prop · GG03109 · 1992-12-31 00:00:00 — Detsammagäller behörighet att påkalla beslut om rätts- Prop.1992/93:109 hjälpens upphörande enligt 34 § RHL. Mycket talar för att detskulle räcka med att Justitiekanslem har denna uppgift. har vidöverläggningarna i ifrågasatt detta medan Justitiekanslem,som beretts tillfälle att lämna synpunkter på utkastet till lagrådsremiss, intehar haft några erinringar. Emellertid ses Justitiekanslerns arbetsuppgifterför närvarande över av en särskild utredare (1991:8; Dir. 1991:110). Motdenna bakgrund bör för dagen ingen slutlig ställning tas när det gäller förändringari talerätt enligt RHL. Jag förordar dock sammalagstiftningstekniska justering som när det gäller uppgifter iövrigt, dvs. att det bör överlämnas åt regeringen att avgöra vilken myndighetsom skall utöva statens talerätt. Jaginskränker mig alltså för dagen till att föreslå en lagteknisk lösning som gördet möjligt att senare - när resultatet av pågående utredningar och remissbehandlingföreligger - slutligt bestämma om rättshjälpens organisatoriska hemvist m.m.Det finns anledning att i budgetsammanhang återkomma till med enredovisning av regeringens överväganden. Jaghar redan varit inne på frågan om att det är svårt för en myndighet att påverkadelar av ett anslag som inte hänför sig till det egna verksamhetsområdet ellerens till det ansvariga departementets verksamhetsområde (avsnitt 2.7). Sakligtansvar och kostnadsansvar bör i möjligaste mån följas åt. I utkastet nämndesmöjligheten att från rättshjälpsanslaget avskilja den del som hänför sig tillStatens invandrarverk och låta invandrarverket självt bära ansvaret för dessakostnader. Vid överläggningarna i tillstyrktes en sådanåtgärd från flera häll, bl.a. frän invandrarverket. framförde dock att hänsyn också måste tas till den verksamhetpå området som utförs av andra, nämligen , Polisen och regeringen.För egen del är jag tveksam till att gå fram med särskilda lösningar för vissaverksamhetsområden. Jag är därför för dagen inte beredd att förorda någrasådana förändringar. 2.11 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser Jagförordar att de av mig föreslagna ändringarna träder i kraft den 1 mars 1993.Jag föreslår att tiden för ansökan om rättshjälp resp. tidpunkten för förordnandeav offentlig försvarare skall avgöra om de nya bestämmelserna, utom ändringen i9 a § RHL och de som gäller de organisatoriska förhållandena och talerätten,skall tillämpas. Enligttredje stycket av övergångsbestämmelsen till avgiftsförordningen (1992:191)gäller expeditionskungörelsens bestämmelser fortfarande i fråga omframställningar som gjorts före ikraftträdandet - i ärendenupptagna i kungörelsens bilaga, avdelning II. I fallsom omfattas av den övergångsbestämmelsen föreslär jag att bestämmelsen i 9 a §skall gälla i sin äldre lydelse. Jagförordar att övergångsbestämmelserna utformas i enlighet med vad jag nu har sagt. Någon särskild övergångsbestämmelse krävs inte såvitt gäl ler ändringen i lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvalt ningsmyndigheterna eller domstolarna vid krig eller krigsfara m.m. 45 Om mina förslag godtas, avser jag att senare förregeringen anmäla frågan Prop. 1992/93:109 om de förordningsändringar, bl.a. ändringar i rättshjälpsförordningen (1979:938), som föranleds av förslagen. De föreslagna ändringarna syftar till att minskakostnaderna för rättshjälpen. Det är svårt att exakt ange hur storabesparingar som förslagen kan medföra. Detta beror bl.a. på att vissa åtgärdermer eller mindre inverkar på rättshjälpsanslaget, medan andra medförbesparingar först . Nivån på timkostnadsnormen slår exempelvisomedelbart på rättshjälpskostnaderna, medan en höjning av egenavgiftema gerkostnadseffekter på . Höjningen av egenavgifteraa skulle enligtDomstolsverkets beräkningar innebära besparingar med ca . Sammantaget bör de föreslagna lagändringarna och deåtgärder jag i övrigt aviserat medföra avsevärda besparingar. I enlighet med vad jag nu har anfört har inomJustitiedepartementet upprättats förslag till 1.lag om ändringi rättshjälpslagen (1972:429), 2.lag om ändringi , 3.lag om ändringi lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna ochdomstolarna under krig eller krigsfara m.m. Förslaget under 3. har upprättats i samråd med statsrådet har granskats av Lagrådet. 4.1 Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429) Ändringen som har behandlats i avsnitt 2.10 syftar tillatt ge regeringen större frihet att bestämma till vilken myndighet olikauppgifter på rättshjälpsområdet skall anförtros. Den som har beviljats allmän rättshjälp är enligt 9 a § RHLbefriad från vissa avgifter. ersattes expeditionskungörelsen (1964:618) av av giftsförordningen (1992:191). På grund av ett förbiseende ändrades inte sam tidigt bestämmelsen i 9 a § första stycket RHL. Expeditionskungörelsens av giftslista, avdelning I har ersatts av bestänunelsema i 15 § 1-3 avgiftsförord ningen. Med ettundantag - protest av växel och check - tas det inte längre ut nägra Prop.1992/93:109 avgifter för expeditioner motsvarande kungörelsens avgiftslista,avdelning IIunder rubriken . Reglerna om avgifter för sådan protest framgär inte av avgiftsförordningenutan följer av särskilda föreskrifter. Det är knappast motiverat att införasärskilda bestämmelser om befrielse från avgift lör sådan protest. Paragrafenhar justerats i enlighet härmed. Ändringarna föranleds av förslaget om ett ändratavgiftssystem i avsnitt 2.5. Av paragrafen, liksom av rubriken, framgår atträttshjälpsavgiften kommer att bestå av tvä komponenter, grundavgift ochtilläggsavgift, och att grundavgiften ersätter det nuvarande maximibeloppetför rättshjälpsavgiften. Begreppet grundbelopp behålls oförändrat och medoförändrad innebörd. Ändringarna föranleds av förslaget i avsnitt 2.5 om ettändrat avgiftssystem. Ändringen [första stycket innebär dels att maximibeloppetför rättshjälpsavgiften ersätts av begreppet grundavgift (jfr kommentaren vid 11§),dels att differentierade grundavgifter tas ut för rättssökande som harinkomster understigande två basbelopp och dels att bestämmelsen om nedsättninghar slopats, I gengäld har möjligheten till befrielse enligt bestämmelserna i14 b § fått ett vidgat tillämpningsområde och omfattar enligt förslaget ocksågrundavgiften (se vid 14b§). Bestämmelserna har kommenterats utförligt i denallmänna motiveringen, avsnitt 2.5. I andra srycket stycket har endast en justering gjorts medan ledning av att den nya grundavgiften ersätter maximibeloppet förtilläggsavgiften. En motsvarande ändring har gjorts i tredje stycket. Paragrafen har ändrats med anledning av att grundavgiftersätter det nuvarande begreppet maximibelopp (jfr kommentarerna vid 11 och 12§§). Paragrafen innehåller bestämmelser om tilläggsavgift. Denhar ändrats i flera hänseenden. En nyhet iförsta stycket är att tilläggsavgiften i princip beräknas på samtliga kostnader i rättshjälpsärendet. De kostnader som an ges i 9 § andra stycket är bl.a. kostnad för biträde, bodelningsförrättare, be visning, utredning, resa och uppehälle, medling samt vissa ansökningsavgif ter. Vidare skall tilläggsavgift tas ut redan då kostnaderna i ärendet uppgår till en tiondel av basbeloppet; dagens gräns ligger vid en femtedel av basbe loppet. Kretsen rättshjälpstagare som skall betala tilläggsavgift har vidgats. Det är endast rättshjälpstagare med årsinkomster under ett basbelopp som undantas. Taket för tilläggsavgiften har höjts till grundavgiften. Slutligen har tilläggsavgiften också inkomstrelaterats så att de rättshjälpsla- 47 gare somhar låga inkomster får betala en lägre procentuell andel av kostna- Prop.1992/93:109 derna jämfört med rättshjälpstagare i högre inkomstlägen (andrastycket). Ändringarna har behandlats i avsnitt 2.5. Enligt bestämmelsen i 11§ skall regeringen eller denmyndighet regeringen bestämmer meddela närmare föreskrifter för beräkning av bl.a.till-läggsavgiften. Av tredje stycket framgår att 13 § skall tillämpas vidberäkning av inkomstgränserna. Detta innebär - på sainma sätt som när detgäller beräkning av den inkomst som skall ligga till gmnd för grandavgiften-att hänsyn skall tas till underhållsbörda, förmögenhetsinnehav ellerskuldsättning. Av bestämmelsen framgår vidare att tilläggsavgift för dödsbonskall bestämmas enligt de grander som anges i 14 §, dvs. att tilläggsavgiftenskall bestämmas till ett med hänsyn till boets behållning och delägarnasekonomiska förhållanden skäligt belopp. Slutligen finns i tredje stycket vissa avmndningsregler. Fjärde stycket innehåller en regel om att regeringen ellerden myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att tilläggsavgift inteskall utgå i fråga om vissa slags ärenden. Härmed avses i första hand mål förvilka s.k. saktaxa gäller. Skälen för detta har redovisats i den allmännamotiveringen, avsnitt 2.5. Paragrafen har ändrats på så sätt att den nuvarandebestämmelsen om befrielse från tilläggsavgift skall avse också grundavgift.Samtidigt har den allmänna nedsättningsmöjligheten av avgift enligt 12 §slopats. Föratsättningen för befrielse är att det är uppenbart att denrättssökande saknar möjlighet att betala grandavgift eller tilläggsavgift ellerdel av dem. Bestämmelsen är restriktivt utformad och befrielse skall bara kunnakomma i fråga i undantagsfall. Bestämmelsen har behandlats i den allmännamotiveringen, avsnitt 2.5. 15 §, 17 § och 18 § Ändringama i 15,17 och 18 §§ följer av de ändringar somföreslagits i 11,12 och 14 a §§. 15 § har också ändrats språkligt. Ändringarna i 18 a och 22 §§ motsvarar den ändring somföreslås i 6 § (jfr kommentaren vid denna). Ändringama i bestämmelsen föranleds av förslaget om ettnytt avgiftssystem enligt den allmänna motiveringen, avsnitt 2.5. Ändringarna iförsta stycket innebär ingen ändring i sak.De föranleds av att det nuvarande maximibeloppet för rättshjälpsavgiftenersätts med en gmndavgift (jfr kommentarerna vid 11 och 12 §§). Av 15 § framgåratt grandavgiften skail bestämmas i samband med att rättshjälp beviljas (jfr 28§). Andra stycket innehåller bestärrmielser om betalning avtilläggsavgiften. 1992/93:109 Det har ändrats som en följd av ändringarnai 14 a §. Föreskrifter att biträdet bör ta ut förskott på tilläggsavgiften medskäligt belopp allteftersom kostnader för arbete, utlägg och tidsspillanuppkommer i ärendet innebär en viss uppstramning i förhållande till gällanderätt. Avsikten är att biträdet i normalfallet skall se till att avgift betalasforflöpande. Ändringen är föranledd av ändringarna i 11 och 12 §§ (sekommentarerna där). Som en följd av att begreppet maximibelopp - som är enpreliminär avgift - har utmönstrats ur RHL har bestämmelsen i denna paragrafjusterats för att markera att här är fråga om de slutliga avgifterna. Ändringarna iförsta stycket föranleds av ändringarna i 11och 12§§ medan ändringen i andra stycket motsvarar den ändring som föreslås i 6§ (se kommentaren vid denna). Av paragrafen framgår att avräkningen skallgöras först sedan avgiften fastställts slutligt (jfr kommentaren vid 28§). 31§,31b§,32§och34§ Ändringarna föranleds av ändringarna i 11 och 12§§. Ändringen motsvarar den ändring som föreslås i 6 § (sekommentaren vid denna). Ändringarna iförsta och tredje stycket föranleds avändringarna i 11 och 12 §§. Såsom redovisats i den allmänna motiveringen,avsnitt 2.8, har möjligheterna att jämka rådgivningsavgiften begränsats som enföljd av ändringar il2§. Ändringarna motsvarar den ändring som föresläs i 6 § (sekommentaren vid denna). Med den lagtekniska lösning som valts kan bestämmelsen \ 49a§andra stycket utgå. 49 a § har också justerats språkligt. Ikraftträdandeoch övergångsbestämmelser Prop. Bestämmelsernahar kommenterats i avsnitt 2.11. 4.2 Förslaget till lag om ändring i 31 kap. 1§ Paragrafeninnehåller bestämmelser om skyldighet för den som är tilltalad i brottmål attbetala ersättning för rättegångskostnader. Ändringen i tredje stycket föranledsav de ändrade reglerna i 11, 12 och 14a§§ RHL. Ändringarna har behandlats iden allmänna motiveringen (avsnitten 2.5 och 2.6). Skyldigheten för dentilltalade att ersätta staten för kostnader är enligt bestämmelserna i tredjestycket maximerad till vad den tilltalade skulle ha fått betala om han hadehaft allmän rättshjälp. En nyhet jämfört med den gällande lydelsen är att intebara vad som skulle ha utgått i gmndavgift enligt bestämmelserna i 12 § RHLskall beaktas utan också vad som skulle ha utgått i tilläggsavgift enligtbestämmelserna i 14a§ RHL. Tilläggsavgiften skall alltså bestämmas som enprocentuell andel av kostnaderna -jfr 31 kap. 1 § första och andra styckena RB- till den del dessa överstiger en tiondel av basbeloppet. Ikraftträdandeoch övergångsbestämmelser Bestämmelserna har kommenterats i avsnitt 2.11. 4.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m. Ändringenföranleds av ändringarna i 11 och 12 §§ RHL. Ändringen innebär att detnuvarande maximibeloppet för rättshjälpsavgiften ersätts med den nyagrundavgiften. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att anta förslagen till 1.lag om ändring i rättshjälpslagen(1972:429), 2.lag om ändring irättegångsbalken, 3.lag om ändring i lagen(1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna ochdomstolarna under krig eller krigsfara m.m. 6 Beslut Prop- 1992/93:109 Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Bilaga 1 () har på regeringens uppdrag granskaträttshjälpens effektivitet.I RRVs uppdrag ingick bl a att analysera senare årskostnadsutveckling samt att överväga om kostnaderna för rättshjälpen kan minskasutan att de grundläggande syftena går förlorade. Rättshjälp ges i fem former, nämligen allmän rättshjälp,rättshjälp åt misstänkt i brottmål, rättshjälp genom offentligt biträde,rådgivning samt målsägandebiträde. Den sistnämnda formen ingick dock inte i RRVsgranskningsuppdrag. Kostnaderna för rättshjälpen har, sedan den infördes i sinnuvarande form 1973, ökat stadigt. Rättshjälpen beräknas för /93kosta . Till detta kommer kostnaderna för att administrerarättshjälpen. RRV har analyserat kostnadsutvecklingen för åren1986-1990. För hela rättshjälpsområdet ökade kostnaderna underperioden. Mest ökade kostnaderna för rättshjälp genom offentligt biträde (98procents ökning), för misstänkt i brottmål var ökningen av kostnaderna 74procent. Den minsta ökningen hade den allmänna rättshjälpen (43 procentsökning). RRV har, för de olika rättshjälpsreformerna, försökt finnaorsakerna till kostnadsutvecklingen. En viktig förklaring till kostnadsökningenär utvecklingen av timkostnadsnormen, dvs. den beräkningsgrund som i allmänhetanvänds för att ersätta de juridiska ombuden. ökning förklarar ungefärhälften av hela kostnadsökningen. RRV har också konstaterat att den tid somombuden debiterar för ett ärende har ökat. En annan viktig förklaring till kostnadsökningarna är atten kraftig ökning av antalet ärenden har skett när det gäller rättshjälp genomoffentligt biträde. Detta beror dels på ändringar i lagstiftningen, dels på enkraftig ökning av antalet asylsökande. RRV har undersökt vilka inkomstgrupper som får rättshjälpoch för vilka ärenden man fär rättshjälp. Undersökningen gäller främst denallmänna rättshjälpen. RRV kan konstatera att rättshjälpstagaren har en klar lågin-komsttagarprofil.Vidare är, för de flesta ärenden för vilka rättshjälp utgår, ersättningen tillombudet ca . Granskningen har vidare omfattat effektiviteten i rättshjälpssystemetsutformning i olika avseenden. RRV har bl a funnit att systemets konstruktionmedför bristande kostnadsmedvetande och att billigare lösningar inte uppmuntras.RRV har också funnit brister i uppföljningen och kostnadskontrollen. Vidare har RRV prövat förutsättningarna för att föra överhela eller delar av den allmänna rättshjälpen till privataförsäkringslösningar. En sådan förändring skulle enligt RRV medföra såvälfördelar som olägenheter. RRVs bedömning och förslag RRVhar bedömt vilka möjligheter det finns att minska kostnaderna för rättshjälpen.RRV beskriver tre möjligheter: - enytterligare avgränsning av rättshjälpens målgrupp -en överföring av ansvaret förden allmänna rättshjälpen till privata för- Prop. 1992/93:109 säkringsbolag 1 -olika insatser för att minskakostnaderna Denallmänna rättshjälpens målgrupp kan avgränsas ytterligare genom i första handen sänkning av den övre inkomstgräns, vid vilken man kan beviljas allmänrättshjälp. Vidare kan den enskildes bidrag till ombudets kostnader höjas. Entredje möjlighet är att införa en självrisknivå. RRVhar uppskattat några möjliga besparingar. Exempelvis skulle en sänkning avinkomstgränsen till medföra en årlig besparing med ca . Enhöjning av den enskildes rättshjälpsavgift med t ex skulle medföraen årlig besparing med ca . En självrisknivå vid t ex skullemedföra en besparing med ca . RRVfinner att det fn skulle bli svårt att uppnå målen för rättshjälpen med enöverföring av ansvaret för den allmänna rättshjälpen till privata försäkringsbolag.En sådan lösning skulle sannolikt kräva kompletterande statliga insatser.Dessutom bedömer RRV att försäkringsbolagen har sämre förutsättningar änstaten att bedriva verksamheten effektivt. Utkastets lagförslag Prop. ,r, , .,. Lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429) Härigenom föreskrivs i fråga om rättshjälpslagen(1972:429)' dels att 6, 8,11,12,14-15,17,18, 18 a, 22, 27, 28, 30, 31,31b, 32, 34, 40, 42, 47, 49 a och 49 b §§ samt mbrikema närmast före 11 och27 §§ skall ha följande lydelse, dels att i lagen skall införas en nyparagraf, 7 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Allmän rättshjälp beviljas fysisk person i rättsligangelägenhet, om han behöver sådant bistånd och hans beräknade årsinkomst ejöverstiger ett belopp som motsvarar sju gånger det basbelopp enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring som gällde året innan rättshjälp begärs. Bidrar den rättssökande till underhållet av make, tidigaremake, sambo eller eget barn, ökas beloppet enligt första stycket för var och entill vilkens underhåll han på detta sätt bidrar med ett belopp som motsvararhälften av det basbelopp som anges i första stycket. Med eget barn jämställshärvid annans barn som den rättssökande är underhållsskyldig mot enligt 7 kap.5 § . Är den rättssökandes betalningsförmåga väsentligt ökad pågrund av förmögenhetsinnehav eller annan särskild omständighet eller väsenfligtnedsatt på grund av skuldsättning eller annan särskild omständighet, skall denberäknade årsinkomsten jämkas genom att skäligt belopp läggs till eller drasfrån. Regcringer\ eWer, efter regeringens Regeringen eller denmyndighet bemyndigande, med- som regeringen bestämmer meddelar delar närmare föreskrifter för beräk- närmare föreskrifter förberäkning ning av den rättssökandes ekono- av den rättssökandes ekonomiska miska förhållanden. Allmän rättshjälp får inte beviljas i angelägenhet somomfattas av rättsskyddsförsäkring eller något annat liknande rättsskydd.Rättshjälp får dock beviljas när den rättssökandes egna kostnader iangelägenheten har uppgått till minst det basbelopp som anges i 6 §första stycket. Därvid beaktas endast kostnader av sådant slag som kan antaskomma att betalas från den rättssökandes rättsskydd. ■Lagen omtiyckt 1983:487. Senaste lydelse 1988:213. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. 8 §3 Bilaga 2 Allmän rättshjälp får ej beviljas Allmän rättshjälp får inte heller 1.i angelägenhetsom skall prövas eller på annat sätt behandlas utom riket, om ej denrättssökande är bosatt här och särskilda skäl föreligger för rättshjälp, 2.utlänningar somvarken är eller tidigare varit bosatta här, om det inte finns särskilda skälför rättshjälp, 3.den som äreller har varit näringsidkare i angelägenhet som har uppkommit i hansnäringsverksamhet, om det inte finns skäl för rättshjälp med hänsyn tillverksamhetens art och begränsade omfattning, hans ekonomiska och personligaförhållanden och omständigheterna i övrigt, 4.i fråga omanspråk som överlåtits till den rättssökande, om överlåtelsen kan antagas ha ägtrum i syfte att åstadkomma fördel vid prövning av begäran om rättshjälp, 5.för upprättandeav självdeklaration, 6.för upprättandeav äktenskapsförord, testamente eller gävohandling, 7.i angelägenhetrörande bodelning, om det inte med hänsyn till boets beskaffenhet och makarnaseller sambornas personliga förhållanden finns särskilda skäl för rättshjälp, 8.om frågan omrättshjälp kan anstå till dess en annan rättslig angelägenhet, vari anspråketstöder sig på väsentligen likartad gmnd, har avgjorts slut-ligt, 9.ägaren ellertidigare ägare av 9. ägaren eller tidigare ägare av en fastighet eller enbyggnad i ange- en fastighet eller en byggnad i angelägenhet som avserfastigheten eller lägenhet som avser fastigheten eller byggnaden, om han hareller borde byggnaden, om han borde ha haft ha haft rättsskyddsförsäkring ellerrättsskyddsförsäkring eller något an-något annat liknande rättsskydd som natliknande rättsskydd som omfat-omfattar angelägenheten och något tarangelägenheten och något annat annat inte följer av andra stycket, inteföljer av andra stycket, 10. i angelägenhet rörandetrafikskadeersättning enligt trafikskadelagen (1975:1410) eller rörandeskadestånd som kan betalas från en föreliggande ansvarsförsäkring; dock fårrättshjälp beviljas den skadelidande om angelägenheten är anhängig vid domstoleller rör enbart annan skada än personskada, 11. den som ej har befogat intresse avatt få sin sak behandlad. I fall som avses i första stycket 9 I fall somavses i första stycket 9 får rättshjälp beviljas när den rättssö- gäller bestämmelsemai 7 a § andra kändes egna kostnader i angelägen- meningen. Därvid beaktasendast heten har uppgått till minst kostnader som avses i 9§ andra det basbelopp som anges 16 § första stycket. Därvid beaktasendast kostnader av sådant slag som kan antas komma att betalas från denrättssökandes rättsskydd eller, om något sådant inte finns, kostnader somavses i 9 § andra stycket. I fråga om visst slag av ärenden som är talriktförekommande och normalt av enkel beskaffenhet kan regeringen förordna attallmän rättshjälp ej skall beviljas. Under föratsättning av ömsesidighet kan regeringenförordna att medbor- 'Senaste lydelse 1989:360. gare ien viss främmande stat och den som, utan att vara medborgare i den Bilaga 2staten, är bosatt där skall vara likställd med svensk medborgare i fråga omallmän rättshjälp. Rättsi\jälpsavgiftoch tilläggsavgift Rättshjälpsavgift;grundavgift och tilläggsavgift Denrättssökande skall bidra till de kostnader för allmän rättshjälp som avses i 9och 10 §§ genom att betala rättshjälpsavgift och tilläggsavgift enligt vadsom sägs i 12-15 §§. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerfastställer grundbelopp för rättshjälpsavgiften och meddelar närmareföreskrifter för beräkning av det belopp vartill rättshjälpsavgiften högstkan uppgå (maximibeloppet). Den rättssökande skall bidra till de kostnader för allmänrättshjälp som avses i 9 och 10 §§ genom att betala rättshjälpsavgift (gmndavgiftoch tilläggsavgift) enligt vad som sägs i 12-15§§. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer fastställer grundbelopp förberäkning av gmndavgiften och meddelar närmare föreskrifter för beräkning av gmndavgiftoch tilläggsavgift. Överstiger inte den rättssökandes beräknade årsinkomst ett belopp som motsvarar en och en halv gång det basbelopp som anges i 6 § första stycket, utgör grundavgiften hälften av grundbeloppet. Om inkomsten uppgår till ett och ett halvt men inte två basbelopp, utgör grundavgiften grundbeloppet. Är inkomsten högre än som anges i första stycket, utgör gmndavgiften grundbeloppet ökat med Överstiger ej den rättssökandes beräknade årsinkomst ett beloppsom motsvarar två gånger det basbelopp som anges i 6 § första stycket, utgörmaximibeloppet förrättshjälp-savgiften grundbeloppet. Maximibeloppet fårsättas ned om det finns särskilda skäl.