prop · GF0385 · 1992-01-01 00:00:00 — utgår ersättning -- om det inte i särskilda fall anges annat -- till ersättare och suppleant för varje ledamot med visst belopp för han tjänstgör i stället för ordinarie ledamot. Detsamma gäller när han efter särskild kallelse deltar i ett sammanträde. Utskottet vill framhålla att nuvarande bestämmelser inte hindrar att suppleanter kallas till domkapitlens sammanträden även om de inte skall ingå som ledamöter. Under förutsättning av att särskild kallelse utgår skall ersättning betalas. Enligt utskottets mening är det av stort värde att suppleanter kallas utan att delta som ledamot i . Utskottet anser dock att det saknas skäl att ingripa i domkapitlens rätt att själva besluta om sina inre angelägenheter. Motion 49 avstyrks därför. Utskottet vill emellertid framhålla att det enligt utskottets mening finns anledning att betala arvode till de adjungerade ledamöterna i domkapitlen. Biskopar (28 kap.) Regeringens skrivelse Kapitlet inleds med en bestämmelse om biskopens uppgifter, vilka i huvudsak motsvaras av 24 kap. 5, 6, 18 och 21 §§ kyrkolag. Av regeringsskrivelsen framgår att de uppgifter som anges i 28 kap. 1 § är de som ankommer på biskopen i egenskap av stiftschef. Vad som i övrigt ankommer på biskopen i egenskap av innehavare av det kyrkliga ämbetet tillhör kyrkomötets normgivningsområde. Bestämmelsen i 2 § är ny. Med stöd av denna får ärkebiskopen delegera sina arbetsuppgifter som stiftschef till biträdande biskopen i stift. Bestämmelsen i 5 § är också ny. framgår dock av kyrkofondslagen att stiftssamfälligheten svarar för att biskopen får behövlig sekreterarhjälp. Enligt den föreslagna paragrafens andra stycke gäller i stift detta bara för den biträdande biskopen. Förvaltningskostnader för ärkebiskopsämbetet betalas enligt kyrkofondslagen med medel ur kyrkofonden enligt regeringens bestämmande. I övrigt innebär förslaget i huvudsak inga ändringar i förhållande till vad som gäller. Motionen I motion 59 av m.fl. med förslag om inrättande av en självständig tjänst som ärkebiskop i framhålls beträffande ärkebiskopen och biträdande biskopen i stift att ett delat ansvar för biskopsämbetet mellan två personer medför både praktiska och principiella komplikationer. Med hänvisning till den omfattande delegationen av ärkebiskopens uppgifter till biträdande biskopen, vikten av kontinuitet i stiftets arbete och under hänsynstagande till stiftets präster och församlingar, föreslår motionärerna att en tjänst som biskop i stift inrättas med samma uppgifter som föreskrivs i kyrkolagsförslagets 28 kap. Vidare föreslås att en paragraf med bestämmelser om ärkebiskopens uppgifter skall införas i detta kapitel. Denna paragraf skall innehålla bestämmelser att ärkebiskopen företräder inom och utom landet. Den som innehar tjänsten som ärkebiskop skall vidare viga biskopar, visitera verksamhet i utlandet och regelbundet samla övriga biskopar till samråd. I ärkebiskopens uppgifter skall även ingå att vara ordförande i vid prövning av disciplinärenden rörande präster kyrkobokförda utom riket eller tjänstgörande i svensk församling i utlandet eller anställda inom stiftelse för rikskyrkligt arbete eller av Styrelsen för i utlandet. skall vara biskopskyrka för både ärkebiskopen och biskopen i stift. Vidare föreslås att 28 kap. skall innehålla bestämmelser om att den till tjänsten äldste biskopen skall förrätta biskopsvigning samt leda samråd med biskoparna när ärkebiskopen är förhindrad att utöva sin tjänst eller när ärkebiskopstjänsten är ledig. En följdändring när det gäller valkorporation vid ärkebiskopsval föreslås också. hänvisar i sitt yttrande Ln 1991: 9 till sitt tidigare yttrande 1989: 9 om att uppdraget att vara biskop av tradition i vår kyrka är förbundet med uppgiften att viga präster och att vara pastor pastorum. Detta uppdrag skall enligt läronämnden hänföras till ett bestämt stift, vilket i det tidigare yttrandet lyfts fram som en bärande princip. I yttrandet Ln 1989: 9 framhölls beträffande tjänsten som biträdande biskop att det var fråga om en interimistisk lösning i avvaktan på en stiftsindelning (bilaga 3). Utskottet Enligt utskottets mening är det angeläget att bestämmelsen i 1 § som anger biskopens uppgifter kompletteras med uppgiften vigning till det kyrkliga ämbetet. Denna uppgift är av så central betydelse för biskopstjänsten att den inte bör uteslutas ur paragrafen även om den skulle kunna anses ligga inom kyrkomötets eget kompetensområde. Beskrivningen av de uppgifter som åligger innehavare av tjänst som biskop bör enligt utskottets mening inledas med orden "utföra vigning till det kyrkliga ämbetet". Den nuvarande punkten 1 bör i stället utgöra en femte punkt som inleds med orden "i övrigt fullgöra" osv. Som en följd härav bör i kapitlets 4 § intas en punkt om att får "1.för vigning till det kyrkliga ämbetet anlita annan biskop". Punkterna 1 och 2 bör i stället betecknas 2 resp. 3. När det gäller den i motion 59 upptagna frågan om ärkebiskopens ställning vill utskottet hänvisa till att tjänsten som biträdande biskop i stift inrättats. Det kan enligt utskottets mening självfallet inte bortses från att den nya ordningen kan medföra svårigheter av olika slag och att sådana svårigheter måste kunna lösas på ett godtagbart sätt. Enligt utskottets mening har emellertid alltför förflutit för att en väsentlig förändring skall övervägas. Mot denna bakgrund avstyrks motion 59. Kyrkomötet (29 kap.) Förslagets 29 kap. innehåller i huvudsak bestämmelser om kyrkomötet som återfinns i 3--9 §§ lagen om samt 26--40 §§ lagen om kyrkomötet. Kapitlets 2 och 7 §§ motsvaras dock av 5 och 6 §§ lagen om i dess lydelse före . Enligt 5 § andra stycket lagen om gäller numera att de som innehar tjänster som biskop eller biträdande biskop i skall närvara vid kyrkomötets sammanträden och får delta i kyrkomötets överläggningar och framställa förslag, men delta i besluten endast om de är ledamöter av kyrkomötet. Vidare stadgas numera i 6 § att kyrkomötet skall behandla ärenden som väcks genom bl.a. motion av den som innehar tjänst som biskop eller biträdande biskop. Enligt 29 kap. 5 och 6 §§ förslaget till ny kyrkolag har centralstyrelsen 15 ledamöter med ärkebiskopen som ordförande. De övriga 14 ledamöterna är valda och ersättare för dem skall utses. Bland de valda ledamöterna skall kyrkomötet utse en eller två vice ordförande. Motionerna I motion 13 av m.fl. begärs sådana lagändringar att biskoparna blir självskrivna ledamöter av kyrkomötet. anser förra kyrkomötets beslut om biskoparnas ställning i kyrkomötet mycket olyckligt och aktualiserar återigen möjligheten för biskoparna att bli fullvärdiga ledamöter. I motion 75 av framhålls att det i 29 kap. bör finnas bestämmelser om ersättare för ärkebiskopen i . I en episkopal kyrka synes det enligt motionären riktigt att ersättaren av kyrkomötet utses inom kretsen av biskopar efter förslag av ärkebiskopen. Ersättaren bör inte tjänstgöra som ordförande. yttrande hänvisar i sitt yttrande Ln 1991: 8 till sitt yttrande vid förra årets kyrkomöte : 11, där nämndens majoritet fann starka skäl tala för att biskoparna skall bli självskrivna ledamöter (bilaga 4). Utskottet Utskottet får hänvisa till att frågan om biskoparnas självskrivenhet i kyrkomötet fick en ingående behandling vid kyrkomöte. Övervägande skäl talade enligt utskottet för att biskoparna inte skulle ges en självskriven ställning som ledamöter i kyrkomötet. Utskottet förordade i stället att biskoparna i större utsträckning genom införande av motions- och förslagsrätt skulle ges möjlighet att påverka beslutsfattande i kyrkomötet. Kyrkomötets majoritet ställde sig bakom utskottets ställningstagande. Enligt utskottets mening saknas anledning att nu frångå detta ställningstagande. Motion 13 avstyrks. Genom ändring i lagen om har biskoparna getts den av kyrkomötet begärda rätten att framställa förslag till kyrkomötet. Utskottet förutsätter att 29 kap. 2 och 7 §§ i den nya kyrkolagen får den lydelse som bestämmelserna i 5 § andra stycket och 6 § första stycket lagen om har , dock bör -- som tidigare framhållits -- inte någon åtskillnad göras mellan biskop och biträdande biskop. Beträffande frågan om ersättare för ärkebiskopen i anser utskottet att det i likhet med vad som gäller för stiftsstyrelse finns behov av reglering i frågan. I förslaget till kyrkolag saknas bestämmelser om ersättare till ärkebiskopen i centralstyrelsen. En sådan bestämmelse bör tas in i lagen. Ersättaren bör, som föreslås i motionen, utses av kyrkomötet bland biskoparna efter förslag av ärkebiskopen. Motion 75 tillstyrks således. I övrigt tillstyrks regeringsskrivelsens förslag till 29 kap. kyrkolagen, bortsett från att utskottet förordar att biträdande biskopen inte anges särskilt. (30 kap.) Bestämmelserna i förslagets 30 kap. om motsvaras av de nuvarande bestämmelserna i 9 § andra stycket lagen om samt 41--45 §§ lagen om kyrkomötet. Utskottet tillstyrker skrivelsens förslag i denna del. (31 kap.) Regeringens skrivelse De föreslagna bestämmelserna i detta kapitel motsvarar 46--49 §§ lagen om kyrkomötet. Liksom i de nuvarande bestämmelserna anges att besvärsnämnden skall bestå av en ordförande och en vice ordförande som båda skall vara eller ha varit ordinarie domare, en biskop och tre andra ledamöter. För den biskop som är ledamot skall finnas en biskop som ersättare. Ordföranden, vice ordföranden, biskopen och dennes ersättare väljs särskilt. Ledamöterna och ersättarna väljs av kyrkomötet. Motionen I motionen 68 av begärs att kyrkomötet hos regeringen upprepar sin vid förra kyrkomötet beslutade anhållan till regeringen om att besvärsnämnden utöver ordförande, vice ordförande och biskop skall bestå av fyra ledamöter. Kyrkomötet skulle härigenom få sin majoritetsställning tillbaka. Utskottet Vid kyrkomöte tillstyrkte utskottet bifall till ett motionsyrkande motsvarande det nu aktuella. Kyrkomötet godtog utskottets förslag. Kyrkomötets anhållan till regeringen har inte föranlett proposition till i denna fråga. Utskottet anser fortfarande att övervägande skäl talar för den i motionen föreslagna sammansättningen av kyrkomötets besvärsnämnd. Visserligen är det kyrkomötet som utser samtliga ledamöter i besvärsnämnden men enligt utskottets mening är det endast de som kan väljas utan begränsning till viss kategori som kan sägas representera kyrkomötet. För att dessa representanter inte skall överröstas genom ordförandens utslagsröst bör enligt utskottets mening den balans som tidigare gällde återställas på det sätt som föreslås i motionen. Motion 68 tillstyrks således. Förutom att 31 kap. 2 § första stycket 3 bör ha lydelsen "fyra andra ledamöter" och andra stycket andra meningen bör lyda:"För de fyra andra ledamöterna skall utses lika många ersättare" bör i 5 § första stycket förutom ordföranden och biskopen anges "minst tre andra ledamöter". I övrigt tillstyrks regeringens förslag. Det kyrkliga ämbetet (kap. 32) Regeringens skrivelse I skrivelsen föreslås att de bestämmelser om det kyrkliga ämbetet som finns i lagen om tills vidare tas i den nya kyrkolagens 32 kap. I sak innebär förslaget ingen annan ändring än att en bestämmelse som reglerar prövningen av en ansökan att återfå rätten att utöva ämbetet tas in i lagen. Prövningen i dessa fall skall ske i samma ordning som gäller för prästkandidats inträde i det kyrklga ämbetet. Frågan skall således prövas av i det stift, där den som önskar återinträde söker anställning som präst. I andra fall skall prövningen ske av domkapitel i det stift där den enskilde är kyrkobokförd. Är han inte kyrkobokförd i sker prövningen av i stift. I skrivelsen föreslås vidare att oförändrade forumregler skall gälla i de fall någon skiljs från rätten att utöva det kyrkliga ämbetet eller förklaras obehörig att utöva detta. Det innebär bl.a. att det är i det stift där prästen har sin anställning som prövar frågan. Saknar prästen anställning prövas frågan av i det stift där prästen är kyrkobokförd. Motioner I motion 7 av biskoparna och behandlas två frågor med anknytning till biskopens och arbetsgivarfunktion. Den ena frågan avser det fall en präst har gjort sig skyldig till ett allvarligt brott eller avvikit från läran. Med hänsyn till den ekonomiska tryggheten för den enskilde föreslår motionärerna att kyrkomötet som sin mening ger centralstyrelsen till känna att uppdraget till den nu sittande utredningen om det ekonomiska trygghetssystemet bör utökas till att även avse de fall en präst dömts till brott eller avvikit från läran. I motionen behandlas också frågan om möjligheten för stiften att kunna utöva sitt arbetsgivaransvar gentemot prästerna på ett kraftfullt sätt. Ett problem med nuvarande system är att präst som inte innehar anställning som präst, svarar för förvaltningen av sitt ämbete inför biskop och domkapitel i det stift han är kyrkobokförd. Någon formell relation finns inte vare sig till det stift där han senast var anställd eller till det stift där han blev prästvigd. Det föreslås därför att förslaget till 32 kap. 5 § kyrkolag ändras så att präst i de fall anställningsförhållanden inte föreligger, svarar inför biskop och domkapitel i det stift han senast var anställd som präst. Motion 8 av biskoparna och behandlar frågan om återinträde i det kyrkliga ämbetet. Motionärerna anser att det är önskvärt att frågan om återinträde regleras i lag samt att den bör prövas inför biskop och domkapitel i det stift där präst nedlade eller skildes från sin rätt att utöva det kyrkliga ämbetet. I motion 24 av biskop framhålls att det för inträde i det kyrkliga ämbetet som präst krävs prästvigning och att det är biskopen ensam som prövar om vigning skall ske. Detta bör framgå av kyrkolagen. Det bör även framgå att biskopen skall vara delaktig i beslut om att återge någon rätten att utöva ämbetet och att ett sådant beslut inte bör kunna fattas mot biskopens mening. I motion 45 av m.fl. påpekas att kap. 32 i förslag till kyrkolag kommer att upphävas i sin helhet när kyrkomötet har meddelat egna föreskrifter om det kyrkliga ämbetet. Lagen kommer således kort efter sin tillkomst, att sakna ett kapitel. Det föreslås därför att bestämmelserna om det kyrkliga ämbetet bryts ut ur kyrkolagen och ges i en separat lag. Utskottet Principiella frågor Genom en ändring i punkt 10 övergångsbestämmelserna till regeringsformen och 7 § lagen om har kyrkomötet fått möjligheter att meddela föreskrifter om det kyrkliga ämbetet. togs det i lagen om in bestämmelser om inträde i det kyrkliga ämbetet, om skiljande från ämbetet och om att förklara någon obehörig att utöva ämbetet. I lagstiftningasarbetet (prop. 1987/88: 31 s. 178) uttalades att de bestämmelser om ämbetet som togs in i lagen om borde upphävas när kyrkomötet hade meddelat egna föreskrifter i ämnet. överlämnade kyrkoordningskommittén delbetänkandet Det kyrkliga ämbetet. I betänkandet presenterades ett förslag till reglering av ämbetet. Med hänsyn till remissutfallet ansåg centralstyrelsen att vissa frågor måste bearbetas vidare. tillsattes en utredningsgrupp som skall inrikta sitt arbete särskilt på frågor om diakonatet. Utredningsgruppen skall även behandla bl.a. kyrkans tjänste- och ämbetsstruktur utifrån en samtidsanalys. Centralstyrelsen avser att lägga fram ett förslag till en samlad kyrkoordning vid kyrkomötet (CsSkr 1991: 3 s. 4). Denna inomkyrkliga reglering skall efter riksdagsbeslut ersätta nuvarande lagbestämmelser. Kyrkomötet har därför först att ta ställning till om bestämmelser om det kyrkliga ämbetet skall tas in i kyrkolagen eller behållas i en särskild lag i avvaktan på kyrkomötets föreskrifter. Enligt utskottets mening finns det i och för sig skäl att ifrågasätta det lämpliga i att bestämmelser om det kyrkliga ämbetet tas in i den nya kyrkolagen. Från främst principiell synpunkt kan invändningar riktas mot att i lag reglera sådant som faller under kyrkomötets kompetensområde. I sammanhanget måste dock hänsyn tas till att det är svårt att bedöma när kyrkomötet själv kan komma att meddela föreskrifter i ämnet. Området kan inte vara oreglerat. I motion 45 föreslås att bestämmelserna i kyrkolagens 32 kap. skall ges i en särskild lag. Utskottet anser för sin del däremot att övervägande, framförallt praktiska, skäl talar för den föreslagna ordningen. Att den nya kyrkolagen kommer att sakna innehåll i ett kapitel är i sammanhanget av underordnad betydelse. Utskottet kan därför inte tillstyrka motion 45. Det kan vidare diskuteras om det är riktigt att nu göra ändringar i reglerna om det kyrkliga ämbetet. Det kan naturligtvis hävdas att ändringarna bör anstå till den inomkyrkliga reglerigen. Med detta synsätt skulle således de ändringar som anses befogade i stället beaktas av centralstyrelsen i den fortsatta beredningen av ärendet. Utskottet anser inte att detta är en bra lösning. Det är som tidigare nämnts oklart när kyrkomötet kan komma att meddela föreskrifter om det kyrkliga ämbetet. Att underlåta att göra de ändringar som är nödvändiga, kan mot denna bakgrund inte anses försvarligt. Förslagen till ändringar i befintlig lagstiftning m.m. En nyhet i förslaget till kyrkolag är att även frågan om återinträde i ämbetet regleras. I skrivelsen föreslås nämligen att det i 32 kap. 1 § andra stycket kyrkolagen tas in en bestämmelse om hur en ansökan att återfå rätten att utöva det kyrkliga ämbetet skall prövas. Bestämmelsen kan tillämpas i de fall en präst har blivit skild från eller förklarad obehörig att utöva ämbetet på grund av att han har blivit avskedad från sin anställning som präst eller på grund av att han har övergett lära. Ansökan om återinträde skall behandlas på samma sätt som frågor om en prästkandidats inträde i det kyrkliga ämbetet. Det är tillfredsställande att regeringen föreslår att även förfarandet vid återinträde regleras. Utskottet delar däremot inte regeringens uppfattning att prövningen skall ske i samma ordning som vid inträde i ämbetet. Mot den föreslagna ordningen talar bl.a. det förhållandet att en präst kan söka återinträde i ämbetet utan att söka anställning. Enligt utskottets mening är det dessutom och biskopen i det stift där prästen blev skild från ämbetet som är mest lämpade att pröva frågan om återinträde. Utskottet tillstyrker motion 8. De nuvarande forumreglerna vid skiljande från ämbetet m.m. är kopplade dels till aktuella anställningsförhållanden, dels till hemvisten. Däremot finns ingen anknytning till det stift där prästvigning ägde rum eller till stift där präst har haft anställning. Det är enligt utskottet naturligt att en präst för förvaltningen av sitt ämbete skall svara inför domkapitel och biskop i det stift där han senast var anställd som präst. Det bör därför göras ett tillägg av denna innebörd till nuvarande regler. Utskottet anser vidare att den nuvarande anknytningen till den enskildes hemvist är mindre lyckad. Det kan i och för sig hävdas att denna regel behövs för de fall en präst aldrig har innehaft en prästanställning. Enligt utskottets mening är det dock i sådana fall mer lämpligt att prästen för förvaltningen av sitt ämbete svarar inför domkapitel och biskop i det stift där prästvigning ägde rum. Den nuvarande bestämmelsen med anknytning till hemvist bör därför ersättas med en bestämmelse som knyter domkapitels och biskops behörighet att pröva frågan till prästvigningsstiftet. Utskottet anser dessutom att det av bestämmelsen bör framgå att dessa frågor avseende präster anställda av Nämnden för mission skall prövas av i stift. Utskottet tillstyrker vidare motion 7 yrkande 2. Som har framhållits i motion 24 är det biskopen som prövar om prästvigning skall ske. Biskopens beslut om vigning är en förutsättning för att inträde i ämbetet överhuvudtaget skall kunna komma i fråga. Detta bör enligt utskottets mening framgå av bestämmelserna om det kyrkliga ämbetet. Ett sådant förtydligande innebär inte att det samrådsförfarande som förekommer sätts ur spel. Utskottet anser vidare att det är rimligt att biskopen har vetorätt i fråga om återinträde i ämbetet. bör således inte få medge någon återinträde i ämbetet mot biskopens vilja. En bestämmelse av denna innebörd bör därför införas. Utskottet tillstyrker motion 24. Beträffande det ekonomiska trygghetssystemet för präster kan nämnas att kyrkomöte beslöt på grundval av motion 1989: 59 att utreda detta för enskild präst i det fall denne på grund av olämplighet, dock utan att ha frånfallit kyrkans lära eller gjort sig skyldig till brott, inte bedöms lämplig att kunna fortsätta som präst. I likhet med motionärerna i motion 7 anser utskottet att den nu sittande utredaren bör få sitt uppdrag utvidgat till att även avse de fall en präst har fällts till ansvar för brott eller har avvikit från läran. Utskottet tillstyrker yrkande 1 i motion 7. Som utskottet har framhållit bör det inte göras någon åtskillnad mellan biskop och biträdande biskop. Vidare bör begreppet kyrkobokförd ersättas av begreppet folkbokförd i kyrkolagen liksom i lagen om , lagen om kyrkomötet, domkapitelslagen och kyrkofondslagen. I övrigt tillstyrks regeringsskrivelsens förslag till 32 kap. kyrkolagen. Tystnadsplikt (kap. 33) Regeringens skrivelse Enligt kyrkolagsförslaget i denna del skall den som i ordning har vigts till det kyrkliga ämbetet ha tystnadsplikt i fråga om uppgifter som han eller hon har erfarit under bikt eller själavårdande samtal. föreskrivs i lagen (1979: 926) om tystnadsplikt för präst inom att den som är prästvigd i har tystnadsplikt i fråga om det han erfarit under bikt eller själavårdande samtal i övrigt. Den nu föreslagna bestämmelsen innebär ingen ändring i sak. finns nämligen bara föreskrifter om innehav av det kyrkliga ämbetet som präst. Om kyrkomötet meddelar föreskrifter om innehav av det kyrkliga ämbetet som diakon och diakonissa kommer dock också dessa att omfattas av bestämmelsen. I skrivelsen föreslås också ändringar i 1 kap. 10 § sekretesslagen och i 36 kap. 5 § i huvudsak med innebörd att begreppet präst inom ersätts med orden "den som i ordning har vigts till det kyrkliga ämbetet". I skrivelsen föreslås inte någon överföring av 7 kap. 3 § kyrkolag till den nya kyrkolagen. Enligt denna bestämmelse skall bl.a. prästen om någon bekänner planering av vissa allvarliga brott noga utreda omständigheterna och förmana den som gjort bekännelsen att ange sig själv. Om denne inte kan övertalas får prästen varna den som är utsatt för det planerade brottet men han får inte röja personen i fråga. Om dessa bestämmelser inte överförs till den nya kyrkolagen kommer skyldigheten i 23 kap. 6 § att anmäla vissa allvariga brott som är å färde i stället att gälla. Sedan skrivelsen 1990: 1 överlämnats till kyrkomötet har regeringen beslutat om proposition till nästa med förslag till ändring av sekretesslagen med innebörd att en ny paragraf 7 kap. 33 § införs. Enligt detta förslag skall sekretess gälla inom församlingsvårdande verksamhet för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Motionen Hans Siljedahl m.fl. yrkar i motion 31 att lagtexten i förslaget till kyrkolag skall ändras så att tystnadsplikten omfattar den som i ordning vigts till biskop, präst eller diakon. Härigenom tillgodoses enligt motionärerna behovet av att diakoner och diakonissor omfattas av tystnadsplikten i kyrkolagen. Utskottet Frågan om tystnadsplikt för diakoner och diakonissor behandlades av kyrkomöte. uttalade då att diakoner och diakonissor har uppgifter som till vissa delar kan jämföras med prästernas; framför allt inom det själavårdande området. Utskottet fann det därför motiverat att den diakonvigde i detta avseende skulle ha samma skydd och samma rätt som präst när det gäller sådant som erfarits i samband med den direkta själavården. Utskottet anser inte att det finns skäl att nu göra en annan bedömning. Kyrkolagens bestämmelse om tystnadsplikt bör därför omfatta även diakoner. Med hänsyn till tidigare vigningsordningar bör också diakonissa särskilt anges och för tydlighetens skull även biskop.