prop · GG03187 · 1992-12-31 00:00:00 — Genom en sådanreglering kan såväl makamas egna intressen som intresset av attskatteförmånerna inte missbrakas tillgodoses. Bestämmelsema på denna punkt kanemellertid i vissa fall ha oönskade verkningar och bör därför bli föremål föröversyn i den av mig initierade regelgenomgången. Omett spartillgodohavande eller en rätt till pension överlåts i enlighet med deregler om överlåtelse som kommer att gälla enligt lagen om individuelltpensionssparande bör det åligga den nye ägaren eller rättig- hetsinnehavaren att underrätta pensionssparinstitutet om Prop. 1992:93/187överlåtelsen. Jaghar i det föregående (avsnitt 3.9.2) föreslagit ett förbud mot pantsättning ochbelåning av ett tillgodohavande inom pensionssparandet. Skälen för detta ärdesamma som för P-försäkring, nämligen intresset av att de framtida pensionsförmånemainte urholkas. Några undantag synes inte nödvändiga att göra för dessa fall.Pantsättnings- och belåningsförbuden bör således gälla generellt. Reglema böringå bland de kvalitativa villkoren. Regleringen innebär att förfoganden istrid med dessa bestämmelser är ogiltiga och att detta också gäller iförhållande till tredje man. Bestämmelsema bör även ingå som en del av pensionssparavtalet. Mittförslag: Belopp som sätts in i det individuella pensionssparandet äravdragsgilla vid beskattningen inom samma ramar som gäller för sparande i P-försäkring.Avdragsutrymmet är gemensamt för de båda sparformema. Tillstånd till högreavdrag kan på samma sätt som för försäkringssparandet medges i vissa fall bl.a.när näringsidkare avslutar sin verksamhet. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: Remissopinionen är i huvudsak positiv. och anser att avdragsramen bör höjas. förordarett helt slopande av avdragsramen. föreslår att avdragsrättinförs för inbetalningar för makes resp. sambos räkning. Riksskatteverketavstyrker förslaget om förhöjt avdrag efter dispens. Bakgrundentill mitt förslag: I de kvantitativa bestämmelsema anges de ramar som gällerför avdrag för för P-försäkring. Avdrag kan medges dels i förvärvskällainom inkomstslaget näringsverksamhet och dels som allmänt avdrag. Bestämmelsemaom detta finns i punkt 21 av anvisningama till 23 § KL och i 46 § 2 mom. sammalag. De hänvisar i sin tur till punkt 6 av anvisningama till 46 § KL, somreglerar avdragsramen och beräkningen av avdraget. Den bestämmelsen har justeratsbl.a. genom lagstiftning (prop. 1990/91:166, bet. 1990/91 :SkU29,SFS 1991:692). Justeringen syftade dock inte till någon principiell ändring avavdragsutrymmet utan företogs för att anpassa detta till de ändradeförhållanden som för egenföretagamas del inträffade genom skattereformen. Iövrigt föranledde inte skattereform några förändringar i dekvantitativa reglema. Dengrandläggande regeln är att alla har rätt till avdrag med ett basbelopp. Egenföretagare,som har inkomst av aktiv näringsverksamhet, skall enligt huvudregeln göraavdraget i förvärvskällan. 10 1992/93. passivnäringsverksamhet berättigar däremot i sig inte till något P- Prop.1992:93/187 försäkringsavdrag, vare sig i förvärvskällan eller som allmäntavdrag. Förlöntagare görs avdraget liksom tidigare som allmänt avdrag. Omen person har inkomst såväl av aktiv näringsverksamhet som av tjänst skall enproportionering göras av basbeloppsavdraget mellan förvärvskälla och allmäntavdrag. I sådana fall skall en så stor del av det fasta basbeloppsavdraget drasav i förvärvskällan som motsvarar näringsinkomstens andel av de sammanlagda avdragsgrandandeinkomstema. Basbeloppsavdragetär det grandläggande avdraget för P-försäkrings-premier. Utöver detta finns ivissa fall rätt att erhålla ytterligare avdrag både i förvärvskälla inominkomstslaget näringsverksamhet och som allmänt avdrag. I fråga om allmäntavdrag är denna avdragsram något olika utformad beroende på om denskattskyldige anses ha pensionsrätt i sin anställning eller ej. Dentotala avdragsramen i aktiv näringsverksamhet är summan av: av inkomsten upp till 20basbelopp och av inkomsten mellan 20 och40 basbelopp. Somallmänt avdrag är avdragsramen för den som har pensionsrätt i anställningsumman av: av inkomsten mellan 10 och 20 basbelopp. Förden som anses sakna pensionsrätt i anställning och inte är anställd somföretagsledare i ett fåmansföretag är avdragsramen som allmänt avdrag summan av: av inkomsten upp till 20basbelopp och av inkomsten mellan 20 och30 basbelopp. Ökatavdragsutrymme kan även erhållas genom dispens för den som lägger ned sinnäringsverksamhet. I korthet är reglema om dispens utformade på följande sätt. Dispenskan meddelas av skattemyndigheten om särskilda skäl föreligger. En person somsjälv eller genom en juridisk person har bedrivit näringsverksamhet men upphörtmed driften i förvärvskällan och under sin verksamhetstid inte har skaffat sigett betryggande pensionsskydd kan få ökat avdragsutrymme. Vid bedömande av dendispenssökandes pensionsskydd görs en jämförelse med de pensionsförmåner som idet aktuella inkomstläget utgår enligt allmän pensionsplan. Avdragetberäknas i dispensfallen med beaktande av det antal år som näringsidkarenbedrivit verksamheten, hans befintliga pensionsskydd och hans möjligheter att iframtiden tjäna in ytterligare pension. Det finns även regler som begränsaravdragsrätten men dessa förbigås här. Dispensför utökad avdragsrätt kan också erhållas i vissa fall där anställning inte ärförenad med rätt till pension och vid anställnings upphörande. EnP-försäkring måste tecknas i ett i verksamt försäkringsföretag. Det ärsåledes inte möjligt att teckna en livförsäkring i utlandet och få den godtagensom en svensk P-försäkring. ensådan utländsk försäkring som en K-försäkring. Avdrag kan således Prop.1992:93/187 inte erhållas för premiebetalningar som görs på en utländsklivförsäkring. Detfinns inte något utländskt försäkringsföretag som har koncessionatt driva livförsäkringsrörelse i . Detfinns dock en undantagsbestämmelse som gör det möjligt att få en utländsklivförsäkring godtagen som P-försäkring. kan efter ansökanförklara att en försäkring som har meddelats i en utomlands bedrivenförsäkringsrörelse skall anses som en P-försäkring. Om en sådan förklaring harmeddelats gäller därefter samma skatteregler för den ufländska försäkringen somför en svensk P-försäkring. Skälenför mitt förslag: Belopp som sätts in i det individuella pensionssparandet börvara avdragsgilla vid beskattningen inom samma ramar som gäller förförsäkringssparandet. Reglema bör i huvudsak utformas på följande sätt. Avdragför insättningar i det individuella pensionssparandet skall kunna medges iförvärvskälla inom inkomstslaget näringsverksamhet men även som allmänt avdrag.Rätten till avdrag för de båda sparformema skall följa vad som gäller för P-försäkringar. Dentotala avdragsramen bör inte förändras vid införandet av det nyapensionssparandet. Avdragsutrymmetbör således vara gemensamt för de båda sparformema och i varje enskilt fallkunna utnyttjas efter den enskildes eget gottfmnande. Denne skall alltså kunnafördela sitt avdrag mellan premie för P-försäkring och insättningar ipensionssparandet inom den totala avdragsram som gäller för honom. Denfria fördelningen bör gälla även för näringsidkare. Dessa blir dock skyldigaatt i förekommande fall fördela sitt basbeloppsavdrag mellan förvärvskällan ochallmänt avdrag. På grandval av en sådan fördelning bör det dock inte finnasnågra restriktioner i valet mellan de båda sparformema. Som ett exempel kananföras att en näringsidkare därför bör sedan väl fördelningen mellanförvärvskällan och allmänt avdrag blivit beloppsmässigt bestämd kunna fyllahela avdragsutrymmet i förvärvskällan med avgiften för P-försäkring men väljaatt dela utrymmet för allmänt avdrag mellan försäkring och pensionssparande.Den fria fördelningsprincipen medger givetvis att avdragsutrymmet kan användaspå många andra sätt. Attavdragsreglema bör utformas på samma sätt som gäller för P-försäkring innebäratt även bestämmelsema om avdragsbegränsning för att förhindra underskottliksom rätten att i vissa fall förskjuta avdrag till senare beskattningsårskall tillämpas (punkt 6 fjärde och femte styckena av anvisningama till 46 §KL). Tillskillnad från anser jag att den dispens för utvidgadavdragsrätt för P-försäkringspremie som kan ges till en näringsidkare somupphör med sin näringsverksamhet bör kunna ges även i det individuellapensionssparandet. Det genom dispens tilldelade avdragsutrymmet skall kunnafördelas av näringsidkaren mellan sparformema. Jaganser vidare att det inte finns skäl att införa den avdragsrättför inbetalningar för make resp. sambo som föreslås av Bank- Frågan kräverytterligare överväganden, bl.a. med hänsyn till Prop. 1992:93/187 att detefter förmögenhetsbeskattningens avskaffande inte finns någonkvarstående rest av sambeskattning i skattesystemet. Jagvill i detta sammanhang även ta upp två frågor med intemationell anknytning.Det gäller dels avdragsrättens tillåtlighet i EES- och EG-perspektiv, delsavdragsrättens begränsning till sparande i ett institut som bedriver verksamheti . Ettavdragsförbud för sparande i utländska försäkringar framstår i förstone somdiskriminerande både för den enskilde spararen och de utländska sparinstituten. Två avgöranden av visar emellertid att ett så snävtsynsätt inte alltid skall tillämpas. Domstolens slutsats är tvärtom att i frågaom P-försäkring är detta förenligt med den nuvarande EG-rätten (domar i målen C-204/90och C-300/90). Denbelgiska regleringen av avdragsrätten för livförsäkringspremier som prövats avdomstolen liknar i mycket hög grad den svenska. Det är ■ därförberättigat att dra den slutsatsen att inte heller de svenska avdragsreglemaför P-försäkring står i strid med gällande EG-rätt. Imitt förslag utsträcks avdragsrätten till att omfatta även pensionssparandeutan försäkringsinslag. Fråga uppkommer då om detta förhållande föranleder enannan slutsats beträffande avdragsrätten än för försäkringssparandets del. Detär vid bedömning av den frågan värt att beakta att det i sedan år 1987förekommer ett pensionssparande utan försäkringsinslag, där det årligasparandet är avdragsgillt vid inkomstbeskattningen för att sedan beskattas somutfallande pensionsinkomst. Sparandet kan ske på konto i bank eller ivärdepapper. synsätt om sambanden i skattesystemen och konstraktionenav det danska pensiönssparandet utan försäkringsinslag leder till denslutsatsen att inte heller avdragsreglema för det individuella pensionssparandetstår i strid med gällande EG-rätt. Denandra frågan gäller om även utländska företag skall kunna verka som pensionssparinstitut.I avvaktan på praktiska erfarenheter av den nya sparformen anser jag att detinte nu finns tillräckliga skäl för att införa en dispensregel för sparavtalsom träffas med utländska institut. Jag vill emellertid påpeka att utländskainstitut kommer att kunna verka som pensionssparinstitut om de har filial iSverige och kontot förs i denna filial. 4.5 Utbetalningarav annat än pension m.m. Mittförslag: Förmånstagare betalar inte arvsskatt för rätt till pension på grand avdet individuella pensionssparandet. Medel på pensionssparkonto som blirtillgängliga på annat sätt än som pensionsutbetalningar skattas av som intäktav tjänst. Preliminär skatt innehålls vid en sådan avskattning. Arvsbeskattningskall i förekommande fall ske av halva kontotillgodohavandets värde. Promemoriansförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Något förslag om preliminär skattvid avskattning redovisas dock inte. Vid arvsbeskattningen skulle hänsyn tastill inkomstskatteskulden på annat sätt än genom en schablonmässig avräkning. och efterlyser en närmare beskrivning avvilken verkan en jämkning av förmånstagarförordnande har. De begär dessutom enprecisering av reglema för avräkning av inkomstskatt vid arvsbeskattningen.Riksskatteverket tar också upp frågor om skattskyldighetens inträde, uppgiftsskyldighetsamt uttag av preliminär skatt. pekar på att vid sidan avutbetalning från kontot kan ianspråktagande ske genom att kontot klassas omtill ett inte skattegynnat konto. Skälen för mitt förslag:Den allmänna målsättningen att uppnå ett så långt möjligt neutralt regelsystemmellan P-försäkring och individuellt pensionssparande föranlederkompletteringar av ytterligare ett antal skattebestämmelser. För P-försäkring gälleratt förmånstagare inte arvsbeskattas för rätt till pension som utgår på grandav försäkringen. Motsvarande bör gälla för det breddade pensionssparandet,vilket kräver en komplettering i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, AGL. Avlider en kontoinnehavareutan att det finns ett giltigt förmånstagarförordnande i hans pensionssparavtalingår tillgodohavandet på pensions-sparkontot på vanligt sätt i kvarlåtenskapen.Vidare kan den situationen uppstå att det inte finns någon annan person somskall träda in i en avliden förmånstagares ställe. Beträffande P-försäkringsker i sådana situationer ingen ytterligare utbetalning på försäkringen. Deteventuella "överskott" som finns i försäkringen tillfaller försäkringstagarkollektivet.Är det i stället fråga om ett sparande på pensionssparkonto och finns medelkvar på kontot skall dessa ingå i den avlidne kontoinnehavarens resp. förmånstagarensdödsbo. Arvsbeskattning blir då aktuell. I den uppkomna situationen skallemellertid avskattning av skattekrediten ske enligt 32 § 1 mom. första stycket jKL. Endast nettobeloppet bör arvsbeskattas, dvs kontotillgodohavandets värdevid dödsfallet efter avräkning för inkomstskatten. Lagrådet har avförenklingsskäl förordat en schablonmässig avräkning av inkomstskatten istället för den i lagrådsremissen föreslagna avräk-ningen av inkomstskatt pågrand av ett beräknat uttag. Lagrådetsbedömning och föreslår därför en regel i AGL som innebär att Prop.1992:93/187 inkomstskatten beaktas schablonmässigt genom att tillgodohavandettas upp till halva värdet. Beloppsom utgår till efterlevande make eller bröstarvinge på grand av jämkning av förmånstagarförordnandeingår inte i kvarlåtenskapen efter den döde. Lagrådet har tagit upp frågan omett sådant belopp skall beskattas enligt nämnda avskattningsbestämmelsereller som pension. Med beaktande av vad Lagrådet har anfört på denna punktförordar jag en lösning som innebär att jämkningsbeloppen beskattas sompension. Jagdelar bedömning att regler om uppgiftsskyldighet och uttag avpreliminär skatt bör införas för avskattningsfallen. Preliminär skatt bör tasut med avskattningsbeloppet som underlag. Preliminär skatt tas endast ut i denutsträckning det finns kontanta medel för skatteinbetalningen. Det blir därföraldrig nödvändigt att avyttra värdepapper på kontot för inbetalning avpreliminär skatt. Förmögenhetsbeskattningav tillgodohavanden på pensionssparkonton kan bli aktuell vid taxering(jfr prop. 1992/93:50, bet. 1992/93:FiUl och 1992/93:SkU 18, SFS 1992:1489).Dessa tillgodohavanden bör emellertid i likhet med P-försäkringar inteförmögenhets-beskattas. En särskild undantagsregel bör därför införas om dettai övergångsbestämmelsema till lagen (1991:1850) om upphävande av lagen(1947:577) om staflig förmögenhetsskatt. Fråganom mervärdeskatt på sparinstitutets tjänster har tagits upp av bl.a.Riksskatteverket och . Enligt mervärdeskatte-bestämmelsema undantasfrån skatteplikt bank- och finansieringstjänster samt värdepappershandel ochdärmed jämförlig verksamhet. Med värdepappershandel och därmed jämförligverksamhet avses omsättning och förmedling av aktier, andra andelar ochfordringar. Med sådan verksamhet avses också ett fondbolags förvaltning avvärdepappersfond. Om sparinstitutet, som en självständig tjänst, bistårspararen med placeringsråd och annan rådgivning eller om institutet fått iuppdrag att sköta placeringarna utgår således mervärdeskatt pådenna tjänst. När institutets insatser i huvudsak inskränker sig till attutföra spararens placeringsanvisningar utgår däremot inte mervärdeskatt. Enligtmin mening bör det i inte nu införas bestämmelser om mervärdeskatt som enbarttar sikte på det individuella pensionssparandet. Iövrigt föranleder det individuella pensionssparandet vissa justeringar iuppbördslagen (1953:272), lagen (1958:295) om sjömansskatt, lagen (1991:586) omsärskild inkomstskatt för utomlands bosatta, lagen (1991:687) om särskildlöneskatt på pensionskostnader, lagen (1987:813) om homosexuella sambor ochlagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter. Ändringar i densistnämnda lagen bör utformas på det sätt Lagrådet föreslår. 5 Avkastningsskatt P>-op- 1992:93/187 Tidigarebeskattades inte avkastningen på kapital hänförligt till P-försäkring vare sighos försäkringsgivaren eller försäkringstagaren. skattereform ärdock detta pensionskapital föremål för avkastningsskatt enligt lagen (1990:661)om avkastningsskatt på pensionsmedel. är skattesatsenför avkastningsskatt på privata P-försäkringar sänkt från till . Sammaskattesats gäller för avkastningen på kapital hänförligt till tjänstepensioner. Förkapital anknutet till K-försäkring tillämpas en annan ordning. Avkastningenbeskattas hos livförsäkringsföretagen inom ramen för den vanligainkomstbeskattningen. är skattesatsen sänkt från den ordinariebolagsskattesatsen på till . Sänkningen hänger samman med justeringenav skatten på P-försäkringskapitalets avkastning. Även kapital hänförligt tillandra slag av personförsäkringar än P- och K-försäkringar beskattas enligtdenna modell. Denuvarande reglema innebär alltså en enhetlig skattesats för avkastningsskatt påallt P-försäkringskapital. Skattesatsen är dessutom betydligt gynnsammare änvad som gäller för övrigt sparande, inklusive sparande i K-försäkring. Attskattesatsen är lika för all avkastning på det skattegynnade pensionskapitaletinnebär emellertid inte att beskattningen är problemfri på detta område. Deproblemställningar som finns på området har redovisats i promemorian (avsnitt7.1 - 7.4) och kan sammanfattas på följande sätt. Denskatt som skall tas ut skall fördelas mellan försäkringstagama. Vid denfördelningen finns fiera olika problem. Bl.a. måste hänsyn tas till deuppdelningar av förmögenhetsmassan som regelmässigt fmns hos bolagen med olikaformer av dels individuell fördelning på försäkringama dels kollektivtkonsolideringskapital. Ett annat problem gäller frågan hur orealiseradevärdeförändringar på pensionskapitalet skall beaktas. Vid beskattning av fondförsäkringskapitalaccentueras den problematiken ytterligare på grand av att avkastningen därvarierar mellan olika försäkringstagare. Storlekenpå skatteuttaget beror dels på skattesatsens nivå, dels på hur bestämningensker av det underlag som ligger till grand för beskattningen, dvs. Den nu tillämpade definitionen av skattebasen skiljersig åt mellan olika kategorier av pensionsavsättningar. Problemenmed skattefördelningen gör att en likformig beskattning är svår för att intesäga omöjlig att åstadkomma. De olika sätten att bestämma skattebasen ökarolikformigheten i beskattningen av pensionskapitalet. Inomfondförsäkringen finns ytterligare problem. Dessa är komplexa och sammanhängerdelvis med att strakturen på beskattningen är hierarkisk i tre nivåer, försäkringspremiefond, fondförsäkringsbolag och De påmarknaden verksamma fondförsäkringsbolagen . 1992:93/187 tillämpar olikamodeller för uttag av skatt från försäkringstagama. Beskattningen tenderardärför att bli oenhetlig på området. Andraproblem hänförliga till beskattningen av fondförsäkring har påpekats avFinansinspektionen i en skrivelse till (dnr 1870/92). Ettav dessa är att beskattningen kan komma att träffa orealiserade värdestegringarpå fondandelar vid omföring av dem från innehav för företagets egen räkningtill andelar för försäkringstagamas räkning i samband med de transaktioner som försäkringstagamagör. Detta avviker helt från vad som gäller för andra försäkringsföretag. Ettannat problem gäller värderingen av fondandelar på tillgångssidan resp. somförsäkringsteknisk skuld. har här löst problemet medsärskilda värderingsföreskrifter som i vissa avseenden markant skiljer sig frånde föreskrifter som gäller på försäkringsområdet i övrigt. Enligt inspektionensuppfattning är dessutom skattereglema så utformade att det resultat somuppkommer i bolaget på dess egen rörelse undgår beskattning. Idet individuella pensionssparandet föreslås tre olika sparformer, nämligeninlåning på konto, värdepapper och andelar i värdepappersfonder. Den strävanefter likformighet i behandlingen av olika pensionsaltemativ som låg till grandför förslagen i promemorian ledde till slutsatsen att avkastningen påsparmedlen i det individuella pensionssparandet också borde beskattas. Ipromemorian framhölls att det i och för sig inte är förenat med några avgörandesvårigheter att beräkna den årliga avkastningen på de tillgångar som finns i deolika sparformema och att därefter skattebelägga denna avkastning. Ipromemorian ifrågasattes emellertid om den nuvarande ordningen vad gälleravkastningsskatt och annan inkomstskatt på pensionskapital ärtillfredsställande, särskilt på . Vidare framhölls att olikformighetenskulle förstärkas ytterligare om avkastningsskatteregler för det individuellapensionssparandet skulle inordnas i nuvarande regelsystem. Denämnda slutsatsema har i stort lämnats oemotsagda av remissinstansema. Ävenenligt min mening är det lämpligt att nu ta upp frågan om beskattningen avpensionskapitalets avkastning i ett vidare perspektiv. Jag delar den ipromemorian framförda uppfattningen att utgångspunkten bör vara att försökautforma regler som dels är långsiktigt stabila och dels uppfyller kraven påneutralitet mellan olika slag av pensionskapital. Med tanke på att ett avsyftena med det individuella pensionssparandet är att nå nya spargrapper är detdessutom av stor vikt att reglema görs så enkla som möjligt. Dennu gjorda genomgången visar också att spörsmålet om beskattningens utformningrör ett flertal delfrågor. Till detta kommer att den i promemorian föreslagnaändringen av beskattningen innebär att en ny metod införs för att bestämmaskatteunderlag och avkastning. Inledningsvis är det därför lämpligt att ge enutförligare beskrivning av de nuvarande reglemas utformning och bakgrand ochatt särskilt redovisa problemenvid beskattningen av fondförsäkringar och företag som med- Prop. 1992:93/187delar sådan försäkring. P-försäkringskapitaletkan delas upp i två huvuddelar. Det är anknutet till dels tjänstepensioner ochdels privata pensioner. Tjänstepensionema är i huvudsak reglerade i avtalmellan arbetsgivare och arbetstagare där arbetsgivaren ombesörjerpremiebetalning eller annan form av tryggande medan privata pensioner utgörs avtraditionell P-försäkring eller P-försäkring med fondanknytning. Skattereglemaför avkastningen på det kapital som hör till tjänstepensioner kan delas in itre huvudkategorier enligt följande. 1.Arbetsgivaren köper försäkring.Försäkringsbolaget betalar avkastningsskatt på den avkastning som detförvaltade pensionskapitalet genererar. 2.Arbetsgivaren gör avsättningtill en pensionsstiftelse. Stiftelsen är skattskyldig och betalar skatt av den realiserade avkastningen på kapitalet. 3.Arbetsgivaren gör avsättning ibalansräkningen till kontot "Avsatt till pensioner". Enschablonmässig avkastning beräknas. Den är avpensionsskuldens bokförda värde vid räkenskapsårets början. Skatt tas ut av den schablonmässigt beräknade avkastningen, vilket innebär att skattenuppgår till av pensionsskuldens bokförda värde. Närdet gäller privata P-försäkringar finns två system för beskattningen avpensionskapitalets avkastning. Denrealiserade avkastningen på kapital hänförligt till privat P-försäk ring beskattas hos försäkringsbolaget. Reglemaför beskattning av fondförsäkring är betydligt krångligare. Systematiken är som tidigare nänmts hierarkisk och uppbyggd i tre nivåer, försäkringspremiefond, fondförsäkringsbolag och försäkrings tagare. Försäkringspremiefonden beskattas som en värdepappersfond, dvs. skatten är på erhållna utdelningar, räntor och en schablon intäkt om av värdepapperens marknadsvärde vid beskattningsårets ingång.