prop · GG03170 · 1992-12-31 00:00:00 — Ettavsevärt internationellt deltagande förutses inom samtliga de just nämnda forskningssektorerna.Det gäller såväl de aktiva forskarna som ledningarna för respektive stiftelseoch fond. Isammanfattning innebär regeringens förslag att uppbyggandet avforskningsområden eller forskningsenheter av internationell slagkraft genomförsgenom tillskapandet av oberoende forskningsstiftelser med beskriven inriktninginom följande områden: Strategisk forskning,huvudsakligen inom naturvetenskap, teknik och medicin 1.8 Flexibilitet och förnyelse inom universiteten ochhögskolorna Enhuvuddel av statens stöd till forskningen kanaliseras direkt och indirekt tilluniversiteten och högskolorna. Att dessa fungerar väl blir därmed av storbetydelse för den svenska forskningens kvalitet, förnyelseförmåga ochkonkurrenskraft. Genomden nya högskolelag som antogs av tillförsäkrasuniversiteten och högskolorna en ökad frihet bl.a. vad gäUerstudieorganisation, utbildningsutbud, antagning av studenter, inrättande avprofessurer, skapande av karriärvägar för lärare, InstitutioneU organisationsamt disposition av resurser för grundutbildning och forskning. Medden ökade friheten följer också ett ökat ansvar. Av stor betydelse är attuniversiteten och högskolorna själva förmår skapa förnyelse och göraprioriteringar. Därtill krävs vilja till profilering och ett medvetetledarskap. Förnyelse är oftaliktydigt med uppkomsten av kreativa forsknings- Prop. 1992/93:170 miljöer, därnya idéer och tankar har förutsättning att utvecklas till nydanande rön ochupptäckter. Sådana miljöers utseenden kan skilja sig åt mellan olikaforskningsområden. I vissa fall är förnyelsens förutsättning ökade resurser.Oftast är emellertid en ökad flexibilitet och dynamik det viktigaste. Genom ökadekontakter forskare emellan, gärna över fakultetsgränserna, genom insatser föratt öka andelen kvinnliga forskare, genom förbättrade möjligheter för yngreforskare samt genom prioriteringar till expanderande forskningsinriktningar kanforskningsresurserna utnyttjas bättre. Universitetenoch högskolorna är mångkulturella institutioner. Ett vitt spektrum avverksamheter med skilda villkor ryms inom dessas ram. som mängdenkunskap ökat har utvecklingen också inneburit en ofrånkomlig specialisering avkunskapen. Specialiseringenrymmer betydande risker. Det finns en risk att upp-spUttringen leder till alltför små enheter med ett otillräckligt antal aktiva forskare för att uppnå ennödvändig kritisk massa. Med liten rörlighet mellan och inom universiteten ochhögskolorna ökar riskerna för förstelning. Dettaär desto mera allvarligt som nya vetenskapliga rön allt oftare sker igräns3'torna meUan olika discipliner, snarare än i respektive områdes mitt. och högskolor har en utveciding inletts bort frånsmåinstitutioner i riktning mot större enheter med syfte att öka forskningenskvalitet och öka förnyelsen. Det är välkommen och angelägen utveckling. Enutveckling i riktning mot större enheter kan förväntas bidra tiU en angelägenförnyelse av de vetenskapliga institutionerna. Härutöver spelar formerna förfinansiering av universitetens och högskolomas forskning en viktig roll förden vetenskapliga förnyelsen. Denforskning som bedrivs vid universitet och högskolor finansieras, som tidigarenämnts, via olika kanaler: fakultetsanslag, anslag från de vetenskapliga råden,anslag från sektorsorgan, anslag från privata fonder och stiftelser samtersättning för särskild uppdragsforskning från bl.a.-företag, myndigheter ochkommuner. Relationerna mellan de olika finansieringsformerna varierar starktmellan olika ämnen och forskningsområden. Fakultetsanslagenssyfte är att ge universitet och högskolor möjlighet att bygga upp entillräckligt stark vetenskaplig infrastruktur. De är en fömtsättning för såvälkontinuiteten som det fria kunskapssökandet. Förfarandet vid tillsättningen avtjänster ställer hårda kvalitetskrav. Fakultetsmedlen medger ävenatt universitet och högskolor kan göra egna bedömningar om vilka disciplinersom bör ges särskild prioritet. Anslagentill forskningsråden fyller den dubbla funktionen att vara Prop. 1992/93:170dels nationella - dvs. inte bundna geografiskt till ett visst universitet elleren viss högskola - dels direkt och kontinuerligt kvalitetsrelaterade.Rådsanslagen har därmed en direkt rörlighetsfrämjande effekt. De ökarförändringstrycket inom universiteten och högskolorna. Deras särställningjämfört med andra anslagsformer skall dock inte överdrivas. Sålunda har kritikstundom riktats mot råden för att i realiteten konserveraforskningsstrukturen, om än på ett nationellt plan. Inomramen för fakultetsmedlen tillämpar flera universitet och högskolorforskningsrådsliknande procedurer vid fördelning av anslag enskilda forskareoch institutioner emellan. Detär enligt regeringens mening angeläget att främja uppkomsten av dynamiskaforskningsmiljöer för att stimulera till en ökad vetenskaplig fömyelse. Det börske som en kombination av bl.a. följande åtgärder: Sammanläggningen av mindreinstitutioner till större enheter fullföljs. Det ankommer på varjeuniversitets- och högskoleledning att tillse att den frihet man fått attorganisera det vetenskapliga arbetet på sätt som bäst passar varje universiteteller högskola tas till vara. Forskningsråden bör vid sinaprövningar särskilt uppmärksamma yngre forskare. Råden bör särskilt främjaforskarrörlighet. Råden bör främjagränsöverskridande forskning. Fakulteterna stimuleras attintroducera rådsliknande procedurer vid fördelningen av anslag forskare ochforskargrupper emellan. Ett system utvecklas föraktivitetsrelaterad resursfördelning på nationell nivå, där en del avfakultetsanslagen relateras till forsknings- och forskarutbildningsaktivitet.Systemet börjar införas under den kommande treårsperiodens sista år. Tillåtgärder av detta slag bör också läggas insatser av universitet och högskolorför att rekrytera forskare från andra lärosäten respektive stimulans till egnadoktorander att efter fullbordad utbildning söka sig till andra institutionerän den där doktorandstudierna genomförts. Enförstärkning av rådens andel av de samlade anslagen till universitetens ochhögskolornas forskning har diskuterats som ett sätt all ylterligare främjarörligheten. En större del av forskningsanslagen skulle därigenom komma attprövas av andra än universiteten och högskolorna själva. Regeringendelar bedömningen all en sådan förskjutning vore angelägen särskilt på vissaområden. Den eftersträvade effekten kan emellertid uppnås utan attfakultetsmedlen behöver minska. Genom den nya struktur som föreslås ipropositionen om forskning med löntagarfonds-medel för de i detta sammanhangaktuella forskningsmedlen kan den nödvändiga stimulansen till förnyelseerhållas. Fakultetsänslag och anslag från forskningsråd, sektorsorgan och destiftelser som avses bli inrättade med löntagarfondsmedel kommer att kunnaerbjuda en stimulerande mångfald i fråga om forskningsfinansiering. Tillförnyelsemöjligheterna hör lokaler, utrustning och de biblioteks- Prop.1992/93:170 resurser som står till forskningens förfogande. Enväl fungerande informationsförsörjning till forskningen är en förutsättningför att de höjda ambitionerna skall kunna uppnås. Det har framhållits i detföregående i vilken stor utsträckning svensk forskning är beroende avforskningsresultat från andra länder. Universitets- och högskolebiblioteken,tillsammans med vissa fristående institutioner som Kungl. , spelaren viktig roll för kontakten med intemationeUa forskningsresultat.Skyldigheten att hålla bibliotek finns inskriven i högskoleförordningen. Universitets-och högskolebibUoteken skall i samarbete med sina huvudmän ställa denvetenskapliga litteraturen till forskarnas förfogande, samarbeta med varandra idetta syfte, aktivt verka inom det lokala informationsnätet samt ge tillgångtill och vägledning i användningen av lokala, nationella och internationellanätverk och databaser. Biblioteken är inte alltid väl rustade för sincentrala roll i universitetens och högskolornas informationsförsörjning.Universiteten och högskoloma måste ställa rimliga resurser till derasförfogande. Detär väsentligt, inte minst för den kulturvetenskapliga forskningen, attarkivväsendet upprätthåller hög standard och är lättillgängligt för forskareoch andra intresserade. I detta avseende finns brister, framför allt närdet gäller arkivering av material från mer moderna medier. Regeringen förordardärför vissa resursförstärkningar till . Regeringen föreslår ocksåatt Arkivet för ljud och bild () tillförs ökade resurser. Tillden nödvändiga infrastrukturen hör också system och nät för datakommunikation.Speciellt viktigt är att kommunikationssystemen mellan de enskilda universitetenoch högskoloma har tillräcklig kapacitet och fungerar väl. Regeringen föreslåratt universitetsdatanätet SUNET uppgraderas samt att arbetet med nästageneration stordatorer ges särskilt stöd. I den senare frågan är nordisksamverkan av stort intresse. Universitetensoch högskolornas informationsverksamhet vänder sig också utåt. Universitetoch högskolor har elt stort ansvar för forskningsinformationen. Detta ansvargäller såväl gentemot dem som har ett direkt behov av forskningens resultat somgentemot en bredare allmänhet. Utvidgade kontakter och ett förbättrat idé- ochkunskapsutbyte krävs med företag, kommuner, landsting och myndigheter. Även medmuseer, arkiv och kulturinstitutioner behöver utbytet öka. 1 ett senare avsnittpresenteras även förslag som tydliggör de större universitetens ochhögskolornas ansvar för att tillse att forskningen ges en vid geografisktäckning. Universiteten kommer att tillföras ökade resurser förinformationsverksamheten. Attsörja för en tillfredsställande lokalförsörjning är en del av regeringensansträngningar för att ge forskningen goda utvecklingsmöjligheter. Trotsomfattande insatser är behoven på detta områdeomfattande till följd av eftersatta investeringar . I en gemensam utredning avByggnadsstyrelsen, Universitets- och Prop. 1992/93:170 högskoleämbetet(UHÄ) och Svenska akademiska reklorskonferensen bedömdesinvesteringsbehovet i lokaler och utrustning för den högre utbildningen ochforskningen uppgå till åtskilliga miljarder kronor. Inomramen för de resurser som kan tillföras forskningen ingårmedel till lokala investeringar till en storleksordning av minst två miljarderkronor. Trots den ansenliga storleken är det likväl inte möjligt att redanunder den kommande tteårsperioden sätta i gång alla de projekt som kan bedömasvara av särskild vetenskaplig betydelse. Någraav de projekt som bör komma till utförande är särskilt angelägna. Hit höretableringen av ett i och utvecklingen av biomedicinsktcentrum i . En gradvis förnyelse av lokalbestånd ärlikaså angelägen för att forskningen skall kunna upprätthålla sin starkainternationella position. Ytterligareen viktig faktor för stimulans till förnyelse och ökad kvalitet i forskningenär karriärmöjligheterna för de enskilda forskarna. Genomlöntagarfondssatsningen, liksom genom de nya samverkansformerna mednäringslivet, förbättras dessa möjligheter. Av betydelse är även den nya karriärvägsom nu skapas inom lektorstjänstens ram. Idet här sammanhanget bör framhållas de goda möjligheter som finns för förelagenatt kunna bidra till forskning och utveckling med rätt till avdrag vidinkomsttaxeringen. En generell utvidgning av avdragsrätten gjordes . Föravdragsrätt krävs inte mer än att företaget har ett rimligt intresse av denFoU-verksamhet som bidraget avser. I samband med skattereformkonstaterades att tillämpningen fick anses svara mot detta syfte (jfr. 1989/90:110s. 611 f). gjordes den bedömningen att med sådana generella reglerfanns det inte längre behov av särskilda regler liknande dem som tidigare fannsi den s.k. forskningsförordningen (jfr. SFS 1975:127). Det kan tilläggas attföretag som bedriver industriell tiUverkning får ta sina allmänna investeringsfonderi anspråk för FoU-kostnader. Enutvärdering av gällande regler för företagens rätt till avdrag vid inkomsttaxeringenför forskningsändamål är nu angelägen. Syftet med utvärderingen skall vara attge ett underlag för förbättringar av förutsättningarna för företagen att bidratill forskningens utveckling. Regeringen återkommer i denna fråga i enuppföljande forskningsproposition 1994. Figur4: Flexibilitet och förnyelse. Föratt på ett nationellt plan möjliggöra förändrade tyngdpunkter iforskningsinsatserna krävs också andra åtgärder. Ett sådant instrument utgörsav de utvärderingar sorn sker kontinuerligt av universitet och högskolor,liksom av forskningsråd och sektorsorgan. Utvärderingar med internationellmedverkan är av yttersta betydelse för att bedöma forskningens kvalitet.Universitetskanslern har bl.a. till uppgift att göra utvärderingar och se tillalt dessas resultat återförs som underlag för regerings och riksdagsbedömningar om övergripande forskningsprioriteringar. Införden proposition som kommer att avse forskning efter perioden /94 - 1995/96bör frågan om resurstilldelning och omprioriteringar mellan olika ämnesområdensärskilt tas upp. Underlag för denna bedömning kommer att utgöras bl.a. av deårliga resultatredovisningar, uppföljningar och utvärderingar som kommer attgenomföras för den StaUigt finansierade forskningsverksamheten. 1sammanfattning innefattar regeringens förslag för att öka flexibiliteten ochförnyelsen inom universiteten och högskolorna: Främjande av forskarrörlighet,yngre forskare och gränsöverskridande forskning Rådsliknanderesursfördelning;sprocedurer inom fakulteterna Insatser för att främjadatakommunikation Utvärdering av rätten tillavdrag för forskningsverksamhet. 1.9 Rekrytering av forskare Regeringenhar redan tidigare fastlagt målel att fördubbla examinationen av doktorer tillår 2000. Denna ambition har flera syften: att förnya forskningen, att stärkakvaliteten i den högre utbildningen och att förse näringslivet och andrasamhällssektorer med ett ökat antal vetenskapligt utbildade medarbetare. OmSverige skall kunna hävda sig i den internationella konkurrensen måste andelenforskarutbildade i arbetskraften höjas. Efter en tidigare nedgångär antalet disputationer uppe på samma nivåer som rådde vid 1970-taletsbörjan. Totalt examineras nu ca 1 100 doktorer . Antalet nyantagnadoktorander har emellertid varit omkring 2 400 per år.Ofta överstiger den faktiska tid som krävs för att uppnå doktorsexamen denormerade fyra åren. Medianåldern bland de nyexaminerade ligger på över36 år. Totalt antal forskarexamina läsåren 1970/71-1989/90 I Doldoneiamen LJ Doklonf rad I LlcendAtciuncn Figur5: Totalt antalet forskarexamina /71-1989/90 Fördelningenav de forskarutbildade mellan olika sektorer i arbetslivet förändrades endastmarginellt . Större delen av nytUlskottet anställdesoch anställs alltjämt i den offentliga sektom. haråldersstrukturen bland de forskarutbildade i arbetskraften förändrats. Gruppenunder , i figuren nedan, har krympt betydligt mellan 1970 och 1989.Dessutom är en större andel 1989 jämfört med . av deforskarutbildade är och kommer därför att vara pensionerade inom 10- . ■ 50-59 D 35-49 Figur 6: De forskarutbildades ålder 1970, 1985 och 1989 Bedömningen att en fördubbling av examinationen avdoktorer är angelägen grundar sig på bl.a. följande: Andelendisputerade lärare vid universiteten och de stora högskolorna är förlåg. och högskolor ligger andelen på , vid de små ochmedelstora högskolorna på . Regeringens strävan är att iprincip all akademisk utbildning skall förmedlas av lärare med doktorsexamen. Under denärmaste tio åren når ett stort antal av dagens professorer och andrauniversitets- och högskolelärare pensionsåldern. Det innebär ett behov avflera doktorer bara för att fylla vakanserna och upprätthålla dagenskvalitetsnivå inom högre utbildning och forskning. Utanföruniversiteten och högskoloma finns flertalet doktorer inom den offentligaverksamheten. Inom industrin är, med undanlag för läkemedelsindustrin, andelendoktorer låg. 1 en särskild studie har ()framhållit betydelsen av flera teknologie doktorer för att möta industrinskrav på kunskapsförsörjning. Skolan behöverflera vetenskapligt skolade lärare för att kunna hävda kvalitetskraven. Inte bara i uppmärlcsammas nu behovet av fleradoktorer. Runt om i har kraftiga förstärkningar av forskarutbildningskelt . All på della sätt investera i ökad kompetens bedömsofta ha en avgörande betydelse för samhällsutvecklingen. som antalet doktorander behöver utökas måsteforskarutbildningen förbättras och effektiviseras för alt säkerstäUa én'rimlig disputationsfrekvens. Inte minst viktigt är alt fler yngre studenterrekryte- ras och attdisputationsåldem sänks. Andelen kvinnor bland forskarstu- Prop.1992/93:170 denterna och bland de nya doktorerna måste öka. Alltillse att forskarutbildningen sker effektivt är ett sätt att hushålla medknappa resurser. Att forskarstudierna kan fullföljas är dessutomväsentligt för slagkraften i doktorernas fortsatta forskargär-ning. En lägreexaminationsålder torde även öka de examinerades attraktionskraft påarbetsmarknaden i stort. Rekryteringentill forskarutbildningen bestäms i hög grad av hur intressant och attraktivden enskilde studenten finner en ytterligare fördjupad utbildning vara. Avbetydelse är en stimulerande och kreativ forskningsmiljö, liksom reellamöjligheter att hinna disputera . Framtida karriärmöjligheter ochlön spelar också stor roll. Föratt den nödvändiga expansionen av forskarutbildningen skall komma till ståndkrävs en rad insatser. Detlångsiktigt mest betydelsefulla är sannolikt att doktorer avlönas bättre.Situationen är för åtskilliga studenter sådan att en forskarutbildningär direkt olönsam. Det har till konsekvens att incitamenten till denextrainsats som forskarutbildningen innebär, och som samhället är i stort harbehov av, för den enskilde ofla är svaga. Enangelägen förändring av lönestrukturen tar tid att genomföra. För attkompensera lönebilden kortsiktigt är det därför ofrånkomligt att genomföraväsentliga förbättringar av doktorandernas studiefinansiering. Regeringenföreslår därför en väsentlig utökning av anlalel doktorandtjänster. Teknik,naturvetenskap och humaniora prioriteras. Omvandlingen av utbildningsbidragenfullföljs . Forskarutbildningavses bli en integrerad del av den forskning som finansieras medlöntagarfondsmedel. Därtill kommer de resurser som avsatts förkompetenshöjning av universitetens och högskolornas lärare samt ambitionen attindustriforskningsinstiluten skall engagera doktorander. Tillsammans innebärdessa åtgärder en mycket kraftig utökning av forskarutbildningen. Dessutomföreslår regeringen alt program för forskarutbildning i samverkan mednäringslivet skall främjas. Härigenom tillförs förelagen vetenskapligt skoladpersonal och därmed nytt velande. Program av detta slag, som bl.a. med framgångutvecklats i och , främjar också kontaktnäten mellan devetenskapliga institutionema och näringslivet. Inomde forskningsbolag i anslutning tUl universitet och högskolor som nämnts ovanbör utrymme skapas för tjänster efter avlagd doktorsexamen. Detsamma gäller omde forskningssatsningar som genomförs med löntagarfondsmedel. Utöverden betydelse sådana arbetstillfällen har för universiteten/högskolornarespektive doktoranderna kan ett tillräckligt antal sådana tjänster dessutomförväntas ha en effektivilelsfrämjande effekt på själva forskarstudierna. Denkarriärstege inom lektorstjänslerna som introducerats i den nyahögskoleförordningen kommer sannolikt också all verka rekryleringsfrämjande. Huvuddelen av den framtidaarbetsmarknaden för doktorer kommer Prop. 1992/93:170 med slor sannolikhetatt ligga i näringslivet. Det är viktigt att näringslivets behov görs tydligtför studenterna, för att därigenom visa på karriärvägar efter examen. Regeringenförordar även att det parallellt med dagens form av forskarutbildningintroduceras alternativa utbildningsmodeller. Av speciellt intresse är s.k.forskarskolor, eller "graduate schools" som med framgång har prövatsi flera andra länder. Inom dessa ges forskarutbildning i en mer sammanhållenform, med ett utbud av kurser och seminarier inom brett definieradeämnesområden. Särskildamedel bör avsättas till försöksverksamhet för detta ändamål. Olika universitetsoch högskolors förslag till forskarskolor och liknande bör prövas mot varandravid tilldelningen av anslagen. eller högskolan förutsätts deltarned egen finansiering av verksamheten. Särskild betydelse kommer detta stödtill forskarskolor sannolikt att få på det tekniska området. Deca 2 000 professorerna och mer än 5 000 lektorerna och forskarassistenternabör räcka till för att handleda det ökande doktorandantalet. För att uppnårimliga studietider är det av vikt att forskarhandledning-en skötsomsorgsfullt. Denna är en lika viktig uppgift för universitetens ochhögskolornas lärare som den egna forskningen. Regeringenavser dessutom att senare lägga fram förslag om aktivitetsrelateradefakultetsanslag för introduktion under den kommande treårsperiodens sista år.En sådan anslagskonstruktion premierar goda handledarinsatser. Ävenom faktorer och insatser av det slag som regeringen här har beskrivit ärväsentliga för nyrekryteringen till forskningen kommer denna inte att varatillräckligt attraktiv utan att det allmänna kunskapsklimatel stimuleras.Nyfikenheten och utbildningsglädjen spelar stor roll för forskningens framtid. Eleverna måste stimuleras redan i tidiga årskurser iskolan att tänka nytt och annorlunda. På högre stadier och i gymnasiet börkontakter med vetenskapligt skolade lärare vara en naturlig del i skolarbetet.Härtill krävs lektorer och andra lärare med gedigen bildning och bredd i sitteget kunnande. Sammanfattningsvisbör forskarrekryteringen enligt regeringens uppfattning kunna stärkas påföljande sätt: Flera doktorandtjänster, medsärskild tonvikt på de tekniska, naturvetenskapliga och humanistiskafakulteterna Forskarutbildning integreras iforskning som finansieras med löntagarfondsmedel Forskarutbildning som ettnormalt inslag i industriforskningsinstituten Forskarutbildrung i samverkanmed industrin Omvandling avutbildningsbidragen för doktorander till tjänster Aktivitetsrelaterade fakultetsanslag som stimulerar till förbättrade Prop. 1992/93:170handledarinsatser och en ökad disputationsfrekvens Forskningoch utvecklingsarbete av hög klass har alltid en intemationeU karaktär. Inomvarje forskningsområde finns ett vittförgrenat nät av kontakter som germöjlighet till tät informationsväxling. Dessa kontaktnät har byggts upp genomintemationella vetenskapliga organisationer eller spontant och direkt mellanforskare, institutioner och de vetenskapliga akademierna. Sådan internationellsamverkan, oavsett om det gäUer internationella konferenser, utbyte avgästforskare eUer personliga kontakter enskilda forskare emellan, äroundgänglig och kommer att allt framgent vara av yttersta betydelse för svenskforskning och högre utbildning. Sverigeär mer beroende av utvecklade internationella forskarkontakter än många andrastörre och resursstarkare länder. Den svenska industrins internationellainriktning understryker della ytterligare. Intensiva kontakter krävs inte barainom och EG-samarbetet utan även med , och resten av världen. Utbytetär nödvändigt dels för att vi skall kunna tillgodogöra oss resultatframbringade i andra länder, dels, och minst lika viktigt, för att kvaliteten isvensk forskning och utvecklingsarbete skall kunna upprätthåUas. Internationellkonkurrens och granskning, t.ex. i tidskrifter med referee-system, garanterarkvaliteten i den nationella forskningen. Enviktig egenskap hos forskare är därmed förmågan till intemationeUkommunikation. Utvecklingen på transport- och kommunikationsområdena harbidragit till ett alltmer omfattande utbyte av information ochforskningsresultat. Gradvis upprättas datanät och andra infrastruktureUahjälpmedel för snabb kontakt med internationella dalabaser och andra resurser. Påmånga områden är det inte möjligt att få lillgång lill den senasie utvecklingenutan att delta i konkret samarbete på projekt- eller programnivå.