prop · GG035 · 1992-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1992/93:5 om tillträde till arrestkonventionen p 1992/93-5 Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . 1propositionen föreslås att tillträder konvention om kvarstadoch liknande säkerhetsåtgärder på havsgående fartyg (arrestkonventionen). Propositioneninnehåller också förslag till den lagstiftning som krävs för att skallkunna tillträda konventionen. Lagstiftningenföreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer. 1 1992/93. Propositionens lagförslag Prop. Lag om kvarstad på fartyg i internationella Härigenom föreskrivs följande. Denna lag gäller kvarstad på fartyg för anspråk som iSverige eller ett annat land är eller kan bli föremål för rättegång itvistemål eller för talan om enskilt anspråk i brottmål. Lagen gäller dock intekvarstad för fordringar som avser skatter eller avgifter till stat ellerkommun. Lagen gäller för fartyg som är Införda i det svenskaskeppsregistret eller ett motsvarande utländskt fartygsregister. Lagen gällerdock inte för svenska skepp, om sökanden har hemvist eller sitt huvudsakligadriftställe i . 1 lagen (1938:470) med vissa bestämmelser om främmandestatsfartyg m.m. finns bestämmelser om att kvarstad inte får läggas på vissafartyg. Kvarstad får inte heller läggas pä fartyg som ägs eller uteslutandeanvänds av svenska staten. 2§ Vad som i allmänhet gäller om kvarstad på fartyg gällerockså för kvarstad enligt denna lag, om nägot annat Inte föreskrivs i lagen. 3§ Ett fartyg fär beläggas med kvarstad endast för en sjöfordran.Med sjöfordran avses ett anspråk som grundar sig på någon av följandeomständigheter: 1.skada som harorsakats av ett fartyg genom sammanstötning eller på annat sätt, 2.dödsfall ellerpersonskada som har orsakats av ett fartyg eller som har Inträffat.i sambandmed driften av ett fartyg, 5.avtal som rörbefordran av gods med ett fartyg på grundval av certe-parti, konossement ellerliknande, 6.förlust aveller skada på gods inklusive resgods under befordran med fartyg, 11.leverans avvaror eller materiel för ett fartygs drift eller underhåll, 12.byggande,reparation eller utrustande av ett fartyg eller kostnader för dockning, 13.lön eller annangottgörelse till befälhavaren eller annan ombordan-ställd på grund av dennesanställning på fartyget, 14.befälhavaresutlägg samt utlägg som gjorts av avlastare, befraktare eller agenter förfartygets eller dess ägares räkning, 15.tvist omäganderätten till ett fartyg, 16.tvist mellandelägare till ett fartyg om äganderätten eller besittningen till fartyget ellerdriften av eller intäkterna från detta, 17.panträtt pågrund av inteckning eller annan på avtal grundad panträtt i fartyg. Kvarstad får läggas på det fartyg som sjöfordran hänförsig till. Om en sjöfordran grundar sig på någon omständighet somavses i 3 § andra stycket 1-14, får kvarstad i stället läggas på ett annatfartyg som tillhör den som vid tiden för sjöfordrans uppkomst var ägare av detfartyg som sjöfordran hänför sig till. Om någon annan än fartygets ägare är ansvarig för ensjöfordran enligt andra stycket, får kvarstad i stället läggas antingen på detfartyg som sjöfordran hänför sig till eller på ett annat fartyg som tillhörgäldenären. 5§ Ett fartyg får beläggas med kvarstad endast om fartygeti kan utmätas för sjöfordran. Avser sjöfordran någon annanförpliktelse än betalningsskyldighet, skall vad som sagts om utmätning istället gälla annan verkställighet än verkställighet av kvarstad på fartyget. Kvarstad på ett fartyg får beviljas endast en gång för enoch samma sjöfordran. Om borgen eller annan säkerhet för en sjöfordran harställts till befrielse från kvarstad, får kvarstad inte beviljas för sammasjöfordran. Kvarstad får dock beviljas, om borgenären visar att den ställdasäkerheten har upphört att gälla eller att det annars finns särskilda skäl förkvarstad. 7§ Ett fartyg som är belagt med kvarstad skall hindras attavgå. .Om kvarstad har beviljats för en sjöfordran som grundar sig pä sådanaomständigheter som avses i 3 § andra stycket 15 eller 16, får domstolen dock 1. tillåta den som har fartyget i sinbesittning att mot borgen eller annan säkerhet nyttja fartyget, eller 2. bestämma om fartygets användning påandra villkor. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.Lagen är inte tillämplig på ansökningar om kvarstad som har gjorts föreikraftträdandet. Lag omändring i sjölagen (1891:35 s. 1) Härigenom föreskrivs att 200, 336 och 337 §§ sjölagen(1891:35 s 1) skall ha följande lydelse. Bestämmelserna i 178 § får inte åsidosättas genom avtal. AvtalsvUlkor som inskränker passagerarens rättigheter enligt 181-198 §§, 337 § andra stycket och 368 § första stycket 6 och 7 är ogiltiga Avtalsvillkor som inskränker passagerarens rättigheterenligt 181-198 §§, 337 § andra och tredje styckena och 368 § första stycket 6och 7 är ogiltiga 1. vid befordran inom ,, eller eller till eller från någon av dessa stater,oavsett vilken lag som i övrigt är tillämplig på befordringen; 2. vid annan befordran om svensk lagär tillämplig på befordringen enligt allmänna svenska lagvalsregler. Övrigabestämmelser i detta kapitel gäller endast om inte något annat är avtalat ellerföljer av sedvänja. 336 § Första domstol i tvistemål rörande förhållande som avses i denna lag är tingsrätt, som regeringen utser (sjörättsdomstol). Detsamma gäller brottmål i fråga om gärning som avses i denna lag, även om gärningen är belagd med strängare straff i . Första domstol i tvistemål rörande förhållande som avses idenna lag eller i lagen (1992:000) om kvarstad på fartyg i intemationellarättsförhållanden är tingsrätt, som regeringen utser (sjörättsdomstol).Detsamma gäller brottmål i fråga om gärning som avses i denna lag, även om gärningenär belagd med strängare straff i . Rör mål som angives i förstastycket uteslutande båt, som ej hålles i drift yrkesmässigteller eljest i förvärvssyfte, får målet upptagas även av tingsrätt som ärbehörig enligt 10 eller 19 kap. . 1 fråga om behörigheten för sjörättsdomstol att ta upp tvistemål som avses i 336 § skall bestämmelserna om laga domstol i tvistemål i allmänhet tillämpas. I fråga om behörigheten för sjörättsdomstol att ta upptvistemål som avses i 336 § skall bestämmelserna om laga domstol i tvistemål iallmänhet tillämpas. Talan får även väckas vid sjörättsdomstolen för den ortdär fartyget finns. Har säkerhet för en fordran ställts hos myndighet tillbefrielse från kvarstad eller annan säkerhetsåtgärd, får talan väckas även vidsjörättsdomstolen för den ort där säkerheten har ställts. Talan angående enfordran som säkerheten har avsett får väckas vid sistnämnda ' Lagen omiryckt 1985:176. 2 Senasie lydelse 1992:795 Nuvarandelydelse Föreslagen lydebe Prop. sjörättsdomstol, även om säkerheten harfrigetts . Talan om ansvarighet på grund av avtal om befordran avpassagerare eller resgods får väckas endast vid domstol 1. för den ort där svaranden ärvaraktigt bosatt eller har sin huvudsakliga rörelse; 2. för den avtalsenliga avgångs- ellerbestämmelseorten; 3. i den stat där käranden har sitthemvist eller eljest är varaktigt bosatt, förutsatt att svaranden hardriftsställe för sin rörelse i den staten och är underkastad dess domsrätt;eller 4. i den stat där befordringsavtaletträffades, förutsatt att svaranden har driftsställe för sin rörelse i denstaten och är underkastad dess domsrätt. Trots bestämmelsema iförsta och andra stycket får talanåven väckas vid sjörättsdomstolen för den ort där fartyget finns. Om säkerhetför en fordran har ställts hos en myndighet tiU befriebefrån kvarstad ellerannan säkerhetsåtgärd, får talan väckas även vid sjörättsdomstolen för den ortdär säkerheten har ställts. Talan angående en fordran som säkerheten har avsettfår väckas vid sbtnämnda sjörättsdomstol, även om säkerheten har upphört attgälla . Efter det att tvist som avses i andra stycket har uppstått får parternaavtala att talan skall väckas vid annan domstol eller att tvisten skallhänskjutas till skiljemän. Finns inte sjörättsdomstol i den Finns inte sjörättsdomstol i den ort där svaranden har kunnat sökas ort där svaranden harkunnat sökas enligt första stycket, andra stycket 1 enligt första stycket, andra stycket 1 eller 2 eller tredje stycket, väcks ta- eller 2 eller tredje eller fiärde lan vid den sjörättsdomstol som är stycket, väcks talan vid den sjörätts- närmast den orten. domstol som är närmast den orten. Om flera är redare i ett fartyg, skall fartygets hemort anses som rederiets hemvist. Bestämmelserna i denna paragraf Bestämmelserna i dennaparagraf gäller inte om annat följer av lagen gäller inte om annat följer av lagen (1992:794) med anledning av Sveri- (1992:794) med anledning av ges tillträde till Luganokonventio- ges tillträde till Luganokonventio nen. Tredje stycket gäller dock om fartyget är belagt med kvarstad . Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:Statsminister , ordförande, och statsråden . , ,, , , , , , , , Proposition om tillträde till arrestkonventionen Konventionenom kvarstad och liknande säkerhetsåtgärder på havsgående fartyg(arrestkonventionen) antogs vid en diplomatisk sjörättskonferens iBryssel och trädde 1956. Etttillträde till denna konvention har aktualiserats av att skaU tillträdaden mellan EFTA- och EG-staterna ingångna konventionen om domstolsbehörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område, den s.k.Luganokonventionen (jfr prop. 1991/92:128, LU 36, rskr. Ett svenskttillträde till medför nämligen efter en övergångstid attsvenska domstolar delvis förlorar sin behörighet att avgöra sjörättsmål medinternationell anknytning. Detta kan emellertid i viss mån förhindras omSverige tillträder arrestkonventionen. InomJustitiedepartementet har upprättats en promemoria (Ds 1991:70) om Sverigestillträde till 1952 års konvention om kvarstad och liknande säkerhetsåtgärderpå havsgående fartyg (arrestkonventionen). I promemorian föresläs att SverigetUlträder konventionen. Promemorian innehåller också förslag tUl denlagstiftning som krävs för ändamålet. Den har remissbehandlats. Remissyttrandenhar avgetts av . Hovrätten för , Stockholmstingsrätt, . vidGöteborgs universitet, , i län. , , ,, , , , . (K 1990:01), dispaschören , och försjörätt och annan transporträtt (). , /har meddelat att man avstår från yttrande. Énsammanställning av remissyttrandena tinns tUlgänglig i lagstiftnings- Prop.1992/93:5 ärendet (dnr 91-3200). Till protokollet i detta ärende bör fogas de lagförslag som läggs frami promemorian som bilaga 1 . Regeringenbeslutade att inhämta lagrådets yttrande över de lagförslag somutarbetats i ärendet. De till lagrådet remitterade förslagen bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 2 . Lagrådethar föreslagit vissa omformuleringar men i övrigt godtagit lagförslagen. Närdet gäller lagförslag 1 har lagrådet utvecklat sin syn på förhållandet mellan4 och 5 §§ (se avsnitt 6.1). Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet sombilaga 3 . Jaghar med anledning av lagrådets påpekanden gjort vissa redaktionella ändringar ide remitterade lagförslagen. 2 Arrestkonventionen Prop. Arrestkonventionenantogs vid en diplomatisk sjörättskonferens i och trädde ikraft är 1956. Ett sextiotal stater har tillträtt konventionen. Bland dessa kannämnas samtiiga tolv EG-stater. Av de nordiska staterna har endast Danmarktillträtt konventionen. Däremot har bl.a. Förentastaterna. och vad som tidigare utgjorde valt attställa sig utanför. Sverigedeltog diplomatkonferens i . Arrestkonventionenremissbehandlades och fick då ett övervägande negativt mottagande.1958 års sjölagskommitté övervägde sedan frågan om ett svenskt tillträde tillkonventionen och redovisade sina överväganden i betänkandet (SOU 1965:18)Fartygs befälhavare. Gemensamt haveri och dispasch. Ansvarsbestämmelser m.m.Kommittén delade i allt väsentligt de negativa synpunkter som lagts fram underremissbehandlingen och avstyrkte därför tillträde till konventionen.Utredningsarbetet genomfördes i samråd med de övriga nordiskasjölagsutredningarna, vilka intog samma ståndpunkt för sina respektive ländersdel (a.a. s. 90-94). Fråganom en revision av konventionen har behandlats vid Comité MaritimeInternationals (CMl) internationella konferens i . befanns det föreligga behov av sä genomgripande ändringar ikonventionstexten att ett förslag till en ny konvention på samma område utarbetades.Detta förslag vann stor anslutning vid konferensen. Vissa stater, däriblandSverige, avstod emellertid från att rösta om förslaget. (on Trade and Development) ochlMO:s () uppdrag arbetar enexpertgmpp med en översyn av 1926 och konventioner om sjöpanträtt ochskeppshypotek. Majoriteten av den expertgruppen har ansett attarrestkonventionen utgör en lämplig reglering av frågorna om kvarstad ochliknande säkerhetsåtgärder avseende havsgående fartyg. Man har dock förklaratatt en i huvudsak redaktionell anpassning av arrestkonventionens terminologitill resultatet av expertgmppens arbete kan bli aktuell. Mot dennabakgrund torde en så genomgripande översyn av arrestkonventionen som förordadesvid knappast komma till stånd inom överskådlig tid. Fråganom ett svenskt tillträde tUl arrestkonventionen har fått förnyad aktualitet ioch med antagandet av konventionen om domstols behörighetoch om verkställighet av domar på privaträttens område, den s.k.Luganokonventionen, som skall tUlträda (jfr prop. 1991/92:128, LU 36,rskr. Ett svenskt tillträde tUl skulle medföra attsvenska domstolar skulle förlora delar av sin behörighet att pröva sjörättsligamål med internationell anknytning, såvida inte arrestkonventionen tillträdsInom en närmare angiven övergångstid. 2.2 Arrestkonventionens innehåll Prop. Arrestkonventionensyftar till att skydda sjöfarten mot att fartyg hålls kvar för privaträttsligafordringar som saknar varje anknytning till fartyget. Den syftar vidare tillatt ett fartyg skall få fortsätta sin resa om säkerhet ställs för den aktueUafordringen. Konventionen innehåller också bestämmelser om domstolars behörighetatt avgöra sjörättsliga tvister. Konventionen utgör en kompromiss mellananglosaxisk rätt å ena sidan och kontinental (främst fransk) rätt å den andrasidan. Enredogörelse för konventionen lämnas i det följande. Redogörelsen är ensammanfattning av den redogörelse för konventionen som lämnades i promemorian(Ds 1991:70 s. 12-24). Till vissa speciella frågor om konventionens innebördåterkommer jag i den allmänna motiveringen och i specialmotiveringen (avsnitten4 ocb 6). Konventionstexteni dess franska och engelska lydelser samt en inom gjordöversättning till svenska liksom en förteckning över konventionsstaterna börfogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4 och 5. ' 1artikelns § 1 uppräknas ett antal anspråk som grundar sig på sjörättsligaförhållanden, s.k. sjöfordringar. Uppräkningen omfattar såvälutomobliga-toriska som kontraktuella anspråk som uppkommit i samband med ettfartygs drift. Även tvister om äganderätten och besittningen till ett fartygräknas hit liksom fordringar som är förenade med inteckning i ett fartyg. Ennärmare genomgång av sjöfordringarna sker i specialmotiveringen. Artikelns§ 2 innehåller en definition av begreppet arrest. Därmed avses att genom etträttsligt förfarande hålla kvar ett fartyg till säkerhet för en sjöfordran.Säkerhetsåtgärden får dock inte användas för att trygga verkställigheten av enredan meddelad dom. I§ 3 definieras begreppet person. Begreppet omfattar inte endast fysiskapersoner ocb privaträttsliga juridiska personer utan även stater, offentligamyndigheter och allmänna inrättningar. I § 4 definieras begreppet borgenär somen person som gör gäUande att han har en sjöfordran. Enligtdenna artikel får ett fartyg från en konventionsstat beläggas med arrestendast för en sådan fordran som omfattas av uppräkningen i artikel 1 § 1. Ettbetydelsefullt undantag frän konventionens huvudregel görs emellertid genom attdet föreskrivs att konventionens bestämmelser inte inverkar på de rättigheteroch befogenheter som tillkommer en stat, offentliga myndigheter ellerhamnmyndigheter att enligt lagen i den staten förordna om kvarstad på ettfartyg eller att kvarhålla eller på annat sätt hindra det från att gå till sjöss.Myndigheterna har alltså oberoende av konventionen rätt att ingripa mot fartygför att säkra offentiigrättsliga fordringar liksom för att tillgodose säkerhetsaspekteroch andra publika hänsyn. Rent privaträttsliga fordringar som en myndighet kanha erhåller däremot inte någon förmånsbehandling. Artikel 3 Prop. 1artikelns § 1 föreskrivs att en borgenär har rätt att utverka arrest antingen idet fartyg som sjöfordringen hänför sig till eller i något annat fartyg somtillhör den person som vid tiden för fordringens uppkomst var ägare till detförstnämnda fartyget, s.k. systerfartyg. Från denna huvudregel finns vissaundantag. I de fall sjöfordringen riktar sig mot befraktaren gäller enligt artikelns§ 4 särskilda bestämmelser, till vilka jag återkommer. Slutligen kan en statmed stöd av artikel 10 i samband med tillträde till konventionen reservera sigmot att tUlämpa artikel 3 i fräga om arrest för fordringar som är förenade medpanträtt i fartyget på gmnd av inteckning. Konventionentillåter alltså att ett fartyg beläggs med kvarstad för alla sjöfordringar somhänför sig till detta oavsett om fordringarna är förenade med sjöpanträtt ellerpanträtt på gmnd av inteckning e.d. Fartygets ansvar för sjöfordringar påverkasinte av förändrade ägarförhållanden. Även en förvärvare som varit i god trooch inte känt till skulder som överlåtaren dragit på sig, exempelvis på gmnd avett fraktavtal, riskerar att fartyget beläggs med kvarstad för dessa skulder. Artikelns§ 2 behandlas i samband med § 4. Enligt§ 3 gäller som huvudregel att ett fartyg inte får beläggas med arrest mer än engång för samma fordran på begäran av samma borgenär. Med arrest likställs idetta sammanhang att säkerhet tidigare ställts för att undvika eller upphävaett beslut om arrest. Skulle borgenären ändå lyckas utverka ett nyttförordnande om arrest för samma fordran, skall detta beslut upphävas ochfartyget friges. Förbudetmot upprepade säkerhetsåtgärder är emellertid inte absolut. Sålunda föreliggerinte hinder mot en ny arrest för samma fordran om den säkerhet som ställts idet tidigare arrestärendet redan har släppts fri. Ett mer generellt undantaggörs för det fall borgenären kan visa att det finns särskilda skäl för arrest.Denna undantagsregel kan vara tillämplig om den ursprungligen ställdasäkerheten till följd av sedermera inträffade omständigheter blivitotillräcklig eller bristfällig. Omen borgenär har fått till stånd arrest i ett fartyg för en fordran, kan haninte genom att överlåta fordringen kringgå regeln att fartyget inte åter fårbeläggas med arrest för samma fordran. Detta får anses följa av artikel 8 § 5.Den identitet mellan den urspmnglige borgenären och en förvärvare av fordringensom följer av den paragrafen tar visserligen i första hand sikte på andraförhållanden än förnyad arrest, men den får anses ha en generell tillämpning. I§ 4 föreskrivs att ett fartyg kan beläggas med arrest även för fordran motannan än fartygets ägare. Enligtparagrafens första stycke kan vid skeppslega (charter by demise) en borgenärsom bar en sjöfordran mot förhyraren erhåUa arrest antingen i de förhyrdafartyget, om fordringen hänför sig tUl detta, eller i något annat fartyg somtillhör förhyraren. Däremot kan inte systerfartyg till det förhyrda fartygetbeläggas med arrest för en sådan fordran. 1paragrafens andra stycke sägs att bestämmelsen i första stycket skall varatillämplig även i andra fall då någon annan person än fartygets registrerade ägareär ansvarig för fordringen. Denna bestämmelse tycks vara tillämplig Prop.1992/93:5 på alla typer av befraktningsavtal. Ett fartyg kan alltså beläggasmed arrest för en rad fordringar mot befraktaren. Somframgått kan inte endast det fartyg tiU vilket sjöfordran hänför sig beläggasmed kvarstad. Borgenärerna har också möjlighet att utverka säkerhetsåtgärd iett systerfartyg, dvs. i något annat fartyg som tillhör samme ägare. Ett fartygskall enligt § 2 anses tillhöra samma ägare när alla andelar i fartyget tUlhörsamma person eller personer. Jag återkommer till innebörden av denbestämmelsen i specialmotiveringen. Detär att märka att borgenären kan få kvarstad för sin fordran endast i ett fartyg- antingen i det fartyg till vilket sjöfordran hänför sig eller i ettsysterfartyg. Systerfartyget skall ägas av den person som vid tiden för fordringensuppkomst ägde det fartyg till vilket sjöfordringen hänför sig. Övergåräganderätten tUl systerfartyget till någon annan, upphör detta fartygs"ansvar" för sjöfordringen. Förvissa sjöfordringar får emeUertid inte ett systerfartyg beläggas med kvarstad.Vad som undantagits från denna möjlighet är tvister om äganderätten till ettfartyg, vissa tvister mellan delägctte till ett fartyg samt fordringar som pägmnd av avtal är förenade med panträtt (inteckning) i ett fartyg. Enligtdenna artikel får arrest beslutas endast av domstol eller annan judi-cieUmyndighet. Artikelninnehåller regler om hävande av arrest. Ett fartyg som har belagts med arrestskall friges av domstol eller annan judicieU myndighet sedan säkerhet harställts för sjöfordringen. Säkerheten kan utgöras av borgen eller av annanallmänt accepterad säkerhet, t.ex. en bankgaranti. Kan parterna inte enas ifråga om säkerheten, ankommer det på domstolen eller myndigheten att bestämmadess beskaffenhet och belopp. fall kvarstad har beviljats för en sjöfordran i en tvist om äganderättentill fartyget eller i en tvist mellan fartygets delägare föreskrivs ettalternativ till frigivande mot säkerhet. I dessa situationer får domstoleneller myndigheten i stället besluta om inskränkningar i besittningshavarensrätt att använda fartyget. Sådana begränsningar kan exempelvis innebära förbudmot att fartyget lämnar statens territorialhav eller mot att fartyget användsför befordran av visst gods eller ett åläggande för besittningshavaren att nedsättaersättning för nyttjandet av fartyget. 1artikelns tredje stycke anges att den som ställer säkerhet för att få ettfartyg frigivet inte därigenom anses ha medgivit fordringen eller avstått frånmöjligheten att åberopa begränsningar i redaransvaret. Artikel 6 Prop. Enligtartikelns första stycke skall alla frågor om borgenärens ansvar för den skadasom genom ett felaktigt arrestbeslut kan tillskyndas motparten avgöras enligträtten i den stat där beslutet har fattats. Förfarandefrågorskall enligt artikelns andra stycke helt styras av nationell lagstiftning. §1 upptar bestämmelser om rätt för domstolarna i den konventionsstat därkvarstad eller liknande säkerhetsåtgärd har verkställts att i sak pröva denfordran som har föranlett beslutet om säkerhetsåtgärd. Det slås inledningsvisfast att sådan domsrätt tillkommer domstolarna i en konventionsstat, om dessaenligt nationell lag är behöriga att pröva tvisten. Alternativt anges ett antalsituationer då domstolarna i den aktuella konventionsstaten skall vara behörigaatt pröva tvister, även om de enligt inhemsk lag inte redan har sådanbehörighet. Bland dessa kan nämnas att borgenären har hemvist eller sitthuvudsakliga driftställe i denna stat, att fordringen uppkommit under den resaunder vilken arresten verkställts (vilket även torde omfatta fall då arrestavvärjts genom att säkerhet ställts för fordran) och att fordringen avserbärgning. Den i § 1 punkt d) omnämnda konventionen från är 1910 rörandebestämmelser om fartygs sammanstötning har ratificerats av (se prop.1912:26, LU 32, rskr. Artikel 13 i den konventionen motsvaras av222§SjöL. 1§ 2 behandlas den situationen att domstolen i den ort där fartyget har belagtsmed arrest inte är behörig att pröva målet i sak. 1 sådant fall skall dendomstol eller myndighet som beslutat om arresten dels förklara att säkerhet somställts för fartygets frigivande skall avse fullgörandet av dom som kan kommaatt meddelas av en behörig domstol, dels bestämma en frist inom vilkenborgenären skall väcka talan vid sistnämnda domstol.