prop · GG0360 · 1992-12-31 00:00:00 — Föratt direktiven om avfall och spilloljor skall kunna implementeras pä ett sättsom gör det möjligt att tillämpa direktiven efter deras syften behöver detinföras ett nytt avfallsbegrepp i den svenska lagstiftningen. 5.1.4 Kalmarkommun: Principen att förorenaren skall betala ("Pölluter Pays Principle") slås klart och enfydigt fast i det grundläggandeavfallsdirek tivet (91/156). I praktiken torde detta leda till att hanteringen av varje av fallsslag ska vara ekonomiskt självbärande. Då kan inte elt ekonomiskt överskott från hanteringen av ett avfallsslag användas för att i viss mån sub ventionera omhändertagandet av ett mer komplicerat avfall. För kommunernas del kommerdet i förlängningen att innebära behov av en utökad differentiering av avfallstaxan, där komplicerade och svärbehand- 159 lade avfallsslag åsatts väsenfligthögre avgifter än enkla och mer lättbehand- Prop. 1992/93:60 ladeavfallsslag. Centralt utfärdade bestämmelser med krav på särskild be- Bilaga2 handling av olika avfallstyper skulle otvivelaktigt underlätta arbetet förkommunerna. Detkan också ifrågasättas om ett kommunalt renhållningsmonopol är förenligt med EG:sallmänna avfallsbestämmelser (artikel 8, första strecksatsen i direktiv91/156). Texten kan såvitt vi bedömer det inte tolkas på annat sätt än att detmåste finnas såväl offentliga som privata insamlare av avfall. Ett snabbtklargörande på den här punkten från centralt håll vore av största vikt. Avdirektivtexten framgår också att EG prioriterar åtgärder som leder till minskadproduktion av avfall före insatser för ökad återvinning och återanvändning avmaterial. Liknande mål för avfallshanteringen finns även i medskillnaden att vi här inte gjort en prioritering mellan målen. 5.1.5 : Vad avser kapiflet om avfall finns där över väganden och förslag på sid. 121 där det i 5:e sfycket anges att enligtdirektiv skall kostnaden för bortskaffande av avfall belasta de tidigare innehavarna eller tillverkaren av den produkt från vilket avfallet härrör. Enligtdirektivet är det i själva verket avfallslämnare eller tidigare innehavare ellertillverkare av produkt som orsakat avfallet som skall belastas. Ur departementets tolk ning dras slutsatsen att producentens ansvar för avfallet måste utvidgas ut över vad som följer av redan gällande svensk lagstiftning. Det är tveksamt om slutsatsen är riktig och under alla förhållanden kräver eventuell förslag i denna riktning ordentlig begrundan och klara avgränsningar, inte minst i fråga om vilka fyper av produkter som skall innefattas av ett sådant förslag. 5.1.6 Landsorganisationeni : Vad slufligen avfallsfrågorna beträffar markeras i EG-direktivet ett ekonomiskt producentansvar för avfallet. Några egentliga förslag läggs inte i promemorian med hänvisning till annat utredningsarbete. LO vill för sin del utttycka stöd för principen med avfalls avgifter som styrinstrument i syfte att begränsa och fraktionera avfallet. : Trots att det saknas lagstiftning i som särskiltreglerar slamhanteringen, har hanteringen och användningen av slam inomjordbruket i stor utsträckning styrts av de miljöaspekter som är förknippademed slamhanteringen. Trotsslammels stora värde från växtnärings- och jordförbättringssyn-, punkt harlantbrukarna intagit en restriktiv hållning till slam som innehållertungmetaller och främmande organiska ämnen i sådan mängd att det föreliggermisstanke om att en eventuell spridning på jordbruksmark äventyrar markensframtida produktionsförmåga. Detär därför viktigt att den kommande lagstiftningen fär en sådan utformning attden nuvarande inställningen bland lantbrukarna om stor hänsyn till människorshälsa och till miljön bibehålls i samband med slamspridning pä jordbruksmark. Meddella som bakgrund delar den uppfattning som redovisas i promemorian att de föreskrifter somutfärdas för att uppfylla Prop. 1992/93:60 åtagande enligt EES-avtaletbör ange tungmetallhalter som motsva- Bilaga 2 rar de gränsvärden som anges inaturvårdsverkels allmänna räd. Detsamma bör gälla beträffande högsta tillätenärlig mängd som fär spridas per hektar. Enligt verkets uppfattning kanformuleringen av förslaget till 8c § ML tolkas så att slam inte får användas isamband med foderspannmålsodling. Detta är sannolikt inte avsikten. Däremot börslam inte få spridas i växande gröda avsedd för bete, hö eller ensilage.Formuleringen "foder produceras" bör förslagsvis bytas mot "höeller ensilage skall skördas". 5.2.2 : 8 c § första sfycket harett syfte och en inne börd som gör att den inte har i ML att göra. Med slam avses såvitt kan förstås endast avloppsvattenslam (rölslam etc). Sådant slam är kemisk produkt enligt lagen om kemiskaprodukter och syftet är att förhindra att livsmedel från jordbruk försämras.Därför föreslås att 8 c § första sfycket flyttas till en förordning under lagenom kemiska pro-d, kter. 5.2.3 : Direktiv /278/EEG omanvändning av avlopps slam i jordbruk innebär att avloppsslam fär användas endast om särskilda gränsvärden för halter av tungmetaller inte överskrids. Vissa ytterligare be gränsningar av användningen anges. Den som producerar avloppsslam skall till användarna lämna uppgifter om m.m. Register skall föras med uppgifter om slammet, användarnas namn och adress och platsen där slam met skall användas. Här aktuella frågor regleras i svensk lag genommiljöskyddslagen. Jordbruksfrågor regleras ocksä i lagen om skötsel avjordbruksmark. Direktivets regler är riktade till tre parter.Jordbrukarna får inle sprida avloppsslam om inte förutsättningarna äruppfyllda. Slamproducenten är skyldig att undersöka slammet och vidarebefordrarelevanta uppgifter. Myndigheterna är skyldiga att tillse att användningenregistreras. De beslut som måste tas i producentledet kan redan idagmeddelas med stöd av ML. Frågan är hur man skall gå lill väga för alt förbjudaanvändning av slam. Promemorieforslaget innebär ell tillägg lill ML med förbudoch möjligheter att meddela generella föreskrifter om slamhantering. Som tidigarepåpekats är det olämpligt att i en lag av så allmän karaktär stoppa in endetaljerad specialregel som strider mot lagen. Den av forskningsnämndentidigare föreslagna lösningen fungerar även i detta fall. Beträffandejordbruk finns emellertid redan en speciallag, lagen om skötsel avjordbruksmark, enligt vilken regeringen eller den myndighet regeringenbestämmer kan meddela de föreskrifter som behövs ur miljösynpunkt.Forskningsnämnden anser det lämpligt att utnyttja den speciallagstiftning somfinns för att reglera frågor som faller under sådan lags tillämpningsområde.Skötsellagen bör kompletteras med ett tillägg till 6 b §, i form av elt tredjestycke. "Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer fär meddelaföreskrifter om användning av avloppsslam i jordbruket". Informations-tillsyns-, och ansvarsregler finns i lagen. 5.2.4 i : I förslaget lill ny 8c § anges bla att un- 11 1992/93. derväxtsäsongen får slam inte användas på växande grödor pä betesmark Prop.1992/93:60 eller pä mark där foder produceras. Enligt tolkningfår be- Bilaga 2 stämmeisen i denna lydelse den tveksamma konsekvensen attslam inte fär användas vid odling av foderspannmäl men väl vid odling avspannmål som skall användas till livsmedel. 5.2.5 i o. län: I Sverigestuderades avlopps-slammets användbarhet i jordbruket intensivt under 1960-70-talenvid dåvarande . Till en början undersöktes slammels effektpå grödornas avkastning. koncentrerades verksamheten på slammels, den slamgödsladejorden och skördeprodukternas innehåll av tungmetaller som kadmium, nickel ochbly. Undersökningarna ledde till att avloppsslam i olika former kom tillanvändning i jordbruket. Dessutom lade slampprodu-centerna ner mycket arbete påatt sänka metallhalterna i slammet genom alt stoppa utsläppen av metaller vidkällan. Den allmänna uppfattningen vid var attom slammet höll sig inom vissa gränsvärden kunde det utan risk användas ijordbruket för alt på så sätt uppnä en önskvärd recirkulation av näringsämnen.Man var dock inle enig om slammels välsignelse utan några forskare varnadetidigt för tungmetallernas långsiktiga påverkan på mikroorganismerna i marken. För att ta ett exempel från länet kan nämnas att Ryaverkeli satsade på kalkinblandning i slammet för att öka dess värde förjordbrukaren. Ryaslammet gick också under många är ut till jordbruket iVästsverige som elt populärt jordförbätlringsmedel. Ryaverkel hade ocksälyckats bra med att sänka tungmetallhalterna i slammet. Under är 1987 kom användningen av slam pä jordbruksmarkäter under debatt. Förutom tungmetallerna togs då även upp slammels innehåll avorganiska föroreningar, vars effekter pä mark framtida effekterna av slammetpä mark och gröda. Följden blev att slamanvändningen i jordbruket minskadedrastiskt. För del betydde det att större delen av slammet fickdeponeras. I EG:s direktiv anges att man skall förhindra skadligaeffekter av slam på mark, gröda, djur och människor. Del redovisas också reglerför slammels användning, samt gränsvärden för lungmetallhaller i slam och marksamt för den ärliga tungmelalltillförseln till jordbruksmarken. Jämfört medsvenska normer, skrivna och oskrivna, synes mycket"generösa". Exempelvis ligger gränsvärdena för lungmetallhaller islam mellan två och tio gånger högre i EG än i . Under rubriken påpekas att de svenska bestämmelserna bör vara skarpare än . Detlahåller gärna med om men vill också peka på nägra detaljer därytterligare skärpning är befogad. Avloppsslam skall endast få spridasöver mark där slammet kan brukas ned . Det kan därför inte användaspä mark med vallväxter avsedda för slätter eller bete. Inte heller skall slam fä spridasöver mark där man planerar att inom överskådlig tid odla grönsaker ellerpotatis. Det är viktigt att slammels innehåll av kända och"okända" ämnen under- söks och bevakas. Detta gäller då inte enbarttungmetallerna utan även orga- Prop. 1992/93:60 niska och oorganiska ämnenav mer komplex natur. Först när slammels kva- Bilaga 2 litet är sådan attkonsumenter och lantbrukare accepterar att det sprids på kan viåstadkomma en önskvärd recirkulation av viktiga näringsämnen. 5.2.6Länsstyrelsen iSkaraborgs län: Följande lydelse föreslås "Under växtsäsong får slam inteanvändas i växande grödor ... osv". 5.2.7Kalmar kommun:Vi ser det som positivt att bestämmelser om metallhalter i avloppsslam förs ini ML. Det bör öppna vägen för konstruktiva diskussioner mellan kommunerna ochlantbrukets företrädare. För till syvende og sidst är det ju lantbrukarna sombestämmer om slammmet skall användas pä eller inte och det oavsett hurlagstiftningen utformas. Däremot är vi tveksamma till att den föreslagna 8c§ MLuppfyller minimikraven i direktiv /278. Av artikel 5 framgår enligt vårbedömning att det i måste finnas bestämmelser både för högstatungmetallhalt i som ska användas för slamspridning och högstametallhalt i slam. Alternativ till det senare är bestämmelser om högsta mängdslam som fär spridas per ytenhet. Den föreslagna lydelsen av 8c§ ML behandlar enbart delsenare, det vill säga bara det som sägs under punkt 2 i artikel 5 i direktivet.För att uppfylla kraven bör texten kompletteras med förslagsvis följande: "..tillålen tungmetallhalt i och slam...". Gränsvärden för metallhalter i måste enligt vadsom sägs i artikel 8, andra stecksatsen, anpassas till svenska förhållanden.Halterna måste dä justeras nedåt beroende på att en stor del av den svenskaåkerjorden normalt har ett pH mellan 5 och 6. Ett alternativ är alt i deaviserade föreskrifterna meddela förbud mot spridning av slam på med pH-vär-denunder 6. För kontroll av de faktiska halterna i åkermarken gentemotgränsvärdena krävs analyser. I föreskrifterna bör därför kostnadsfördelningenmellan slamproducenl, främst kommuner, och lantbrukare för provtagning och analysklargöras. 5.2.8Göteborgskommun: De förslag till tillägg i miljöskyddslagen enligt 8b och 8c §§ somutredningen redovisar finns inget att erinra emot. Grundvat-lenskyddel blirgenom förslaget fydligare som reglerna för slaman-vändning blir mer enfydigaän . EG:s direktiv för slamanvändning är utformade som minimikrav,vilket inte förhindrar att en svensk tillämpning av kan innehållasträngare villkor. Säväl klimat- som markkemiska förhållanden i (långsammare nedbtytning, försurningskänsli-gare mark) motiverar en sådansträngare tillämpning. 5.2.9LantbrukarnasRiksförbund: För att undvika missförstånd i den lagtext som föresläs pä sid6,8 c § första stycket i miljöskyddslagen föreslår LRF att ordet foder ersättsmed grönfoder. Foder omfattar även fodersäd vilket inle är avsikten. Beträffanderegler (sid 124) avseende tiden mellan spridning av slam och skörd föreskrivs i EG-direktivet 10 månader medan utredningen föreslår 1 163 Fördenna awikelse redovisar promemorian inga sakskäl. LRF har principiellt inget alt erinra mot 8 c § andrastycket i lagförslaget, Prop. 1992/93:60 men önskar i detta sammanhangpåpeka att LRF förordar skärpta gränsvär- Bilaga 2 den i förhällande tillde riktvärden som SNV anger i sina Allmänna Råd. Om slam skall användas på livsmedelsproducerandeåkermark räcker det inte med ett gränsvärdestänkande utan en källsortering avavlopp mäste ske. 5.2.10 Svenska Vatten- och Avloppsverksföreningen:Direktivet "syftar lill att reglera användningen av avloppsslam ijordbruket på ett sådant sätt alt skadliga effekter pä mark, vegetation, djuroch människor hindras som en riktig användning av sådant avloppsslamuppmuntras". (Sid 116 i departementspromemorian). 1 direktivet pä sid 1anges ocksä att "Användningen av avloppsslam fär inte negativt påverkamarkens eller jordbruksprodukternas kvalitet." Trots vad ovan sagts påstås det pä sid 124 idepartementspromemorian att, "För att upprätthålla ambitionerna iNaturvärdsverkets riktlinjer bör de svenska bestämmelserna vara skarpare än EG:sregler". EG-direktiven är utformade så all slamspridning ej färutgöra nägon risk för människors hälsa och för miljön. EG-direktiven bordedärför vara tillräckliga. Del får inte vara sä alt man t.ex. p.g.a.kunskapsbrist eller för alt vara "på den säkra sidan" föreskriver attalla tungmetaller skall elemineras så långt del är möjligt. Delta är inteekonomiskt försvarbart. Det måste finnas starka motiv för en sä avsevärdskärpning av EG:s krav som SNVs riktlinjer innebär. Motiven bör redovisas. Vi vill ocksä påpeka alt i direktivels artikel 9 står att bädeslammet och den jord på vilken det skall användas skall analyseras. Anvisningarbör alltsä utarbetas för provtagning och analys för della. Gränsvärden förtungmetaller i jord måste fastställas. 5.3.1 : Genom direktiven om avfall täcksde flesta reglerna av den svenska lagstiftningen utom vad gäller hantering av spillolja. Spillolja är en kemisk produkt och räknas till kategorin oljeavfall. Inom sjöfarten förekommer myckel oljeavfall ochSjöfartsverket anser att det enbart är positivt att denna fråga kan reglerasenhetligt genom en förordning om hantering av spillolja. Enligt nu gällanderegler är hamnarna under vissa villkor skyldiga att kostnadsfritt la emot bl.a.oljeavfall frän fartygen. 5.3.2 : 8 d § i förslagetanvänder en annan teknik än de tidigare nämnda, nämligen en direkt hänvisning till etl EG-direkliv. Om den föreslagna paragrafen är följande all säga. Spillolja är en kemisk produkt enligt LKP, även om denanvänds lill bränsle. Det är svårt att länka sig nägon situation i därdet skulle vara förenligt med subslitutionsprincipen i 5 § LKP att användaspillolja som bränsle. Rättslig reglering av oljor har i skettprimärt genom antingen LKP eller speciallagstiftning rörande svavelhalt i olja. Om maneftersträvar att göra systemaliken så ren som möjligt, kan man överväga att i stället för en 8 d § i ML införa en särskild förordning om spill olja. Det finns positiva bieffekter av en sådan åtgärd, eftersom man där sam- 164 tidigt kan konkretisera subslitutionsprincipen förspillolja som bränsle, en Prop. 1992/93:60 fråga som ger stora problem i denpraktiska lillämpningen i stora delar av Bilaga 2 landet. Det är nämligen hellklart att subslitutionsprincipen innebär att man måste använda bästa rimligabränsle och det är aldrig spillolja, utom möjligen (vilket får bedömas frånfall till fall utifrån just 5 § LKP och 5 § ML) i anläggningar med mycket högoch driftsäker reningsteknik. Detla gäller även anläggningar långt under denstorleksordning som avses i EG-direktivet. Alltså bör i en sådan förordning under LKP bestämmas attspillolja aldrig får användas som bränsle utom i anläggningar där entillståndsprövning enligt ML har skett samt, i samma förordning, införas detsom nu står i förslaget till 8 d § ML. 5.3.3Universitetet iLund: Direktiv /439/EEG och 87/101/EEG om spillolja bör, som promemorianföreslår, införlivas genom en förordning under LKP. Något tillägg till ML,såsom utredningen föreslår, behövs inle med anledning av detta, eftersom detredan nu framgår att annan lagstiftning gäller utöver reglerna i ML (2 § ML). 5.3.4Kalmar kommun:Den särskilda förordning om spillolja, innehållande bland annat en definitionav begreppet spillolja, som aviseras i promemorian hälsar vi varmt välkommen. Idet praktiska tillsynsarbetet har vi upplevt avsaknaden av en juridiskthållbar definition av begreppet spillolja som en allvarlig hämsko. Däremot anser vi att den föreslagna lydelsen av 8d§ MLinnebär en klar sänkning av den ambition som råder vad gälleromhändertagandet av spillolja. betraktas i pincip all förbränning avspillolja, i likhet med förbränning av kabelskrot etc, som otillåten sävidainte förbränningsanläggningen har fillstånd enligt ML (punkt 92.05.02 ibilagan till MF). Vår erfarenhet är också att de största problemen med störandeluftföroreningar från spilloljeförbränning uppstår vid små anläggningar, fyppannor för enskilda villor eller verkstadslokaler. Det hör till undantagen attsådana pannor har en tillförd effekt som överstiger 3 MW. Förslaget bör därför enligt vår mening ändras fill attomfatta all förbränning av spillolja oavsett anläggningens storlek. Något annatvore elt avsteg från det som nämns på flera ställen i promemorian och prop.1991/92:170, nämligen att vi i gentemot EG ska upprätthålla våra iflera sfycken högre ambitioner på miljöområdet. 5.3.5 : Med hänvisning till EG:s intentioneratt i första hand eftersträva regenerering av spilloljor, bör 8 d § kompletteras med en motsvarande prioritering, dvs. att förbränning av spilloljor endasl bör tillgri pas i den mån regenerering inte kan åstadkommas. Sådan förbränning av spillolja bör ske i för ändamålet särskilt utformade anläggningar. Med tanke pä möjligheten att införa strängare nationellabestämmelser om spilioljehantering, bör lagförslaget kompletteras med enskrivning om att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer färmeddela ylterligare föreskrifter. 5.3.6 : Lagförslag 8 d § ML omnämner spillolje- 165 bränning, vilket emellertid kan vara olämpligt, då det kange inttyck av en Prop. 1992/93:60 särskild legitimitet för sådanaaktiviteter, som kanske inte alltid är önskvärd. Bilaga 2 En särskildförordning vore i stället att föredra. 6.1.1 : SJ vill understtyka vad somsägs om miljökonsek vensbeskrivningarnas uppgifier och utformning i Rädets direktiv /337/EEG bilaga 3 - nämligen att beskrivningen bör innefatta inte endast den direkta inverkan på miljön av en verksamhet, utan också "varje indi rekt, sekundär, kumulativ, kort eller långsiktig, bestående eller tillfällig,po sitiv eller negativ inverkan av projektet". När det gällertrafikanläggningar skulle detta direktiv, enligt SJ:s mening, innebära att inte bara störningar och marginaleffekter av tillkommande arbete skall beskrivas. Även långsiktiga omfördelningseffekter på trafikarbetet, och de miljöeffekter detta innebär - positiva eller negativa skall redovisas. skulle innebära en utvidgning avmiljökonsekvensbeskrivningarnas omfattning jämfört med dagens förhållanden vid t.ex.väganläggningar. Enligt SJ:s uppfattning är dock en sädan utvidgningvälmotiverad när del gäller infrastrukturinvesleringar med tanke på deraslångsiktiga karaktär och styrande effekt på transportsystemet. Det är även ilinje med de tankegångar om miljökonsekvensbeskrivningarnas uppgifter somredovisas i förarbeten till NRL. Enligt SJ:s mening borde demiljökonsekvensbeskrivningar som uiförs enligt väglagen och luftfartslagen -och enligt banlagen och lagen om inrättande, utvidgning och avlysningav allmän faried och allmän hamn - samtliga utformas så att de lever upp tilldirektivets krav som de citerats ovan. 6.1.2 : upprättar normaltmiljökonsekvensbeskriv ningar för alla projekt vid byggande av nya järnvägar och vid väsentlig om byggnad. Avsikten är att i ell sä tidigt skede som möjligt beakta miljöfrå gorna. miljökonsekvensbeskrivningar uppfyller de kravsom redovisas i utredningen vad avser säväl innehåll som arbetssätt. Verket harnyligen färdigställt anvisningar för hur dessa miljökonsekvensbeskrivningarskall utföras och redovisas. Detta har skett bl.a. i samråd med ochNaturvårdsverket. 6.1.3 : Principiella krav påmiljökonsekvensbeskrivningar (MKB) i vägplanering och vägprojektering finns inte endast i väglagen utan även i förordningen om rikstäckande väghåUningsplan, regionala väghållningspla ner och planer för länstrafikanläggningar. har givit ut en policy och föreskrifter om MKB. Kravet på MKB omfattar alla projekt som prövasenligt väglagen, dvs. det finns ingen begränsning till endast stora projekt somEG anger. har i förslag till räd angett en modell för att klargöranär ingen djupare Förslaget innebäratt en analys av Prop. 1992/93:60 miljöeffekter i samråd miljömyndigheter (länssfyrelseoch kommun), skrift- Bilaga 2 ligt dokumenterad och underskriven, godkänns sommiljökonsekvensbeskrivning. Detta liknar den sållningsprocedur som görs i USA.Denna sållning kommer vanligen att ske i samband med den förstudie som kommeratt inleda projekteringsprocessen och som liknar den scopning som rekommenderasav . Råd om förstudie avses ges ut av i September1992. eftersträvar en integrerad miljöhänsyn varvid MKB-dokument skatas fram som en del i den övergripande väghållningsplaneringen och iprojekteringen. Detta stämmer väl överens med Esbokonven-tionens text om att MKBi skälig utsträckning skall tillämpas även för planer och program. Enligtuppgift kommer EG med direktiv om MKB i planer och program. Förslagen i departementspromemorian är enligt Vägverketsmening tillräckliga för att tillgodose syftet med EG:s direktiv. Obligatoriskprövning av vägprojekt enligt miljöskyddslagen skulle inte ge bättre resultatmiljömässigt jämfört med dagens system. En jämförelse av prövning enligt miljöskyddslagenrespektive väglagen har gjort i rapport till regeringen (W publ. 1990:26(bifogas)). Efter att den jämförelsen gjordes har även krav på länssfyrelsensgodkännande av MKB tillkommit i väglagstiftningen. Vissa tolkningsproblemförekommer beträffande vad godkännande innebär. Det är därför bra att som ipromemorian ange att godkännande avser kvalitetskontroll. EG-direktiven om MKB uppmärksammar inte behovet av attdela in projekteringsplaneringen i flera skeden. Det anges att MKB skall görasså tidigt som möjligt. Krav på tidighet står alltid i motsättning till detaljinformationoch redovisning av åtgärder. Stegvis MKB tillämpas inom vägsektom och harbörjat uppmärksammas internationellt som ett lämpligt arbetssätt för att göra MKBeffektiv. Eftersom de vägprojekt som kan komma att prövas enligt 4kap naturresurslagen troligen är stora och berör flera kommuner är det rimligtatt för vägar liksom för vissa järnvägslinjer inte tillåta kommunalt veto. Detskulle därför vara lämpligt att även större vägprojekt får prövas påmotsvarande sätt som föreslås för järnvägslinjer. 6.1.4 : Verket vill när det gällerfarleder och liknande, som nämns i bilaga 1, påpeka att det kommunala vetot enligt NRL inte bör vara tillämpligt. Efter omfattas ärenden enligt lagen ominrättande, utvidgning och avlyssning av allmän farled och allmän hamn avmiljökonsekvensbeskrivning genom en ändring i förordningen ommiljökonsekvensbeskrivningar (§8).