prop · GG0382 · 1992-12-31 00:00:00 — Kapital för nya företag, m.m. Regeringenöverlämnar denna proposition till . Föredragande vidregeringssammanträdet har varit chefen för . Stockholmden På regeringens vägnar Ipropositionen lämnas förslag till bl.a. riktlinjer för och organisarion av statensmedverkan vid finansiering av företagsetableringar och utvecklingsprojekt iunga företag. Verksamheten fömtsätts bedrivas inom ramen för befintligaresurser. StiftelsenIndustrifonden föreslås i fortsättningen rikta sin finansiering till utvecklingsprojekti unga företag. Vidare föreslås ett nytt system med lån vid etablering av nyaföretag, efter tysk förebild. Förslaget iimebär att företagaren ellerföretaget vid en nyetablering kan få lån med fördelaktiga ränte- ochamorteringsvillkor . Handläggningenav nyföretagarlånen samordnas enligt förslaget med Industrifondens finansieringav utvecklingsprojekt. Verksamheten bedrivs i stiftelseform. Industrifondenbyter namn till Industri- och nyforetagarfonden. Besluten fattas i huvudsakcentralt inom organisationen, men regeringen ges möjlighet att lägga utbeslutanderätt avseende mindre ärenden till regional nivå. Regionalautvecklingsfonder men även vissa andra regionala oian förutsätts kunnamedverka vid beredning av ärenden avseende i första hand nyföretagarlånen. 1 1992/93. Verksamheten finansierasmed resurser från två källor. Industrifonden har Prop. 1992/93:82 förnärvarande ett kapital på . I Stiftelsen Småföretagsfondenfinns ett kapital på ca som bör överföras till Industri-och nyforetagarfonden. Ipropositionen aviseras en utredning rörande utvecklingsfondemas framtid. Ipropositionen föresläs vidare att beslutar om lämpliga åtgärder föratt statens engagemang i och ansvar för för Företagsutveckling(SIFU) helt awecklas . Slutligenlämnas i propositionen redogörelser för dels arbetet med regelförenkling och avreglering,dels aibetet med att underlätta småföretagens Europakontakter. Regeringens proposition Kapital för nya företag, Prop-1992/93:82 m.m. Idecember 1991 beslutade om riktlinjer för en ny småföretags-poUtik (prop.1991/92:51, bet. 1991/92:NU14, rskr. 1991/92:93). Riktlinjema innebär bl.a.att småföretagens utveciding skall stimuleras med framför allt generella medelsom t.ex. skattepolitiska åtgärder. Den nya politiken syftar även till attbygga upp en effektiv riskkapitalmarknad med ett minimum av statliginblandning. Ett område där staten, enligt både svenska och utländskaerfarenheter, dock har en roll att spela är finansieringen av nya företag. Regeringenhar i propositionen om Kapital för tillväxt (prop. 1992/93:41)redogjort för de åtgärder som vidtagits för att bilda riskkapitalbolag medmedel ur fömtvarande löntagarfonderna i enlighet med beslut våren1992 (prop. 1991/92:92, bet. 1991/92:FiU21, rskr. 1991/92:339) samt lämnatförslag till hur denna verksamhet skall privatiseras för att sedan drivas påhelt kommersiella gmnder. Dethar i praktiken visat sig att privata riskkapitalbolag i och utanför Sverigeendast i begränsad utsträckning investerar i rena nyetableringar ochproduktutvecklingsprojekt i unga företag. Exempelvis visar beräkningar attendast ca en procent av kapitalmarknadens totala resurser i fördelas tillnya företag. Uppgiftema från är likartade. Näiings- ochteknikutvecklingsverket () har i en skrivelse till regeringen den 10 september1992 belyst dessa förhållanden. Denya riskkapitalbolagen kommer att vara en finansieringskälla för bl.a. mermogna småföretag med en hög utvecklingspotential. Det finns dock utrymme försatsningar även i tidiga skeden. Bolagen kommer därmed att till viss del övertaden roll som utvecklingsfondemas finansieringsverksamhet tidigare fyllt vadgäller denna företagskategori, dock med iimktning mot ägarkapital. Finansdepartementethar remissbehandlat två förslag med modeller till riskkapitalförsörjning avteknikintensiva företag. Enligt den ena modellen, som utarbetats av , skulle allmänheten ges möjlighet att köpa andelar i särskildafonder - Projektkapitalfonder. Fondema skulle placera sina medel i bolag varsverksamhet syftar till att tillämpa eller exploatera tekniska ellernaturvetenskapliga forskningsresultat. Under ett inledande skede skulle ensärskild skattestimulans erbjudas. Vid köp av en fondandel skulle enskattereduktion medges med ett belopp motsvarande kapitalinkomstskattesatsen.Vid försäljning av fondandelar skulle å andra sidan inget avdrag medges för anskaflFningskostnaden. Enligtden andra modellen, utarbetad av fil. , skulle staten som medfinansiärervid sidan av särskilda riskkapitalbolag satsa medel - Startkapital - i lovandeteknikprojekt. Det statliga kaptitalet skulle uppgå till högst av detkapital riskkapitalbolaget självt investerade. 1* 1992193. Statens aktieinnehavskulle endast vara temporärt. När projektet ut- Prop. 1992/93:82 vecklatsskulle staten dra sig tillbaka och överlåta sitt aktiekapital till riskkapitalbolageteller uppfinnaren på för dessa förmånliga villkor. I denna modeU ingick ingenskattestimulans. Det redovisades emellertid hur ett sådant inslag skulle kunnaingå om det ansågs önskvärt. Remissinstansemasmottagande var splittrat. Invändningar restes mot båda modellema. Det sattes ifråga om förslagen skuUe medföra den åsyftade stimulansen. Snårigheten i deinstitutionella förhållandena på kapitalmarknadema befarades öka. Utvecklingeninom EG borde först awaktas. Det framhölls från flera håll att teknikintensivaprojekt borde stimuleras på annat sätt än via skattesystemet. Ettförverkligande av förslagen om ny företagsbeskattning och ett riskkapitalbolaggrundat på löntagarfondemas medel borde i stället prioriteras. Deförslag som läggs fram om finansiering av utvecklingsprojekt och om nyföretagarlånsamt de lämnade förslagen om riskkapitalbolagen (prop. 1992/93:41 och108) bör tUlgodose högt ställda förväntningar på åtgärder som förbättrar de småoch medelstora företagens riskkapital-försörjning. Erinras kan att det påskatteområdet redan tidigare vidtagits åtgärder av generell karaktär som ocksåbör underlätta riskkapitalförsörjningen (jfr. 1991/92:60). Ytterligareåtgärder med gynnsamma eflFek-ter för riskkapitalförsörjningen kan aktualiserasnär ställning tas till förslag som redovisats i betänkandena (SOU 1991:100)Neutral företagsbeskattning och (SOU 1992:67) Fortsatt reformering avföretagsbeskattningen. Det är lämpligt att awakta och se vad de redovisade åtgärdemainnebär för riskkapitalförsörjningen. Det är därför inte aktuellt nu attöverväga att införa ytterligare riktade åtgärder vid sidan av de som nuföreslås av regeringen. Ipropositionen Kapital för tillväxt aviseras att regeringen avser att lägga framförslag rörande statlig medverkan i bl.a. sådan finansieringsverksamhet sominriktas på utvecklingsprojekt och som bedrivs av vissa statligaorgan. Dessa förslag redovisas i det följande. Fondenför industriellt utvecklingsarbete (Industrifonden) inrättades (prop.1978/79:123, bet. 1978/79:NU59, rskr. 1978/79:415). Fonden är en statligstiftelse vars syfte är att stödja utveckling av nya produkter, processer ochsystem för industriell produktion genom att lämna främst lån eller bidrag medvillkorlig återbetalningsskyldighet för riskfyllda utvecklingsprojekt. ProfessorLars Vinell har på regeringens uppdrag utvärderat Industrifondens verksamhetoch redovisat uppdraget i betänkandet (SOU 1992:95) Den svenska marknaden förprojektkapital - statens nuvarande och framtida roll. En sammanfattning avbetänkandet redovisas i bilaga 1. Viden s.k. hearing lämnades synpunkter på utredningen. Ävenskriftliga synpunkter på förslagen har lämnats. En sammanfattning av remissynpunktemaredovisas i bilaga 2. Ettförslag om s.k. nyföretagarlån lades fram i departementspromemorian(Ds 1992:20) Nyföretagarlån. Promemorian har remissbehandlats. En sammanfattningav promemorian redovisas i bilaga 3 och en sammanfattning av remissynpunkternaredovisas i bilaga 4. 2 Industrifonden Prop. Industrifondenskall finansiera främst små och medelstora företag men har möjlighet att satsaupp till i varje enskilt projekt. Fonden har infört enbegränsning till projekt med ett sammanlagt kapitalbehov på lägst 5 miljonerkronor. Per gällde av fondens utestående engagemangföretag med färre än 100 anställda. Fondenkan normalt finansiera högst halva kapitalbehovet för ett projekt. Restenförväntas det aktuella företaget eller annan finansiär stå för. Industrifondensverksamhet bedöms som viktig och välskött av flertalet aktörer på marknaden. Bestämmelserom stödgivningen finns i förordningen (1979:630, omtryckt 1980:475) omstatligt kreditstöd genom Fonden för industriellt utvecklingsarbete. Stödgivningav detta slag utgör myndighetsutövning, som inte får utövas av privaträttsligaorgan utan stöd av lag. För Industrifondens del finns sådant stöd i ensärskild lag (SFS 1979:631). ProfessorVinell anser i sin utredning att Industrifonden bör fortsätta att drivaverksamhet med nuvarande inriktning men strikt begränsa sig tiU att finansieraprojekt i små företag. Utredaren menar att det inte finns några argument somtalar för att finansiera projekt inom större företag eftersom dessa har andrafinansieringsmöjligheter att tillgå. Industrifonden bör enligt utredaren stannai statlig ägo under ännu och tills vidare ligga utanför de nybildaderiskkapitalbolagen. Denallmänna meningen bland dem som har anfört synpunkter på förslaget är attstaten har en roll att spela som finansiär av produktutvecklingsprojekt ochatt Industrifondens verksamhet fyller en viktig funktion. Vidare anses fondenvara effektiv i sin verksamhet. Tveksamhet råder i fråga om utredarens förslagatt begränsa fondens verksamhet till att gälla endast små och medelstoraföretag. Fondenhar i enlighet med ett riksdagsl)eslut betalat tillbaka 100miljoner kronor av sitt kapital tUl staten och skall betala in ytterligare 250miljoner kronor (prop. 1990/91:87, bet. 1990/91:NU35, rskr.1990/91:317). Denna inbetalning till staten bör enligt utredaren avbrytas,vilket skulle innebära att Industrifondens kapital även fortsättningsvis uppgårtill diygt 1 200 milj.kr. Industrifondenhar sedan starten strävat efter att bibehålla sitt kapital realt intakt och detbör enligt utredaren vara ett rimligt krav också . Han bedömer dockatt det kan bli något högre kreditförluster om fondens verksamhet inriktas motenbart små företag. 3 Förslag om nyföretagarlån Bakgmndentill förslaget om nyföretagarlån är att många företag har svårt att starta pågrund av bristande finansiering. Nya företag har bristfälliga säkerheter ochsaknar historik, vilket gör att kreditgivama är mycket restriktiva med attlämna lån. Ett system med nyföretagarlån beräknas göra kreditgivama mer benägnaatt finansiera småföretag. medföra en multipUkatorefifekt.Den åtstramning som råder Prop. 1992/93:82 på kreditmarknadenvad gäller unga företag och som kan förväntas bestå ,ökar behovet av en finansieringsform med den föreslagna inriktningen. Enbra finansieringslösning för nyetablerade företag bör enligt promemorianmedföra låga räntekostnader samt inga eUer låga amorteringar i början av lånetslöptid. På så sätt kompenseras det faktum att ett nystartat företag har stora initialakostnader, medan intäktema tenderar att ligga . Förslaget till nyföretagarlånär konstruerat från dessa utgångspunkter. LånskaU kunna lämnas tiU de nyetablerare som inte kan lösa finansieringen av sittföretags uppbyggnad på tradifionellt sätt men som ändå bedöms kunna driva enlönsam verksamhet. Omvandlingen av den offentliga sektom kan påskyndas av ensådan finansieringsmöjlighet. Dennaspeciella typ av lån kan enligt förslaget sökas endast i samband med att heltnya aktiebolag startas av en eller flera fysiska personer, såvidafinansieringen inte går att lösa på annat sätt. I princip föreslås företag inomalla näringsgrenar vara berättigade att söka lån. Två sorters lån bör enligtförslaget finnas att tillgå. Det ena lånet beviljas direkt till privatpersonen,som sätter in medlen i företaget i form av aktiekapital. Det andra är ett s.k.förlagslån som går direkt till det nybildade bolaget. Därvid bör uppmärksammasatt lån direkt tUl privatpersonen medför omfattande skattekonsekvenser. Lånetslöptid föreslås vara med amorteringsfrihet. Lånet är ränterabatterati med helt räntefria. År 3-5 tillämpas en räntetrappasom utmynnar i en marknadsränta som gäller från år6 tUlår 15. Nyföretagarenförutsätts kunna stå för av finansieringsbehovet med egnamedel och nyföretagarlånet svara för högst . Normalt bör ca 40procent av finansieringsbehovet täckas av dessa två komponenter, vilket i vissasammanhang kan likställas med företagets soliditet. De resterande 60 procentenav finansieringsbehovet föreslås tillgodoses i form av normala bankkrediter. Nyföretagarlånetföreslås som mest uppgå tiU och bör av bl.a. praktiska skäl iregel inte understiga . Deregionala utvecklingsfondemas kvarvarande resurser föreslås användas för nyföretagarlån.Fondema ges enligt förslaget i uppgift att handlägga ärendena i samråd med ensärskild beredningsgmpp i varje län. Detstora flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget att införa ett speciellt nyföretagarlån.Några organ påpekar dock att selektiva stödformer bör undvikas. Andra vämar ombefintliga företag och anser därför att statlig finansieringsverksamhet inteskall begränsas till att gälla enbart nya företag. Det bör erinras om attyttrandena skrevs innan statsmaktema hade beslutat att urförutvarande löntagarfondema skall satsas som riskkapital för små ochmedelstora företag. Vidare framhåller flera instanser att den föreslagnaorganisationen förefaller onödigt komplicerad. Riktlinjerför Industrifondens vidare verksamhet, m.m. Industrifondenbyter namn till Industri- och nyforetagarfonden. Verksamheten koncentreras tiUnya och unga företag. Nuvarande stöd till utveckling av nya produkter m.m.behålls. En ny typ av lån på fördelaktiga villkor, nyföretagarlån, införs föratt stimulera företagsetableringar. promemorians förslag: se avsmtt 2 och 3. Remissinstanserna: se avsnitt 2och 3. Detföreligger ett behov av statliga insatser för att stimulera framväxten av enmarknad för finansiering av företag i tidiga skeden, s.k. sådd-finansiering.Det kan konstateras att det i praktiken saknas en kommersieU marknad försådan riskfinansiering. Detfinns en betydande efterfrågan på kapital för expansion i tillväxande företag.Beloppet som tillförs finansieringsmarknaden (jfr. prop.1992/93:41) kommer att innebära en rejäl vitalisering av den mer mogna delen avsmåföretagssektom men beräknas också i viss mån ge positiva effekter när detgäller utveckling av företag i tidiga skeden. Detär utomordentligt viktigt för den industriella tillväxten i att denförsta länken i kedjan, dvs. uppkomsten av nya verksamheter och nya produkter,har tillgång till lämpliga finansieringsformer. Om resurser satsas enbart påkommersiella riskkapitalbolag kan man l)efara att en viktig del av marknadenkommer att sakna erforderligt utbud av kapital. Kreditinstituten är ochsannolikt mycket återhållsamma när det gäller attbevilja lån till nystartade företag och för riskabla satsningar på nyaprodukter och marknader. Regeringensbedömning är att det - i liksom i våra konkunentiänder - ävenfortsättningsvis finns behov av statlig medverkan när det gäller finansieringav företagsetableringar och utvecklingsprojekt i små företag. Genom sådanastatliga insatser kompletteras den finansieringsverksamhet på kommersiellagrunder som sker med hjälp av medel från förutvarande löntagarfondema. Detinnebär att ett andra steg nu bör tas när det gäller att förbättrasmåföretagens kapitalsituation. Statligaorgan bör arbeta med lån snarare än med ägarkapital. Det är viktigt att de finansieUainsatsema kombineras med rådgivning. Motbakgmnd av vad sora nu sagts och med tanke på att medlen är begränsade börstatens stöd i förra av lån tiU små företag renodlas. Finansiering i form avlån m.m. bör i princip inte lämnas till etablerade företag som verkat under en längretid. Faran är då stor att staten konkurrerar Prop. 1992/93:82 med detordinarie kreditväsendet. Statens knappa resurser bör i princip koncentreras tUlstimulans för utveckUng i nya och unga företag. Endast under en övergångsperiodbör lån lämnas tiU befintUga företag, med tanke på det besvärUgakonjunkturläget och läget på kreditmarknaden. Ettvik-tigt undantag är det regionalpoUtiska stödet. Dessa insatser är inriktadepå att stödja näringsUvet i bl.a. områden med geografiska konkurrensnackdelar.Värdet av bl.a. byggnader och maskiner i främst är ofta lågt tiU följdav den mycket begränsade lokala marknaden. Det leder tUl att bankema har svårtatt lämna lån tiU utbyggnad av norrländska företag. DärtiU kommer attkapitalmarknaden är mindre utbyggd i norra . Inorra och vissa andra oraråden som har utsatts för genomgripande stmkturomvandlingarkan staten därför behöva gå in raed både lån och bidrag för att stimulera nyaoch befintUga företag. Därför lämnar staten regionalpoUtiskt sföd tiU företag iform av olika typer av lån och bidrag på över 2 000 mUjoner kronor . Motivetför staten att stimulera och stödja just nya företag har accentuerats ytterUgareav den påbörjade omvandUngen av den offentUga sektom. Betydandearbetskraftsresurser kommer att frigöras inom denna sektor, liksom i denöverdimensionerade byggsektom. En väl fimgerande riskkapitalmarknad ärnödvändig för att underlätta denna oraställning av den svenska ekonomin. Statensverksamhet med att finansiera nyetableringar och nya produkter bör bedrivasinom den nuvarande Stiftelsen Industrifonden, som dock bör förändras och bytanamn tiU Industri- och nyforetagarfonden. Stiftelsekapitaletbör utökas med resurser från den befintUga Stiftelsen Småföretagsfonden, vUkenefter hand bör awecklas. På siki bör övervägas att föra över resurser tiUstiftelsen från utvecklingsfondema. Dessa frågor behandlas närmare i avsnitt 5.Verksamheten bör om möjUgt bedrivas i samverkan med privata intressen. Ettmål med den föreslagna verksamheten är att bidra tiU etablering och tiUväxt avnya, inte minst tekmkbaserade företag och därmed bredda basen i näringsUvet.Ett statUgt organ kan upprätthålla viktiga finansieringsfunktioner gentemotnya eUer unga företag som riskkapitalmarknaden inte kan tänkas fyUa under överskådUgframtid. Marknaden för venture-capital-företag och kreditgivare blir därmedockså bredare. Detkan vara lämpUgt att göra en intem uppdelning i två verksamhetsområden, meddelvis olika medelsarsenal. En viss typ av nya företag får relafivt fidigtintäkter sora minst raotsvarar kostnadema. Det gäUer främst handels- ochtjänsteföretag. Andra nyetablerade företag kräver längre uppbyggnadsperiod,exempelvis teknikintensiva industriföretag. Dessa företags projekt är ofta kompUceradeoch kräver en specieU korapetens och en mer ingående handläggning. Detinnebär att verksamheten får två skilda huvudinriktningar, även om denorganisatoriskt kan håUas samman i en juridisk person. Finansiering som syftar tiUatt stödja utveckling av nya produkter och Prop. 1992/93:82 marknadssatsningari nya och unga företag bör i huvudsak bygga på Industrifondens nuvarandeverksamhet. En avgörande skillnad bör vara att finansiering i fortsättningenfår lämnas endast till nya eUer unga småföretag. Dessas utvecklingsarbete kanstimuleras genom främst villkorslån och kapital mot royalty. Stora företagsteknikutvecklingsprojekt kan indirekt stirauleras genora att små företag sommedverkar som underleverantörer kan få sin finansiering genom statUga insatser. Detär vUctigt att betona att finansiering från statUga organ, såvida projektenlyckas, inte bör medföra någon subvention i det enskilda faUet. Industrifondenlämnar inte större stöd än som motsvarar normalt högst av dettotala kapitalbehovet. Detta bör vara ett rUctmärke för stöd tiUutvecklingsprojekt även . Det ankommer på regeringen att meddelanärmare föreskrifter i bl.a. detta hänseende. IndustrifondenskaU inom ramen för sin nuvarande verksamhet prioritera s.k. EUREKA-projekt.Det är önskvärt att sådana projekt kan uppmärk-samraas även i den fortsattaverksamheten raed att stödja unga företags teknikprojekt. () läranar stöd tiU produktutvecklingmen i regel i fidigare skeden än Industrifonden. Det kan i och för sig anförasmotiv för att : s verksamhet läggs in i Industrifonden. Vid den nämnda hearingenden framhöUs dock att verksamhet visar avgörandeolikheter gentemot den verksamhet som bedrivs av Industrifonden. Bl.a. finnsdet ett värde i att i sin verksarahet med att allmänt stödja forskninghar kvar en koppUng tiU konkreta utvecklingsprojekt. Regeringen avser därförinte att nu aktuaUsera en sådan förändring av : s verksarahet. Enverksamhet med nyföretagarlån, som syftar till att allmänt stödja nyetableringar,bör bygga vidare på det tyska systerael med s.k. EKH-lån (Eigenkapitalhilfe).En svensk långivning tiU nyforetagare bör utformas i huvudsakUg överensstäraraelsemed det förslag som redovisades och sora beskrivits (avsnitt3). I promemorian fömtsätts att företagarens bank finansierar projektet tiUlägst . Det torde i de flesta faU vara en rimUg andel och bör därföri regel inte underskridas. Imotsats tiU vad som redovisats i proraemorian bör dock denna typ av nyföretagarlånkunna kombineras med regionalpoUtiskt stöd och de starta-eget-bidrag sora kanbeviljas inom ramen för arbetsmarknadspoUtUcen. Den sararaanlagda statUgafinansieringen av ett enskUt etableringsprojekt bör inte överstiga 50 procentav kapitalbehovet. För det regionalpoUtiska stödet gäUer särskilda regler. Detär vUctigt att de sora får nyföretagarlån även får råd ora hur de skaU drivaoch utveckla sin verksamhet. Olika former av rådgivning bör därför i regelerbjudas. Utvecklingsfondema bör kunna svara för denna verksamhet i samarbetemed bl.a. handelskamrar eUer andra privata organisationer på företagsområdet.Hos dessa organ finns kännedom om raarknad, konkurrens och företaget i fråga. Detankommer på regeringen att närmare utforma föreskrifter för de oUka finansieringsformemamed beaktande av de allmänna riktlinjer sora nu har angetts. Även andra typer avfinansieringsverksamhet sora bedöms som angelägna för småföretagen kan senarekomma att ingå i verksamheten, efter prövning av statsmaktema i varje särskUt faU. När verksarahet ochorganisation bestäms, bör stödsystemen utformas så att de inte kan störamarknaden genom att kapital och andra resurser fördelas så att konkurrensensnedvrids. Det är därför viktigt att överväga principema för hur medlen skaUfördelas. Verksamheten bör t.ex. inte kunna konkurrera med riskkapitalbolagenom kundema. En väg att åstadkomraa detta är att införa beloppsbegränsningarel. Det bör ankomma på regeringen att vid behov faststäUa sådanabegränsningar. En gmndläggande fömtsättning i varje enskUt ärende är attföretaget fömtsätts vara eUer bU företagsekonomiskt lönsamt. Detär av stor betydelse att enhetUga kriterier tUlämpas i beslut om finansieringav såväl UtveckUngsprojekt som företagsstarter. Regionalt eUer sektorieUtvarierande kriterier leder tUl felaktig fördehiing av de begränsade resursersom finns tUlgängUga för lån tUl företag. Verksamheten skaU också kunna följasupp och utvärderas utifrån de konkreta mål som stiftelsen upp på grundvalav statsmaktemas beslut. En sådan utvärdering är enbart raöjUg om enhetUgakriterier används. Genora att finansieraprojekt inom många oUka bransch- och teknikområden där riskema är oberoende avvarandra kan stiftelsen sänka risknivån på den totala projektportföljen.Statens risktagande bUr således lägre ora bredden i projektportföljen är stor. 5 , resurserm.m. Industri-och nyforetagarfonden består av befintUgt kapital i Industrifonden utökat raedkapital från Småföretagsfonden. Beslut bör i huvudsak fattas centralt. Utvecklingsfondemaoch andra regionala organ fömtsätts medverka vid beredning och uppföljning avfrämst nyföretagarlån, efter beslut av stiftelsen. Utredarensoch promemorians förslag: se avsnitt 2 och 3. Remissinstansema: se avsnitt 2och 3. EnUgtregeringens mening bör en statUg orgamsation för stöd tiU nyföretagande byggapå befintUga stmkturer och organ. De organ som raed