prop · GG03111 · 1992-12-31 00:00:00 — Det finns vidare en regel (artikel 2.3) om att en medlemsstat intefår hindra att personlig skyddsutrustning som inte överensstämmer med direktivetvisas på mässor m.m., om bara ett anslag anger att det är så och också"förbjuder förvärv och/eller användning av den för vilket ändamål det änmå vara". Avvad som har sagts nu framgår inte att utttycket "släppa ut på markna den" har olika innebörd i direktiven, men däremot att direktivet om person lig skyddsutrustning inte kräver förbud bara mot att farlig skyddsutrustning släpps ut på marknaden utan också mot att sådan används. 1 detta bör rimli- 27 gen ligga att farligskyddsutrustning inte heller får hyras ut för användning. Mot denbakgrunden och med hänsyn till den definition som finns i leksaksdirektivet ärvi inte beredda att nu föreslå att lagen om leksakers säkerhet görs tillämpligpä uthyrning av leksaker. Detta bör emellertid ha ringa praktisk betydelse. män leksaker alls hyrs ut, torde de i allmänhet ha förvärvats efter att ha"tillhandahållits". Med den tolkning som vi har gjort avleksaksdirektivet betyder det att leksakerna i fråga då också har varit underkastadedirektivets krav i fråga om säkerhet m.m. anslutning till innebär att leksakerskall få tillhandahällas bara om de uppfyller krav som föreskrivs i linje medleksaksdirektivet och som avser skydd för hälsa och säkerhet, utformning samtmärkning och annan produktinformation, bl.a. sådan som skall ges förbestyrkande av att säkerhetskraven är uppfyllda. Regeringens förslag: Produktsäkerhetslagen bör också ifortsättningen vara tillämplig på leksaker, men bara i fråga om risken för personskador.Leksaksdirektivet reglerar nämligen bara risker som berör personlig hälsa ochsäkerhet, däremot inte risker för egendomsskador. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens, sepromemorian s. 43 f. Remissinstanserna: De flesta ansluter sig till förslageteller lämnar det utan erinran. föreslår attproduktsäkerhetslagen ändras så att återkallelse kan ske inte bara som i daghos brukarna. En tillverkare, importör eller grossist måste också kunnaåläggas att återkalla farliga leksaker från ett senare led i distributionen. Ettpar remissinstanser pekar på risken att en skiftande tillämpning av säkerhetsklausuleni olika länder kan leda till en snedvridning av konkurrensen. Kommerskollegiumframhåller vikten av att. säkerhetsklausulen tillgrips restriktivt och attanvändningen av den utvecklas i harmoni med övriga länder på den gemensammamarknaden. SWEDAC framför synpunkter i linje med dessa. Konkurrensverketifrågasätter om en tillämpning av säkerhetsklausulen i den omfattning sompromemorian synes förutsätta är förenlig med . Leksaksdirektivet uppställer inte bara krav på att destater där det är tillämpligt föreskriver om säkerhetskrav m.m. på leksakersom släpps ut på marknaden. Direktivet innehåller också en s.k.säkerhetsklausul (arfikel 7; jämför avsnitt 2), som innebär att ett ingripande skall kunnagöras i fräga om bl.a. Prop. 1992/93:111 sådana leksaker som redan har släpptsut på marknaden. Det gäller även om leksakerna överensstämmer medsäkerhetskraven och bär EG-märket. Ett ingripande skall kunna ske om leksakernai fråga "sannolikt kan utgöra en risk för konsumentens eller andrapersoners säkerhet och hälsa". Staten i fråga skall då vidta allanödvändiga ätgärder för att återkalla produkterna eller för att förbjuda eWerbegränsa dem på marknaden. Staten skall underrätta kommissionen.För EFTA-länderna kommer att gälla att de skall underrätta motsvarandeEFTA-organ. Som har redovisats (avsnitt 4.1) ärproduktsäkerhetslagen tilllämplig på leksaker som tillhandahålls inäringsverksamhet. Produktsäkerhetslagen syftar till att motverka att farligavaror (och tjänster) orsakar skador pä person eller egendom. Med farliga varoravses framför allt sådana som är förenade med risker som antingen framstår somonödiga med hänsyn till möjliga skyddsåtgärder eller som är svåra att förutseför brukarna. Det kan erinras om att en näringsidkare kan åläggas attlämna säkerhetsinformation, förbjudas att tillhandahålla varor och tjänster (säljförbud),åläggas att lämna varningsinformation och åläggas att återkalla varor ochtjänster (återkallelse). Han kan också förbjudas att exportera varor(exportförbud). Återkallelse i olika led Enligt 8 § produktsäkerhetslagen skall i förekommande fallen återkallelse av en farlig vara göras från "dem som innehar varan föratt bruka den". Ett åläggande om återkallelse kan således inte riktas moten näringsidkare i ett tidigare led. anser att lagen bör ändrassä att detta blir möjligt. Det kan konstateras att det av direktivet inte klartframgår hos vem en återkallelse med stöd av säkerhetsklausulen skall kunna ske.I säkerhetsklausulen (artikel 7.1) sägs att, i förekommande fall, enmedlemsstat skall "vidta alla nödvändiga ätgärder för att återkallaprodukterna eller för att förbjuda eller begränsa dem på marknaden". Idirektivets ingress uttalas att medlemsstaten måste vidta åtgärder "föratt återkalla produkterna från marknaden eller för att förbjuda att de släppsut på marknaden". Det finns knappast anledning att anta att den möjlighet tillåterkallelse som produktsäkerhetslagen inrymmer är alltför begränsad iförhållande till vad direktivet kräver. Det kan dock finnas skäl att längrefram, när större klarhet har nåtts om direktivets innebörd i olika hänseenden,återkomma till denna fräga. Så kan bli fallet exempelvis i samband med denöversyn av produktsäkerhetslagen som torde bli nödvändig när EG:s allmännaproduktsäkerhetsdirektiv väl har kommit att intymmas i . Regeringen finner säledes att den möjlighet till återkallelseav farliga va ror som produktsäkerhetslagen erbjuder torde motsvara det krav som direk- 29 Regeringen är inte heller beredd att pä annan grund inom ramen Prop.1992/93:111 för detta lagstiftningsärende aktualisera en utvidgning avproduktsäkerhetslagen så att återkallelse kan ske hos en näringsidkare. Vad så gäller synpunkten att säkerhetsklausulen börtillämpas restriktivt, vill regeringen understtyka att ett ingripande med stödav produktsäkerhetslagen givetvis bara aktualiseras när det finns tydligatecken på att en vara har en skade- eller hälsorisk. Det finns skäl att härerinra om vad föredragande statsrådet anförde i denna fråga i prop. 1988/89:23om produktsäkerhetslag. Frågan gällde således när KO kunde förväntas väckatalan vid . "Jag utgår från", anförde statsrådet,"att konsumentombudsmannen inte väcker talan vid om detinte finns klara belägg för att den aktuella produkten är farlig" (s. 67).Mot bakgrund av vad som sålunda uttalades vid produktsäkerhetslagens tillkomstoch i ljuset av hittillsvarande praxis finns det ingen fakfiskgrund för de farhågor om en alltför långtgående tillämpning avsäkerhetsklausulen som har framförts. Men det finns skäl att betona vikten av attsäkerhetsklausulen tillämpas på ett enhetligt sätt i medlemsländerna. Detta börkunna fillförsäkras genom väl utvecklade informations- och samrådsförfarandenmellan de berörda staterna. Här kan erinras om att direktivet förutsätter atten medlemsstat som har vidtagit en åtgärd enligt säkerhetsklausulen omedelbartunderrättar om detta och om skälen till ingripandet (jfr avsnitt2 under rubriken ) och att skallinleda ett särskilt förfarande med anledning av underrättelsen. Vad som sägs omEG-kommissionen gäller för EFTA-ländernas del . Produktsäkerhetslagen är tillämplig både på varor som kanorsaka personskador och sådana som kan ge upphov till egendomsskador.Direktivet täcker däremot endast personliga hälso- och säkerhetsrisker. Detgäller ocksä säkerhetsklausulen. Mot bakgrund av att direktivet inte är ett s.k.minimidirektiv (som tillåter en medlemsstat att ha en högre skyddsnivå) förpliktardärför att överta den skyddsnivå som utttycks i direktivet.Det bör därför av en lag om leksakers säkerhet framgå att produktsäkerhetslagenär tillämplig pä leksaker som kan medföra risk för personskada. Sammanfattningsvis kan således konstateras attproduktsäkerhetslagen i allt väsentligt synes inrymma de handlingsmöjlighetersom säkerhetsklausulen i direktivet talar om. Den bör därför gälla vid sidanom den särskilda lagen om leksakers säkerhet. Produktsäkerhetslagen skall, ilinje med vad som anges i direktivet, kunna tillämpas även i fråga om sådanavaror som uppfyller uppställda säkerhetskrav. Mot bakgrund av principen om att "speciallag btyterallmän lag" bör den lag som föresläs här uppta en utttycklig regel om att produktsäkerhetslagen skall vara tillämpUg vid sidan om den. Det bör tilläggas att de speciallagar som har angivits i avsnitt 2.1 -vid sidan om produktsäkerhetslagen - också i 30 principäven i fortsättningen skall vara tillämpliga på leksaker. Detta torde däremotinte behöva framgå av lagtexten. Regeringens förslag: Den som med uppsåt eller av oaktsamhetbtyter mot kraven på säkerhet och hälsa eller varuutformning eller märkning ochannan produktinformation skall kunna straffas med böter eller fängelse. Den som måste betala vite på grund av att han haröverträtt ett förbud eller föreläggande enligt produktsäkerhetslagen skalldock inte straffas enligt den nu föreslagna lagen för samma gärning. Leksakersom har varit föremål för brott eller värdet av dem skall förklaras förverkade. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens, sepromemorian s. 51 f. Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller lämnas utanerinran av samtliga remissinstanser. Skälen förregeringens förslag: De åtgärder som leksaksdirektivet kräver att de stater somomfattas av detta skall vidta när någon handlar i strid med direktivet kansammanfattas i ordet rättelse. En farlig leksak skall i förekommande fall tasbort från marknaden (artikel 7.1), är det fel på en standard skall dettameddelas vissa EG-organ för åtgärder med avseende pä standarden (artikel 6 ochartikel 7.1; ett EFTA-land skall underrätta motsvarande organ inom EFTA) osv.Inga utttyckliga krav uppställs på att de berörda staterna skall införastraffsanktioner gentemot näringsidkare som exempelvis släpper ut farligaleksaker pä marknaden. Det grundläggande kravet på staterna i fråga är att"vidta alla nödvändiga åtgärder" för att säkerställa att leksakerendast kan släppas ut på marknaden om de uppfyller säkerhetskraven (artikel 3och bilaga 2 till direktivet). Enligtregeringens mening behövs ansvarsbestämmelser för att säkerställa direktivetsavsedda resultat att i princip endast ofarliga leksaker tillhandahålls. Detkan nämnas att sådana regler har införts i motsvarande lagstiftning i bl.a.Danmark och . Den som bryter mot vad som har föreskrivits i frägaom påverkan på hälsa och säkerhet, utformning - inbegripet kontroll avöverensstämmelse - eller märkning (bl.a. EG-märkningen) och annanproduktinformation bör därför kunna straffas efter medgivande avtillsynsmyndigheten. Straff bör förutsätta uppsåt eller oaktsamhet. Straffskalanbör motsvara den som gäller för andra produktorienterade lagar, nämligen bötereller fängelse i högst . Det bör i lagen också anges att ingen börstraffas i ringa fall. Enbestämmelse behövs ocksä om att den som har överträtt ett vitesföreläggandeeller vitesförbud enligt produktsäkerhetslagen inte skall dömas till straffenligt lagen om leksakers säkerhet för den gärning som omfattas avvitesföreläggandet eller förbudet. I lagenbör även anges att en leksak som har varit föremål för brott eller värdet avden samt utbytet av brottet skall kunna förklaras förverkade. Detta skall gällautom om ett förverkande skulle leda till orimliga resultat. Regeringens förslag: bör ha rätt atthos en näringsidkare få tillträde till utrymmen där leksaker förvaras. Den börocksä ha rätt att få de upplysningar, handlingar, varuprover och liknande sombehövs för tillsynen. Regeringen eller, efter delegation av regeringen,tillsynsmyndigheten bör ges rätt att meddela föreskrifter om kontrollen av atten leksak uppfyller föreskrivna krav. De skall också kunna föreskriva att en näringsidkareskall betala kostnaderna för provtagning och undersökning av prover. Tillsynenskall utövas av den myndighet som regeringen bestäm- Promemoriansförslag avviker i viss mån från regeringens. Det innebär att regeringen ellerden myndighet som regeringen bestämmer skall kunna meddela föreskrifter omtillträde till uttymmen med leksaker, rätt till upplysningar och handlingar m.m.samt om betalning av kostnader för provtagning och undersökning av prover. Remissinstanserna:Förslaget till tillsynsregler tillstyrks eller lämnas utan erinran av de flestaremissinstanserna. framhåller att ett vidgat internationelltutbyte av varor och tjänster kommer att innebära ökat behov av övervakning, somkommer att ta i anspråk betydande resurser. Några andra remissinstanser uttalarsig i samma riktning. SWEDAC konstaterar att övervakningen även skallinnefatta en kontroll av de anmälda organens sätt att utföra sina uppgifter.Det kan därför inte komma i fråga att överiäta på ett anmält organ att svaraför marknadsövervakningen. anser att det är principiellt olämpligt att en myndighet somskall meddela föreskrifter på området också skall utöva tillsynen. Förbundet ärkritiskt till att ges rätt att meddela föreskrifter enligt enlag om leksakers säkerhet, vilka kan ligga till grund för beslut avmarknadsdomstolen i ärenden om otillbörlig marknadsföring enligt 2 §marknadsföringslagen och om s.k. säkerhetsinformation enligt 5 § produktsäkerhetslagen. Konkurrensverketpekar på värdet av förebyggande verksamhet i form av information. Mot bakgrundav att leksaksdirektivet förutsätter marknadskontroll genom stickprov, anserverket vidare att det är tveksamt om granskning efter anmälanfrån t.ex. konsumenter kan anses utgöra sädan marknadsövervakning som avses ileksaksdirektivet. SEMCO anser att tillsynsuppgifter skall läggas pä ettopartiskt tredjepartsorgan. , och Köpmannaförbundanser att en näringsidkare skall behöva betala ersättning för provtagning bara om han inte har handlat enligtdirektivet. A!bmme/:sÄ:o/- Prop. 1992/93:111 legium anser att frågan om enavgiftsfinansiering av marknadskontrollen bör utvecklas i samklang med övrigaländer inom den gemensamma marknaden. Skälen för regeringens förslag: Direktivet förutsätter attdet utövas tillsyn över marknaden. Detta ligger i kravet på att de berördastaterna skall "vidta alla nödvändiga åtgärder" för att säkerställaatt bara säkra leksaker släpps ut på marknaden (artikel 3). Även en tillämpningav säkerhetsklausulen (artikel 7.1) förutsätter tillsynsåtgärder. Medlemsstaterna skall vidare vidta nödvändiga åtgärder föratt säkerställa att det tas stickprov på leksaker på marknaden för kontroll avatt leksakerna överensstämmer med direktivet (artikel 12.1 första stycket). som har ansvaret för kontrollen skall på anmodan få tillträde tilltillverknings- eller lagerlokaler och tillgång till viss i direktivets artikel8.1 b och 8.2 b närmare angiven information. Vidare skall myndigheten i frågafå anmoda tillverkaren, hans auktoriserade representant eller den person somansvarar för att leksaken släpps ut på den gemensamma marknaden att lämna sådaninformation. Myndigheten skall också få välja ut ett provexemplar avleksaken och ta det med sig för undersökning och provning (artikel 12.1 andrastycket). Som har anförts (avsnitt 4.1) regleras leksakerssäkerhet av produktsäkerhetslagen och viss speciallagstiftning. Tillsynenenligt produktsäkerhetslagen ligger, utom på specialreglerade områden, påKonsumentverket. är central förvaltningsmyndighet förkonsumentfrågor. Verket skall enligt sin instruktion (1990:1179) bl.a. utarbetariktlinjer (dvs. allmänna råd) för näringsidkamas marknadsföring och utformningav varor, tjänster och andra nyttigheter. Verket utövar tillsyn enligt -förutom produktsäkerhetslagen - bl.a. marknadsföringslagen, liksom överefterlevnaden av verkets egna riktlinjer. Tillsynen enligt despecialförfattningar som åsyftades regleras i dessa. har i sin marknadsbevakningprioriterat säkerhetsfrågor. Som har anförts tidigare (avsnitt 4.1) härverketockså behandlat frågor om leksakers säkerhet, bl.a. genom att utfärdariktlinjer på området. Direktivet förutsätter att de berörda länderna aktivtövervakar att de produkter som finns på marknaden uppfyller de krav som angesi direktivet. En ordning som innebär att är tillsynsmyndighetligger väl i linje med de uppgifter som har och denerfarenhet som verket således har på produktsäkerhetsområdet, inbegripet leksakerssäkerhet. De allra flesta remissinstanser som har uttalat sig i frågan anserockså att tillsynen bör ligga på . har dock anfört principiellabetänkligheter mot en ordning med som föreskrivande myndighet.Förbundet 33 anser inte att den myndighet som utfärdar föreskrifterockså skall övervaka Prop. 1992/93:111 deras efterlevnad och kunna åberopadem som stöd för en talan i . Förbundet ger en klar bild av svårigheterna attfinna en bättre lösning än den som föreslås i promemorian, dvs. medKonsumentverket som föreskrivande och tillsynsansvarig myndighet. Förbundetanser att den bästa lösningen, i awaktan på resultatet av denkonsumentpolitiska översyn som skall göras (se avsnitt 6), är attföreskrifterna utfärdas av regeringen. Regeringen vill med anledning av dessa synpunkterinledningsvis erinra om att en tillsynsordning av det slag som föreslås ipromemorian redan finns på konsumentområdet, nämligen i anknytning tillprisinformationslagen (1991:601). Liknande tillsynssystem, enligt vilka enmyndighet som utfärdar föreskrifter även utövar tillsyn, finns på flera andraområden, exempelvis -i fråga om märkning och information - inom ramen förlivsmedelslagen (1971:511, omttyckt 1988:461, ändrad senast 1991:1687) ochlagen om kemiska produkter. Det går därför knappast att resa några avgörandeprincipiella betänkligheter mot ett system där enligt en lag om leksakerssäkerhet både får meddela förskrifter och utöva tillsyn. Till detta kommer att föreskriftsrätten i praktiken i alltväsentligt styrs av leksaksdirektivet. Meningen är ju att föreskrifterna ifråga om krav på säkerhet, utformning och informafion skall i detalj tillsvensk rätt överföra de preciserade regler som redan är fastställda idirektivet och till detta knutna harmoniserade standarder (jfr. avsnitt 4.3).Även om föreskriftsrätten skulle läggas på något annat organ änKonsumentverket, kunde föreskrifternas innehåll inte bli väsentligenannorlunda än om den läggs på . Med hänvisning till vad vi har anfört nu anser vi såledesatt ansvaret för marknadsövervakningen, inbegripet rätten att meddelaföreskrifter enligt lagen om leksakers säkerhet efter delegation fränregeringen, bör ligga pä . Det bör ankomma på regeringen attbesluta om tillsynsmyndighet. bör i tillsynsverksamheten samråda med demyndigheter som med stöd av andra regler kan ha att befatta sig med frågor somrör leksakers säkerhet. Kostnader för provlagning m. m. Enligt direktivet skall en tillverkare eller dennesauktoriserade representant inom gemenskapen låta utföra en provning avprodukten på egen bekostnad i ett sådant fall då han inte håller sädaninformation tillgänglig för kontroll som beskriver hur en leksak hartillverkats m.m. (sådan information som anges i artikel 8.1 b och 8.2 b, seartikel 8.3). Som har nämnts tidigare i detta avsnitt förutsätter direktivet bl.a.att det tas stickprov av leksaker. skall ha tillträda tilltillverknings- och lagerlokaler och ha rätt att välja ut ett provexemplar ochta det med sig för undersökning och provning. Frågan om att låta entillsynsmyndighet ta ut ersättning för kostnader för provtagning och tmdetsöknlngav prover berörs däremot inte i direktivet. Det torde stå varje land fritt attbesluta i detta hänseende. Enligt 24 § fjärde stycket produktsäkerhetslagen fårregeringen eller den 34 myndighetsom regeringen bestämmer meddela föreskrifter om skyldighet Prop.1992/93:111 för en näringsidkare som har fått ett åläggande omsäkerhetsinformation, varningsinformation, återkallelse, säljförbud ellerexportförbud att ersätta tillsynsmyndigheten kostnader för provtagning ochundersökning av prov. En likartad bestämmelse finns i 16 § tredje stycketmarknadsföringslagen. I promemorian föreslås en liknande lösning, som dock ärnågot mera långtgående. Den innebär nämligen att en näringsidkare skulle kunnatänkas bli skyldig att betala ersättning för provtagning även i ett fall då haninte har handlat i strid mot lagen. Som har framgått förutsätter däremotersättningsskyldigheten enligt produktsäkerhetslagen - liksom enligtmarknadsföringslagen - att näringsidkaren i fråga först har förfarit så attett åläggande eller förbud har kommit att meddelas. Den föreslagna ordningenhar kritiserats av några remissinstanser, som anser att ersättningsskyldighetbara bör komma i fråga när den berörde näringsidkaren har handlat lagstridigt. Som senare kommer att redovisas närmare (avsnitt 4.8) harregeringen beslutat att en konsumentpolitisk översyn skall göras samt vidaregivit i uppdrag åt Styrelsen för teknisk ackreditering (SWEDAC) att utredamarknadsövervakningen av produkter. Enligt regeringen bör tillsynsmyndigheten ges rätt att taut ersättning för kostnaderna för provtagning och undersökning av prover fränden näringsidkare hos vilken provtagning görs. En sådan rätt bör i varje falltills vidare -och i awaktan på resultatet av det utredningsarbete som harnämnts - gälla när den som har tillhandahållit leksaken i fråga inte haruppfyllt de föreskrivna kraven. Det bör ankomma på regeringen eller, efterregeringens bestämmande, tillsynsmyndigheten att meddela föreskrifter omskyldigheten att betala sådana kostnader. Som har anförts åligger det enligt EG-direktiveten berörd stat att stickprovsvis undersöka om produkterna pä marknadenuppfyller angivna krav. En remissinstans har ifrågasatt om kravet påstickprovskontroller ger möjlighet att också pröva anmälningarfrån konsumenter. Enligt vår mening kan direktivet inte tolkas så att dennaskyldighet utesluter att tillsynen också kan innefatta åtgärder på grundval avanmälningar till . Det får anses ligga i linje med direktivetssyfte att främja konsumentskydd och fri rörlighet för varor att produkter sominte överensstämmer med lagstiftningen - och direktivet - tas bort frånmarknaden. Det torde därvid knappast ha betydelse på vilket sätt verket harfått kännedom om förekomsten av en sådan vara. Leksaksdirektivet bör såledesinte medföra att de arbetsformersom används vid tillsynen i princip behöver förändras i detta hänseende. 5.1 Nuvarande reglering av farliga livsmedelsimitationer Någon särskild lagstiftning om livsmedelsimititationerfinns inte i . Det finns således inte något generellt förbud atttillhandahålla farliga sådana. Om en vara som liknar ett livsmedelmarknadsförs så att konsumenten kan förväxla den med ett livsmedel, kanmarknadsföringen vara otillbörlig enligt 2 § marknadsföringslagen (1975:1418,senast ändrad 1988:1605) och förbjudas. Om det är fråga om en vara som kanorsaka skada, kanske just på grund av förväxlingsrisken, kan ett ingripande motden göras med stöd av produktsäkerhetslagen (avsnitt 4.1). Denspeciallagstiftning som har nämnts tidigare i samband med leksaker (avsnitt4.1) kan också vara tillämplig på livsmedelsimitationer. 5.2 Behovet av anpassning. Regeringensförslag: Reglerom förbud mot farliga livsmedelsimitationer bör tas in i ensärskild lag, som kompletterar produktsäkerhetslagen. Med farligalivsmedelsimitationer avses varor som på grund av sitt utseende eller sinstorlek, lukt, förpackning eller märkning kan förväxlas med livsmedel, särskiltav barn, och därmed orsaka personskador. Inte bara försäljning och export utanockså tillverkning och import av sådana imitationer skall kunna förbjudas. Promemorians förslag: Också i promemorian anses att detfinns behov av lagstiftning för att anpassa imitationsdirektivet till svenskrätt. Där föreslås en särskild lag mot farliga livsmedelsimitationer, uppbyggdenligt mönster från förslaget till lag mot farliga leksaker. Lagen föresläsinnehålla ett straff-sanktionerat förbud mot import, tillverkning, export ochtillhandahållande av farliga livsmedelsimitationer.