prop · GF0341 · 1992-01-01 00:00:00 — Propositionen innehåller förslag till ändringar i räddningstjänstlagen (1986:1102). Förslagen innebär att kommunerna åläggs att planera för varning och information till allmänheten vid allvarliga olyckshändelser samt att räddningstjänstlagen kompletteras med regler om sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen. Enligt förslaget skall länsstyrelserna åläggas att ansvara för sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning. Vidare föreslås att kommunerna åläggs att medverka i planering och övning för sådan saneringsverksamhet samt att saneringsorganisationen under vissa förutsättningar skall kunna företa ingrepp i annans rätt. Propositionen behandlar även andra frågor som bl.a. syftar till bättre beredskap för och samordning av åtgärder mot allvarliga olyckor. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till Lag om ändring i räddningstjänstlagen (1986:1102) Härigenom föreskrivs i fråga om räddningstjänstlagen (1986:1102) dels att 1, 21, 22, 28, 29, 33--35, 40, 45, 50, 52 och 64 §§ samt rubrikerna närmast före 28 och 34 §§ skall ha följande lydelse, dels att rubrikerna närmast före 25 § skall lyda ''''''''Statlig räddningstjänst m.m.'''''''' och '''''''''''''''', dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 2 a och 28 a §§, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Denna lag innehåller föreskrifter om hur samhällets räddningstjänst skall organiseras och bedrivas. I lagen finns också I lagen finns också bestämmelser om olycks-- bestämmelser om olycks-- och skadeförebyggande och skadeförebyggande åtgärder samt om åtgärder, om sanering rättigheter och efter utsläpp av skyldigheter för enskilda. radioaktiva ämnen, samt om rättigheter och skyldigheter för enskilda. Med sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen avses i lagen sådana åtgärder som staten skall vidta för att göra det möjligt att åter använda mark, vatten, anläggningar och annan egendom som förorenats genom utsläpp av radioaktiva ämnen. Skyldighet för staten att vidta sådana åtgärder föreligger endast i den utsträckning det med hänsyn till följderna av utsläppet, det hotade intressets vikt, kostnaderna för insatsen och omständigheterna i övrigt är påkallat att staten svarar för åtgärderna. För varje kommun skall det finnas en räddningstjänstplan. Planen skall innehålla uppgifter om 1. organisation i stora drag, 2. vattenreservoarer, brandposter, varningssystem och andra anordningar för räddningstjänsten och hur de skall underhållas, 3. insatstider till kommunens olika delar, 4. det lägsta antal befäl och övrig personal som ständigt skall finnas för första utryckning i styrkorna inom och tiden från alarmering av personalen till dess räddningsstyrkans första fordon kan utgå (anspänningstid), 5. den kompetens som krävs för att vara befäl i , 6. det minsta antal övningar som skall hållas med personalen i , 7. hur allmänheten skall varnas och informeras vid allvarliga olyckshändelser. I förekommande fall skall planen också innehålla uppgifter om 1. anläggningar som avses i 43 § samt vattentäkter och andra områden där en olyckshändelse kan medföra allvarliga skador i miljön, 2. hamnar och deras gränser i vattnet, 3. avtal om samverkan inom kommunalförbund och räddningsregion. Räddningstjänstplanen skall antas av kommunfullmäktige. Planen skall tillställas de myndigheter som regeringen bestämmer. Första och andra styckena gäller också i fråga om ändringar i och tillägg till planen. Kommunen skall se till att allmänheten upplyses om vad räddningstjänstplanen innehåller om varning och information till allmänheten vid allvarliga olyckshändelser. vid vid utsläpp av radioaktiva utsläpp av radioaktiva ämnen ämnen och sanering efter sådana utsläpp Vid utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning i sådan omfattning att särskilda åtgärder krävs för att skydda allmänheten eller vid överhängande fara för ett sådant utsläpp skall svara för räddningstjänsten. I 10 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet finns bestämmelser om skyldighet för innehavare av kärnteknisk anläggning att vidta de åtgärder som behövs för att upprätthålla säkerheten vid anläggningen. skall också svara för saneringen efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning. För sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen i andra fall än som sägs i andra stycket skall den statliga myndighet som regeringen föreskriver eller i särskilda fall beslutar svara. I 10 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet finns bestämmelser om skyldighet för innehavare av kärnteknisk anläggning att vidta de åtgärder som behövs för att upprätthålla säkerheten vid anläggningen. Av hälsoskyddslagen (1982:1080) framgår att varje kommun svarar för hälsoskydd inom kommunen som påkallas av utsläpp av radioaktiva ämnen, om inte annat följer av denna lag. Kommunerna är skyldiga att Kommunerna är skyldiga att delta i planeringen av delta i planeringen av räddningstjänsten vid räddningstjänsten vid utsläpp av radioaktiva utsläpp av radioaktiva ämnen från ämnen från kärntekniska kärntekniska anläggningar i landet och anläggningar och att att medverka vid övningar i medverka vid övningar i sådan sådan räddningstjänst. Kommunerna är vidare skyldiga att medverka i planering och övningar för sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från kärntekniska anläggningar. I fråga om räddningsinsatser som är omfattande får regeringen föreskriva eller i särskilt fall bestämma, att en länsstyrelse eller någon annan statlig myndighet skall ta över ansvaret för räddningstjänsten inom en eller flera kommuner. I sådana fall utses räddningsledare av den myndighet som har fått ansvaret. I fråga om sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning får regeingen föreskriva eller i särskilda fall besluta, att en länsstyrelse skall ta över ansvaret för saneringen inom flera län eller att någon annan statlig myndighet skall ta över detta ansvar inom ett eller flera län. Skyldighet att medverka i Skyldighet att medverka i räddningstjänsten räddningstjänst eller sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen En statlig eller En statlig eller myndighet skall på anmodan myndighet skall med personal av räddningsledaren delta i och egendom delta i en en räddningsinsats med räddningsinsats på personal och egendom, om anmodan av räddningsledaren myndigheten har lämpliga och vid sanering efter resurser och ett deltagande utsläpp av radioaktiva inte allvarligt hindrar ämnen på anmodan av den myndighetens vanliga myndighet som svarar för verksamhet. En sådan skyldighet föreligger dock endast om myndigheten har lämpliga resurser och ett deltagande inte allvarligt hindrar myndighetens vanliga verksamhet. Om en kommun har medverkat i en annan kommuns räddningstjänst, har kommunen rätt till skälig ersättning av den andra kommunen. Om en kommun har medverkat i Om en kommun har medverkat i statlig räddningstjänst statlig räddningstjänst eller vid övningar i eller vid sanering efter sådan utsläpp av radioaktiva räddningstjänst, har ämnen eller vid övningar kommunen rätt till i sådan skälig ersättning av räddningstjänst eller staten. sådan sanering, har kommunen rätt till skälig ersättning av staten. Myndigheter och enskilda skall Myndigheter och enskilda skall på begäran av en på begäran av en myndighet som svarar för myndighet som svarar för räddningstjänst lämna räddningstjänst eller upplysningar om personal och sanering efter utsläpp av egendom som kan användas i radioaktiva ämnen lämna räddningstjänsten. upplysningar om personal och egendom som kan användas i räddningstjänsten eller vid saneringen. Om fara för liv, hälsa Om fara för liv, hälsa eller egendom eller för eller egendom eller för skada i miljön inte skada i miljön inte lämpligen kan hindras på lämpligen kan hindras på något annat sätt, får något annat sätt, får räddningsledaren vid en räddningsledaren vid en räddningsinsats bereda sig räddningsinsats bereda sig och medverkande personal och medverkande personal tillträde till annans tillträde till annans fastighet, avspärra eller fastighet, avspärra eller utrymma områden, utrymma områden, använda, föra bort eller använda, föra bort eller förstöra egendom samt förstöra egendom samt företa andra ingrepp i företa andra ingrepp i annans rätt, i den mån annans rätt, i den mån ingreppet är försvarligt ingreppet är försvarligt med hänsyn till farans med hänsyn till farans beskaffenhet, den skada som beskaffenhet, den skada som vållas genom ingreppet och vållas genom ingreppet och omständigheterna i omständigheterna i övrigt. Sådana ingrepp övrigt. Sådana ingrepp får också företas av får också företas av den kommunala nämnden den kommunala nämnden eller, i fråga om statlig eller, i fråga om statlig räddningstjänst, av den räddningstjänst, av den myndighet som svarar för myndighet som svarar för räddningstjänsten. Om en statlig myndighet enligt vad som sägs i 33 § första stycket har tagit över ansvaret för den kommunala räddningstjänsten, får ingrepp företas av den myndigheten i stället för av den kommunala nämnden. Vid sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen får, under de förutsättningar som anges i första stycket eller om det är nödvändigt för att göra det möjligt att åter använda den förorenade egendomen, den myndighet som ansvarar för saneringen företa sådana ingrepp i annans rätt som anges i första stycket. Förbud eller föreläggande som avses i 7 kap. 5 § lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg får meddelas med stöd av denna paragraf bara om beslut inte kan avvaktas. skall lämna det biträde som behövs. Har utrustning för Har utrustning för räddningstjänst räddningstjänst eller tillhandahållits frivilligt sanering efter utsläpp av eller tagits i anspråk med radioaktiva ämnen stöd av 45 §, har tillhandahållits frivilligt egendomens ägare eller eller tagits i anspråk med innehavare rätt till stöd av 45 §, har ersättning för skada egendomens ägare eller på eller försämring innehavare rätt till av egendomen, förlorad ersättning för skada avkastning eller nytta av på eller försämring egendomen och kostnad med av egendomen, förlorad anledning av att egendomen har avkastning eller nytta av tillhandahållits. egendomen och kostnad med anledning av att egendomen har tillhandahållits. Första stycket gäller Första stycket gäller inte den som har erhållit inte den som har erhållit ersättning av någon ersättning av någon annan eller på grund av annan eller på grund av tjänst eller annars genom tjänst eller annars genom avtal har rätt till avtal har rätt till ersättning för att ersättning för att tillhandahålla egendom tillhandahålla egendom för räddningstjänst. för räddningstjänst Första stycket gäller eller sanering efter inte heller den som har utsläpp av radioaktiva tillhandahållit egendom ämnen. Första stycket för räddningstjänst, gäller inte heller den som om räddningsinsatsen har har tillhandahållit egendom avsett att hindra eller för räddningstjänst, begränsa skada på hans om räddningsinsatsen har egendom eller har avsett att hindra eller föranletts av begränsa skada på hans olyckshändelse i hans egendom eller har verksamhet. föranletts av olyckshändelse i hans verksamhet. Ersättning enligt 50 och 51 Ersättning enligt 50 och 51 §§ skall betalas av §§ skall betalas av kommunen eller, i fråga om kommunen eller, i fråga om statlig räddningstjänst, statlig räddningstjänst av staten. och sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen, av staten. Är riket i krig eller Är riket i krig eller krigsfara eller råder krigsfara eller råder sådana utomordentliga sådana utomordentliga förhållanden som är förhållanden som är föranledda av krig eller av föranledda av krig eller av krigsfara vari riket har krigsfara vari riket har befunnit sig, får befunnit sig, får regeringen meddela sådana regeringen meddela sådana från denna lag avvikande från denna lag avvikande föreskrifter som är av föreskrifter som är av betydelse för betydelse för totalförsvaret eller som totalförsvaret eller som behövs för att behövs för att nödvändig nödvändig räddningstjänst i räddningstjänst i övrigt skall kunna övrigt eller sanering efter genomföras. utsläpp av radioaktiva ämnen skall kunna genomföras. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , statsråden . , , , , , , , , , , , , , , , , , , P. , . Proposition om samhällets åtgärder mot allvarliga olyckor tillsattes en kommitté med uppgift att se över kärnkraftsberedskapen. I direktiven (dir. 1987:28) angavs att det omfattande utrednings-- och utvärderingsarbete som följde efter borde utgöra underlag för en samlad bedömning av kraven på beredskapen mot utsläpp av radioaktiva ämnen. Dessutom angavs att sambandet med beredskapen mot allvarliga kemiska olyckor borde tas med i bedömningen. Kommittén (Ledamöter: f.d. landshövdingen . , ordförande, samt riksdagsledamöterna .) antog namnet utredningen om kärnkraftsberedskapen. Mot bakgrund av erfarenheterna från de svenska myndigheternas åtgärder i samband med beslutade utredningen att först överväga principerna för ledning och samordning inom den organisation som skall ingripa vid utsläpp av radioaktiva ämnen och andra stora olyckor. Utredningen redogjorde i en särskild rapport, Samhällets åtgärder mot allvarliga olyckor -- Ledning och samordning, för sina slutsatser och förslag avseende principerna för ledningsorganisationen. I rapporten föreslogs bl.a. att även i fortsättningen skulle vara det organ som när det behövdes tog över ansvaret för och som svarade för räddningstjänst vid utsläpp av radioaktiva ämnen. Utredningen föreslog vidare att rådet för räddningstjänst skulle ombildas och få till uppgift att på central nivå svara för samordning av samhällets åtgärder vid allvarliga olyckor. I en särskild rapport från utredningens sekretariat, som presenterades , redovisades de olika myndigheternas ansvar, uppgifter och organisation inom räddningstjänsten. Rapporten innehöll också redogörelser för de erfarenheter från beredskapsorganisationens sätt att fungera som hade framkommit vid bl.a. stora övningar och vid . Utredningen hemställde hos ett antal myndigheter och organisationer om yttrande över dessa båda rapporter. Synpunkterna i yttrandena ingick i underlaget för utredningens slutliga överväganden. överlämnade utredningen sitt slutbetänkande (SOU 1989:86) Samhällets åtgärder mot allvarliga olyckor. I betänkandet behandlas först sådana åtgärder som är gemensamma för insatser vid alla slag av allvarliga olyckor och därefter behandlas åtgärder som särskilt avser det kärntekniska området. Till protokollet i detta ärende bör fogas en sammanfattning av utredningens betänkande som bilaga 1. Betänkandet har remissbehandlats. Remissyttranden har avgetts av överbefälhavaren, , överstyrelsen för civil beredskap, , styrelsen för psykologiskt försvar, (), , , , (), luftfartsverket, generaltullstyrelsen, lantbruksstyrelsen, , statens jordbruksnämnd, arbetarskyddsstyrelsen, statskontoret, , , , kemikalieinspektionen, , , , hovrätten för , kammarrätten i , naturvetenskapliga forskningsrådet, , skogs-- och jordbrukets forskningsråd, länsstyrelserna i , län, , län, , , , , , , och , , , landstingsförbundet, , , , , , , , , , och , samt . Remissyttrandena finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr. 2186/89). Betänkandet innehåller inte några författningsförslag. Inom försvarsdepartementet har därför, med utgångspunkt i utredningens förslag, en särskild promemoria med författningsförslag utarbetats. Även denna har remissbehandlats. Remissyttranden har avgetts av överbefälhavaren, , , , lantbruksstyrelsen, , statens jordbruksnämnd, arbetarskyddsstyrelsen, , , hovrätten för , kammarrätten i , länsstyrelserna i , län, län, , , och , och . Remissyttrandena finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr. 2186/89). Förslagen i propositionen syftar framför allt till att lägga fast ansvarsförhållandena vad gäller samhällets åtgärder för att förebygga och begränsa verkningarna av allvarliga olyckor inbegripet utsläpp av radioaktiva ämnen. Regeringen beslutade att inhämta lagrådets yttrande över lagförslaget. Det lagförslag som remitterats till lagrådet bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2. Lagrådet har lämnat förslaget utan erinran. Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet som bilaga 3. Lagrådets granskning har föranlett vissa redaktionella ändringar av remissens lagförslag. Med räddningstjänst avses i räddningstjänstlagen (1986:1102) räddningsinsatser som skall göras vid olyckshändelser och överhängande fara för olyckshändelser för att hindra eller begränsa skador på människor eller egendom eller i miljön. De flesta räddningsinsatserna görs på den lokala nivån som . För dessa insatser -- de kan vara ingripanden vid bränder, ras, jordskred, vägtrafikolyckor, tågolyckor, översvämningar och utflöden av olja och andra skadliga ämnen samt olyckor i samband med transporter av farligt gods -- är det i allmänhet tillräckligt med de resurser som i kommunen förfogar över. När det behövs ytterligare resurser är både statliga och kommunala myndigheter skyldiga att delta i räddningstjänsten. Räddningsorganen har också stora befogenheter att genom ingrepp i annans rätt ta i anspråk den materiel och egendom i enskild ägo som kan behövas i räddningstjänsten. Vidare kan enskilda som är åläggas att delta i räddningsarbete, om deras kunskaper, hälsa och kroppskrafter tillåter det. På regional nivå har till uppgift att om det behövs ta över ansvaret för . Det kan bli nödvändigt vid stora olyckor som berör två eller flera kommuner. Riskbilden är i sådana fall ofta svårbedömd. Räddningsarbetet kan fordra stora resurser och den som svarar för räddningstjänsten behöver som regel förstärka med personal och utrustning från andra kommuner eller organ i samhället. kan disponera resurser från en rad olika håll i samhället, framför allt kommunernas räddningskårer, polisen, , militära förband, , flygplatsbrandkårerna och frivilligorganisationer. Ansvaret för statlig räddningstjänst är fördelat på olika myndigheter. Polisen svarar för fjällräddningstjänst, luftfartsverket för flygräddningstjänst och och för var sin del av sjöräddningstjänsten. Länsstyrelserna har ansvaret för räddningstjänst vid utsläpp eller överhängande fara för utsläpp av radioaktiva ämnen från kärntekniska anläggningar. Skyldigheten för en länsstyrelse att ingripa gäller om det är fråga om ett utsläpp i sådan omfattning att särskilda åtgärder fordras för att skydda människor. Regeringen har ett övergripande ansvar och kan ta över och själv leda och statlig räddningstjänst eller bestämma att en myndighet skall göra det. svarar på central nivå för bl.a. erfarenhetsutbyte, tillsyn, utbildning och övning inom räddningstjänsten. 2.2 vid utsläpp av radioaktiva ämnen Som har framhållits svarar länsstyrelserna för räddningstjänsten vid utsläpp av radioaktiva ämnen från kärntekniska anläggningar som är så omfattande att det erfordras särskilda åtgärder för att skydda människor. Andra utsläpp av radioaktiva ämnen, t.ex. från sjukhus, industri, eller fordon som transporterar kärnämne, är . Enligt räddningstjänstlagen gäller denna skyldighet samtliga länsstyrelser. leder verksamheten, vilket bl.a. innebär att den beslutar om skyddsåtgärder och ger information till andra myndigheter och till invånarna i länet. För dessa uppgifter utser en räddningsledare. får stöd i räddningstjänsten från centrala myndigheter, som bidrar med riskbedömningar och ger rekommendationer om lämpliga skyddsåtgärder. I inledningsskedet vid ett utsläpp, eller när det är överhängande fara för utsläpp, medverkar framför allt tre centrala myndigheter. () bedömer risken för utsläpp liksom typ och omfattning av befarade utsläpp. () svarar för strålskyddsbedömningar och för samordning av strålningsmätningar och utvärdering av mätresultaten. ger väderprognoser och beräknar spridningen av de radioaktiva ämnena. Samhället kan emellertid behöva vidta åtgärder även vid sådana radioaktiva utsläpp eller befarade utsläpp, som inte har den omfattningen att de kan skada människors liv och hälsa. Åtgärderna i i samband med , t.ex. restriktioner för betesdjur, är exempel på åtgärder som inte är räddningstjänst i räddningstjänstlagens mening. De myndigheter som på olika nivåer har ansvar för eller medverkar i räddningstjänst vid utsläpp av radioaktiva ämnen kan som en säkerhetsåtgärd behöva aktivera sin organisation även vid händelser i kärntekniska anläggningar som inte är så allvarliga att eventuella utsläpp av radioaktiva ämnen riskerar att skada människor. De åtgärder som myndigheterna vidtar i sådana lägen -- t.ex. bemanning av ledningsplatser, strålningsmätning och information till andra myndigheter, massmedier och allmänheten -- är inte heller räddningstjänst. Samhällets organ utser inte någon räddningsledare och har inte befogenheter att ta i anspråk personal och utrustning. Myndigheterna har vidare inte befogenheter att med tvång utrymma områden. Behovet av åtgärder från samhällets sida upphör inte alltid när den direkta räddningsinsatsen är slutförd. Den långsamma avklingningen av en del ämnen kan göra det nödvändigt med t.ex. strålningsmätning, sanering och information i ett långt utdraget skede efter ett radioaktivt utsläpp. För åtgärder efter räddningsinsatsen -- och för en del av verksamheten när utsläppet inte varit så allvarligt att utsläppet från början kräver räddningstjänst -- svarar i stor utsträckning kommunernas miljö-- och hälsoskyddsnämnder. Arbetet är en del av nämndens allmänna uppgifter inom hälsoskyddet och regleras i hälsoskyddslagen (1982:1080). På central nivå har bl.a. strålskyddsinstitutet, , livsmedelsverket och jordbruksverket och på regional nivå inom ramen för sin ordinarie verksamhet ansvar för olika åtgärder som syftar till att skydda människor, djur och miljö mot skadlig strålning. Räddningstjänstlagen (1986:1102) och räddningstjänstförordningen (1986:1107) Räddningstjänstlagen anger under vilka förutsättningar de olika myndigheter som svarar för räddningstjänsten är skyldiga att ingripa. Lagen föreskriver att de ansvariga kommunala eller statliga myndigheterna skall planera och organisera verksamheten så att räddningsinsatserna kan påbörjas inom godtagbar tid och genomföras på ett effektivt sätt. Bestämmelserna gäller oavsett vilken typ av olycka eller verksamhet som det är fråga om. Enligt räddningstjänstlagen skall det vid varje räddningsinsats finnas en räddningsledare. I lagen finns bestämmelser om räddningsledarens befogenheter. Han får spärra av områden, besluta om utrymning samt använda, föra bort eller förstöra egendom och göra andra ingrepp i annans rätt. Räddningsledaren får vidare anmoda enskilda personer att, i den mån deras kunskaper, hälsa och kroppskrafter tillåter det, delta i en räddningsinsats genom att fullgöra tjänsteplikt. Lagen föreskriver även att en statlig eller myndighet på anmodan av räddningsledaren är skyldig att ställa personal och materiel till räddningsledarens förfogande vid räddningsinsatser. Skyldigheten gäller endast om deltagandet inte allvarligt hindrar myndighetens vanliga verksamhet. I räddningstjänstlagen och räddningstjänstförordningen regleras även planering, utbildning och övning för räddningstjänsten. Ägare och innehavare av byggnader eller anläggningar är skyldiga att hålla utrustning -- och i en del fall beredskap med personal -- som kan användas vid brand eller för livräddning i samband med brand eller annan olycka. Lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet (kärntekniklagen) Lagen definierar begreppet kärnteknisk anläggning. Lagens syfte är bl.a. att sörja för säkerheten i alla led av kärnämnenas hantering och för att verksamheten drivs på ett riskfritt sätt. Den som svarar för verksamheten skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att förebygga fel i eller en felaktig funktion hos utrustningen, felaktigt handlande och annat som kan leda till en radiologisk olycka.