prop · GG03100 · 1992-12-31 00:00:00 — En viktig del i reformarbetet beträffandedomstolaraa är också strävan- denamot en renodling av domarrollen. Olika förfettningsändringar har Prop.1992/93:100 därför gjorts för att öka möjligheten att delegeraBilaga 3 arbetsuppgifter från domarpersonal till annan personal. För närvarandepågår två försöksverksamheter i domstolama, en i en tingsrätt och en i tvåhovrätter. Vidare driver i samarbete med domstolama ett projektom ändrade arbetsformer. Förslag om att delegera ytterligare arbetsuppgifterhar i olika sammanhang förts fram till . Mot dennabakgmnd kommer frågan om och i vad mån behöver ändras för attmöjliggöra delegering av olika arbetsuppgifter inom domstolama att behandlas ien departementspromemoria. Som jag antydde i förra årets budgetproposition kandet också vara lämpligt att först göra en bedömning av de olika reformförslagsom lagts fram av och att därefter generellt fe sfeUningtill fördelningen av göromålen i domstolaraa. Utredningens förslag kan bl.a.komma att aktualisera frågan om noferieutbildningens innehåll. En särskild utredare har utrett vissafrågor angående Regeringsrätten. Det gäller bl.a. en översyn av reglema ommuntlighet i Regeringsrätten mot bakgmnd av de krav sfelleroch en nerflyttning av vissa extraordinära uppgifter från Regeringsrätten tillkammarrättema. Uppdraget redovisas i dagama. Viktiga frågor med processuell anknytning harföreslagits av Åklagamtredningen -90. (Jfr avsnitt 4.2) Jag tänker då dels påfrågor om vilken plats instituten åfelsunderlåtelse, strafföreläggande ochföreläggande av ordningsbot bör ha i vårt rättsväsende, dels på frågor omfömndersökningens bedrivande, särskilt med inriktning på att förenkla mtinerm.m. så att tiden mellan brott och åfelsbeslut kan förkortas. En annan centralfråga är den om fömndersökningsledningen. I tidigare års budgetpropositioner har ettlagstiftningsärende angående begränsningar i målsäganderätten anmälts. Våren1990 inhämfedes lagrådets yttrande över ett lagförslag i ärendet varefter en nyremissbehandling ägde mm sommaren 1990.1 likhet med flera avremissinstenser-na anser jag att beredningsunderlaget inte är tillräckligt föratt kunna läggas till gmnd för en lagändring och att behovet av ändrade reglerkan ifrågasattes. Några omedelbara lagstiftningsåtgärder krävs i alla fellinte, och jag avser därför inte att föra förslaget vidare. Jag är ännu inte beredd att te sfeUning till fråganom - och i så fell hur - hemlig teknisk avlyssning skall lagregleras. Såsomredovisats i tidigare budgetpropositioner fick förslag tilllagstiftning i slutbefenkandet (SOU 1990:51) eft blandat motfegande. Enligt minmening bör denna fråga, liksom kommitténs förslag när det gäller användning avövervakningskameror i den brottsutredande verksamheten, bedömas i belysningockså av den ytterst snabba tekniska utveckling som äger mm på teleområdet ochhur denna förhåller sig till reglema om hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning. Frågan har dessutom anknytning till frågan om en eventuellpermanentning av lagen (1952:98) med särskilda besfemmelser om tvångsmedel ivissa brottmål (jfr prop. 1992/93:26 s. 5). Ett slutligt ställningsfegande i dessafrågor bör i vart fall avvakfe att vissa pågående rättegångar har slutförts. Regeringen har beslufet enlagrådsremiss om Prop. 1992/93:100 ändringar i regler om närrätten får hålla fortsatt Bilaga 3 huvudförhandling i brottmål och irättegångsbalkens jävsbesfemmelser. Ändringaraa syffer dels till att komma tillrätfe med de olägenheter som hänger samman med att domstolaraa måste genomföradubbla huvudförhandlingar i de brottmål där rätten beslufer inhämte rättspsykiatrisktutlåtande dels till att säkersfella att jävsbesfemmelseröverenssfemmer med de krav på en opartisk domstol som sfells upp iEuropakonventionen såsom de klargjorts genom dom i måletHauschildl mot . Lagen om särskild personutredning i brottmål, m.m.(prop. 1991/92:2, bet. 1991/92:JuU4, rskr. 1991/92:24, SFS 1991:2041) och enförordning i samma ämne trädde i kraft . Den nya lagstiftningensyffer som jag redovisade i förra årets budgetproposition till att åsfedkommaett mer flexibelt förfarande för att inhämfe personutredning i brottmål. Inom departementet uferbefes enlagrådsremiss med förslag till ändringar i reglema om kroppsvisifetion ochkroppsbesiktning på gmndval av en departementspromemoria (Ds 1991:56) som varitföremål för remissbehandling. Syftet är bl.a. att klargöra vilka åtgärder somfår förefes med stöd av de centrala regleraa om kroppsvisifetion resp.kroppsbesiktning i RB. I lagrådsremissen behandlas också beslut omrestriktioner vid häktning och vissa andra frågor som fegits upp idepartementspromemorian (Ds 1992:8) Häkfedes gemensamhet med omvärlden. I tidigare budgetpropositioner har problematikenkring massmediabevakningen av uppmärksammade rättegångar fegits upp. Dethandlar bl.a. om direktsändningar i radio och bandinspelningar vid rättegången.Det är här fråga om svåra avvägningar mellan å ena sidan principen omoffentlighet vid domstol och allmänhetens intresse av information och å andrasidan intresset av att utredningen i målet blir den bäste möjliga och hänsynentill olika personers integritet. Enligt min mening behöver dessa frågor beredasvidare, bl.a med beaktonde av möjligheten att utnyttja videoteknik viddomstolsförhandlingar, t.ex. vid bevisupptogningar. En annan aspekt som börvägas in i sammanhanget är frågan om anonymitet för vittnen, vilken på senaretid har tegits upp i olika sanunanhang sedan parter och vittnen utsatts för hoti samband med rättegångar. Frågan är värd all uppmärksamhet. Det är enligt minmening inte möjligt att genomföra några principiella förändringar på områdetmen jag tror att det finns utrymme för vissa justeringar, bl.a. ifömndersökningskungörelsen, för att förbättra situationen för de inblandade.Frågoma övervägs inom departementet. En särskild utredare fick i uppdrag attutreda möjlighetema att i svensk rätt införa regler om gmpptelan. Syftet medutredningen är att förbättra möjlighetema att i domstol driva anspråk som ärgemensamma eller likartede för en större gmpp människor Enligt direktivenskall frågan särskilt övervägas för konsument- och miljörättsområdena. Ocksålagen (1929:145) om skiljemän är föremål för översyn på gmndval av bl.a. enframsfellning från Handelskammares Prop. skiljedomsinstitut sedanregeringen beslufet att tillsätfe en Bilaga 3 särskild utredare.Utredaren skall också undersöka om det fmns brister i rättsskyddet påskiljedomsområdet och överväga om förferandereglema för de allmänna domstolamakan ändras så att rättegång i domstol blir ett mera slagkraftigtalteraativ till skiljeförferande. Från den intemationella processrättens område kannämnas att tillträdde EG/omdomstols behörighet och om verksfellighet av domar på privaträttens område, dens.k. (jfr prop. 1991/92:128). Konventionen träder i kraftför del . Från det intemationella feltet kan också nämnasändringar i som beslufets på gmndval avprop. 1992/93:64. Ändringama syffer i försfe hand till att anpassa rättegångsbalkensregler till EES-avfelet. Det handlar bl.a. om möjlighetema för utländska advokateratt vara verksanuna i de olika EG- och EFTA-ländema och regleraa om ombud vidrättegång. När det gäller rättshjälpsområdet vill jag erinraom de omfettande förändringar av såväl materiell som organisatorisk natur somägt mm . Många av de lagändringar som har genomförts sedanrättshjälpsreformen trädde i kraft har syffet till att minska sfetens kostnaderför rättshjälpen. Reformeraa har också varit kostnadsdämpande, framför alltnär det gäller den allmänna rättshjälpen. Reformeraa har dock inte på någotavgörande sätt kunnat bromsa ökningaraa av sfetens kostnader för rättshjälpen istort. Mot denna bakgmnd uppdrog regeringen åt attanalysera kostnadsutvecklingen och festsfella dess orsaker. I uppdraget ingickäven att utvärdera reform av rättshjälpslagstiftningen och deorganisatoriska förändringar som trädde i kraft . Uppdragetredovisades den 17 febmari 1992 i rapporten (F 1992:6) Rättshjälpenseffektivitet. I förra årets budgetproposition aviseradesbesparingar med 40 milj. kr på rättshjälpsanslaget. En av de besparingsåtgärdersom särskilt nämndes var en sänkning av den övre inkomstgränsen för rätt tillallmän rättshjälp. I en proposition till (prop.1991/92:159) föreslog också regeringen en sådan sänkning fiån sju till fyrabasbelopp. Sedan avslagit propositionen återkom regeringen hösten1992 med en ny proposition (prop. 1992/93:109) i ämnet vari bl.a. föreslås enhöjning av rättshjälpsavgifteraa. Förslagen bör kunna träda i kraft den 1 mars1993. Regeringen beslufede att ändrabemyndigandet för att fastsfeUa fexoma enligträttshjälpsförordningen (1979:938) och konkursförordningen (1987:916). Taxomaskall numera festsfellas på gmndval av en timkostnadsnorm som beslufes avregeringen. I enlighet med vad som aviserades i den nämnda prop.1992/93:109 har regeringen beslufet differentiera timkostnadsnormenpå så sätt att den norm som skall ligga till gmnd för brottmålstexan har sattslägre än den som skall ligga till gmnd för äktenskapsskillnads- respektive Detbör i dette sammanhang också nänmas att frägan om rättsligt bistånd till offerför brott som begåtts utomlands övervägs inom (se häromvidare i avsnitt 5.3.4). 4.4 Konkursrätt och utsökningsrätt Prop.1992/93:100 Bilaga 3 -Frågan om skuldsaneringövervägs. -haröverlämnat sitt slutbetänkande. -Utsökningsbalken ses övei. (Ju 1988:02) lade fram delbetänkandet (SOU 1990:74)Skuldsaneringslag. Där föreslås att det i vårt land införs en möjlighet förfysiska personer med övermäktig skuldbörda att få skulder helt eller delvisavskrivna efter beslut av domstol. Efter remissbehandling har olikakonsekvenser av förslaget, främst organisatoriska och kostnadsmässiga frågor,övervägts inom . Enligt min mening bör man i försfe handförsöka fe till vara de möjligheter till olika frivilliga lösningar som finnspå området. Det är viktigt att banker och andra kreditgivare bidrar till enlösning på problemet. Kommuneraas konsumentvägledare och socialförvaltningaraaarbefer redan med dessa frågor på olika håll i landet. Vissa projekt bedrivs påregeringens uppdrag, bl.a. uppdrog regeringen åt attutreda effektema av den budget- och skuldrådgivning som kommunema i Malmöhuslän skall bedriva . uppdrog regeringen åtKonsumentverket att inleda en tvåårig försöksverksamhet på två orter i landetmed syfte bl.a. att fmna former för kommunemas konsumentrådgivare ochackordscentralens jurister för hantering av skuldsaneringar medunderhandsackord och att uferbefe kriterier för beviljande av underhandsackordoch för en enhetlig handläggning av skuldsaneiingsäienden. Projektet bekosfesdelvis av regeringen övei bl.a. anslag. Föi dessa fiågoisvarar i förste hand andra ledamöter av regeringen. En arbetsgmpp inomregeringskansliet med företrädare för Social-, Civil-, Finans- ochJustitiedepartementet arbeter vidare med dessa frågor. Det är min besfemdauppfattning att behovet av en lagreglerad skuldsanering i enlighet medInsolvensutredningens förslag på detfe sätt kan minska. Jag kan också nämna attriksdagens lagutskott pekat på möjligheten att underlätfefrivilliga överenskommelser om skuldsanering om dessa kompenseras med enmöjlighet att helt eller delvis efterge det allmännas fordringar, dvs. främstskatter (1992/93:LU2y s.4). Jag vill framhålla att jag inte är beredd att redannu helt avförda tanken på att införa en skuldsaneringslag. Det kan alltså, allafrivilliga lösningai till trots, komma att visa sig att någon form avtvångsmässig nedskrivning 3 1992/93. av skulder är nödvändig. avlämnade sittslutbefenkande (SOU Bilaga 3 1992:113) Lag om förefegsrekonstmktion.Betänkandet innehåller bl.a. förslag om ett nytt rekonstmktionsförferande förförefeg i kris och om ändringar i förmånsrättslagen samt om upphävande avackordslagen. Befenkandet behandlar också frågan om lönegarantins inverkan påkonkurrensen mellan förefeg. Befenkandet skall nu sändas ut på en bred remiss. Vissa interaationella frågor på konkursrättensområde har övervägts av en särskild utredare. Betänkandet (SOU 1992:78) omvissa interaationella insolvensfiågor som avlämnades under hösten 1992innehåller bl.a. förslag om att med vissa reservationer skall anslufesig till Europeiska konvention om vissa interaationella aspekter påkonkurser och förslag till den lagstiftning som krävs för ändamålet.Betänkandet remissbehandlas . Utsökningsbalken är föremål för en översyn, iförsfe hand på gmndval av förslag från . En försfe delrapporthar föranlett vissa lagändringar (se prop. 1990/91:126). En andra delrapport,liksom en slutrapport, har remissbehandlats och övervägs inomJustitiedepartementet. 5 Kriminalpolitiken Prop. Bilaga 3 5.1 Allmän inriktning Attupprätthålla lag och ordning så att människoi kan känna sig tiygga i samhällethör till rättssfetens vikfigaste uppgifter. Brottsligheten befinner sig på en nivå sominte kan accepteras. Jag redovisar i näsfe avsnitt siffror påbrottsutveckJingen. Att minska brottsligheten och öka mäimiskois trygghet motbrott måste därför vara ett huvudmål för kriminalpolitiken. En givenfömtsättning måste också vara att kriminalpolitiken ges tillräckliga resurserså att den av medborgaraa uppfatfes som en trovärdig och realistisk väg attbekämpa brottsligheten. Jag redovisar i detfe och andra avsnitt hur dessafömtsättningar kan uppfyllas. Brottssfetistiken antyder visserligen attbrottsligheten under 1990-felet har legat på en i huvudsak oförändradnivå. Denna nivå - anmäls ca 1,2 miljoner brott - är dock oaccepfebelthög. Till detfe kommer att oroande tecken har visat sig i vår omvärld i form aven mycket stor ökning av brottsligheten inom det foma . Det handlardelvis om organiserad brottslighet med inslag av narkotikahandel. Med allsannolikhet kommer att i ökande omfettning beröras avkriminalitet som härrör från eller på annat sätt har samband med dennabrottslighet. Alltför få brott upp, inindre än entredjedel av brotten som anmäldes åi 1990 blev uppklarade. Denna utveckling gör det nödvändigt att övervägakriminaliseringens stmktur och omfettning. Straffeystemets främsfe syfte är aftmotverka vissa särskilt oönskade beteenden. Att lagstifferen har sfemplat ettförferande som brottsligt och belagt det med straff är ett uttryck för sfetensmaktutövning. Det är av stor vikt för trovärdigheten till straffsystemet aftförferanden som är sfemplade som brottsliga också beivras. Den allmännatrovärdigheten till straffsystemet fordrar också att de påföljder som utdömsupplevs som rättvisa och satte i proportion till brottets allvar. Inte minstför dem som utsätts för brott måste de lättsvåidande myndigheteraa visa att detfinns en kraft och en vilja att ingripa och bestraffe brottslingen. Om intestetsmaktema på dette sätt förmår ge medborgaraa uppfettningen att de sfer påbrottsoffrens sida mot dem som begår brotten har steten misslyckats med en av sinamest gmndläggande uppgifter. Det har funnits en tendens att meiellei mindre slentrianmässigt föreskriva straff för olika regelöverträdelser isamhället. Straffsystemet har en omfettning och en brist på överskådlighetsom medför svårigheter för medborgaraa att trots kanske de bäste föresatserundgå att göra sig skyldiga till olika regelöverträdelser. Regelsystem påtexeringsområdet är ett sådant exempel. Det är min uppfettning att vi måstebegränsa kriminaliseringsinstmmentet till sådana förfaranden som i mertraditionell bemärkelse kan kallas brottsliga. Jag fenker då särskilt påsådana förfaranden där det finnsett utpräglat skyddsintresse för den enskilde Prop. 1992/93:100 eller fördet allmänna, exempelvis våldsbrott, förmögenhetsbrott mot Bilaga 3 enskildaoch narkotikabrott. Genom avregleringar och förenklingar påsamhällslivets olika områden bör fömtsättningar kunna skapas för atträttsväsendets resurser skall kunna koncentreras på sådana förfaranden som verkligenframsfer som straffvärda. Detfe måste vara ett av de centrala målen i detkommande lagstiftningsaibetet. De senaste årens utveckling av brottslighet inomnäringslivet inger stor oro. Det är dock min uppfettning att denna utveckling iförsfe hand måste biyfes med andra än straffrättsliga åtgärder. Den extremaekonomiska situation som lått med hög inflation ochen på många områden utpräglad transaktionsekonomi har i sig varit en bidragandeorsak till utvecklingen av den ekonomiska brottsligheten. Det är också minbesfemda uppfettning att den effektivaste åtgärden mot brott inäringsverksamhet är att åtempprätfe en sfebil ekonomi, åtempprätfetraditionellt industriellt tänkande och etik och moral i afferslivet. Dämtövermåste ökad samordning ske mellan de brottsbekämpande myndighetema somverksamhetema i sig effektiviseras och i vissa fell decentraliseras. Åklagarenspelar en central roll i kampen mot den grova ekonomiska brottsligheten ochsäiskilt åklagarens ställning bör generellt sett utvecklas och försferkas. Vimåste också medverka till ökat eget ansvar och sferkt kontroll av den egnaverksamheten, exempelvis genom att näringsidkaren själv utformarkontrollinstmment för att motverka brottslighet inom eller mot näringsidkarensverksamhet. har självfellet sfetsmaktema det ytterstoansvaret för bekämpande av och ingripande mot brott. Den omfattandebrottsligheten innebär att många enskilda drabbas av olika former av skador ochförmögenhetsförluster. Men brottsligheten skapar också en allmän känsla avotrygghet och rädsla, även hos dem som inte utsätts för brott. Att brytoutvecklingen mot allt fler brott är en avgörande fråga för allas vår trygghet isamhället. med den inriktning av översynen av strafflagstiftningensom ovan angivits är det angeläget att käman av straffbesfemmelser får enadekvat utformning och att straff utmäts som står i proportion till brottetsallvan Missbmket av narkofika har under de senastedecenniema utvecklats till ett av samhällets allvailigaste och mest svårlöstaproblem. De som direkt eller indirekt kommer i kontokt med missbmket åsamkassvåra lidanden och missbmket gei upphov till peisonliga tragedier. I missbmketskölvatten följer ofto en allt grövre kriminalitet. Det är nödvändigt attsamhället uttrycker ett avståndstogande från varje olovlig befattning mednarkotika. Viktiga insatser mot brottsligheten har undersenare år blivit åsidosatte. Problemen har sin bakgmnd i dels vissa brister ilagstiftningens utformning, dels att de resurser som kan sfellas tillrättsväsendets förfogande inte kan ökas så att alltmer stegrade krav kantillgodoses. Resurseraa måste därför nu användas så rationellt att myndighetemainom rättsväsendet kan leva upp till de krav som lagstiftningen utgår från, även med de besparingskrav som gäller för det kommande Prop. 1992/93:100 budgeferet. Brottsutvecklingen beror dock inte endast på hur viutformai de traditionella kriminalpolitiska åtgäidema inom rättsväsendets ram.Dessa besfer främst av ingripanden och reaktioner mot redan begångna brott. 1en mening kan alla dessa åtgärder sägas vara ett uttryck för ett misslyckande iden gmndläggande ambitionen att förebygga och föihindra brott. Den förebyggandeeffekten av ett straffsystem som äi fest och konsekvent utfoimat och tillämpatskall visseiligen inte undeiväideras. Av avgörande betydelse föi att motveikabrottslighet är emellertid att vi skapar möjligheter för samhället attutvecklas så att människor kan växa i mognad, ansvar och ömsesidigthänsynsfegande. Särskilt viktigt är detfe när det gäller bam och ungdomar. Attsferka femiljens sfeUning och fe tillvara skolans möjligheter som fostrare ärviktigt i sig men också när det gäller att motverka brottslighet. Men vi måste också prioritera direktbrottsförebyggande åtgärder. Även när det gäller detfe område är det nödvändigtatt fe tillvara enskilda människors engagemang och delfegande. Centraladirektiv kan aldrig ersätfe insatser som bygger på kunskap och omsorg om denegna lokala miljön. På många håll bedrivs det på den gmnden ett väidefulltlokalt brottsförebyggande aibete. Sfetsmaktema hai ett ansvar för att skapagoda fömtsättningar för och ge ett aktivt stöd till det arbetet. 5.2Brottsutvecklingen och prognos för resten av 1990-talet Detanfel brott mot som har kommit till polisens kännedom hai ökatundei hela efteikrigstiden. Åi uppgick anfelet brott mot tilldrygt 760 500 medan anfelet uppgick till drygt 1 045 000, dvs. Anfelet anmälda brott motannan lagstiftning har också ökat under större delen av . Av brottenår 1991 mot annan lagstiftning svarade trafikbrotten för ochnarkotikabrotten för . De registrerade trafik- och narkotikabrottenunder uppgick till 111 000. Härtill kommer ett stort anfeltrafikförseelser, som huvudsakligen beivras genom ordningsbot. Antal anmälda brott (imiljoner) 1992/93:100 Bilaga 3 1981 1882 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1890 19911982 CJ Brottsbalksbrott iMQ Brott mot annan lagstiftning I Värdena har beräknats på grundval av utvecklingent.o.m. Brottmot har ökat med i genomsnitt 3,2procent pei åi medan brott mot annan lagstiftning ökade i början av 1980-feletför att därefter minska från ett högsfe anfel på drygt 178 1982 fillnära 154 1991. tycks det anfelet sjunka till omkring 143000. För anfelet registrerade brott mot lagstiftning utanför kanmycket sferka variationer iakttas mellan olika år. I följande febell ges en översikt av dengenomsnittliga årliga förändringen i anfelet anmälda brott mot brottsbalkenunder perioderaa 1981 -1986 resp. 1986 - 1991. därav inbrott i vind, källare har gjort en prognos för brottsutvecklingen . Den harpublicerats i befenkandet (SOU 1992:80) Kriminologisk forskning ochkriminalpolitisk forskning. Prognosen bygger på ett studium av till polisenanmälda brott . Enligt denna prognos kommer nivån för de anmäldabrotten att ligga mellan 1,35 och 1,53 miljoner anmälda brott totolt,1,2 till 1,3 miljoner annmälda brottsbalksbrott, 680 000 till 870 000 anmäldastöldbrott och 51 000 till 57 000 våldsbrott. Prognosen visar enligtBrottsförebyggande rådet vilken nivå den anmälda brottsligheten kommer attligga om brottsutvecklingen fortsätter enligt det mönster denhittills gjort. Somett viktigt led i analysarbetet avser jag föreslå regeringen attBrottsförebyggande rådet. , och Kriminalvålds-styrelsen ges iuppdrag att to fram en framtids- och omvärldsanalys avseende detkriminalpolitiska arbetsföltet. Prop.1992/93:100 Bilaga 3 -Höga krav skall ställas påstrafflagstiftningen. -Frågan om strängare regler förgrovt rattfylleri förbereds. -Skärpto regler för ringanarkotikabrott införs. -Översyn och höjda straff förbl.a. -Vapenlagstiftningen ses övei. -Förslag om avkrinunaliseringförbereds. Åklagamtredningenhar i sitt betänkande (SOU 1992:61) Ett reformerat åklagarväsende behandlatallmänna frågor om kriminalisering och föreslagit en rad åtgärder avseendeavkriminalisering och annat för att begränsa straffrättens tillämpningsområde.Förslagen remisshandlas . proposition om bl.a. ringa narkotikabrott, som överlämnatstill (prop. 1992/93:142) har regeringen föreslagit åtgärder somsyffer till att ge möjligheter att ingripa tidigt och med kraft förhindra attframför allt unga människor fastnar i missbmk och till att föibättrabehandlingen av de missbmkare som avtjänai straff. Den säneglering med lägrestraffskala som gällt sådana brott som bara avsei eget bruk avnarkotika föreslås bli upphävd. Det innebär att fängelse skall ingå istraffskalan också för sådana brott. Propositionen behandlas iriksdagen. Genomlagstiftning som trädde i kraft ändrades vissa av brottsbaUcensbesfemmelser om sexualbrott (prop. 1991/92:35, bet. JuU 7, rskr. 159).Ändringama avser att sferka skyddet för bara och ungdomar mot att bliutnyttjade i sexuella sammanhang och att i Prop. strafflagstiftningenytterligare markera allvaret i sexuella övergrepp mot Bilaga 3 I samband medlagändringen utfelade att det fanns behov av en översyn avbesfemmelsema om preskription av sexualbrott och att översynen bör ha syftet att de nuvarande åfelspreskriptionstidema förlängs.Justitiedepartementet uferbefer en promemoria angående en sådan översyn. I en nyligen till överlänmad proposition(prop.