prop · GF0375 · 1992-01-01 00:00:00 — Regeringen förelägger vad som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokoll för de åtgärder och de ändamål som framgår av föredragandens hemställan. I propositionen redovisas vägarna till läraryrket och den framtida lärarutbildningen. Jag framlägger mina förslag mot bakgrund av skolans avreglering och att linjesystemet avskaffas i den högre utbildningen samt kraven på fördjupade ämneskunskaper. Staten skall garantera skolans likvärdighet i landet. Lärarutbildningen och lärarnas kompetens är av central betydelse för att säkerställa kvaliteten i skolans arbete. Staten har det slutliga ansvaret för att lärarkompetensen säkerställs. I propositionen föreslås att en med den nuvarande grundskollärarutbildningen för årskurserna 4?9 parallell lärarutbildning inrättas. Denna skall bygga på fritt valda ämnen och fördjupade ämneskunskaper. Utbildningen bygger på att ämneskunskaperna först skall ha inhämtats och att lärarutbildningen avslutas med en praktisk-pedagogisk utbildning om 40 poäng. Utbildningen inrättas och förläggs, förutom till de universitet och högskolor som bedriver utbildning med inriktning mot skolans senare årskurser, även till högskolorna i och . Vidare föreslås en ny utbildning för lärare som skall undervisa i gymnasieskolan och den kommunala vuxenutbildningen. Den omfattar 40 poäng praktisk-pedagogisk utbildning och inrättas . Till utbildningen skall studerande kunna antas som tidigare inhämtat adekvata ämneskunskaper. Utbildningen förläggs till de orter som har ämneslärarlinjen. läggs nuvarande ämneslärarlinje om 40 poäng ner. En påbyggnadslinje om 20 poäng inrättas för utbildning av lärare för grundläggande vuxenutbildning. Utbildningen förutsätter grundskollärarutbildning och lärarerfarenhet. Den specialpedagogiska påbyggnadsutbildningen har vissa rekryte?ringsproblem, särskilt vad gäller lärare för döva och hörselskadade. Jag redovisar mina bedömningar och aviserar särskilda insatser för att förbättra rekryteringen. I propositionen redovisas prioriteringar när det gäller fortbildning av lärare. Förslag lämnas om en statlig grundläggande utbildning för rektorer. Vidare redovisas planeringsarbetet vad gäller lokaler för högskolan för lärarutbildning i . I propositionen redovisas även den analys av lärarutbildningen i som tidigare begärt. I propositionen lämnas förslag till fördelning av de 1 450 nya utbildningsplatser i högskolan som regeringen i budgetpropsitionen föreslagit skall gå till lärarutbildningar. I propositionen föreslås också medel för särskilda åtgärder. Dessa skall kunna användas för utbildning av oexaminerade lärare, för vidareutbildning av förskollärare, fritidspedagoger och hemspråkslärare till lärare. Särskilt bör situationen i regionalpolitiskt prioriterade områden beaktas. Medlen bör även kunna användas till projekt i syfte att stärka kontakten mellan skolan och högskolan. I propositionen behandlas anslagen till fortbildning, undervisningsyrken och lokaler för /93. Slutligen lämnas i denna proposition förslag till lokalisering av lantmäteriutbildning till . Förslagen i denna proposition har i stora delar varit föremål för omfattande diskussioner - på mitt och andras initiativ - med företrädare för skola, avnämare, universitet och högskolor samt kulturlivet. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , , , , , , P. och . Proposition om lärarutbildning m.m. snabba förvandling från industrisamhälle till kunskapssamhälle ställer höga krav på utbildning och kompetens. Huvudsyftet med det förändringsarbete som pågår inom skolans och högskolans område är att stärka kvaliteten och ge all utbildning en klarare kunskapsinriktning. En av de viktigaste utgångspunkterna för utbildningspolitiken är att varje människa skall kunna växa och utveckla sin personlighet. En annan är att de allt snabbare förändringarna av teknologi och informationsmängd ställer krav på flexibilitet och mångfald men också på grundliga, stabila och beständiga kunskaper i kärnämnen som språk och matematik. Betydelsefull är också den etiska dimensionen samt den kunskap som ger den kulturella förankringen och som stärker den egna identiteten - kunskapen om , om vårt språk och om vår kultur. Den internationella utvecklingen ställer hela det svenska utbildningsväsendet inför nya utmaningar. Internationaliseringen och den europeiska integrationen måste prägla utbildningen. Nya kunskapskrav ställs - inte minst när det gäller språk och det gemensamma europeiska kulturarvet. I regeringsförklaringen anges arbetet med att stärka som kunskapsnation som en av regeringens huvuduppgifter. Det är främst genom en avancerad utbildning och forskning som kan hävda sig i den internationella konkurrensen. Att nå en plats i världstoppen ställer mycket stora krav på skolan. Den måste ge eleverna kunskaper för ett arbetsliv som kräver allt större kompetens. Skolan skall också ge kvalificerade kunskaper som bas för högre studier. Bara en kvalitetsskola kan ge eleverna förutsättningar att tillgodogöra sig avancerad akademisk utbildning. Vi befinner oss nu av betydande förändringar i skolan - avreglering, decentralisering och ändrad ansvarsfördelning melmellan stat och kommun. även inom högskolan förestår genomgripande förändringar. Det är regeringens strävan att finna vägar för en successiv frigörelse av viktiga delar av den högre utbildningen och forskningen från dagens direkta statliga inflytande. Frågan om en avveckling av linjesystemet har redan anmälts till . Lärarna har en nyckelroll i arbetet med att främja kvaliteten i I regeringsförklaringen framhölls att lärarnas möjligheter att känna engagemang och stimulans är avgörande för om skolan skall lyckas med sin viktiga uppgift. Det är i detta perspektiv som diskussionen om lärarnas kompetens, professionalism och ställning skall föras. Det är viktigt att läraryrket återfår sitt rätta värde. Lärarutbildningen är av central betydelse för att säkerställa kvaliteten i skolans undervisning. Formerna för statens reglering av lärarutbildningen påverkas av skolans avreglering och den förändring som högskolans studieorganisation står inför. Dessa förändringar är utgångspunkter för de förslag jag i det följande lägger fram om den framtida lärarutbildningen och lärarexamen (avsnitt 5.1). I regeringsförklaringen anges att en ny lärarutbildning, som syftar till fördjupade ämneskunskaper, skall inrättas parallellt med den nuvarande utbildningen av lärare för senare årskurser. Jag föreslår i propositionen att en sådan utbildning inrättas fr.o.m. /93 (avsnitt 5.2). Jag föreslår vidare att en ny lärarutbildning för det gymnasiala stadiet likaledes skall inrättas fr.o.m. /93 (avsnitt 5.3). Jag förslår att utbildning av lärare för grundläggande vuxenutbildning ges som en påbyggnadsutbildning till grundskollärarutbildningen (avsnitt 5.4). Jag redovisar mina bedömningar vad gäller den specialpedagogiska påbyggnadsutbildningen (avsnitt 5.5). Lärarens karriär bör i första hand inriktas på att bli en bättre och mer erfaren lärare. I den framtida skolan måste läraren få tillfälle att utveckla sin professionalism (avsnitt 6). Skolledarrollens betydelse diskuteras och förslag om grundläggande rektorsutbildning läggs fram (avsnitt 7). Lärarutbildningen måste ske i nära anslutning till forskningen (avsnitt 8). Jag lämnar i propositionen förslag om framtida organisation och lokalisering av högskolan för lärarutbildning i (avsnitt 9). Jag tar vidare upp vissa anslagsfrågor för /93 rörande fortbildning, (anslaget B 6. Fortbildning m.m.), lärarutbildning, (anslaget D 11. Utbildning för undervisningsyrken) och lokalförsörjning, (anslaget G 1. Inredning och utrustning av lokalerna vid högskoleenheterna m.m.) (avsnitt 12). Jag har beträffande mina förslag samrått med statsrådet . Jag lämnar slutligen vissa förslag vad gäller lantmäteriutbildning (avsnitt 10). Lärarutbildningarna omfattar ca 10 000 nybörjarplatser fördelade på 21 allmänna utbildningslinjer. I bedrivs lärarutbildningarna vid högskolan för lärarutbildning i (HLS), medan de i övriga delar av landet utgör en del av universiteten eller högskolorna. Estetiska lärarutbildningar ges dessutom vid de konstnärliga högskolorna i . Idrottslärarutbildning kommer, förutom vid högskolan i , att ges vid den nyinrättade i . infördes, i enlighet med beslut vid 1984/, en ny linjebunden lärarutbildning för - grundskollärarlinjen (prop. 1984/85:122, UbU31, rskr. Grundskollärarlinjen ersatte de tidigare klasslärarutbildningarna för låg- och mellanstadierna samt ämneslärarutbildningen för högstadiet. Grundskollärarutbildningen har två inriktningar. sig till årskurserna 1-7 i och omfattar 140 poäng. Den andra avser årskurserna 4-9 och omfattar 140-180 poäng, vanligast 180 poäng. In-om den förstnämnda finns två fördjupningsalternativ - svenska och samhällsorienterande ämnen (SO-ämnen) samt matematik och natur-orienterande ämnen (NO- ämnen). Inriktningen mot årskurserna 4-9 innehåller fyra specialiseringar på olika ämneskombinationer - svenska och främmande språk, SO-ämnen, NO-ämnen med eller utan matematik samt ett praktiskt-estetiskt ämne i kombination med ett annat ämne. I alla utbildningsvarianter ingår 40 poäng praktisk- pedagogisk utbildning. Grundskollärarutbildning finns vid sammanlagt 15 högskoleenheter. Utbildning med grundskollärarlinjens båda inriktningar anordnas vid högskolan för lärarutbildning i , vid universiteten i , , , och samt vid högskolan i . Utbildning av lärare för årskurserna 1-7 i anordnas dessut-om vid högskolorna i /, /, , , , , och /. Nuvarande antal nybörjarplatser är 2 952 varav 1 980 avser inriktningen 1-7 och 972 inriktningen mot årskurserna 4-9. Utbildning för gymnasielärare och lärare inom vuxenutbildningen i teoretiska ämnen ges på ämneslärarlinjen som omfattar 160-220 poäng inklusive praktisk-pedagogisk utbildning. Dessutom finns en särskild linje omfattande en avslutande praktisk- pedagogisk utbildning om 40 poäng, i vissa fall 20 poäng, för dem som har en grundläggande högskoleutbildning av viss inriktning eller som har ämnesteoretisk lektorsbehörighet. ämneslärarlinjen omfattar 212 nybörjarplatser och den sistnämnda utbildningen 150 platser. Yrkeslärare utbildas genom en praktisk-pedagogisk utbildning om 40 poäng. Utbildningen av vårdlärare omfattar 60 poäng och utbildning av lärare för jordbruk, skogsbruk och trädgårdsskötsel omfattar 20 poäng. Dessa utbildningar omfattar totalt 1 042 nybörjarplatser. Gymnasielärarutbildning ges vid högskolan för lärarutbildning i samt vid universiteten i , , , och . Praktisk-estetiska utbildningar omfattar utbildning av lärare för grund- och gymnasieskolenivå i ämnena bild, musik, slöjd, idrott, hushållskunskap eller barnkunskap. Utbildningen ges som ettämnesutbildning och, vad gäller grundskollärarutbildningen, dessutom som tvåämnesutbildning i olika kombinationer med ett annat ämne. Specialpedagogisk utbildning ges som påbyggnadsutbildning om 40-60 poäng med olika inriktningar vid högskolan för lärarutbildning i samt vid universiteten i , och . Utbildningen omfattar 504 nybörjarplatser. Förskollärarutbildning om 50, 80 eller 100 poäng, beroende på förkunskaper, ges vid de flesta högskoleenheter i landet. Det är den största utbildningen och omfattar ca en tredjedel av samtliga nybörjarplatser för lärarutbildningar dvs. 3 826 nybörjarplatser. Fritidspedgogutbildning om 50-100 poäng ges också vid de flesta högskoleenheter i landet. Antalet nybörjarplatser är 1 200. Tillströmningen till lärarutbildningarna har varit ojämn. Direkta rek-ryteringsproblem finns av olika skäl till grundskollärarutbildningen för lärare med inriktning på årskurserna 4-9 med specialisering i matematik och naturorienterande ämnen samt tvåämneskombinationen musik eller slöjd i kombination med annat ämne, samt till den specialpedagogiska påbyggnadsutbildningen. Problemen beror i första fallet på att studerande med den bakgrund som krävs för att bli lärare på det naturvetenskapliga området söker sig till andra utbildningar som de finner mer attraktiva. Härutöver kan naturligtvis ifrågasättas om nuvarande studieorganisation leder till att studerande som skulle kunna tänka sig att satsa på en viss lärarbana finner det attraktivt att göra det. 3 Skolpolitiska utgångspunkter för lärarutbildningen Regeringen har lagt fast målet att skapa bästa skola. Utbildningens kvalitet måste därför höjas. Det kan åstadkommas endast om skolan ger alla elever goda kunskaper och färdigheter och stimulerar alla elever att utvecklas optimalt i enlighet med sina förutsättningar. För att en sådan utveckling skall bli möjlig måste kraven på skolan göras klara och tydliga. Det nya regelsystemet ger skolor och kommuner större frihet att organisera utbildningen. Den politiska styrningen av skolverksamheten inriktas på beslut om mål och resurser. Genomförandeansvaret för att uppnå målen ligger emellertid på de professionella medarbetarna i skolan - såväl på lednings- som verksamhetsnivå. Förändringarna är genomgripande. har dessa endast givit de organisatoriska förutsättningarna. Vad som återstår är att ge skolorna den innehållsmässiga grunden för utvecklingen av undervisningen. Utgångspunkter för denna utveckling har angivits i de nya direktiven till läroplanskommittÂen (dir. 1991:117) och i beslutet om reformeringen av gymnasieskolan och vuxenutbildningen (prop. 1990/91:85, UbU16, rskr. Betydelsefulla är också de nya direktiven till betygsutredningen (dir. 1991:104). Den kommunala vuxenutbildningen förändras till att omfatta grundläggande vuxenutbildning, gymnasial utbildning i samma utsträckning som gymnasieskolan samt påbyggnadsutbildningar. Den av 1991 beslutade förändringen av gymnasieskolan sker successivt och efter beslut av resp. kommun, vilket innebär att första årskursen tas in i den nya gymnasieskolan tidigast /93 och senast /96. Förändringarna är omfattande. Gymnasieskolans ca 500 studievägar i form av linjer och specialkurser och det kommunala uppföljningsansvaret ersätts av 16 nationella program som är treåriga och ett sjuttonde individuellt program. Målen för de nationella programmen kommer att fastställas och nya kursplaner tas fram. Förändringarna kommer att få konsekvenser för lärarna och därmed även för lärarutbildningarna. LäroplanskommittÂen skall lämna förslag dels till en ny läroplan, en ny timplan samt kursplaner för svenska, matematik och musik för , dels till en ny läroplan för gymnasieskolan och den kommunala vuxenutbildningen. skall kommittÂen lämna förslag till kursplaner för övriga ämnen i . Uppgiften att utarbeta kursplaner för gymnasieskolan och komvux åligger statens skolverk. Efter remissbehandling, proposition, riksdagsbehandling och förberedelsetid bör de nya läroplanerna kunna börja tillämpas /95. Dessa nya nationella dokument skall innehålla mål som genom att vara tydliga och utvärderingsbara, leder till att svensk utbildning utvecklas kvalitativt. Vid samma tillfälle bör ett nytt betygssystem kunna börja införas. Av direktiven till läroplanskommittÂen framgår att de ämnen som ingår i de samhällsorienterade resp. naturorienterade blocken skall ha egna kursplaner. En annan fråga av betydelse för lärarutbildningen är direktivens uttalande om en förstärkt språkutbildning också i tidiga Av de nya direktiven till läroplanskommittÂen framgår också att huvudansvaret för elevernas kunskaps- och färdighetsutveckling åligger skolan och att huvudansvaret för den personliga fostran och omvårdnaden åligger hemmen. Samarbetet mellan skolan och hemmen bör utgå från denna ansvarsfördelning och från det gemensamma intresset att skapa goda uppväxtbetingelser för barnen. Det är viktigt att betona föräldrarnas ansvar för att stödja sina barns skolgång. Engagerade föräldrars kontakter med skolan är en stimulans för lärare och skolledning. Sådana kontakter underlättar enligt min mening även det för skolan och hemmen gemensamma ansvaret att ge varje barn och ungdom en egen trygghet och identitet. Den i och för sig självklara fördelningen av huvudansvaret för barnens fostran och utbildning som jag här har gett uttryck för är ett led i min ambition att slå fast vad som är skolans huvuduppgift. De krav som måste ställas på skolan är att denna skall ge eleverna goda kunskaper och färdigheter. Skolan skall härutöver bidra till att eleverna utvecklas till trygga individer. Jag vill i sammanhanget påminna om vad som kommer till uttryck i nuvarande skollag: "Utbildningen skall främja elevernas harmoniska utveckling till ansvarskännande människor och medborgare". För att vi skall få en sådan skola krävs lärare som själva har gedigna kunskaper, förståelse för skolans värdemässiga grund i etik och humanism och som känner trygghet och uppskattning i sin yrkesroll. Innan jag går in på frågan om lärarnas roll och lärarutbildningen vill jag sammanfatta vilka förutsättningar som den nya ansvarsfördelningen mellan staten och kommunerna ger. Staten beslutar om målen för skolan, dvs. dels om de övergripande målen för utbildningen som de uttrycks i skollagen, dels om de mål och riktlinjer som skall gälla för utbildningen i resp. skolform, dels också om de kunskaps- och färdighetsnivåer som eleverna skall uppnå genom undervisningen i skolan och som staten slår fast genom kursplanerna. Staten anger således målen samt följer upp och utvärderar resultaten. Staten bidrar ekonomiskt, men på ett sätt som inte påverkar hur kommunerna organiserar utbildningen. Tillsammans med kommunala medel ger det statliga stödet de ekonomiska förutsättningarna för att genomföra undervisningen och att utveckla skolan mot de angivna målen. Staten svarar för utbildningen av lärare och för att det finns tillgång till utbildning av rektorer samt fortbildning av god kvalitet för lärare i alla delar av landet. Kommunerna har som huvudmän för skolan det operativa ansvaret, dvs. att se till att det finns utbildad personal, läromedel, lokaler och utrustning för undervisningen. I kommunernas genomförandeansvar ligger skyldigheten att upprätta en skolplan, där kommunen anger hur de nationella målen för skolan skall nås. Det är naturligt att kommunen i skolplanen anger hur skolan skall organiseras och utvecklas. Decentraliseringen till kommunerna måste också föras vidare genom en decentralisering inom kommunerna - till de enskilda skolenheterna. Det finns annars uppenbara risker för att den statliga administrativa överbyggnaden ersätts med en motsvarighet, som kan komma att bli väl så hindrande för en kreativ lokal utveckling. Rektor är som ledare för utbildningen närmast under skolans styrelse ansvarig för utvecklingen av en skolenhet. Häri ligger den viktiga uppgiften att vara den som ansvarar för att skolenhetens personal arbetar i riktning mot de mål som staten och skolans huvudman ställt upp. I allt fler kommuner tillämpas nu den ordningen att de enskilda skolenheterna får eget ekonomiskt resultatansvar. Detta ger ytterligare en dimension till rektors ledningsuppgift. beslutade om vidgade möjligheter för elever och föräldrar att välja skola. Statsrådet kommer senare att lämna ytterligare förslag som skall säkerställa rätten för elever och föräldrar att välja skola. En sådan förändring i riktning mot en större valfrihet innebär ökade möjligheter för skolan till profilering och specialisering. Olika skolor kan ges olika inriktning. Detta är ett förhållande som också måste beaktas i lärarutbildningen. Lärarna har en avgörande betydelse för att skolan skall kunna utvecklas kvalitativt. Ansvaret för att välja innehåll och arbetssätt för att uppnå de nationellt fastställda målen ankommer på lärarna. Detta ansvar gäller såväl de kunskapsmål som fastställs i kursplanerna för respektive ämne som de övergripande mål som läroplanen anger. De nya villkor som skolan kommer att ställas inför ökar kraven i flera avseenden. Jag vill redogöra för min syn på denna fråga. Låt mig först sammanfatta de uppgifter som åligger lärarna i framtidens skola. Lärarnas huvuduppgift är att ge eleverna goda kunskaper och färdigheter. Egna kunskaper är en nödvändig förutsättning för att lära andra. Lärarna skall ordna undervisningen så att varje elev utifrån sina egna förutsättningar får optimala möjligheter till inlärning. I lärarnas arbetsuppgifter ingår att utarbeta lokala arbetsplaner, i vilka konkreta undervisningsmål och utvecklingsbehov fastställs. Utgångspunkten för arbetet skall vara de måldokument som fastställts nationellt och i kommunerna. Lärarnas kompetens byggs upp av de i utbildningen ingående komponenterna; ämnesstudier, pedagogik, metodik och praktik. När det gäller lärarens och skolans huvuduppgift är ämneskunskaperna avgörande. En lärare skall normalt kunna undervisa i flera ämnen i upp till sju årskurser. Därvid ställs läraren inför en lång rad beslut i fråga om innehållet i undervisningen. Detta innehåll skall också kunna anpassas till den enskilde eleven. Läraren måste ha mycket gedigna kunskaper dels för att kunna ge en intressant undervisning, som stimulerar elevernas lärande, dels för att kunna hantera de frågor som uppkommer ur det stora informations- och kunskapsflöde som eleverna möter utanför skolan. För att läraren skall kunna göra sådana val av innehåll och riktiga bedömningar av hur detta skall presenteras är didaktiska kunskaper viktiga. Läraren måste kunna sätta in stoffet i ett sådant sammanhang att eleverna kan tillgodogöra sig detta. Läraren måste därvid ha kunskaper om hur eleverna tänker och hur de begrepp som introduceras i undervisningen står i relation till elevernas begreppsbildning. Det är viktigt att läraren har kunskaper också om varför elever kan få svårigheter i skolan och uppmärksammar elever med särskilda behov. Läraren måste också ha kunskaper om den institution som skolan utgör och det regelsystem, t.ex. skollag, läroplaner, kursplaner etc. som styr verksamheten. Denna kunskap utgörs av såväl ett teoretiskt, historiskt perspektiv som ett mer praktiskt, bl.a. avseende på hur skolan fungerar samt vilka uppgifter och vilket ansvar som vilar på olika aktörer. Hit hör också goda insikter i skolans värdemässiga grund. I lärarnas arbetsuppgifter ingår också att tillsammans utarbeta lokala arbetsplaner. För att stärka professionalismen måste lärarna tillerkännas en ökad självständighet. Den fortgående decentraliseringen kräver en hög grad av förståelse för målen för verksamheten. Dessa krav måste bilda utgångspunkten för professionaliseringen. Enligt min mening är det viktigt att lärarna ges ett större inflytande över utvecklingen av yrkesrollen. Sambandet mellan professionen och utbildningen för denna måste vara starkt. Lärarens egna karriärmöjligheter inom skolområdet är starkt begränsade. innebär en karriär för läraren inom skolväsendet oftast att läraren måste lämna undervisningen. I syfte att stödja den framtida utvecklingen av skolan är det väsentligt att lärarna kan erbjudas möjligheter till utveckling och karriär med bibehållande av undervisningsuppgifterna. Det bör vara möjligt att erbjuda lärare ett vidgat pedagogiskt ansvar för t.ex. ett stadium, en institution, ett ämne eller en ämnesgrupp eller för fortbildning. och högskolor byggs på flera platser upp didaktiskt inriktad forskarutbildning, vilken kan vara en lämplig grund för mer avancerade pedagogiska ledningsuppgifter. En annan viktig möjlighet att avancera utgår från en fördjupning av de egna ämneskunskaperna genom doktorandstudier. Det kräver emellertid att kommunerna efterfrågar fler lektorer. 4 Förändringar inom högskolan Universiteten och högskolorna har ansvaret för utbildningen av lärare. Genom en rad beslut främst har förutsättningarna för den högre utbildningen successivt ändrats. Här kan nämnas införandet av treåriga planeringsperioder för forskningen, ökad lokal självbestämmanderätt i vissa organisatoriska frågor, lärartjänstreformen, avskaffandet av regionsstyrelserna, förändrade tillträdesregler fr.o.m. . Därutöver har fattat beslut om avskaffande av vissa centrala utbildningsplaner (prop. 1987/88:100, UbU20, rskr.