prop · GF0395 · 1992-01-01 00:00:00 — Kommunen har - till skillnad från en fristående skola - ett övergripande ansvar för skolväsendet, både i fråga om planering och i fråga om skyldigheten att i sina skolor ta emot samtliga skolpliktiga elever som är hemmahörande i kommunen. En kommun kan således inte välja att i sina skolor enbart ta emot elever med en speciell intresse- eller begåvningsprofil. En kommun kan heller inte välja att endast ta emot det antal barn som ur ekonomisk synvinkel är mest fördelaktigt. Skyldigheten att ta emot alla barn innebär också att kommunen måste ta emot barn som är resurskrävande, t.ex. barn med handikapp för vilka extra resurser kan behöva sättas in i form av lärartimmar, assistans och läromedel. Vidare måste kommunen ta ansvaret för de barn som kan eller vill gå i en fristående skola som de börjat i. Kommunerna har också andra skyldigheter som inte en fristående skola har. Exempelvis är en kommun skyldig att anordna hemspråksundervisning för alla barn som har rätt till och som begär att få sådan undervisning. För eleverna i den kommunala är kommunen dessutom skyldig att sörja för att det anordnas skolhälsovård och skolskjuts. Sammantaget kan det därför vara rimligt att anta att kommunen får en högre genomsnittskostnad per elev än som normalt bör uppstå för den fristående skolan. Ett avdrag från genomsnittskostnaden bör därför kunna göras vid tilldelningen av medel. Avdraget bör få uppgå till högst av den framräknade genomsnittskostnaden. Vissa glesbygdskommuner har en mycket hög per capita kostnad för sitt skolväsende. Detta beror på att de har många små klasser. I sådana fall kan en fristående skola få orimligt höga bidrag i förhållande till kostnaderna, t.ex. om skolan ligger i kommunens tätort och därmed kan få en mera normal klassfyllnadsgrad. I sådana fall bör kommunen kunna sätta ner bidraget ytterligare, men först efter medgivande av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Detta bör enligt min mening vara den enda grunden för en ytterligare bidragsreduktion. Bestämmelsen om avdrag med högst av genomsnittskostnaden ser jag som en minimireglering till de fristående skolornas värn. Om en fristående skola gör ett större åtagande, t.ex. genom att ta ansvar för alla barn i ett visst upptagningsområde eller genom att ta emot barn med särskilda behov eller behov av hemspråksundervisning, bör kommunen reducera avdraget Detta innebär att det är kommunens skyldighet att inte göra ett större avdrag än att den fristående skolan, utan andra intäkter, kan erbjuda en utbildning som till standard och omfattning kan anses motsvara kommunens. Många fristående skolor gör en mycket viktig insats för barn med speciella behov och erbjuder plats åt barn som haft svårt att finna sig tillrätta i det kommunala skolväsendet. Jag ser det som angeläget att de insatserna utvecklas och fortsätter. Det är ofta en tillgång att få växa upp och utbildas i blandade miljöer, där elever från olika bakgrund möts och där utbildning av elever med svårigheter och handikapp integreras. Mot den bakgrunden är det viktigt att kommunerna också tar hänsyn till detta när bidraget till fristående skolor fastställs. Av samma skäl har jag också för avsikt att föreslå regeringen att ändra i instruktionen för i skolan, , så att även de fristående skolorna kan få hjälp och stöd av . Mitt förslag kommer att innebära att de fristående skolornas behov av elevavgifter kommer att minska. Därmed öppnas den ekonomiska möjligheten för fler att välja en fristående skola. Det vidgar valfriheten och kan också stimulera till mer blandade miljöer i de fristående skolorna. Frågan om avgifter m.m. vid fristående skolor för skolpliktiga elever är, som jag redan nämnt, under utredning. Som framgått ämnar jag - efter beredning av utredningens förslag - återkomma till regeringen i frågan om elevavgifter i den proposition jag redan aviserat till /93. Min strävan är att i minsta möjliga utsträckning styra de fristående skolornas verksamhet. finns det dock starka skäl att göra klart att dessa, då de uppbär allmänna bidrag i likhet med det offentliga skolväsendet, inte får verka ekonomiskt och socialt segregerande. Detta innebär att sådana fristående skolor inte skall ta ut avgifter för tjänster som motsvarar dem som erbjuds i det offentliga skolväsendet. Även de avgifter som därutöver kan bli aktuella i fristående skolor måste vara skäliga. Det innebär bl.a. att avgifter inte får uppgå till en nivå som i praktiken stänger ute elever från dessa fristående skolor. Frågan om elevavgifter prövas av utredningen om avgifter m.m. vid fristående skolor för skolpliktiga elever. Denna har, som jag redan nämnt, bl.a. till uppgift att analysera förutsättningarna för avgiftsuttag i fristående skolor och konsekvenserna härav. Sedan utredningen slutförts avser jag att, i den proposition om rätt att välja skola m.m. som jag ämnar föreslå regeringen , återkomma med förslag till hur denna fråga skall regleras i skollagen. Min utgångspunkt är emellertid att det i lagen skall tas in stadgande av den innebörd som ovan angivits. Förekomsten av avgifter bör också ingå i tillsynsuppgifter. bör granska eventuella avgifters storlek, skälighet och risk för segregerande effekt. Om en sådan granskning leder till påpekanden som inte efterföljs, bör detta kunna vara skäl för återkallande av tillstånd. Med propositionens förslag om offentligt stöd till fristående skolor, statlig tillsyn, reglering av rätten att ta ut avgifter och med tanke på de fristående skolornas nuvarande kostnadsstruktur, finns det därmed skäl att anta att segregerande elevavgifter i de fristående skolorna inte kommer att förekomma. Det finns godkända fristående skolor som inte har ansökt om statsbidrag och det kan inte uteslutas att det även kommer att finnas skolor som inte vill ha bidrag. Mitt förslag innebär i och för sig att kommunerna blir skyldiga att tilldela samtliga skolor som omfattas av bestämmelsen medel för verksamheten. En skola som inte vill ha bidrag har dock alltid möjlighet att genom en särskild rättshandling avstå från det bidrag skolan är berättigad till. En konsekvens av en sådan rättshandling är att skolan därefter inte kan kräva att få bidrag för den tid som avståendet avsett. Beträffande reglerna för utbetalning anser jag att dessa kan hållas relativt enkla. Bidraget bör beräknas för ett bidragsår i sänder och ett bidragsår bör löpa fr.o.m. juli månad det ena året t.o.m. juni månad påföljande år. Utbetalning bör ske med en tolftedel . Bidraget bör grundas på antalet elever i den fristående skolan under bidragsåret. Det för med sig att utbetalningarna får göras utifrån ett beräknat elevantal. Reglering kan emellertid smidigt ske i samband med utbetalningen . Beträffande skolor som är nystartade bör utbetalning, som avser tiden månad, få ske först i samband med utbetalningen . Självfallet kan en skola inte få bidrag innan verksamheten inletts. På samma sätt som gäller enligt 4 kap. 8 § skollagen, då en skola tagit emot elever som inte är hemmahörande i kommunen, bör en kommun som lämnat medel till en fristående skola, där det finns elever från andra kommuner, ha rätt till ersättning av elevens hemkommun för sina kostnader för elevens utbildning. Självfallet skall vid beräkning av kostnaderna för en elev hänsyn tas till utgående statsbidrag. Detta innebär att - med nu gällande statsbidragssystem - endast kommunens egen nettokostnad, utöver statsbidragsdelen, kan ligga till grund för krav mot elevernas hemkommuner. Jag anser inte att det finns skäl att införa någon särskild bestämmelse om möjligheten att överklaga ett kommunalt beslut om ersättning till en fristående skola. I stället bör de allmänna reglerna i 10 kap. kommunallagen (1991:900) om laglighetsprövning av kommunala beslut gälla. Beträffande vissa skolor har regeringen meddelat särskilda föreskrifter om statsbidrag. Sådana föreskrifter har motiverats av dessa skolors särskilda ställning. Riksinternatskolorna och Lundsbergs skola bör liksom även fortsättningsvis omfattas av en särreglering. Däremot intar inte Franska skolan och högre samskola en sådan särställning att de bör undantas från mitt förslag till bestämmelse i skollagen i vad gäller grundskoledelen av deras undervisning. Jag bedömer att detta inte får några negativa ekonomiska följder för de två sistnämnda skolorna. När det gäller riksinternatskolorna och andra skolor som omfattas av särskilda statsbidragsbestämmelser kan det, såsom jag vet förekommer , även fortsättningsvis vara lämpligt att kommunerna i vissa fall frivilligt betalar för elever i sådana skolor. De internationella skolorna tar emot barn som endast för är bosatta i eller barn som har andra skäl att få en utbildning med internationell inriktning. Undervisningen är också anpassad till dessa barns behov. För de flesta barn som stadigvarande bor i utgör inte de internationella skolorna något alternativ. De internationella skolorna bör därför inte omfattas av det nya bidragssystemet. För dem bör även fortsättningsvis nuvarande ordning gälla. Det är dock att märka att om en sådan skola uppfyller de krav som ställs på en vanlig fristående skola kan den givetvis bli godkänd som en sådan. driver i kommun en internatskola, Sundsgården. Skolan är godkänd som fristående skola och har statsbidrag enligt särskilda årliga regeringsbeslut, . Skolan riktar sig till elever med sociala eller emotionella problem och uppvisar goda resultat. Det ligger i sakens natur att verksamheten vid Sundsgården är dyrare än vad som är normalt för en grundskola. Den statliga bidragsnivån är anpassad därefter. Med hänsyn till det, till verksamhetens speciella karaktär och dess värde anser jag att Sundsgården bör få möjlighet att närmare överväga den framtida finansieringen av verksamheten. Mot denna bakgrund bör Sundsgården tilldelas bidrag i särskild ordning också under nästa budgetår. Ambitionen bör dock vara att även Sundsgården därefter inkluderas i den ordning för finansiering av de fristående skolorna som föreslås. Insatser som görs vid sidan om de samhälleliga institutionerna, för människor som i någon mening hamnat på kant med tillvaron, når ofta goda resultat. Som jag ser det ligger det i hög grad också i kommunernas intresse att sådana alternativ finns vid sidan av det reguljära skolväsendet och kommunerna får ju nu större möjligheter att ge dem bidrag på den nivå verksamheten motsvarar. ser jag därför inga svårigheter för sådana alternativa skolor att bedriva sin verksamhet inom ramen för den nya ordningen för fristående skolor. ?6 Upprättat lagförslag? I enlighet med vad jag har anfört har inom upprättats förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100). Lagförslaget, såvitt gäller skyldigheten för fristående skolor att delta i uppföljning och utvärdering, avser frågor som faller under lagrådets granskningsområde. Förslaget är emellertid av sådan beskaffenhet att lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Med hänvisning till vad jag har anfört hemställer jag att regeringen föreslår att anta förslaget till lag om ändring i skollagen (1985:1100). Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå att anta det förslag som föredraganden har lagt Propositionens huvudsakliga innehåll 1 Propositionens lagförslag 3 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 6 1 Inledning 6 2 Principiella utgångspunkter 8 3 Godkännande av fristående skolor 11 4 Tillsyn, utvärdering 13 5 Resurstilldelning 14 6 Upprättat lagförslag 18 7 Hemställan 19 8 Beslut 19