prop · GG03100 · 1992-12-31 00:00:00 — En justering av myndighetemas anslag är nödvändigtill följd av att medelsbehovet med anledning av denna avsättning för budgetåret1993/94 har förts upp på statsbudgeten (anslaget F 8. Trygghetsåtgärder förstatsanställda). Underlag för en sådan justering har inte kunnatinhämtas lill budgetförslaget. Justeringen kommer i stället att göras imyndigheteraas regleringsbrev med etl motsvarande belopp. 2.3 Räntebeläggning av statliga medelsflöden I1992 års budgetproposition (prop. 1991/92:100 bil. 1, bet. 1991/92: FiU20,rskr. 1991/92:128) aviserades att frågan om en räntebeläggning av statligamedelsflöden skulle utredas. () och () har utrett frågan och lämnat förslag till modell för räntebeläggning avstatliga medelsflöden. Den modell som föreslås är en vidareutveckling avräntekonto med kredit som tillämpasav myndigheter med s.k. uppdragsmodell för avgiftsfinansierad Prop.1992/93:100 verksamhet. Räntekonto med kredit regleras i kapitalförsörjnings- Bilaga 1 förordningen (1992:406). En tillämpning av räntemodellen föranslagsfinansierade myndigheter innebär att var och en får tillgång till etträntekonto i RGK. Myndigheternas anslagsbelopp delas upp i tolftedelar, och entolftedel tillförs myndigheternas konton . Den kredit som förnärvarande är kopplad till ett räntekonto i RGK får för anslagsfinansierademyndigheter en annan innebörd. Kreditutrymmet blir i detta fall lika med detanslagsbelopp samt den anslagskredit som ställs till myndighetemas förfogande.Ränteberäkningen görs på saldot på myndighetens konto. Myndigheten får disponerade ränteintäkter resp. finansiera de räntekostnader som uppstår. RGK:sräntesättning för både in- och utlåning sker på marknadsmässiga grunder baseratpå RGK:s upplåningskoslnader. Jag anser att RRV:s och RGK:s förslag tillräntemodell visar att etl generellt införande är möjligt . Jag föreslårdärför att en räntebeläggning av de medel som myndigheterna disponerar i denegna verksamheten skall införas fr.o.m. /94. De myndigheter somhär blir aktuella framgår av resp. huvudtitelbilaga. Bedömningen har utgåttfrån att myndigheten dels har tilldelats ramanslag för sina förvaltningskostnader,dels kommer att redovisa enligt bokföringsförordningen (1979:1212, ändr.1991:1026), dels har en betalningsprofil som någorlunda kommer att stämmaöverens med tidpunkten för inbetalning på kontot. I samband med attanslagsfinansierade myndigheter kommer att tillämpa räntemodellen upphör dessamyndigheters direkta dragningsrätt på statsverkets checkräkning för de medelsom skall ränteberäknas. En särskild myndighet bör enligt min mening ansvaraför att medel förs mellan statsverkets checkräkning och myndigheternas konton.RGK och RRV föreslår i sin rapport endera av de två myndigheterna då det idagsläget inte står klart vilken myndighets tekniska system som bäst kanhanlera medelsöverföringarna. Denna fråga behöver övervägas ytterligare. Detbör ankomma på regeringen att besluta om vilken myndighet som skall ansvara förmedelsöverföringarna under /94. Regeringen bör återkomma tillriksdagen i nästa års budgetproposition med ett slutligt förslag på ansvarigmyndighet. De flesta myndigheter med s.k. uppdragsmodell föravgiftsfinansierad verksamhet har tillgång till räntekonto medkredit i RGK. I dessa fall skall kreditutrymmet i RGK spegla myndighetens behovav likvida medel. Detta behov bör enligt min mening tillgodoses genom attsamtliga myndigheter som disponerar inkomster från avgiftsfinansieradverksamhet får disponera krediter i RGK. Detla innebär bl.a. att ett likviditetsbehovför en avgiftsfinansierad verksamhet som budgeteras under ett anslagfortsättningsvis skall täckas med kontokrediten, och inte som är fallet viaanslagsmedel på statsverkets checkräkning. Det är enligt min mening viktigt att redovisningsmässigthålla i sär anslags- och avgiftsfinansierade verksamheter. Som jag nänmdeinnebär övergången till räntebeläggning av medelsflöden alt myndig- heternasdirekta dragningsrätt mot statsverkets checkräkning avskaffas för Prop.1992/93:100 de anslagsmedel som räntebeläggs. Denna dragningsrätt måste för denBilaga 1 avgiftsfinansierade verksamheten ersättas med ett ökat kreditutrymme iRGK. Regeringens nuvarande bemyndigande från om rätt att disponerakrediter i RGK för uppdragsmyndigheter måste ges en annan utformning. Behovetav ett ökat kreditulrymme i RGK innebär som jag nämnde dock inle ett ökatupplåningsbehov för staten totalt eftersom detta behov tidigare finansieratsmed medel från statsverkets checkräkning. Övergången till räntemodellen kommeri detta avseende således inte alt få någon saidoeffekt på statens upplåning.Genom den generella räntebeläggningen och redovisningen enligtbokföringsförordningen (1979:1212, ändr. 1991:1026) kommer i princip samtligamyndigheter, oaktat hur de finansieras, att tillämpa samma finansierings- ochredovisningsprinciper fr.o.m. /94. Mot denna bakgrand anser jagall del i fortsättningen bör ankomma på regeringen alt besluta om detkreditulrymme som förvaltningsmyndigheter får disponera i RGK. Del finns ytterligare frågor av övergångskaraklärsom jag vill belysa. Myndigheter som har ramanslag för /93 kankomma att redovisa ett anslagssparande eller en nyttjad anslagskredit vidutgången av budgetåret. Avsikten är att eventuellt sparande eller kredit skallföras lill myndighetens konto i RGK. För de myndigheter som för närvarandedisponerar reservationsanslag och som fr.o.m. /94 föreslåstilldelas ramanslag kommer eventuell utgående reservation på motsvarande sättall föras lill myndighetens konto i RGK. RRV och RGK har regeringens uppdragatt utreda lämplighet och möjlighet lill räntebeläggning av andra medelsflödensåsom transfereringar, uppbörd och andra regelstyrda utgifter där myndighetemaär ansvariga för utbetalning av medlen men inte kan påverkabetalningstidpunkterna. Jag har för avsikt att återkomma till denna fråga videlt senare tillfälle. Sammanfattningsvisföreslår jag att en generell räntebeläggning av de medel som myndigheternadisponerar i den egna verksamheten genomförs fr.o.m. /94. Mittförslag innebär att myndigheteraa tilldelas ett konto i RGK till vilketanslagsmedel förs en gång . Myndighelemas direkta dragningsrätt mot statsverketscheckräkning avskaffas för de medel som räntebeläggs. En särskild myndighet bördärför ansvara för att medel förs mellan statsverkets checkräkning ochmyndigheteraas konton. För all räntebeläggningen skall fungera på ettändamålsenligt säll fr.o.m. /94 bör det ankomma på regeringenatt besluta om vilken myndighet som skall ansvara för medelsöverföringama fördetta budgetår. Jag föreslår även att det i fortsättningen bör ankonuna påregeringen att besluta om det totala kreditutrymmet i RGK föravgiftsfinansierade verksamheter. 2.4 Låntill investeringar för förvaltningsmyndigheters Prop. Låni () för att finansiera investeringar i ADB-ochkommunikationsutmstning infördes på försök för vissa myndigheter budgetåret1990/91 (prop. 1989/90:100 bU.l, bet. 1989/90:FiU20, rskr. 1989/90:204). I 1992års budgetproposition redovisades riktlinjer för den fortsatta tillämpningen avlån för finansiering av investeringar i anläggningstillgångar förförvaltningsändamål. Denna lånemodell bör i princip kunna tillämpas på samtligaförvaltningsmyndigheter. En föratsättning för övergång till lånemodellen ärdock att myndigheten upprättar fullständig tillgångsredovisning och bokslut enligtbokföringsförordningen enligt dess lydelse fr.o.m. Ijuli 1991. Fr.o.m. /93 infördes lånemodellenför ADB- och kommunikationsutrastning generellt för samtligaförvaltningsmyndigheter som uppfyllde redovisningskraven. För att samla erfarenhetertill grand för ett ställningstagande till slutlig utformning av lånemodelleninleddes en ny försöksverksamhet där vissa myndigheter erhöll lån i RGK för attfinansiera samtliga anläggningstillgångar av icke-infrastrakturell art. Ävenåterstående kapitalskulder för redan gjorda investeringar som berördamyndigheter finansierat genom lån via del generella ADB-anslagel somStatskontoret disponerat resp. utrastningsanslag har konverterats till lån iRGK (prop. 1991/92:100 bU. 1, bet. 1991/92: FiU20, rskr. 1991/92:128). Regeringen har reglerat lånemodellen ikapitalförsörjningsförordningen (1992:406). Regeringen beslutar om en låneramför resp. myndighet, som omfattar investeringsbehov i såväl anslagsfinansieradsom avgiftsfinansierad verksamhet. RGK bestämmer lånevillkoren på marknadsmässigagmnder och kontrollerar att myndighetens låneanspråk ryms inom den tilldeladelåneramen. RGK aviserar räntor och amorteringar halvårsvis. Enstakainvesteringsbehov som uppstår under budgetåret där värdet uppgår lill ettmindre belopp får dock direktfinansieras med medel på anslag förförvaltningskostnader. Då samtliga förvaltningsmyndigheter /94 föratsätts uppfylla de redovisningskrav som måste ställasupp för att myndighetema enkelt skall kunna använda lånemodellen kan lånemodelleninföras generellt för samtliga myndigheter. Erfarenhetema från de tidigareförsöksverksamhetema visar också alt det är fullt möjligt. Lån i RGK bör enligt min mening införas /94 som generell metod för finansiering av de statligamyndigheteraas samtliga investeringar i anläggningstillgångar förförvaltningsändamål. Undantag från lånemodellen bör endast få ske eftersärskilt beslut av regeringen. Eventuella kapitalskulder som myndigheteraa hartill statsverket för redan gjorda investeringar som finansierats över statsbudgeten,i form av bl.a. särskilda utrastningsanslag och investeringsanslag, bör lösasgenom lån i RGK och befintliga utrastningsanslag avvecklas. För att kostnademaför investeringen skall fördelas över den tid tillgången brakas böramorteringstiden i normalfallet motsvara tillgångens ekonomiska livslängd. Av praktiska skäl bör myndigheterna inte behövainvänta att lånemedel Prop. 1992/93:100 överförts till myndigheten för att denskall kunna beställa och betala en Bilaga 1 anläggningstillgång om del är klartatt utgiften ligger inom den låneram myndigheten lämnats. För att inte enskildalån skall behöva tas vid varje enskild betalning som avser köp avanläggningstillgång bör myndigheterna under pågående budgetår kunna erhållamedel i form av löpande kredit i RGK, som räknas av mot låneramen. Även likvidamedel på det egna räntekontot bör kunna användas i avvaktan på att lån tecknas.Löpande krediter eller medel på räntekonto som tas i anspråk för investeringari anläggningstUlgångar bör dock konverteras till lån minst en gång ,senast inför budgetårets slut. I den mån ett investeringsbehov uppstår underdet löpande budgetåret som ej kan finansieras inom låneramen bör myndighetenstilldelade låneram kunna omprövas av regeringen. Regeringen bör inhämta bemyndigande alldisponera ett låneutrymme i RGK för att finansiera myndigheternas investeringari anläggningstillgångar för förvaltningsändamål. Låneutrymmet bör definierassom en låneram som avser den totala skuld lill RGK som regeringen genommyndighetema sammanlagt får ikläda sig. Det i belopp preciserade bemyndigandetbör gälla tills vidare. Regeringen bör återkomma lill när behov avjustering av låneramen föreligger. Regeringen bör vidare lämna en årlig redovisningtill som visar utnyttjat låneutrymme föregående budgetår, tilldelatlåneutrymme det pågående budgetåret och beräknat lånebehov för del kommandebudgetåret fördelat på resp. departementsområde. En särredovisning bör kunnalämnas för sådana sektorer som bedöms vara av särskilt intresse för riksdagenatt ta del av. RGK bör ges i uppgift att lämna underlag för en sådanredovisning. Regeringen prövar myndigheternasinvesteringsverksamhet inom ramen för den ordinarie budgetberedningen. Tillgrand för regeringens prövning av den totala låneramens storlek och förfördelning på departementsområden/sektorer ligger de enskilda myndighetemasinvesteringsplaner och deras bedömning av lånebehov för kommande budgetår. Förall kunna möta oföratsedda behov bör låneramen även rymma ett belopp som ställstill regeringens disposition. De förväntade kostnaderaa för nya åtaganden,tillsammans med kostnader för eventuella tidigare låneålaganden, bör sättas irelation till vad resp. myndighet bedöms klara av att finansiera inom ramen försina resurser. Prövningen kan därmed sägas koncentreras på en kreditprövningsnarare än en prövning av det enskilda objektet i investeringsplanerna. Inomramen för bemyndigande bör regeringen tilldela resp. myndighet etlinvesteringsutrymme i form av en låneram. Låneramen avser den totala skuld enenskild myndighet får ha till RGK. Myndigheternas investeringar och hur definansierats skall redovisas i myndighetens bokslut i årsredovisningen.Resultatet bör återrapporteras till i budgetpropositionen som en delav regeringens redovisning av myndighetens resultat i resp. huvudtitelbilaga. Föralt införandet av lånemodellen skall bli statsbudgetmässigl neutral krävsatt en justering görs av de förvaltningskostnadsanslag som tidigare Prop.1992/93:100 använts för att direktfinansiera anläggningstillgångar förförvaltningsända- Bilaga 1 mål som jag redogjort för (avsnitt2.2.3). Jagberäknar förvaltningsmyndigheternas samlade lånebehov för finansiering avanläggningstillgångar för förvaltningsändamål för /94, inkl. etlbelopp till regeringens disposition för att möta oföratsedda behov, till . Av detta belopp beräknas 1 . användas för att lösaåterstående kapitalskulder till statsverket för investeringar gjorda /93. Regeringen har, inom ramen för det bemyndigande riksdagenlämnat regeringen för /93, t.o.m. bemyndigatmyndigheterna alt uppta lån i RGK intill ett sammanlagt belopp av drygt 970milj. för innevarande budgetår. Då låneramen skall avse den totala skuldmyndighetema får ikläda sig, har de tidigare bemyndigandena beaktats i minberäkning av det sammanlagda lånebehovet för /94. Vissa undantag bör dock lämnas för ingång ilånemodellen för /94. Undanlag bör lämnas för de myndighetersom kommer att ingå i den nya myndigheten som inrättas den 1juli 1994. Vidare bör undanlag lämnas för /94 för universitetoch högskolor inom område. Dessa är för närvarandeföremål för en större omstrakturering med utgångspunkt från de rikUinjer somangivits i prop. 1992/93:1 om universitet och högskolor -frihet för kvalitet.Berörda myndigheters investeringsbehov ingår därför inte i den beräkning avlånebehov jag redovisade . Avsikten är dock att även dessa myndighetersenare skall tillämpa lånemodellen. Jag har i denna fråga samrått med cheferaaför Försvarsdepartementet och . Det samlade lånebehovet för /94fördelas enligt följande: Lånebehov 1993/94 1 121 709 000 (680 000 000) (196 913 000) (75 000 000) Miljö, och naturresursdep. 4 500 000 000 1 400 983 000 Jagföreslår att regeringen begär bemyndigande att via RGK Prop.1992/93:100 uppta lån för förvaltningsmyndighetemas investeringar ianläggningstill- Bilaga 1 gångar för förvaltningsändamål intill ettsammanlagt belopp av 4 . samt att, inom denna låneram, besluta omrätt för myndigheter att ta upp lån i RGK för detta ändamål. Sammanfattningsvisföreslår jag att lån i RGK införs som generell metod för att finansieraförvaltningsmyndighetemas samtliga investeringar i anläggningstillgångar förförvaltningsändamål fr.o.m. /94. Samfliga befintligakapitalskulder myndighetema har till statsverket för investeringar i sådanatillgångar bör vid övergången lösas med lån. Regeringen bör begära riksdagensbemyndigande att få disponera etl låneutrymme, en låneram, som utgör den totalaskuld som får iklädas för detta ändamål. Som underlag för ställningstagandebör regeringen lämna en årlig redovisning av låneverksamheten. Inom ramen förriksdagens bemyndigande bör regeringen tilldela resp. myndighet ettinvesteringsutrymme i form av en låneram som avser den totala skuld myndighetenfår ikläda sig för investeringar. Jag föreslår slutligen, i enlighet med vadjag redovisat, att regeringen begär bemyndigande all uppta lån i RGKintill ett sammanlagt belopp av 4 . Styrningoch budgetering av avgiftsftnansierad verksamhet Iföregående års budgetproposition (bil. 1 s. 52 fO redovisades huvudprinciperför styming och budgetering av avgiftsfinansierad verksamhet. Regeringen hargenom avgiftsförordningen (1992:191) och kapital försörjningsförordningen(1992:406) beslutat om generella regler för avgiftsfinansierad verksamhet ienlighet med de i propositionen redovisade riktlinjema. Förordningama trädde ikraft . Principema för budgetering har tillämpats vidbudgeteringen av avgiftsfinansierad verksamhet för /94. Med stöd av kapitalförsörjningsförordningen fårmyndigheter med s.k. uppdragsmodell självständigt besluta om att balanseraårets resultat i den avgiftsfinansierade verksamheten i ny räkning. Detlagäller föratsatt all det ackumulerade överskottet inte överstiger avverksamhetens omsättning. RRV har i en rapport lill regeringen den 29september 1992 föreslagit att denna balanseringsrätt även bör omfattamyndigheter med avgiftsfinansierad verksamhet som netlobudgeterats på ettanslag. Jag anser att RRV:s förslag bör genomföras men vill i sammanhangetunderstryka att om ett överskott uppstått i verksaniheten har myndigheten attbeakta delta i en omprövning av avgiftemas storlek för att ett överuttag av kundemaej skall ske. Statliga myndigheterstelefonservice Prop. Bilaga 1 har behandlat frågan omanvändningen av s.k. 020-nummer 1988/89:FiU30, rskr. 1988/89:327, bet. 1991/92:KU30, rskr. 1991/92:273,bet. 1991/92:FiU17). 020-nummer innebär alt uppringaren endasl betalar markeringsavgift motsv. ansågatt statliga myndigheters telefonservice borde förbättrasgenom en ökad användning av 020-nunimer, men alt den närmare omfattningen avdenna service fick övervägas av regeringen. Jag anser alt det är angeläget att myndighetematillhandahåller och utvecklar en hög servicegrad gentemot allmänheten.STATTEL-delegationen (dir. 1991:29) har bl.a. i uppgift att föreslå metoderför en ökad telefonservice. Erfarenhetema av 020-nunimer i statlig verksamhetär mycket begränsade. SJ införde 020-nummer för information ochbokningar av biljetter . Totalt inkommer ca 4 miljoner samtal per årvia 020-nuniret. Enligt information jag erhållit under hand från SJ har dettainneburit en ökad tillgänglighet för kundema och givit möjligheter attrationalisera på biljellförsäljningskontoren genom alt kunden kan välja att fåbeställd biljett hemsänd med elt inbetalningskort. Vissa köproblem föreliggerför närvarande men är under åtgärdande. Kostnaden för själva 020-tjänslen är ca6 mkr , vilken finansieras genom biljettintäkter. SJ:s uppfattning är attinförandet av 020-nunimer är en riktig åtgärd för att öka tillgängligheten. SJbetonar dock att den etablering som skett av lelefonbokningscentraler, som ärkäman i SJ:s tillämpning av 020-nunimer. inte skulle ha kommit lill stånd utanekonomisk samverkan med kommuner och andra samhällsorgan. Genom mål- och resultatstyming har statsmaktema istor utsträckning delegerat till myndighetema att själva besluta omutformningen av sin verksamhet för att, inom ramen för tillgängliga resurser,uppfylla de mål och krav på resultat statsmaktema ställt. Genom de utökadefinansiella befogenhetema förstärks myndighelemas möjligheter att även resursmässigtprioritera olika insatser för att uppfylla de åligganden myndigheten har,t.ex. vad gäller former för uppgiftslämnande. Jag avser här bl.a. införandet avramanslag för förvaltningskostnader och den räu myndighetema givits att självafå besluta om all la ul avgifter för vissa varor och tjänster. Del bör enligt min mening ankomma på den enskildamyndigheten att själv bedöma om den, inom ramen för sina resurser, bättre kanuppfylla de krav som ställs på verksamheten i servicehänseende genom all införa020-nunimer eller andra motsvarande lösningar som kan komma att erbjudas påtelefoniområdet. Jag har därför inte för avsikt alt föreslå någon reglering avdenna fråga. har även infört ett system med s.k.071-nummer som innebär att den uppringande, utöver sedvanlig markeringsavgift,får betala en avgift till mottagaren. 1 regleringsbrev för Patent- ochregistreringsverket (PRV) för /92 bemyndigades verket all bedriva avgiftsbelagd telefonservice för uppgiftslämnande ur bolagsregistret.Syftet var att minska de långa väntetideraa som länge Prop. varitett stort problem. PRV beslutade med stöd av bemyndigandet att Bilaga 1 införa071-nummer fr.o.m. mars månad 1992. öppnalinjer från 12 till 24. Efter samråd med RRV fastställde PRV avgiftsnivån enligt principen full kostnadstäckning, som gäller för bolagsbyrånsverksamhet i övrigt. För att tillgodose allmänhetens behov avavgiftsfritt uppgiftslämnande beslutade PRV att fyra av de 24 linjema fortfarandeskulle vara avgiftsfria. Efter en anmälan till ombudsmän (),där det ifrågasattes om PRV:s beslul var förenligt med offentlighetsprincipen,uttalade JO i beslut (Dnr 1028/1992) att PRV från rättsligsynpunkt handlat korrekt. JO föratsatte emellertid att PRV, så snarterfarenheter kan dras från det nyinförda systemet, kontrollerar alt de fyraavgiftsfria lelefonlinjema tillgodoser allmänhetens behov av avgiftsfrittuppgiftslämnande och att PRV tillställer JO resultatet av utvärderingen. Regeringenhar i regleringsbrev till PRV för innevarande budgetår begärt att enutvärdering av den avgiftsbelagda telefonservicen skall redovisas i PRV:sanslagsframställning för /95. Med samma motiv som jag anfört i fråga om020-nummer anser jag att en myndighet självständigt bör kunna besluta om att taut avgift för telefonupplysningar genom s.k. 071-nummer, om det kan medföra attmyndigheten därmed tillhandahåller en service som går utöver den skyldighetmyndigheten har enligt sekretesslagen och förvaltningslagen. Givetvis är detmyndighetens ansvar att tillse all ett införande av 071-nummer, eller andramotsvarande telefontjänster som kan komma att erbjudas av andra leverantörer,sker på ell sätt som inte står i strid med dessa bestämmelser. Det bör ankommapå myndigheten själv att besluta om avgiftens storlek, dock med denbegränsningen all avgiften skall grandas på att inkomsteraa från verksamheteninte får överstiga myndighetens kostnader för den utökade servicen. Elt sådantbemyndigande bör lämnas myndighetema genom ett tillägg tillavgiftsförordningens bestämmelser. Jag avser därför att återkomma tillregeringen med förslag om ändring i avgiftsförordningen med den innebörd jag nuredogjort för. Riksdagenbeslutar om offentiigrättslig verksamhet skall finansieras med avgifter. Oftasthar slagit fast att avgifteraa skall sättas så att full täckningerhålls för de kostnader myndigheten har för tillhandahållande av denavgiftsbelagda tjänsten. Exempel på sådana avgifter är avgifter för ansökningom prövning av tillstånd av olika slag och avgifter för utlämnande av kopior avallmänna handlingar m.m. (prop. 1989/90: 138, bet. 1989/90:FiU38, rskr.1989/90:289). Vanligen skickas t.ex. ell tUlståndsbeslut ellerkopior av allmänna handlingar med post till den som begärt tillståndet ellerkopioma. Kostnaderna för sådan postbefordran belastar i de flesta fall denberörda myndighetens anslag. Jag anser dock att mottagaren i princip även börsvara för portokostnaderaa. Ett sådanl avgiftsuttag får anses ligga inom ramen för beslut om full kostnadstäckning. 1992/93:100 Myndighetemabör få disponera inkomsteraa från avgifter för poslbe- Bilaga 1 fordran avhandlingar. Jag avser att föreslå regeringen alt ge RRV iuppdrag att lämna förslag till hur dessa avgifter skall regleras. RRV bör ävenberäkna vilka anslagsmässiga justeringar som bör göras för berörda myndighetervid en övergång till avgiftsfinansiering av postbefordran som föranleds av enavgiftsbelagd tjänst. Uppdraget bör genomföras så att en övergång tillavgiftsfinansiering kan ske redan vid ingången av /94. Som enkonsekvens bör medel som i budgetförslaget budgeterats på berörda anslag för1993/94 för täckande av sådana kostnader inte ställas lill myndighelemasdisposition. Det bör ankomma på regeringen att besluta om dessa frågor isamband med beslut om regleringsbrev för /94.