prop · GG03200 · 1992-12-31 00:00:00 — 1992/93:200 munikationer.TiU skiUnad från vad BT har anfört i sitt remissvar anser jag attvidareuthyming av förbindelser i angiven omfattning motiverar tiUståndsplikt.Det torde nämUgen inte vara otänkbart att det är första-handshyresmannen ochinte firämst ägaren som har de verkUga möjUghetema att påverka tillgången ochviUkoren för tillhandahåUandet på marknaden. Den som disponerar förbindelserför uthyming bör således omfattas av tillståndskravet om det är firåga ombetydande verksamhet. Däremot bör tiUståndskravet inte träffa exempelvis densom nyttjar hyrd kapacitet huvudsakUgen för egna ändamål cx:h som vidareerbjuderöverskottskapacitet endast i sådan skala att verksamheten tiU sin omfattningmte kan anses betydande (jfr avsnitt 4.3.1). Denavgränsning av tUlståndsplikten som jag föreslår bygger på begrepp som aUmänttiUgängUgt telenät, teletjänst, telefonitjänst, etc. För frågan omtiUståndspUkt föreligger i det särskilda fallet är det också av betydelse omverksamheten har en sådan omfatmmg att den påverkar möjUghetema att uppfyUa degmndläggande syftena i lagen. Vissaremissinstanser har kritiserat uttedningsförslaget och framhålUt att det kanvara svårt att avgöra om tiUståndsplikt föreligger för en viss verksamhet. Jagkan hysa en viss förstaelse för sådana synpunkter. Betydelsen därav böremellertid inte överdrivas. För de allra flesta företag inom telebranschentorde det inte innebära några större svårigheter att med den föreslagnaavgränsningen och det som anförts i det föregående konstatera om den verksamhetsom man bedriver är tiUståndspliktig. Svårighetema torde förekomma främstbeträffande verksamheter vars omfettning är relativt blygsam. Att ge en meraexakt bestämning av tiUståndspUktens omfatming än som gjorts i det föregåendeär emeUertid knappast möjUgt. FörhåUandena på marknaden förändras hefe tidencx:h teknikens utveckling är så snabb att det inte torde vara meningsfuUt attmera preciserat än vad nu angetts bestämma när tiUståndsplikt föreUgger. Denärmare avgränsningama får därför göras i praxis. Det ankommer därvid påtiUståndsmyndigheten och domstolarna att inom lagens ram dra upp rikdinjemahärför. Genom att det är en enda myndighet som skaU handlägga frågoma och genomatt instansordningen - Länsrätten i Stockhohns län. Kammarrätten i Stockhobnoch Regeringsrätten - är enhetUg, bör det finnas goda fömtsättningar för attfinna en fest praxis för avgränsningama. Det kan givetvis vara lämpUgt attTelestyrelsen stäUer samman praxis och bekantgör denna för inttes-sentema påtelemarknaden. Föratt ytterUgare underlätta för enskUda att bedöma tiUståndspUktens omfattning, föreslår jagatt förhandsbesked skaU kunna erhåUas i frågan om tiUståndspUkt föreUggerför viss verksamhet eUer inte. således i telelagen ges enföreskrift om att tUlståndsmyndigheten på särskUd ansökan skaU geett bindande besked humvida en viss i ansökan 98 beskriven verksamhet ärtiUståndspUkttg. 1och för sig kan ett sådant besked behövas även i vissa andra Prop. 1992/93:200avseenden, t.ex. för att få klarlagt viUca vUUcor som skaU knytes tiU etttiUstånd. Det mest angelägna är dock att få klarhet i frågan om tiUståndsplikt.För att ett institut med förhandsbesked skaU fungera tiUfredsstäUande är detenUgt min mening angeläget att förfårandet går snabbt. Att bestämmatiUståndsvUlkoren kan vara en kompUcerad procedur, som kräver en fiiUständigansökan. Det framstår därför inte som meningsfuUt att använda sig avförhandsbesked i det sammanhanget. 1 StäUet torde det vara så, att om man välhar fått besked om att tiUståndsplikt föreUgger, kan man vid kontakter underhand med myndigheten få en relativt gcxl uppfettning om hur villkoren kan bU.Institutet med bindande förhandsbesked bör såluncfe omfetta endast frågan omtiUståndspUkten. Föratt förhandsbesked skall kunna meddelas krävs det en utförUg redogörelse förden verksamhet som avses. kan - liksom i fråga omprövning av en ansökan om tiUstånd - av regeringen ges bemyndigande att meddelaverkstäUighetsföreskrifter om hur en ansökan bör utformas och i viUcahänseenden som sökanden kan behöva ge upplysningar. 4.3.5Anmälningsplikt för viss annan televerksamhet Minaförslag beträffande vad som skaU vara tillståndsplUctigt stämmer överens meduttedningens. Av den bestämning av tillståndsplUctiga verksamheter som jag harredovisat följer att betydande delar av de aktiviteter som förekommer påtelekommunikationsområdet kommer att kunna bedrivas utan tiUstånd. Det lärknappast vara möjUgt att heltackande redovisa vad som blir tiUståndsfritt menvissa exempel kan vara av inttesse. Detkan konsteteras att televerksamhet som sker för egen räkning, aUtså utan någotelement av tjänst för annan, alltid blir tiUståndsfri. Helt sluma nät inomramen för en fysisk eller juridisk persons egen verksamhet får såledesetableras utan tiUstånd. Snabbtelefonnät inom företag eUer andra företagsnätsom är sluma på sätt som sagts omfettas aUtså mte av tiUståndskravet. Ävensluma radionät, exempelvis kommunikationsradio inom åkeriföretag, taxi eUerliknande, får förekomma utan tiUstånd enUgt telelagen. Förhållandet att detfinns vissa (begränsade) möjUgheter att utväxfe meddelanden med vanUgateleabonnenter bör inte föranleda någon annan bedömning. Däremot krävs dettUlstånd enUgt lagen om radiokommunikation (se avsnitten 4.11-4.12) föranvändning av radiosändare. Vidareblir mindre festighetsnät och vissa företagsnät som saknar betydelse för etteffektivt telekommunikationssystem i stort tiUståndsfria även om de anses ingåi ett allmänt tiUgängUgt telenät. DetbUr också tiUståndsfritt att tillhandahåUa oUka tiUäggstjänster. Den som önskaretablera en viss upplysningsverksamhet i ett telenät kan således göra det utannågot särskilt tiUstånd. Inte heUer föreslås att tiUhandahåUande avtelextjänsten förenas med krav på tiUstånd. Den som tillhandahåUer endastdatakommunUcationstjänster på egna eUer hyrda för- buidelser behöver intetillstånd, såvida det inte rör sig om radiobaserad Prop. 1992/93:200abonnentanslutiiing. Förhållandet är detsamma om det dämtöver tiUhandahåUss.k. Skulle det däremot utbjudas också telefonitjänst kanverksamheten bU tiUståndspUktig. Fleraremissinstanser såsom , Statskontoret, ICC och LKD har, som jagnyss redovisat, kritiserat utedningsförsfeget cx;h anser att i huvudsak aUateletjänster som tillhandahåUs allmänt i en inte obetydUg omfettning skaUomfettas av tiUståndskravet och därmed kunna regleras av genomtiUståndsvillkor. Några renussmstanser förordar dessutom att redan innehav somsådant av telenät skaU vara tiUståndspUktigt under vissa fömtsättningar. VadgäUer sismämncfe åsUct kan det konstateras att de remissinstanser som uttafetsig i denna fråga inte är eniga. Också den motsatta åsUcten, aUtså atttUlståndsfrUiet bör råda för innehav av nät, finns företrädd. För egen del villjag framhåUa vad jag anfört i det tidigare med avseende på mitt förslag om atttiUståndsplikt bör råda för verksamhet med tillhandahåUande av förbindelser. utsträckning som det handlar om att tillhandahålfe överföringskapacitet ärinnebörden av mitt förslag att tiUståndsplikt skall gälla om verksamheten harbetydelse för att åstadkomma effektiva telekommunUcationer. Motiven för dettahar jag utvecklat i det föregående (bl.a. avsnitt 4.3.3). Jag anser således attden reglering som behövs av telenät kan genomföras mom ramen för tiUståndsförfarandet.Såvitt jag kan se föreUgger härvidlag i huvudsak samstämmighet meUan mitt förförslag och de flesta remissinstansemas uppfetbiing. VadgäUer frågan om tUlståndsplikten bör utsträckas tiU andra teletjänster än vaduttedningen har föreslagit har jag följande kommentarer tiU de förslag som harframförts. Enutgångspunkt vid utformningen av telelagen bör enligt min uppfettning vara att regleringen skall hållas på en så begränsad nivå som det är möjUgt. Den UberaUsering som eftersttävas bör åstadkommas utan annan inblandning från statsmakterna än den som inte kan undvaras. Viktiga motiv finns för att utifrån aUmän synpunkt tiUståndsbelägga de i det föregående angivna verksamhetema (se avsnitten 4.3.1-4.3.3). Givetvis är cKkså, som vissa remissinstanser framhålUt, tillhandahållandet av andra teletjänster vUctigt för samhäUsutvecklingen och effektiviteten på teleområdet. Att med hänvisning tiU detta eUer tiU svårighetema att i nätet skUja telefonitjänst från andra teletjänster tUlståndsbelägga varje teletjänst kan dock knappast vara befogat. Det förhåUandet att det, i vart fåU , kan vara svårt att uppnå en situation med flera kraftfiiUa aktörer är mte heUer skäl att föreskriva tiUståndspUkt för aUehanda verksamheter. Jag viU i detta sammanhang erinra om att be vakningen av att konkurrensen inte begränsas inom näringsUvet i första hand bör ske mot bakgmnd av generellt tUlämpUga föreskrifter i konkur renslagen. Ett missbmk av en dominerande ställning på någon del av telemarknaden bör således i första hand angripas med användning av de maktmedel som anvisas i den lagen. Det bör dessutom noteras att det tiU ståndskrav för tiUhandahåUandet av teleförbindelser som innefettas i mitt 100 förslag i inte obetydlig omfettning kan bidra tUl att rimUga fömtsättiiingar förkonkurrens mellan oUka tjänsteudyudare som uttiyttjar annans telenät Prop.1992/93:200 och sådana som använder eget nät kommer tiU stånd. Det sagda bör vidareses mot bakgmnd av det utvidgade statUga ansvaret på teleområdet som jag harredovisat i det föregående (avsnitt 4.1). Omdet skuUe bU aktueUt att utsträcka tiUståndspUkten tiU ytterUgarespecifikt angivna tjänster eUer på annat sätt får detta i så fåU övervägas motbakgmnd av erferenheter som vunnits av telelagens tiUämpning, konkurrensfegensverkan inom teleområdet och den utveckling som skett tekniskt CKhmarknadsmässigt. Det kan inte heUer uteslutas att den vidare utvecklingen inomEG kan leda tiU att regleringsbehovet i viss utsträckning kan komma att öka.Min uppfettning är att det mte finns tillräckUga skäl attutvidga tiUstånds-området utöver vad jag föreslagit. Ävenom det enUgt min uppfettning inte finns tillräckUga skäl för atttiUståndsbelägga flera verksamheter anser jag det vara vUctigt att Telestyrelsenges möjUgheter att vid sidan av villkorsreglering av de tiUståndspUktigaverksamhetema ha en god överbUck över telemarknaden i övrigt. En genereUmöjlighet att föreskriva om anmälningsplikt bör därför finnas i firåga omteleverksamhet inom aUmänt tiUgängUgt telenät som mte är tUlståndsplUctig, dvs.dels verksamhet som i och för sig ingår i den tiUståndspUktiga gmppen men sommed avseende på utbredningsområde, antalet användare eller omständighetema iövrigt inte kan anses betydande och därför är tiUståndsfri, dels sådanaverksamheter, t.ex. tillhandahållande av olika datakommunikationstjänster, somöver huvud teget inte specifikt är tillståndsplUctiga. Härigenom kan tiUståndsmyndighetenfölja verksamheter av olika slag och skaffa sig ett gott underlag för attbedöma om någon särskild regleringsåtgärd är påkaUad. SkuUe så bedömas varafåUet får myndigheten mot bakgmnd av bl.a. den information som mhämtats inomramen för anmähiingsskyldigheten anmäla detta tiU regeringen för att på så sättmitiera de förslag i förfettning som kan vara behövUga. Av naturUga skäl börbehörigheten att bestämma eUer föreskriva om anmälningsplUct begränsas tiU defeU där det finns ett verkligt behov för det aUmänna av att följa verksamheten.Det betyder att verksamhet av endast obetydUg omfettning inte bör bU föremålför anmälningsplikt. Genomatt det i telelagen ges möjUghet att föreskriva om anmälningsskyldighet och påså sätt utöva en viss tiUsyn över betydande delar av telemarknaden anser jagatt de invändningar som vissa remissinstanser riktat mot den erdigt dessasmening aUtför begränsade tiUståndspUkten tiU väsentUga delar får ansesbeaktade. Den föreslagna ordningen innebär bl.a. att underlaget för den rentkonkurrensvårdande verksamheten breddas. Jag kommer senare att beröra visssärskUd reglering som ttäffar anmäbimgspUktig verksamhet (se avsnitten4.6-4.7). 4.4 Tillståndsprövning och tillståndsvillkor Mittförslag: Den som vill driva tillståndspliktig televerksamhet skall beviljastillstånd. En ansökan om tillstånd skall kunna avslås om sökanden saknarfömtsättningar att driva verksamheten varaktigt cx;h med gcxl kapacitet ochkvalitet. Föratt tillhandahålla nya eller väsentiigt ändrade mobila teletjänster inomallmänt tillgängligt telenät skall prövning av vem som skall ges tillståndkunna göras på gmndval av särskilcfe föreskrifter rörande den ifrågavarandeteletjänsten då det kan antas att det frekvensutrymme som kan avsättas förverksamheten inte är tillräckligt för att ge tillstånd åt alla som vill drivasådan verksamhet. Tillståndskall som huvudregel gälla tills vidare. För tillhandahållande av mobilateletjänster skall dock tillståndet gälla bestamd tid. Etttillstånd skall kunna förenas med villkor. Tillståndsvillkor skall bestammasutifrån lagens syften och kan innefatta en skyldighet för tillståndshavare attpå särskilt angivna villkor tillhandahålla telefonitjänst åt var och en somefterfrågar denna tjänst, att i sin verksamhet ta hänsyn till handikappadesbehov av särskilda teletjänster, m.m. TillståndsvUlkor skallgälla för bestamd tid. Utredningens förslagöverensstämmer i sak med mitt utom i så måtto att mitt förslag också innefettaratt en tiUståndshavare skall som vUlkor för ett tUlstånd även kunna åläggas enskyldighet att på skäliga villkor dels tiU annan tUlståndshavare lämna utsådana publicerade uppgifter om enskUdas teleabonnemang som inte omfettas avtysmadsplUct, dels i egen telekatalog pubUcera och i sin verksamhet tiU aUmänhetenlämna ut motsvarande uppgifter hos annan tillståndshavare. anför att möjligheten för tiUståndsmyndigheten att föreskriva omsärskilda redovisningssystem för tillståndspliktig verksamhet är aUtförlångtgående. EnUgt är det ovisst om det direktivförsfeg somuttedningen i denna del gmndar sig på kommer att genomföras och de nya reglemakommer i vart fåU inte att slå igenom inom EG . Eftersomden svenska telemarknaden, tiU skiUnad från vad som gäUer i aktueUt fåU inomEG, är öppen för konkurrens, finns det enligt menmg inte skäl atthär föreskriva om särskilda redovisningsprinciper Om så ändå sker menarTeleverket att vUlkoren måste gäUa lika för alla operatörer. I fråga om deekonomiska och affärsmässiga bedömningar som enUgt uttedningen bör Ugga tiUgmnd för att feststäUa tiUståndsvillkorens gUtighetstid anser attdessa i särskUt hög grad bör gäUa tiUstånd avseende publika teletjänsterbaserade på radio. Som skäl härför anför att särskUd hänsyn bör tastiU ttedje part som har investerat avsevärda belopp i terminalutmsming.Banverket har vissa synpunkter angående upplåtelse av förbindelser inom allmänttiUgängUga telenät och anför bl.a. följande. harBanverket accelererat utbyggnaden av det nu praktiskt taget landstackandefiberoptiska tele- nätet.Nätet skaU tiUfredsstäUa jämvägens behov av nädcapacitet på kort Prop.1992/93:200 och lång sUct. En del av nätets reservkapacitet upplåts tiUKinnevUc och . E>et är härtiU möjligt att upplåta kapacitettiU ett fåtal andra extema användare. I uttedningens förslag förordas enskyldighet att inom allmänt tiUgängUga telenät leverera teletjänster tiU densom efterfrågar dem. resurser är dimensionerade för att i förstahand motsvara jämvägens behov såväl vad gäUer nätkapacitet som organisation.Ett krav på att leverera nätkapacitet tiU den som efterfrågar sådan kapacitetskuUe äventyra möjligheter att säkerstäUa jämvägens kort- ochlångsUctiga behov av effektiva och säkra telekommunikationer. BettäffandetiUståndsprövningen anför att funktions ansvaret för telesystemet motiverar att prövningen i vissa feU bör kunna mynna ut i att sökanden inte får något tiUstånd. Prövningen bör enUgt styrelsen syfta tiU att förebygga bortfaU av funktioner i ett allmänt tiUgängUgt telenät genom en operatörs konkurs eUer bristande resurser i övrigt. Den bedömning som skaU göras måste, framhåUer styrelsen, avse såväl sökandens förmåga att följa föreskrifter och vUUcor som dennes förmåga att under de fömtsätmingar som därvid föreUgger erbjuda den ifrågavarande tjänsten. En fråga som enligt bör behandlas är om ny prövning skaU ske vid överlåtelse av en anläggning eUer ett företag där verksamheten bedrivs. Styrelsen anser att åtminstone en anmälningsplikt torde behövas, men pekar på att situationen också bör kunna regleras genom tiUståndsvillkor. 1 fråga om uttedningens exemp- Ufiering av oUka vilUcor för tUlstånd anför att samttafik- villkor bör tas in i lagtexten som ett ytterUgare exempel. Enligt styrelsen är det mest ändamålsenliga sättet att föreskriva om samttafik att styrelsen kan göra det genom vUUcor i det enskilda feUet. menar vidare att även deltagande i nummerplanering och villkor om ny prövning vid ägarförändringar bör tas in som exempel på vad tiUståndsvillkor kan avse. För att få konttoU över sådant som korssubventionering hos tele företag bör man enUgt inte begränsa möjUgheten att före skriva om särskUt redovisningssystem tiU den tUlståndspUktiga verksam heten utan den bör avse tiUståndshavarens hela verksamhet, vilket bör framgå av telelagen. Även , , Industri- förburui, och AB NordicTel anför att möjUg heten att bedöma korssubventionering måste gmndas på aU bedriven verksamhet. RRV understryker vidare att det måste vara möjUgt att justera tiUståndsvillkor med tanke på den snabba tekniska utvecklingen. I syfte att minska osäkerheten för operatörema anser emeUertid RRV att tiUståndsmyndighetens befogenheter i detta hänseende bör definieras klarare. ICC, och samt och anser att förbud mot korssubventio nering, skyldigheter avseende särredovisning, förbud mot att otiUbörUgt gynna egen konkurrensutsatt verksamhet samt en skyldighet att tillhanda håUa information bör kunna utgöra villkor för tiUstånd. Beträffande gUtigheten för tiUståndsvillkor anför ICC m.fl. att det bör vara möjUgt för tiUståndsmyndigheten att ändra viUkor under löpande gUtighetstid, 103 ävenmot tUlståndshavarens bestridande, om detta föranleds av dennes bristande uppfyUelse avtidigare meddelade vUUcor, att myndigheten bör Prop. 1992/93:200 kunnaförbehåUa sig rätten att ändra tillståndsvillkoren under viUkors-pericxlen ochatt meddelade vUlkor bör vara offentUga. NordicTel anför vidare att det intefinns skäl att anpassa giltighetstiden för villkor enUgt telelagen avseendemobUa teletjänster tiU den tiUståndstid som kommer att bestämmas erdigt fegenom radiokommunikation. I stäUet anser NordicTel att huvudregehi, dvs. atttiUstånd skaU gäUa tiUs vidare, bör omfetta även verksamhet med mobife teletjänsterEnUgt NordicTel saknar uttedningens argument för avvUcelse från huvudregeln omett effektivt utnyttjande av radiofrekvensspektmm relevans för bedömningen avtiUståndstiden enUgt telefegen. Däremot menar att det eventueUt kanfinnas skäl att anpassa gUtighetstidema för vissa tiUståndsvUlkor enUgttelelagen och tiiUstånd enligt lagen om radiokommunikation under fömtsättningatt ett sakUgt samband finns meUan tiUståndsviUkoren och tiUståndet. NordicTelanför att mobUteleverksamhet innebär mycket stora investeringar i nät under enlång följd av år och att det även mot den bakgmnden inte finns skäl tiU entidsbegränsning enUgt telelagen utan endast enUgt kriterierna i lagen omradiokommunUcation. Om tiUstånden tidsbegränsas skulle detta enligt NordicTelinnebära att nya arxz sökningar och ett nytt förfårande med allmän inbjudan tiUansökan skuUe krävas när tUlståndstiden löper ut. I fråga om ett sådantansökningsför-ferande anför NordicTel att detta uttryckligen bör begränsas tiJlatt avse nya system. Om tiUstand för verksamhet med mobila teletjänster tidsbegränsastorde det enligt NordicTel under alla förhållanden vara nödvändigt att undantaansökningar om fömyade tillstånd från det av uttedningen föreslagnastadgandets tUlämpningsområde. Konkurrensverketanser att rätten att driva verksamhet inte bör knytas tiU en skyldighet att tUlhandahåUa telefonitjänst i olika delar av landet. En sådan skyldighet skulle enligt kunna hämma nyetableringar och leda tiU en för konkurrensen negativ korssubventio nering. Detta menar skulle försämra möjligheterna att nå de telepoUtiska målen. anser att samhäUsåtaganden av olika slag så långt möjligt bör upphandfes i konkurrens mellan oUka företag. , som menar att bör få ett övergripande ansvar för bevakning av hushåUsmarknaden för att där fånga upp konsumentsynpunkter och klagomål, anser att operatöremas skyldigheter i fiäga om konsumentinflytande och reklamationshantering bör kunna tes in som tiUståndsvUlkor Som en yttersta konsekvens bör enUgt tiUståndet för en operatör kunna återkaUas om denne inte uppfyUer sina skyldigheter framhåUer att lagen bör omfatta ett ansvar för teleföretagen att upprätthålla en hög säkerhetsnivå i sina nät med avseende på 90 (XX)-funktionen med tiU- hörande telefunktioner SEii JtL-delegationen anser att standardise ringens betydelse bör markeras genom att detta införs i telelagen som exempel på villkor som kan ställas upp för tiUstånd. Handikappförbun dens CentraUcommitté och framhåUer att opera törer enUgt villkor bör vara skyldiga att anpassa verksamheten tiU män niskor med funktionshinder 104 Skälenför mitt förslag: Prop. Somredovisats i fråga om skälen för ett tiUståndskrav för vissa verksamheter påteleområdet är detta krav inte betingat av en avsUct att begränsa möjUghetemaatt bedriva televerksamhet. AvsUcten är i stäUet den motsatta. TiUståndskravetmed därtiU hörande möjUgheter att bestämma vUlkor för hur verksamheten skaUbedrivas är närmast motiverat av behovet att kunna styra de största aktöremaför att därigenom bl.a. nå fömtsättningar för en fungerande marknad med ettflertal teleoperatörer Härvidfeg finns det behov av att se tiU attregionalpoUtiska och sociafe åtaganden inom ramen för den beslutadetelepoUtiken blir uppfyUcfe. Även i vissa andra avseenden kan det finnas skälatt ha möjUghet att inom ramen för de telepoUtiska målen kunna ställa uppbestämda krav på de betydelsefuUa operatörema. Min uppfetming är således atttUlståndskravet i sig inte bör medföra något särskUt hinder för den som vUletablera sig på den svenska telemarknaden. Prövningenav en ansökan om att bedriva tiUståndsplUctig televerksamhet skaU därför görasmed utgångspunkt i att den bör leda tiU ett positivt UtfaU för sökanden, dvs.att ansökan skall beviljas. En ansökan bör således avslås endast då detnärmast är klarlagt att sökanden, med iakttagande av aktuella föreskrifter ochde tillståndsvUUcor som tiUståndsmyndigheten finner skäligt att ställa upp förverksamheten, inte har möjUghet att erbjuda den ifrågavarande tjänsten. Det fåranses rimUgt att en prövning i någon mån kan göras utifrån de bUvande kundemasperspektiv. Att fiingerande telekommunikationer är något mycket vUctigt förett effektivt näringsUv har påtalats i skUda sammanhang. Det företag som vändersig tiU en viss teleoperatör för att få hjälp med telekommunikationema kandärmed bU helt beroende av att dennes tjänster fungerar. HuvudsakUgen får detankomma på den som står i begrepp att sluta avtal med ett teleföretag att självbedöma om företaget uppfyUer de krav som StäUs på servicenivå, tiUförlitUghet,varaktighet, etc. Det förhåUandet att teleföretaget har tiUstånd enUgttelelagen eUer på annat motsvarande sätt står under tiUståndsmyndighetenstiUsyn kommer emellertid sannolikt att uppfettas som en slags auktorisation medåtföljande kvaUtetsstämpel. Dessa omständigheter talar för att det bör finnasett visst, om än begränsat, utrymme för att lämna en ansökan utan bifaU. Denprövning som skaU företas bör göras mot det övergripande ändamålet att enskUdaoch myndigheter skaU få tiUgång tiU effektiva telekommunikationer Vad somskall kunna föranleda avslag på en ansökan skaU därför vara omständigheter hossökanden som gör att denne inte kan förväntas uppfyUa rimUga krav på atttjänstema tillhandahåUs , att tjänstema inte uppfyUer rimligkvaUtet eUer att erforderUg kapacitet inte är tiUgängUg för att tiUhandahåUa deerbjudna tjänstema.