prop · GG03100 · 1992-12-31 00:00:00 — Den ekonomiadministrativakompetensen hai utvecklats som funktioner för planering ochuppföljning har inrättots i anslutning till de centrala ekonomiftink-tioneraa.Mycket återsfer givetvis att göra innan polisväsendets ekonomiadministrativafunktioner är fullt ut anpassade till nya former för styming och uppföljning.Utvecklandet av det intemationella samarbetet är ett exempel på områden därmyndigheten ligger väl framme. höga ambitionsnivå på mångaoraråden raedför dock en risk för att resursema splittras och att raöjlighetemabegränsas när det gäller att anpassa verksaniheten till nya fömtsättningan Läget i fiåga om polisens utmstmng äi relativtgott. Behovet av investeringar i ny utmstning har dock i någon nfen fått sfetillbaka till följd av att medel på polisens investeringsanslag, enligtriksdagens beslut, har togits i anspråk för att fecka merkostnader till följdav polisens insatser i samband med . Inom polisen pågår ett brett upplagt arbete raedatt utveckla polisverksamheten och att finna nya, effektivare arbetsformenInte minst gäller det i fråga om den brottsförebyggande polisverksamheten. Påsistnämnda område har polisen nått framgångar, låt vara än så länge på ettlokalt plan. Det är svårt att bedöma detfe förayelsearbete utifrån det sfetistiska underlaget,raen jag har ändå fått ett mycket positivt intryck Prop. 1992/93:100 av denvilja till förändring som finns på många håll inom polisen. Klart Bilaga 3är emellertid att det fortferande finns mycket kvar att göra för att polisenssamlade lesuiser skall kunna användas så effektivt som möjligt för att ininskabrottsligheten och öka tryggheten i samhället. Metodutvecklingen inom polisen måste självfalletockså to hänsyn till utvecklingen på det rättsliga området. Genora ett antolavgöranden av ombudsmän () har det slagits fäst att vissaarbetsmetoder inom polisen inte har sfett i full överenssfemmelse med gällanderätt. Det gäller bl.a. ingripanden mot enskilda i saraband raedderaonstrationer och större eveneraang. Det är angeläget att polisen följer uppdessa avgöranden raed att utveckla nya, effektiva arbetsmetoder, något soraockså sken Det anförda utesluter givetvis inte att det i vissa fall kan finnasskäl att överväga ändringar av lagstiftningen på polisens område. Med utgångspunkt i den redovisade resulfetanalysenoch vad jag i övrigt har nämnt rörande kraven och förväntningama på polisen görjag nu följande bedömning av reformbehovet inom polisen den närmaste tiden.Decentralisering måste fortfarande vara ett övergripande mål när det gällerorganisationsutvecklingen. krävs att formema för styming ochutvärdering av myndigheteraas verksamhet försferks i syfte att ge sfetsmakteraaökade möjligheter att följa och kontrollera verksamhetens former, inriktningoch resulfet. Delar av verksaraheten raåste också förayas på kort sikt motbakgmnd av tidigare berörda fömtsättningan Dit hör organisation ocharbetsformer på lokal/regional nivå, de centrala funktionema inom polisväsendetsamt polisens kamp mot den grövsfe brottsligheten. 6 Inriktningen av polisens verksamhet Attpoliser syns ute i samhället, på patmll eller i andra sammanhang, är en viktigfaktor när det gäller att skapa trygghet hos dem som bor eller annars visfes iområdet. När poliser som rör sig i samhället fer konfekt med aUraänheten -vilket de bör göra så offe det är praktiskt möjligt -skapas ett nätverk som isig är ägnat att öka människors trygghet och sora dessutom ger polisenåtskilligt med information som är värdefull för polisarbetet. På så sätt är enökad synlighet också ett viktigt inslag i den brottsförebyggande verksamheten. Ökad synlighet bör eftersträvas vid all form avuniformerad polisverksamhet. Genom ett ökat inslag av fotpatmllering, när såär lämpligt i form av enmanspatmllering, kan polisen öka synligheten ochunderlätfe kontaktema raed allmänheten. Av särskild betydelse i detfe sammanhang är denverksamhet som bedrivs av kvarterspoliser (närpoliser). I sin modema formbedrivs kvarterspolisverksamhet av poliser som har tilldelats ett särskiltansvar för polisverksamheten inom ett visst område, t.ex. ett bostodsområde, enstodsdel eller ett mindre samhälle på landsbygden. "allpolis" som sysslar raed åtskilliga slag av polisverksamhet: Prop.1992/93:100 förebyggandepolisverksamhet, övervakning, brottsutredning och service Bilaga 3 till allmänheten.Kvarterspolisens arbetssätt är problemorienterat, vilket innebär en målmedveteninriktning på de företeelser inom ansvarsområdet sora har särskildbetydelse när det gäller att rainska brottsligheten och öka människors trygghet.Vanligen har kvarterspolisen till sitt förfogande en mindre lokal, en "kvarterspol i sstotion", dit allmänheten kan vända sig för att få kontakt medhonora eller henne under vissa angivna tiden Kvarterspolisverksamheten har hittiUs i regelbedrivits med ensam-stotionerade polismän. Enligt min mening böi raan dock intevara fiäraraande för att flera kvarterspoliser arbetor tillsammans inora ettgemensamt ansvarsonuåde. Detto bör vara ägnat att öka effektiviteten ochflexibiliteten i verksamheten, saratidigt sora det kollegiala samarbetet utgören stimulans för polismännen. Kvarterspolisverksamheten representerar mycket avdet sora allmänheten förväntor sig av polisen: synlighet, kontaktskapande,service och närhet till samhället i övrigt. Rätt bedriven kankvarterspolisverksamheten fylla viktiga uppgifter både inom det förebyggandeoch det brottsutredande polisarbetet. Under en följd av år har det funnits ett utbrettönskemål bland allmänheten att kvarterspolisverksamheten skall byggas ut.Polisbristen har emellertid hindrat detto och har i inånga fall rentov letttill att antolet kvarteispolisei har minskat. är antolet kvarterspoliseri landet omkring 350. Enligt min raening äi tiden nu mogen föi att byggaut kvaiteispolis-veiksaraheten väsentligt. Det är också viktigt att kvarterspolisverksamhetenutvecklas när det gäller inriktning och metoder så att den på effektivastraöjliga sätt bidrar till de kriminalpolitiska målen att minska brottslighetenoch öka tiyggheten. Det gällei däivid att kvaiteispolisverksamheten bedrivsintegrerat med polisverksamheten i övrigt i polisdistriktet, som raantor tillvara den raöjlighet till kreativitet och eget ansvarstogande soraligger i den förhållandevis fria rollen som kvarterspolis. Av central betydelseär naturligtvis att kvarterspoUsema ges ett arbetsinnehåll och en sfetus inomorganisationen sora lockar de för uppgiftema lämpligaste polisema och som ocksåförmår behålla dem dän För att kvarterspolisverksamheten skall kunnabedrivas effektivt fordras en nära samverkan mellan polisen och andra berördaorgan, såsom skola, socialtjänst särat andra myndigheter och organisationen område bör det vara möjligt att utveckla samarbetet ytterligare, t.ex.genom verksamhet inom gemensararaa brottsförebyggande projekt och genom sambmkav lokaler och utmstning. I många fall kan det exempelvis vara lämpligt attkommunen upplåtei en centralt belägen lokal inom kvarterspolisensansvarsområde som utgångspunkt för verksamheten. Det bör vara en uppgift för attverka för att kvarterspolisverksamheten utvecklas på det sätt som harangivits. En ökad användning av uniform i tjänsten är enfaktor sora bidrar till att öka polisens synlighet. fört fram önskemål om attsfetsmaktema skjutei till raedel föi att Prop. 1992/93:100 finansiera enövergång till fri uniform för polismän. Enligt min raening Bilaga 3 möterdet inget hinder att rayndighetema inom polisen själva stannar för en sådanordning inom de ekonomiska ramar som gäller för verksamheten, om resulfetetdärmed kan förbättras. Ettutvecklat samarbete sker sedan många åi framföi allt raellan polisen i denoidiska ländema, säiskilt på narkotikaområdet. Samarbetet omfatfer både polis-och tullområdet och hålls samman i den s.k. Polis-Tull-Narkotikagmppen(PTN-gmppen). De nordiska länderaa har sammanlagt16 polismän, varav sju från , sfetionerade som sambandsraän i tolv olikaländer av strategisk betydelse för narkotikabrottsligheten i . Systemetmed sambandsmän omfatfer också tullmyndighetema som medverkar med fem tulltjänstemän.Sambandsraännens verksarahet utgör ett komplement till det samarbete som ägermm inom ramen för och till det intemationella tullsamarbetet CCC. har gjort bedömningen att detunder budgeferet 1993/94 behöver inrätfes ytterligare tvåsambandsmannatjänster, en med placering i och en med placering iBaltikum. Jag har ingen erinran mot Rikspolisstyrelsensplaner på utsfetionering av ytterligare sambandsmän. För det fell utplaceringav sambandsman sker inora ramen för det nordiska samarbetet bör emellertidfrågan undersfellas ett gemensamt nordiskt övervägande i PTN-gmppen innanutsfetionering sken Fiån och med budgeferet 1992/93 harutredningsansvaret i asylärenden förts över från polisen till (). Reformen har inte lett till en sådan minskning avpolisens arbetsbörda i fråga om asylverksamheten sora var fömtsedd bl.a.beroende på den stora inströmningen av asylsökande från det foma . Den stora flyktinginströmning, som i flera fallvarit organiserad, har visat att det finns ett stort behov av information ochkontakt med berörda länder i dessa frågon har därför medvisst avbrott haft särskilda sambandsmän för asyl verksamhet och föratt bekämpa illegal invandring utplacerade på ett antol platser, bl.a. iDamaskus. Verksamheten bör fortsätto under kommande budgefen har i anslagsframsfeUningenföreslagit att arbetsgivaransvaret för FN-poliseraa skall överföras frånförsvaret till polisen. Frågan bereds inora . Sjöpolisutredningenöverlämnade sitt slutbefenkande (SOU 1992:51) Översyn avsjöpolisen. Utredningens huvuduppgift var att utreda hur sjöpolisens verksamhetborde utformas för att allmän ordning och säkerhet skall kunna upprätthållasmed tiUräcklig effektivitet till sjöss 5 1992/93. och i skärgården. Iuppdraget ingick även att undersöka möjligheteraa för Prop. 1992/93:100 enytterligare samverkan och samordning mellan sjöpolisen och Kust- Bilaga 3bevakningen. 1 befenkandet har utredningen bl.a. belystorganisationsfrågoraa och konsfeterar att övervägande skäl felar för attsjöpolisverksamheten förblir en regional verksamhet. Utredningen har bl.a.fiinnit att nuvarande lokalisering av sjöpolisgmpper mnt våra kuster och iVänera är ändamålsenlig och bör besfe. Utredningen föreslår dessutom att två nyasjöpolisgmpper inrätfes, nämligen en gmpp i och en gmpp iMalmöhus län. Utredningen föreslår vidare att övriga delar av kusten skallfeckas genom föreskriftsreglerat samarbete med . Utredningen föreslår när det gäller samordning ochsamverkan mellan polisen och att vissa riktlinjer för detfeanges i föreskriften Remissyttrandena finns att tillgå i Justitiedepartementetsakt i ärende 92-2617. De flesfe remissinsfenseraa är positiva tillutredningsförslagen. Delade raeningar har emellertid framförts från bl.a.Rikspolisstyrelsen, och när det gäller attinrätto två nya sjöpolisgmppen Föregen del är jag i allt väsentligt positiv till utredningens förslag. Av särskild vikt är att samarbetet mellan polisenoch utvecklas. Utredningen har dock inte närmare angivit hurdet rent praktiskt skall ske. Jag avser därför att återkomma till regeringenmed förslag att uppdra till och attskyndsamt uferbefe gmnder för en sådan närmare samverkan. Utredningens förslag att två nya sjöpolisgmpperinrättos, en i och en i , bör - i enlighet medvad har anfört i sitt remissyttrande - anstå tills vidaremed hänsyn till det StotsfinansieUa läget. 6.4 Beredskapsstyrkan mot terrorism Av2 kap. 9 § polisförordningen (1984:730) följer att det vid iStockholm skall finnas en beredskapsstyrka för bekämpning av terroraktioner ilandet. Styrkan får fes i anspråk för detfe ändamål först efter beslut avregeringen för varje särskilt tillfälle. har i årets anslagsframsfellningtogit upp ett förslag från föregående års anslagsframställning om att ändrabeslutsordningen när det gäller tillstånd att sätto in styrkan så att tillståndges av . Inrättondet av en nationell insatsstyrka motterrorism gmndas på förslag i en rapport (SOU 1988:18) från den parlamentoriskakommissionen med anledning av moidet på stotsminister . Kommissionen föreslog att regeringen vid varjesärskilt tillfelle skulle besluto om beredskapsstyrkan skulle sättos in. Dettokunde enligt kommissionen ses som en medborgerlig garanti för att styrkan inte utnyttjades otillbörligt.Dessutom anfördes sora skäl för denna lösning att Prop. 1992/93:100 desituationer där det kan bli aktuellt att sätto in beredskapsstyrkan Bilaga 3regelraässigt är sådana att regeringen raåste informeras och om så erfordrasfatfe vissa andra beslut. Kommissionen uttolade vidare att den polischef soraleder verksamheten på platsen måste bedöma om och när styrkan skall sättos in. En majoritet avinstansema var positiv till kommissionens förslag att beslut om att sätfe instyrkan skulle fatfes av regeringen. Konunissionens förslag förelades i 1990års budgetproposition. hade ingen erinran mot det anförda (prop.1989/90:100 bU. 15, bet. 1989/90:JuU27, rskn 1989/90:211). Föregen del vill jag anföra följande. Den särskilda styrkan kommer endast att sätfes in iexceptionella situationer, exempelvis när en orgamserad terroristgmpp ockuperaten byggnad eller ett flygplan, kanske också fegit gisslan, samt alla andrautvägar att komma tillrätfe med situationen har misslyckats. Erfarenhetema harvisat att sådana aktioner offe kombineras med krav mot landets regering, t.ex.om frigivning av vissa fångar etc. Dessa situationer är regelmässigt av den art attregeringen måste informeras och vara beredd att om så erfordras fatfe beslut iolika frågon I ärendet kan det dessutom vara nödvändigt att beakfeutrikespolitiska förhållanden, t.ex. om terroristeraa har sfellt krav på frilejd till en annan sfet eller om utländska medborgare har fegits som gisslan.Jag anser därför att det framsfer sora naturligt att det då också ankommer påregeringen att ge tillsfend att använda den särskilda styrkan. Att regeringen har förbehållit sig befogenheten attge tillstånd till att sätfe in den särskilda styrkan innebäi självfallet inteatt regeringen fer över polisledningen i ärendet. Det är en uppgift förvederbörande polischef att beslufe om han eller hon skall utnyttja regeringenstillstånd att sätfe in styrkan och att besfemma om hur aktionen skall utföras.Operativa sfellningsfeganden är således ingen uppgift för regeringen. Jag kan alltså inte se att det har framkommit någranya skäl som felar för att ompröva det sfellningsfegande sora sfetsmaktema, somnämnts, gjort för endast att tillstånd för att sätfe in densärskilda styrkan skall ges av regeringen. I sararaanhanget finns det ocksåskäl att erinra om att uppgifter och organisation förnärvarande är föremål för översyn. Också detfe felar mot att överföra den nuaktuella uppgiften till styrelsen. Detkan emellertid behöva klargöras hur begäran om förflyttning av styrkan skallske, samt vilka vägama bör vara för att föra upp frågan om styrkans användandetill regeringen m.ra. Dessa frågor är under beredning i Justitiedeparteraentet. Enutgångspunkt när det gäller inriktningen av polisens verksamhet är, som jagframhållit i det föregående, att den höga ambitionsnivån för För att polisverksamheten skall kunna drivas vidare Prop. 1992/93:ICX) med oförändrad målsättning med de verksamhetsmässiga och ekonomiska Bilaga3 fömtsättningar som kan fömtses är det nödvändigt att vidto åtgärder för attrationalisera verksamheten och minska kostnadema. Bl.a. gäller det att ininskakostnadema för administrationen. För detto krävs att man fortsätterdecentraliseringsprocessen raed att införa en plattore organisation medkortore beslutsvägan krävs en ökad polisiär samverkan på både lokaloch regional nivå för att åstodkomma en effektivare användning av resursema. har den organisatoriskautvecklingen inom polisen gått i riktning raot en ökad decentralisering. På detlokala planet har polisrayndighetema fått ökade befogenheter att bestämma omsin egen organisation, som polisens lokala förankring har befestsgenom att det blivit möjligt för polisstyrelsema att inrätto polisnämnder raedansvar för del av polisdistriktet (prop. 1989/90:155, bet. 1990/91:JuUl, rskn1990/91:1). Uppgifter har också delegerats från regeringen och Rikspolisstyrelsentill , vars roll som högsto polisorgan i länet enligt polislagen(1984:387) därigenom har understmkits. Bl.a. har länsstyrelsemas ansvar föreffektivitets- och samverkansfrågor inom länets polis betonats genom ändringari polislagen och polisförordningen (1984:730; sea. samt SFS 1990:997,1990:1071 och 1992:771). 1 och med /93 har länsstyrelsentilldelats viktiga uppgifter inom det nya budgetsystemet för polisen som bl.a.innebär att huvuddelen av medlen för polisens verksamhet anvisas över 24länsraman som länsstyrelsema förfogar över (prop. 1991/92:100 bil. 3, bet.1991/92: JuU23, rskn 1991/92:230). med budgetreformen infördes enenhetlig regional ledningsorganisation inom polisen, den s.k. länspolis-mästormodellen(prop. 1991/92:52, bet. 1991/92:JuU9, rskn 1991/92: 124). Med dessa reformer har man vunnit att detövergripande ansvaret för såväl verksamhet som ekonomi inom länets polis vilarpå . ansvar i dessa hänseenden har också kommittill uttryck genom att regeringen i regleringsbrevet för polisen för budgetåret1992/93 har uppdragit åt länsstyrelsema att utorbeto och genomföra ett programför rationalisering av polisens verksamhet i respektive län. Det anförda innebär att länsstyrelsema har atttillse att polisverksamheten inom respektive län bedrivs och utvecklas ienlighet med de mål och riktlinjer som stotsmaktema har lagt fest och inom denekonomiska ram som gäller för länets polis. har därmed också enviktig roll när det gäller att åsfedkomma behövliga rationaliseringar inompolisen. Med hänsyn till att kraven på effektivitet i verksamheten nu harskärpts ytterligare till följd av det bekymmersamma sfetsfinansiella läget börytterligare befogenheter delegeras till när det gäller polisensorganisation och verksamhet. Bl.a. bör det överlämnas till attbeslufe om indelning i polisdistrikt och om polismyndighetemas gmndläggandeorganisation. En sådan delegering kan ske genom författningsändringar påförordningsnivå. Vidare bör uppgifter enligt polislagen när detgäller att främjaen effektiv verksainhet inora polisen preciseras genom verk- Prop. 1992/93:100sfellighetsföreskrifter i polisförordningen. Jag räknar med att inom kortBilaga 3 kunna förelägga regeringen förslag i dessa ämnen. _ Regeringen har iregleringsbrevet för polisen för budgeferet 1992/93 uppdragit åt länsstyrelsemaatt uferbefe och genomföra ett program för rationalisering av polisverksamheteninom respektive län. Detfe rationaliseringsuppdrag bör preciseras och skärpasmot bakgmnd av det sfetsfinansiella läget och med hänsyn till de ökadebefogenheter på området som, enligt vad jag anfört, bör ges tilllänsstyrelsema. Länsstyrelseraa bör därvid åläggas att inom underdet innevarande budgeferet redovisa ett rationaliseringsprogram som haruferbefets mot bakgmnd av de verksamhetsmässiga och ekonomiska ramar somföljerav denna budgetproposition och av de planeringsdirektiv som regeringen utferdarför polisen på gmndval av propositionen. Planeringsdirektiven kommer i dennadel att avse en treårsperiod. bör vara en motor irationaliseringsarbetet och i egenskap av tillsynsmyndighet se till attsfetsmaktemas intentioner fiillföljs inom polisorganisationen. Styrelsen bördärvid granska de rationaliseringsprogram som länsstyrelseraa redovisan Vidgranskningen bör bl.a. prövas om de planerade rationaliseringaraa ärtillräckliga och lämpliga eller, med andra ord, om de kan anfes leda till attpolisverksamheten inom respektive län kan bedrivas och utvecklas enligt deriktlinjer som sfetsmakteraa har slagit fest och inom raraen för anvisaderaedel. Därvid bör beakfes de utfelanden sora justitieutskottet gjort vid behandlingenav proposition 1992/93:50 om åtgärder för att sfebilisera den svenska ekonominoch som innebäi att besparingarna på polisens onuåde i huvudsak böi avseadministrativa funktioner samt att det bör undvikas att göra nedskäraingar iden redan ansträngda operativa polisverksamheten. Av vikt är också attsäkersfella att de förändringar sora genoraförs inte leder till att polisenslokala förankring tunnas ut. Det föresfeende arbetet med rationaliseringar påpolisens område bör alltså i princip genomföras inora raraen för detbudgetsystera och den regionala ledningsorganisation som införts den 1 juli1992 och som utformats med syfte bl.a. att främja utvecklingen av organisationoch verksainhet inom polisen i riktning raot en större effektivitet. Därigenorakan ett nödvändigt rationaliseringsarbete konuna igång utan onödigt dröjsmål. Som central förvaltningsmyndighet harRikspolisstyrelsen tillsyn över polisen och skall verka för planmässighet,samoidning och rationalisering. Dessa befogenhetei får ökad betydelse tillföljd av den nu pågående rationaliseringsprocessen och kan förvänfes få endelvis ny inriktning som ett resulfet av den tidigare berörda översynen av dencentrala polisorganisationen. Inte minst måste styrelsen på olika sättsäkersfella att sfetsmaktemas intentioner i fråga om polisverksamhetensinriktning får genomslag på lokal nivå, där merparten av ansvaret fårresursutnyttjandet och den praktiska polisverksamheten finns. I regeringens proposition 1992/93:50 ora åtgärderför att sfebilisera den svenska ekonomin har fömtsätts att en öveigång skallske till studie- Enligt rain mening böi en Prop. 1992/93:100 refoim genoraföras med sikte på att studiemedelsfinansiering av Bilaga3 gmndkuis 1 vid skall kunna införas i och med den kullstudentei som påbörjai sin utbildning under budgeferet 1993/94. Trafikpolisutredningenredovisade i septeraber 1992 sitt slutbetänkande (SOU 1992:81) Trafikpolisenmer än dubbelt bättre. Utredningens huvuduppgift var att utreda om polisenstrafikövervakning skulle kunna göras effektivare. I betänkandet göis en bied genomgång avaibetsraetoder inom polisens trafikövervakning, av samverkan raed andra rayndigheteroch organisationer verksamma på trafiksäkerhetsområdet och avorganisationsfrågon På denna gmnd redovisar ett stortanfel förslag. Vissa av förslagen kräver för ett genomförande beslut av riksdageller regering medan andra kan genoraföras utan sådana beslut. I det följandefer jag upp sådana förslag som bör behandlas i budgetpropositionen. Flera avutredningens förslag ligger inom Konununikationsdepartementets ansvarsområdeoch behandlas inte i det här sammanhanget. Remissyttrandena finns tiUgängliga i Justitiedepartementetsakt i ärende 92-3517. Remissinstanseraa tillstyrker i stora delar utredningensförslag. Vissa remissinstanser redovisar en avvikande uppfettning i enskildafrågon På vissa punkter redovisar remissinstansema emellertid gemensara kritikraot utredningens bedömningar och förslag. Det gäller främst målen föi polisenstrafikövervakning, vissa förslag rörande organisationen av trafikövervakningensamt frågan om humvida utredningens förslag ryms inom befintliga ekonomiskaraman Jag återkommer även till detfe. För egen del anser jag att utredningsförslagen,tillsammans med synpunktema från remissinstanseraa, kan utgöra en gmnd föi enreformering av polisens trafikövervakning. Ätskilliga av förslag skalloch kan som nänmts genomföras utan särskilda beslut av riksdag eller regering.Genomförandet av dera är i försfe hand en uppgift för länsstyrelsema, som iegenskap av högsfe polisorgan i respektive län har ansvaret för polisensverksamhet i länen. Det ansvaret innebär bl.a. fördelning av ekonomiskaresurser och prioritering av olika verksamheter för polisen. Genom dendecentraliserade beslutsstmkturen har länsstyrelseraa alltså ett stort ansvarnär det gäller att genomföra reformeringen av polisens trafdcöver-vakning. Jagfinner det angeläget att länsstyrelseraa utan dröjsmål påbörjar reforraeringenav polisens trafikövervakning i de delar man själv kan fetfe beslut.