Omeleven har medgivit att programmet ändras, har han rätt att fullföljautbildningen på det ändrade programmet." Detta stadgande skyddar elevensrättigheter att under sin gymnasietid få undervisning i alla dekurser som eleven tillsammans med skolan tagit med i sin studieplan. Samtidigttvingar det inte kommunen att ge en kurs varje termin eller att ge kursen i singymnasieskola, om det på grund av elevernas ändrade planer återstår mycket fåelever som vill läsa den aktuella kursen. Vid litet antal elever i en viss kursär samläsning mellan gymnasie- och komvuxelever naturlig. Elever kan också fåundervisning i kursen på annat sätt, t.ex. genom att gå kursen i annan kommuneller genom distansundervisning. 4.6 Behovet av sy o Mångaremissinstanser har i samband med den kursutformade gymnasieskolan påpekat attbehovet av studie- och yrkesvägledning ökar. Regeringen instämmer i dennabedömning men vill göra klart att detta enligt vår uppfattning inteär liktydigt med att behovet av tjänster i skolan för studie- ochyrkesorientering ökar. Den vägledning eleverna behöver för att kunna göra derätta valen av kurs inom ett ämne eller ämnesblock bör i huvudsak ges av lärareinom ämnet eller ämnesblocket. Vissahögskolor och universitet har i sina remissyttranden framhållit att det blirnegativa konsekvenser för den högre utbildningen, om gymnasieskolan blir merakursutformad, eftersom de studerande kommer till den högre utbildningen medmera heterogena kunskaper . Mot detta vill vi anföra att detmotsatta förhållandet likaväl kan inträffa. Det är universiteten ochhögskolorna som själva beslutar om särskilda behörighetskrav. Det är därförrimligt att informationsansvaret gentemot de blivande studenterna ligger påuniversiteten och högskolorna själva. Det ligger i deras eget intresse att setill att de får tillräckligt många sökande som uppfyller behörighetskraven. Påmotsvarande sätt bör det ligga i arbetsmarknadens intresse att informera om vilka kompetenserarbetslivet efterfrågar. Det bör vara ett självklart egenintresse för såväl denhögre utbildningen som för arbetsmarknaden att ha en långsiktighet i sinabedömningar av vad gymnasieutbildade bör ha för kunskaper. ligger deti respektive kommuns intresse att informera alla intressenter om deutbildningar som kommunen anordnar. Kursutformningen ställer,som vi konstaterat, ytterligare krav på studie- och yrkesvägledning tilleleverna. Utvecklingen av informationstekniken går synnerligen snabbt. Det ärviktigt att se statens och kommunernas studie- och yrkesvägledning som ensamlad resurs, som skall stödja individen i olika situationer när det gällerval av utbildning och arbete under olika skeden i livet. Vägledning iyrkesvalsfrågor bedrivs både inom skolan och inom arbetsförmedlingen.Ett ökat samarbete mellan skolan och arbetsförmedligen i dessa frågor är angeläget. 5Kursplaner i en mål- och resultatstyrd och mer kursutformad gymnasialutbildning 5.1 Kursplan för kurs Regeringensbedömning: Alla ämnen och ämnesblock består av en eller flera kurser.Kursindelningen avgörs vid kursplanearbetet och utifrån ämnets ellerämnesblockets struktur. Kursplanernaskall utformas med hänsyn till att de skall användas i en mer kursutformadgymnasieskola och gymnasial vuxenutbildning. De skall utformas så att desäkerställer samband med . Eleverna skall börja studierna på sinkunskapsnivå och avsluta dem när de nått sitt kunskapsmål. Avkursplanerna skall framgå dels kursens syfte och mål, dels vilken kunskapsnivåsom alla elever skall ha uppnått vid kursens slut, kursens krav. Målenskall vara utvärderingsbara. Läroplanskommitténsförslag: Kommittén har - utöver konkreta kursplaneförslag för -redovisat kursplanernas roll och funktion i det nya styrsystemet ochkursplanernas struktur och uppbyggnad. Kursplanerna skall ge svar på frågor omvarför man läser ämnet, vilken roll ämnet har i förhållande till läroplanensmål och vad skolämnet "är". De skall ange den centrala kunskap,förståelse och färdighet som eleverna skall uppnå i ett visst ämne och därvidskapa förutsättningar för nationell likvärdighet. skall de geunderlag för lärares och elevers beslut om innehåll och arbetssätt och på detsättet lämna ett frirum till den lokala nivån. De skall vara utvärderingsbarabåde i ett nationellt och ett individuellt perspektiv. Målenär av två slag, strävansmål och uppnåendemål. Remissinstanserna: Fåremissinstanser har uppehållit sig vid den prin- Prop. 1992/93:250 cipiellautformningen av kursplaner i en mål- och resultatstyrd skola. SvenskaAkademien har svårt att se hur man skall kunna definiera ett skolämne utan attsäga något om dess innehåll. KTH framhåller att den mottagande högskolan måsteha möjlighet att bedöma elevens bakgrundskunskaper samt om erforderligaförkunskapskrav är uppfyllda. Det är därför olyckligt att överlåta alltförmycket av kursplanearbetet till lokala instanser. Detta bör, speciellt vadgäller gymnasieskolan, vara en uppgift för i samråd med berördaparter och högskolor. Skälenför regeringens bedömning: I en mål- och resultatstyrd skola är det målet somär det centrala. Det skall således av kursplanerna framgå vad eleverna skallkunna när de slutfört kursen. Man skulle av denna formulering kunna draslutsatsen att det i den nya skolan bara är mot eleverna som kraven riktar sig.På ett sätt är detta korrekt. Det är eleverna som skall tillägna sig kunskapen.Regeringen är övertygad om att studieresultatet blir bättre och elevernastrivsel större, om eleverna får ta ett mera aktivt ansvar för sin inlärning.Det ankommer emellertid på lärarna att ge förutsättningarna för elevernasinlärning. Lärarnaskall i samarbete med eleverna lägga upp undervisningen så att eleverna nårkunskapsmålet. Det finns inte en väg dit. Den målstyr-da skolan ger lärarenmöjlighet att anpassa sina metoder och sina preciseringar av stoffurval vidolika tillSllen till den inlärningssituation, som eleverna befinner sig i. I enmålstyrd skola är undervisningen individualiserad. Övergången till en mål- ochresultatstyrd skola ger större utrymme för lärarnas professionalitet, för attanvända hela sitt kunskapsregister samt för att vara flexibla och att självatillsammans med eleverna planera undervisningen. mål- och resultatstyrd skola har precisionen i de kunskapsmål elevernaskall uppnå avgörande betydelse. Det får inte råda något tvivel om vad somavses. Man skall inte kunna tolka kunskapsmålen på flera sätt, varken dåläraren och eleverna skall arbeta utifrån kursplanerna eller då elevernaskunskaper värderas i förhållande till målen. Att kursplanerna inte skallinnehålla några anvisningar för hur undervisningen skall bedrivas har i vissasammanhang tolkats som om kursplanerna inte får innehålla något om detinnehåll, det stoff, som eleverna skall ha tillägnat sig under kursen. Avkursplanen skall kursens struktur framgå. Kursplanen skall innehålla kursenssyfte och mål samt de kunskaper eleverna skall ha fått genom undervisningen.Om dessa kunskapsmål uttrycks i form av insikter utan någon konkret substans,riskerar kursplanerna att bli så abstrakta att de inte kan fungera somunderlag för lärarnas och elevernas arbete. Då kommer det i stället att varaläromedelsförfattarna som styr den svenska skolan. Det är inte vad som ärmeningen med en mål- och resultatstyrd skola. Regeringenhar tidigare i propositionen angett att det sammantaget av måldokumenten skallframgå, betydligt tydligare än vad som varit fallet med tidigare läroplaneroch kursplaner, dels vilka mål som skall upp- Prop. 1992/93:250 nås, delsvilka mål som man i skolan skall sträva mot. Läroplanskommitténhar föreslagit att även kursplanerna skall innehålla dels mål som skall nås,dels mål att sträva mot.