prop · GG031 · 1992-12-31 00:00:00 — På denna punkt delar jag den uppfattning som framfördes ipromemorian att de fackliga organisationernas synpunkter får framföras inomramen för medbestämmandelagstiftningen. 9.2Behovet av reglering av den interna organisationen Mittförslag: Universitetens och högskolornas interna organisation skall så långtmöjligt beslutas av respektive universitet eller högskola. I högskolelagen gesdock vissa regler om styrelsen och om rektor. Regeringenutser majoriteten av styrelsens ledamöter, medan övriga ledamöter utses avlärare och studenter. Företrädare för de anställda får närvaro- ochyttranderätt i styrelsen. Beträffandebeslutsorganen i övrigt föreskrivs i lagen attdet skall finnas beslutsorgan som svarar för forskning och forskarutbildninginom respektive fakultet, attdessa beslutsorgan - fakultetsnämnder - skall ha viss sammansättning, attfakultetsnämnderna också svarar för grundutbildningen, om inte styrelseninrättar särskilda organ för utbildningen. Skälenför mitt forslag: Då förutsättningarna vad gäller omfattning och bredd iverksamheten vid universiteten och högskolorna är så olika bör den internaorganisationen så långt möjligt beslutas av respektive styrelse. Vissa organbör dock åtminstone till viss del regleras i lag och förordning. Genom sådanaregler fördelas ansvaret mellan olika organ och befattningshavare. om sammansättningen av vissa strategiska högskoleorgan skapasgarantier för att erforderlig kompetens finns där beslut skall fattas somavgör kvaliteten i verksamheten. Ilagen bör beträffande styrelsen anges att den har inseende över universitetetseller högskolans alla angelägenheter och svara för att dess uppgifterfullgörs. Förledningen av verksamheten närmast under styrelsen bör vid varje universitet ellerhögskola finnas en rektor. Även det bör anges i lagen. Ocksåbeträffande styrelsens sammansättning bör vissa saker anges i lagen. Sålundaanser jag att det där bör slås fast att regeringen skall utse flertalet avstyrelsens ledamöter. Till ledamöter i styrelsen bör utses personer medbakgrund i verksamhet av betydelse för universitets/högskolans utbildnings-eller forskiungsuppdrag. Det bör också anges att rektor skall ingå istyrelsen. Normalt bör rektor enligt min mening också vara ordförande, men detbör inte regleras i lagen. 1 övrigt bör i lagen anges att lärare och studenterhar rätt att vara representerade i styrelsen samt att företrädare för deanställda har närvaro- och yttranderätt vid styrelsens sammanträden. Utövervad jag nu har angivit bör inte i lagen ges bestämmelser om styrelsenssammansättning. Inte heller bör i lagen föreskrivas hur styrel- sens ledamöter ellerrektor utses. Sådant bör det få ankomma på rege- Prop. 1992/93:1 ringen attbesluta om i förordningsform. Jag vill dock här som en information kortfattatredovisa min syn på dessa frågor. Medden ökade frihet och det ökade ansvar för verksamhetens resultat och kvalitetsom följer av mina förslag i denna proposition kommer styrelsernas uppgifteratt bli allt viktigare. Då statsmakterna därmed överlämnar viktigabeslutsbefogenheter till styrelserna är det enligt min mening rimligt attregeringen även fortsättningsvis utser flertalet ledamöter. Styrelsens uppgiftär att inom de ramar regering och riksdag anger se till ellerhögskolans bästa. Som framhölls i promemorian måste stora krav ställas påsamtliga styrelseledamöter. De har att utifrån sin kompetens och erfarenhetverka i eller högskolans intresse. De skall således inteföreträda särintressen vare sig utanför eller inom /högskolan. Rektorär chef och främste företrädare för eller högskolan. Eftersomrektor bör ha ställning som chef för den myndighet som ett universitet ellerhögskola är från förvedtningsrättslig synpunkt bör derme som utses avregeringen på förslag av styrelsen efter val. behöver sannolikt inte närmare regleras i förordningen.Dock bör det anges att lärare skall utgöra flertalet i valförsamlingen. Förslagom prorektor bör också lämnas av denna valförsamling till styrelsen. Enligt minuppfattning bör inget hindra ett universitet eller högskola att välja fleraprorektorer. Meddenna ordning finns det inte anledning att fortsatt använda termenrektorsämbete. Det är gjvet att ett lärosäte kring rektor behöver enkvalificerad administrativ ledning, men dess sammansättning finns det inteanledning att reglera i författning. Beslutsorganför forskning och utbildning Ipromemorian föreslogs att en fakultetsnämnd alltid skulle inrättas med ansvarför forskning och forskarutbildning inom ett fakultetsområde. Nämnderna skulleknytas till universiteten och vissa högskolor men ansvara för fördelning avforskningsresurser även tUl övriga högskolor enligt en regionalansvarsfördelning som närmare skulle preciseras i förordningen.Sammansättningen av nämnden skulle också regleras liksom dess arbetsuppgifter. Närdet gäller organ för grundutbildning föreslogs i promemorian att styrelsenkunde inrätta de organ som man ansåg behövdes. Vad gällde sammansättningenanfördes att medverkan för företrädare för yrkeslivet inte längre behövderegleras, medan studenternas rätt till inflytande i de organ som behandladegrundutbildningsfrågor borde regleras. Vidare angavs i promemorian attfakultetsnämnden kunde få utgöra besluts-och beredningsorgan förgrundutbildningen. Åtskilligaremissinstanser har framfört åsikten att beslutsorganen för forskning och utbildningborde behandlas på samma sätt. De flesta anser att också forskningsorganenborde kutma inrättas efter beslut av respektive universitet eller högskola. Jagvill i detta sammanhang klargöra två grundläggande skillnader Prop. 1992/93:1mellan utbildning och forskning. För det första kommer det utbildningsuppdragsom statsmakterna avser att ge till universitet och högskolor (jfr avsnitt11.2) att vara mer konkret än vad motsvarande forskningsuppdrag kommer attkunna vara. För det andra är fakultetsmedlen gemensamma för flera lärosäten.Detta innebär att medel för forskning och forskarutbildning bör ställas tillförfogande med villkor att de fördelas och används efter beslut av organ somangivits och fått sin grundläggande form och kompetens genom föreskrifter avregeringen. Enligtmin mening bör således även i fortsättningen vid alla universitet och vid dehögskolor som har fakultetsorgarusation finnas beslutsorgan som äransvariga för forskning och forskarutbildning inom respektive fakultetsområde.Om det skall vara ett eller flera organ inom en fakultet bör styrelsen fåavgöra. För enkelhetens skull bör alla sådana beslutsorgan som är ansvarigaför ett fakultetsområde i lagen betecknas som fakultetsnämnd oavsett om detsvarar för en hel eller en del av en fakultet. Bl.a.mot bakgrund av högskoleutredningens påpekanden om klyftan mellangrundutbildning och forskning, vilka bekräftas i remissvaren, anser jag attdessa beslutsorgan normalt sett även bör svara för grundutbildningen inommotsvarande områden. Härmed uppnås en angelägen samordning mellanuniversitetens och högskolornas båda huvuduppgifter. Jaganser dock att styrelsen bör ges möjlighet att, om den så finner lämpligt,besluta att det skall finnas ett eller flera särskilda beslutsorgan förgrundutbildningen. Detta kommer bl.a. att vara det normala vid de hökolor somsaknar fast forskrungsorganisation. 1 vissa fall kan beslutsorganen förgrundutbildning komma att sammanfalla med dagens institutionsstyrelser, t.ex. ide fall dessa omfattar flera ämnesområden. Föratt det gemensamma beslutsorganet för forskning och utbildning skalltillförsäkras erforderlig vetenskaplig och pedagogisk kompetens bör samtliga ledamöterutom företrädare för studenterna utses av de lärare som ingår i den fakulteteller del av fakultet som beslutsorganet avser. Majoriteten av ledamöternaskall ha vetenskaplig kompetens minst motsvarande doktorsexamen. Dekanusär av tradition fakultetsnämndens ordförande och fakultetens främsteföreträdare. Denne har emellertid också viktiga uppgifter som en del avuniversitetets eller högskolans ledning. Som en konsekvens härav anser jag attdekanus bör utses av rektor på förslag från fakulteten. Ledamöternai eventuella beslutsorgan som enbart avser grundutbildning bör - bortsett frånföreträdare för studenterna - enligt min mening också utses efter valförfarandebland berörda lärare. Styrelsen bör besluta om de närmare föreskrifterna förvalförfarandet. Påmotsvarande sätt som för forskning och forskarutbildning finns ett organ underhögskolestyrelsen för konstnärligt utvecklingsarbete. organ bör iöverensstämmelse med vad om som gäller benämnas råd för konstnärligtutvecklingsarbete. Övriga beslutsorgan, m.m. Någonytterligare central reglering av universitetens och högskolans institutionellaförhållanden anser jag inte nödvändig. Det ankommer på styrelsen att besluta omindelningen i institutioner eller andra arbetsenheter. Styrelsen bör ocksåbesluta om förekomst av beslutsorgan och personer med ledningsansvar. Regeringens bestämmelserbör emellertid garantera att företrädare för studenter och doktorander skallingå i de beslutsorgan som behandlar grundutbildnings- respektiveforskarutbildningsfrågor. Vidare bör föreskrivas att flertalet ledamöter isådana organ skall utgöras av lärare. Jag delar den uppfattning som framfördesi promemorian att medverkan från yrkeslivet inte bör regleras. Inte heller börfinnas föreskrifter om att fackliga företrädare skall ingå i olikabeslutsorgan. Slutligenvill jag kommentera förslaget i promemorian om att det inte längre avhögskoleförordningen behöver framgå att det skall finnas högskolebibliotek.Bibliotek ansågs i promemorian vara en självklar del av universitet ochhögskolor. Mot att stadgandet föreslogs utgå har bl.a. Kungl. och fierauniversitet framfört invändningar. Föregen del anser jag att det i den nya förordningen bör införas en motsvarighettill den bestämmelse som i nu gällande förordning reglerar dels förekomsten avhögskolebibliotek, dels samverkan med det allmänna biblioteksväsendet (jfr 16kap. 1 §). Därmed understryks den betydelse biblioteken har för den högreutbildningen och forskningen. 10 Kvalitet och utvärdering 10.1 Kvalitetsfrämjandeåtgärder Minbedömning: Kvaliteten i utbildning och forskning bör höjas ytterligare.Ansvaret för detta åligger universiteten och högskolorna, som kan vidta en radkvalitetsfrämjande åtgärder. Förforskningen finns redan ett relativt väl fungerande system förkvalitetskontroll. En fungerande kvalitetssäkring för grundutbildningen är ennödvändig förutsättning för en resurstilldelning som i huvudsak bygger påkvantitativa resultat. Stimulanstill förnyelse kan också ske genom Rådet för grundläggande högskoleutbildningsom bör få fastare former. Skälenför min bedömning: Den eftersträvade friheten för universitet Prop.1992/93:1 ochhögskolor ställer ökade krav på uppföljning och utvärdering av såväl forskningsom utbildning. Dessa krav bör enligt min mening gälla alla utbildningsanordnaremed rätt att utfärda examina. Universitetoch högskolor har ett självklart intresse av att utforma ett internt fungerandesystem för uppföljning respektive utvärdering. Även efter det att det särskildasekretariatet med ansvar för nationella utvärderingar inrättats den i juli1992 (prop. 1991/92:76, bet. UbUlS, rskr. 195), är den viktigaste garanten fören kontinuerlig utvärdering av verksamheten de mekanismer som finns inom varjeuniversitet och högskola. Det är därför t.ex. av stor betydelse att det finnsen tillräckligt kvalificerad vetenskaplig kompetens inom de organ som svararför fördelningen av fakultetsmedel. Likaså är det, som jag tidigare anfört,väsentligt att formerna för betygssättning av avhandlingar och förtillsättning av tjänster är sådana att en kvalitetsbedömning garanteras.Kompetenta lärare är en avgörande kvalitetsfaktor inom all utbildning. Fleraav de regler som i det föregående ställts upp beträffande behörighetsvillkorenför lärartjänster samt för grund- och forskarutbildning är således motiveradeav kvalitetsskäl. Andrakvalitetsdrivande åtgärder för grundutbildning är t.ex. Högskoleutredningensförslag om examinationsformer för grundutbildningen i form av extema examinatoreroch längre tentamensavsnitt samt pedagogisk utbildning av lärare. Jaganser dock att frågorna om externa examinatorer och längre tentamensavsnittsamt pedagogisk utbildning inte bör regleras av regeringen. Jag ser dessaförslag som insatser för högre kvalitet som närmare bör prövas av dem somansvarar för grundutbildningen. Ett sådant exempel är Högskoleutredningensförslag om handlingsprogram för pedagogisk utbildning inom ramen för lärarnastjänstgöring. En annan sådan åtgärd är fortlöpande kursvärderingar, vilken bl.a.förordats av SFS och flera studentkårer. Universiteteni och har i sina remissyttranden framhållit att detinternationella studentutbytet kommer att leda till en ökad fokusering påkvaliteten i den svenska utbildningen. Det internationella samarbetet inomforskningens område har visat vilken stor genomslagskraft ett sådant utbytehar. Flerauniversitet och högskolor har också framhållit sin positiva inställning tillRådet för grundläggande högskoleutbildning (Högskolans grundutbildningsråd).Detta råd som inrättades på förslag från högskoleutredningen har bedrivits somförsöksverksamhet . Jagutgår från att rådet som ett resultat av försöksverksamheten kommer att fåfastare former. 1 awaktan härpå kommer jag att föreslå regeringen att det fr.o.m.den 1 juli 1992 får en självständig ställning. 5 1992/93. Minbedömning: och högskola bör ansvara för sin egenutvärderingsverksamhet. Denationella utvärderingarna bör utföras med anlitande av olika oberoende organoch grupper och med användning av olika metoder. Det nationellautvärderingssekretariatets huvudsakliga arbetsuppgifter anges. Skälenför min bedömning: I departementspromemorian redovisades att ansvaret förutvärderingsarbetet dels åvilade respektive universitet och högskola, delsåvilade det nationella utvärderingssekretariatet som enligt beslutkommer att inrättas (prop. 1991/92:76, bet. UbU18, rskr.195). Utformningenav den interna utvärderingsverksamheten är självklart en fråga för varjeuniversitets- eller högskolestyrelse, som har att tillse att det utarbetasplaner/program/strategier för en systematisk och kontinuerligutvärderingsverksamhet, troligen på flera nivåer. Jag skulle i dettasammanhang vilja understryka vikten av att de nationella utvärderingar somskall göras bör göras av flera, oberoende organ, institutioner, akademier ellergrupper som inrättas vid behov. Det nationella sekretariatet för utvärderingoch kvalitetskontroll skall således inte utforma ett system eller än mindre enmodell för en nationell utvärderingsverksamhet. Tvärtom är det väsentligt attolikartade former av utvärdering utnyttjas för att tillse att utvärderadverksamhet blir allsidigt belyst. Detnationella utvärderingssekretariatet måste för att kunna fylla sin uppgift inomden nationella utvärderingen ha integritet mot såväl statsmakterna somuniversiteten och högskolorna. Den självständiga ställningen skall bl.a.manifesteras genom sammansättningen av sekretariatets styrelse. Uppgifternaför det nationella sekretariatets blir enligt min mening bl.a. attplanera vilka nationella utvärderingar som skall genomföras och begära resurserför detta, attsvara för beställningen av olika nationella utvärderingar, awsammanfatta och publicera resultaten av de utförda utvärderingarna så attdessa når i första hand blivande studenter och beslutsfattare, flWstimulera universitet och högskolor att genomföra egna utvärderingar ochbedöma de interna kvalitetssäkrings- och utvärderingssystemen somuniversiteten och högskolorna utvecklar, a«följa upp vilka åtgärder som uruversitet och högskolor vidtar med anledning avutförda utvärderingar, attdefiniera och utveckla olika metoder för utvärdering. att deltaga i utvecklandetav olika kvalitetsindikatorer att använda som underlag för resurstilldelningtill den grundläggande högskoleutbildningen, attfölja den internationella utvecklingen på området, och att pröva universitets ochhögskolors rätt att examinera på olika nivåer. När det gäller självautvärderingsverksamheten vill jag också framhålla att det är angeläget attrepresentanter för olika avnämare - näringslivet, staten, landstingen,kommunen etc. - deltar i utvärderingsprocessen i den utsträckning som kan varamotiverat. Slutligen bör påpekas attutvärderingar kan avse såväl utbildning och forskning i enskilda ärrmen somhela utbildningsprogram, men också systemutvärderingar som urvalsprinciper,jämställdhet etc. 11 Principer för dimensionering och resurstilldelning 11.1 Principer för anslag till grundläggande högskoleutbildningoch forskning Mittforslag: Varje uruversitet och högskola tilldelas ett anslag för grundläggandehögskoleutbildning som beräknats enligt vissa kända principer. Deuniversitet och högskolor som har fast forskrungsorganisation tilldelas ettfakultetsanslag för forskning med anslagsposter för varje fakultet. Resurstilldelningentill grundutbildningen skall bygga på följande tre grunder: Kvalitet,studenternas val och effektivitet i resursanvändningen. Skälenför mitt förslag: beslutade att ett nytt anslagssystemför universitet och högskolor skulle börja tillämpas fr.o.m. budgetåret1993/94. Beslutet innebar att varje universitet och högskola skulle tilldelasett ramanslag för grundutbildning och ett ramanslag för forskning. Inomramanslaget för forskning skulle anslagsposter anges för varje fakultet (prop.1988/89:65, bet. UbU9, rskr. 1 departementspromemorian (s.33 ff) framhölls bl.a. att det i en ordning med väsentligt ökadsjälvständighet för universitet och högskolor finns ett antal grundläggandekrav som måste uppfyllas av ett nytt anslagssystem. Dessa krav var enligtpromemorian följande: Det bör tillgodosestatsmakternas behov av ett instrument för resursallokering till dehuvudsakliga verksamheterna, dvs. grundläggande högskoleutbildning,forskarutbildning och forskning. Det skall ske med hänsyn till dendifferentiering som följer av t.ex. att fasta resurser för forskning endast finns viduniversitet och vissa högskolor. Det skall Prop. 1992/93:1 dessutommöjliggöra att dessa dimensioneras efter kunskapsområden. * Detbör i princip vara neutralt i förhållande till resursslag i verk samheten. kDet bör innefatta incitament till konkurrens och fortlöpjinde utveckling avverksamhetens kvalitet. kDet bör vid universitet och högskolor med fast forskningsorganisationunderlätta en samlad planering för forskning och utbildning. * Detbör möjliggöra en uppföljning och utvärdering av resultatet i verksamheten. huvudbetänkande framhölls bl.a. anslagssystemets tudelningsom en bidragande orsak till den "emotionella skilsmässan" mellangrundutbildning och forskning. Ett alternativ till riksdagsbeslutskulle vara ett samlat anslag för såväl forskning som utbildning för varjeuniversitet och högskola. Föregen del vill jag i denna fråga anföra följande. Dengrundläggande ambitionen bakom de långtgående förändringar i nuvaranderegelverk för universiteten och högskolorna som jag förordar i dennaproposition är att skapa frihet för dessa att besluta om innehåll i ochinstitutionella ramar för verksamheten. Detta innebär att statsmakternaöverger den direkta styrning av landets institutioner för högre utbildning ochforskning som tillämpats och överlämnar ansvaret för mycketstora resurser och för utvecklingen av en väsentlig del av infrastrukturen ilandet till universiteten och högskolorna. Ettsådant ställningstagande förutsätter emellertid en visshet om att den nyaordning som införs innefattar kraftfulla incitament för kvalitet ocheffektivitet i resursutnyttjandet. Deprinciper for ett nytt anslagssystem för universiteten och högskoloma som jagi det följande föreslår skall gälla har denna utgångspunkt. Varjeuniversitet och högskola skall erhålla resurser för den grundläggandeutbildningen inom ramen för ett samlat anslag. Vid beräkningen av detta kommerregeringen att tillämpa vissa kända beräkningsgrunder som utgår från enbedömning av kostnaderna för olika typer av utbildning. ärdock inte bunden av dessa beräkningsgrunder, utan skall göra en egen bedömningav hur utbildningen bäst organiseras och genomförs. Deuniversitet och högskolor som har fast organisation för forskning ochforskarutbildning skall likaledes erhålla resurser för sin basorganisationinom ramen för ett samlat anslag, fakultetsanslaget. Detta anslag kommer attanvisas med uppdelning på anslagsposter, motsvarande de fakulteter som skallfinnas. Tilldelningenav resurser för forskning sker redan nu i former som vanligen innebär ettavsevärt mått av kvalitetskontroll. Konkurrensen om de resurser som är bundna iolika typer av tjänster, professurer, forskarassistenttjänster ochdoktorandtjänster är hård och främjar därmed kvaliteten. Jag vill emellertidunderstryka vikten av att de system för aktivitetsanknuten budgetering och denkvalitetsprövning som ut- vecklatsinom många fakulteter förfinas och förstärks kontinuerligt. Jag Prop.1992/93:1 utgår från att dessa blir föremål för utvärderingssekretariatetssärskilda uppmärksamhet. Vadgäller den grundläggande högskoleutbildningen anser jag att resurstilldelningenskall bygga på tre grunder, nämligen: kEffektivitet i resursanvändningen. Jagåterkommer senare (avsnitt 11.2) till vissa riktlinjer för hur resurstilldelningssystemetför grundutbildrung bör utformas. Jaghar således efter en samlad bedömning stannat för att försöka vidareutveckla1989 års beslut om separata anslag för grundutbildning och forskning. Huruvidaanslagen bör vara ramanslag eller eventuellt borde utformas som bidragsanslagmåste övervägas i det utvecklingsarbete som måste göras. Detskall emellertid inte uteslutas att det i utvecklingsarbetet i fråga omanslagsstrukturen ånyo aktualiseras en mer gemensam anslagsform för dengrundläggande högre utbildningen och forskningen. Jag återkommer senare(avsnitt 11.2) till frågan om hur utvecklingen av anslagssystemet är tänkt attske och avser i annat sammanhang återkomma till hur forskning vid de mindre ochmedelstora högskolorna skall främjas. Vadjag ovan anfört om skilda anslag för grundutbildning och forskning avser inteSveriges , som har ett gemensamt anslag. Det finns nu ingenanledning att föreslå en ändring av denna ordning. 11.2Dimensionering av och resurser till grundläggande högskoleutbildning Mittförslag: Dimensioneringen av grundläggande högskoleutbildning görs i betydligtmer översiktliga termer än . Normalt görs detta per utbildningsområde, iprincip motsvarande fakultetsområdena. Statsmakternasresursberäkningar för de olika utbildningsområdena övervägs inför nästatreårsperiod på grundval av högskoleutredningens förslag. Införvarje treårsperiod utformas ett utbildningsuppdrag för varje universitet ochhögskola. Uppdraget bör innehålla dels krav på kvantitativa studieprestationer(helårsprestationer och examina) inom olika utbildningsområden, dels krav påkvalitetssäkringssystem. Resurstilldelningentill grundutbildningen skulle kunna ske enligt följande huvuddrag: Huvuddelenav resurserna för grundutbildning tilldelas varje universitet och högskola meden per capita tilldelning upp till det antal helårsprestationer eller examinasom anges i utbildningsuppdraget. Så snart studieresultaten föreligger från enviss tidsperiod skall en avräkning göras. av anslaget till grundutbildning fördelas på grundval av i förvägfastställda och kända kvalitetsindikatorer. "Enrörlig resurs" som varje aktiv student för med sig till universiteteteller högskolan skulle kunna komplettera dessa former för resurstilldelning. Utformningenav nästkommande treårsuppdrag bör göras beroende av utfallet av det tidigareutbildningsuppdraget, dvs. hur många helårsprestationer som uppnåtts och hurmånga examina som avlagts. Detskisserade systemet för resurstilldelning bör vara möjligt att införasuccessivt . Ett utvecklingsarbete genomförsså att resultatet av detta arbete kan ligga till grund propositionom grundläande högskoleutbildning. Detnya systemet införs stegvis, med beaktande av de efterhand vunnaerfarenheterna. Skälenfor mitt förslag: