prop · GF0383 · 1992-01-01 00:00:00 — får avdrag göras för vad säljaren vid avräkning gottskriver köparen för värdet av den återtagna varan, endast om det kan visas att köparen helt saknat rätt till avdrag för ingående skatt som hänför sig till dennes förvärv av varan. 1Senaste lydelse 1990:576. Uppkommer förlust på fordran, för vilken utgående skatt har redovisats, får ett mot denna skatt svarande belopp avdragas i redovisningen för den period då förlusten uppkommer. Inflyter därefter betalning för sådan fordran skall beloppet åter upptagas i redovisningen. Återtages vara med stöd av förbehåll om återtaganderätt enligt konsumentkreditlagen (1992:000) eller lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m. fl. får avdrag göras för vad säljaren vid avräkning gottskriver köparen för värdet av den återtagna varan, endast om det kan visas att köparen helt saknat rätt till avdrag för ingående skatt som hänför sig till dennes förvärv av varan. Lämnas återbäring, bonus eller annan rabatt, som icke utgör s. k. villkorlig rabatt, i efterhand och avser förmånen skattepliktig omsättning, för vilken utgående skatt redovisats, får belopp motsvarande den del av den tidigare redovisade skatten som belöpt på den utgivna förmånen avdragas i den ordning som gäller för den skattskyldiges redovisning av utgående skatt. Utges förmånen till skattskyldig skall avdraget grundas på kreditnota eller motsvarande handling. Av handlingen skall framgå minskningen av både vederlag och skatt. Handling som avses i tredje stycket skall ligga till grund även för avdrag för annan kundkreditering som avser skattepliktig omsättning. Uthyr eller upplåter den som är skattskyldig enligt 2 § tredje stycket, från utgången av det kalenderår under vilket skattskyl- dighet inträtt enligt meddelat beslut, fastigheten eller del därav till annan än som anges i 2 § tredje stycket, skall beloppet av åtnjutna avdrag för ingående skatt för ifrågavarande fastighet eller del därav återföras. Sker sådan uthyrning eller upplåtelse sedan tre men inte har förflutit från utgången av det kalenderår under vilket skattskyldighet har inträtt enligt meddelat beslut skall återföring göras med hälften av det belopp som sagts. Vad som sägs i femte stycket tillämpas även när fastighetsägaren tar uthyrd eller upplåten fastighet eller del därav i anspråk för användning i verksamhet som ej medför skattskyldighet samt när uthyrd eller upplåten fastighet säljs. Återföring skall ske i deklarationen för den redovisningsperiod under vilken den skattepliktiga uthyrningen eller upplåtelsen har upphört eller fastigheten har sålts. Exporteras en vara av det slag som anges nedan, skall den ingående mervärdeskatt som hänför sig till förvärvet av varan återföras, om den skattskyldige inte visar att varan har innehafts endast av skattskyldiga. De varor som avses är 1) andra varor än sådana som avses i 18 § fjärde stycket och som helt eller till väsentlig del består av guld, silver eller platina, 2) naturpärlor, naturliga och syntetiska ädelstenar, 3) varor, som helt eller till väsentlig del består av koppar, mässing, tenn, brons eller nysilver, 4) vapen med undantag av sådana skjutvapen som omfattas av vapen- lagen (1973:1176), 5) alster av bildkonst, 6) konstalster av glas, porslin eller annan keramik, 7) möbler, 8) fartyg eller luftfartyg. Återföring enligt åttonde stycket skall ske i deklarationen för den redovisningsperiod under vilken varan har exporterats. Redovisningen av skatt, som hänför sig till omsättning enligt punkt 2 första stycket g) av anvisningarna till 2 § och som avser nyttjande av personbil, får anstå till den sista redovisningsperioden under det kalenderår nyttjandet har skett. Denna lag träder i kraft . I fall då förbehåll om återtaganderätt har gjorts före ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter. 4 Förslag till Lag om ändring i lagen (1968:576) om stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar Härigenom föreskrivs att 29 § lagen (1968:576) om stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar skall ha följande lydelse. Föreslagen lydelse 29 § För förenings utlåning gäller i tillämpliga delar bestämmelserna om utlåning från kassan till föreningarna. Förening skall lämna lån på samma villkor som gäller för föreningens motsvarande lån hos kassan. För förenings utlåning gäller i tillämpliga delar bestämmelserna om utlåning från kassan till föreningarna. Förening skall lämna lån på samma villkor som gäller för föreningens motsvarande lån hos kassan. För ett sådant lån som föreningen lämnar gäller dock inte bestämmelserna i 10 §, om konsumentkreditlagen är tillämplig på lånet. Denna lag träder i kraft . Äldre föreskrifter gäller dock i fråga om kreditavtal som har ingåtts före den nya lagens ikraftträdande. 5 Förslag till Lag om ändring i reglementet (1968:654) för stadshypotekskassa och för stadshypoteksföreningar Härigenom föreskrivs att 39, 40 och 44 §§ reglementet (1968:654) för stadshypotekskassa och för stadshypoteksföreningar skall ha följande lydelse. Föreslagen lydelse 39 §1 Försummar låntagare att göra föreskriven inbetalning skall han betala ränta på det förfallna beloppet efter högst en och en halv procent , om föreningen beslutar det. Har likvid ej skett från förfallodagen, är låntagaren skyldig att betala hela det återstående kapitalet med ränta, om föreningen beslutat det. 1Senaste lydelse 1978:24. Om konsumentkreditlagen (1992:000) är tillämplig på lånet, gäller bestämmelserna i den lagen framför bestämmelserna i första stycket. 40 §2 Har byggnad som hör till belånad fast egendom eller tomträtt brandskadats, skall föreningen bestämma, om det lånebelopp, för vilket panträtt i den fasta egendomen eller tomträtten utgör säkerhet, skall inbetalas eller kvarstå helt eller delvis. Detsamma gäller i fråga om lån mot pantsäkerhet i bostadsrätt, om den byggnad vari bostadsrätten är upplåten har brandskadats. Har pantsäkerheten av annan anledning förlorat i värde eller säkerhet i form av borgen försämrats i sådan utsträckning att den kan anses utgöra betryggande säkerhet, kan föreningen kräva att låntagaren ställer nöjaktig fyllnadssäkerhet. Om låntagaren ej gör detta, kan föreningen säga upp lånet till betalning. Gäller ej längre betryggande brandförsäkring av byggnad och har kravet på sådan försäkring ej eftergivits enligt 35 § andra stycket eller 36 a §, skall lånet ofördröjligen uppsägas till omedelbar betalning. Detta gäller också, om villkor för eftergift av kravet på brandförsäkring åsidosätts. Ansluts belånad fast egendom eller tomträtt till gemensamhets- anläggning enligt anläggningslagen (1973:1149), skall föreningen pröva om panten med hänsyn till omständigheterna fortfarande kan anses utgöra betryggande säkerhet för lånet. Är detta ej fallet, skall lånet i motsvarande mån ofördröjligen sägas upp till omedelbar betalning. Föreningen kan säga upp lån åt samfällighetsförening till omedelbar betalning, om sådant fall inträffar som avses i 43 § andra stycket lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter eller om betalning av lånet äventyras av annan anledning, såsom händelse som anges i första - tredje styckena i denna paragraf. 2Senaste lydelse 1983:959. Bestämmelserna i andra stycket gäller inte för lån som konsu- mentkreditlagen (1992:000) är tillämplig på. 44 §3 Betalas lån till förening , får föreningen betinga sig ränteskillnadsersättning av låntagaren på sätt och med belopp som kassan bestämmer. I annat fall än som avses i 10 § första stycket lagen (1968:576) om stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar får föreningen även betinga sig ersättning för förlorade förvaltnings- och fondbidrag med belopp som kassan bestämmer. 3Senaste lydelse 1976:226. Om konsumentkreditlagen (1992:000) är tillämplig på lånet, gäller den lagens bestämmelser framför bestämmelserna i första stycket. Denna lag träder i kraft . Äldre föreskrifter gäller dock i fråga om kreditavtal som har ingåtts före den nya lagens ikraftträdande. 6 Förslag till Lag om ändring i lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. skall ha följande lydelse. Föreslagen lydelse 1 § Denna lag gäller avbetalningsköp som sluts mellan näringsidkare i deras yrkesmässiga verksamhet eller som annars faller utanför konsument- kreditlagen (1977:981). Denna lag gäller avbetalningsköp som sluts mellan näringsidkare i deras yrkesmässiga verksamhet eller som annars faller utanför konsument- kreditlagen (1992:000). Med avbetalningsköp avses avtal om köp av vara, om 1. betalningen skall erläggas i särskilda poster, varav minst en sedan varan har lämnats ut till köparen, och 2. avtalet innehåller villkor som ger säljaren möjlighet att återtaga varan om köparen ej fullgör sin del av avtalet (förbehåll om återtaganderätt). Har avtalet betecknats som uthyrning eller betalningen som vederlag för varans nyttjande föreligger ändå avbetalningsköp, om det är avsett att den till vilken varan utlämnas skall bli ägare av denna. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , , , , , , , , P. , Proposition om ny konsumentkreditlag 1 Inledning Den nuvarande konsumentkreditlagen gäller . Inom sitt tillämpningsområde ersatte den lag om avbetalningsköp samt vissa bestämmelser om kreditköp i den dåvarande konsumentköplagen. Genom konsumentkreditlagen infördes en i princip heltäckande konsumentskyddande reglering för krediter som lämnas i samband med köp av varor. har flera av lagens regler gjorts tillämpliga även på vissa tjänster som tillhandahålls på kredit. När det gäller sådana kreditavtal som inte har ett direkt samband med köp eller tjänster - s.k. fristående krediter - saknas i huvudsak lagreglering. I konsumentkreditlagen finns för dessa krediter bara vissa regler om marknadsföring och information. har ofta påtalats att konsumentskyddet på detta område behöver kompletteras. Behovet av konsumentskydd vid kreditavtal har uppmärksammats inom EG. Ett direktiv antogs av ministerrådet (87/102/EEG) och kompletterades (90/88/EEG). Direktivet och tilläggsdirektivet bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1 resp. bilaga 2. I de flesta har lagstiftning med anledning av direktivet och tilläggsdirektivet genomförts och i de övriga pågår lagstiftningsarbete. I trädde en ny lag om kreditavtal i kraft . Den bygger på EG-direktivet men har i vissa avseenden fått en utformning som ger en högre grad av konsumentskydd än vad EG-direktivet gör. I de övriga nordiska länderna pågår eller planeras en översyn av reglerna om konsumentkrediter. Det har skett en snabb utveckling på konsumentkreditområdet . Krediter har blivit vanligare både i samband med varuköp och annars och en rad nya kreditformer har tillkommit. Till utvecklingen hör också att hushållens sammanlagda skuldbelopp ökade markant . Expansionen var särskilt kraftig , sedan omfattande avregleringar på kreditmarknaden medfört att tillgången på krediter ökat avsevärt. vände emellertid utvecklingen. Hushållens sammanlagda skuldbelopp ökar nu inte längre. Ökningen av skulderna medförde problem för många människor. Åtskilliga försatte sig i en ekonomisk situation som blev omöjlig att klara upp. I uppmärksammades denna s.k. överskuldsättning och efterlyste ändamålsenliga åtgärder för att komma till rätta med förhållandena (se /90:LU4 s. 14). tillkallades en kommitté med uppgift att utreda hushållens skuldsättning. Kommittén överlämnade betänkandet (SOU 1988:55) Hushållens skuldsättning. Betänkandet innehåller en rad förslag till åtgärder. inledde en översyn av konsumentkreditlagen då en hearing hölls med bl.a. företrädare för konsument- och kreditgivarintressen. hölls överläggningar såväl med svenska myndigheter och organisationer som med företrädare för regeringskanslierna i de övriga nordiska länderna. presenterade , som ett resultat av översynen, departementspromemorian (Ds 1990:84) Ny konsumentkreditlag (i fortsättningen benämnd "promemorian"). Den har remissbehandlats. Till protokollet i detta ärende bör fogas dels en sammanfattning av promemorian som bilaga 3, dels promemorians lagförslag som bilaga 4, dels en förteckning över remissinstanserna som bilaga 5. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (, diarienummer 87-231). överlämnade insolvensutredningen (Ju 1988:02) delbetänkandet (SOU 1990:74) Skuldsaneringslag. Enligt förslaget skall vissa överskuldsatta fysiska personer kunna befrias helt eller delvis från sina skulder. Betänkandet har remissbehandlats och ärendet bereds inom . Lagrådet Den förra regeringen överlämnade för lagrådets yttrande förslag till ny konsumentkreditlag m.m. Lagrådsremissens lagförslag bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 6. Lagrådet har yttrat sig över förslagen. Därvid har lagrådet haft vissa synpunkter på den formella utformningen av förslaget till ny konsumentkreditlag men menat att lagförslaget ändå bör godtas i detta hänseende. När det gäller det materiella innehållet har förslaget i huvudsak inte gett anledning till erinringar från lagrådets sida. Särskilt i två hänseenden har emellertid lagrådet ställt sig kritiskt. Det gäller dels ett förslag om jämkning vid bristande kreditprövning, dels föreslagna begränsningar i kreditgivarens rätt att säga upp krediten när en säkerhet som lämnats för krediten har försämrats. Även beträffande andra frågor har lagrådet anfört synpunkter (se avsnitten 2.1.4, 2.2, 2.3, 2.4.1, 2.4.2, 2.5, 2.8, 2.9, 2.11.1, 2.14 och 2.15). Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 7. Jag har följt lagrådets förslag på alla punkter. Detta har inneburit vissa ändringar i förslaget till ny konsumentkreditlag. Jag har även gjort ett par ändringar i sak utöver sådana som har föranletts av lagrådets påpekanden. Dessa ändringar är inte av sådan karaktär att det finns anledning att på nytt höra lagrådet. Jag har också gjort ett antal redaktionella ändringar i lagtexterna. 2 Allmän motivering 2.1 Allmänna utgångspunkter 2.1.1 Reformbehovet Konsumentkreditlagen (1977:981) trädde 1979. har mycket hänt på konsumentkreditmarknaden. Nya former av krediter har tillkommit och vissa äldre kredittyper har förlorat i betydelse. Framför allt i fråga om kontokrediter har det skett en kraftig utveckling och dessa krediter har blivit avsevärt vanligare . Inom handeln är det numera självklart i så gott som varje butik att betalning kan ske med kontokort, vare sig det sker med utnyttjande av en kredit eller inte. Många butikskedjor har dessutom egna kreditkortsarrangemang. Att tillhandahålla kredit har - ofta tillsam- mans med olika specialerbjudanden - kommit att bli ett betydelsefullt medel i konkurrensen om kunderna. Även inom tjänsteområdet har denna utveckling gått långt. I avsnitt 2.1 i promemorian beskrivs olika typer av konsumentkrediter. Till utvecklingen på konsumentkreditområdet hör också att hushål- lens skuldsättning ökade kraftigt . Ökningen var särskilt markant , då en omfattande avreglering på kreditmarknaden hade medfört att det blev betydligt lättare än tidigare att få låna pengar av banker och andra professionella kreditgivare. Att värdet på belåningsbara tillgångar steg kraftigt verkade i samma riktning. upprättar statistik över hushållens skuldsättning. Banken redovisar följande årliga procentuella ökningar av nettoutlåningen från banker, finansbolag och bostadsinstitut (nettoutlåning = bruttoutlåning med avdrag för dels lån som går till förtidsbetalning av skulder, dels amorteringar): var ökningen , , och . Många hushåll ökade alltså sin skuldbörda markant . De flesta har kunnat bära denna börda utan påtagliga ekonomiska påfrestningar men en del hushåll har fått problem. Många har skaffat sig skulder i en omfattning som inte har stått i rimlig proportion till den långsiktiga betalningsförmågan. Att problemen har stor spridning framgår bl.a. av undersökningar som har gjort och av erfarenheter som kommunernas konsumentvägledare och socialkontor har redovisat. I en studie som gjordes av kom det fram bl.a. att den genomsnittliga skuldsättningen hos de skuldsatta hushåll som sökte socialbidrag i vissa kommuner var - exklusive bostadskrediter - , att av dessa hushåll hade konsumtionsskulder som uppgick till och att av socialbidragssökande hushåll med konsumtionsskulder hade ett så stort betalningsutrymme att de utöver räntekostnaderna klarade att amortera något på skulderna. Socialbidrag gick i praktiken inte sällan till betalning av konsumtionsskulder. Beräkningar utifrån det studerade materialet ledde till uppskattningen att över 200 000 hushåll i landet hade större skulder än de kunde klara. I har problemet med överskuldsättningen uppmärksammats . När frågan senast togs upp framhöll lagutskottet i sitt av godkända betänkande (1989/90:LU4 s. 14) att den ökande skuldsättningen visat sig medföra inte bara ekonomiska svårigheter utan även allvarliga sociala problem. Utskottet ansåg det nödvändigt "att det vidtas ändamålsenliga åtgärder för att komma till rätta med förhållandena på kreditmarknaden". vände emellertid utvecklingen i fråga om hushållens skulder. Ökningstakten avtog och var . var den nere i . har denna utveckling fortsatt. Hushållens skulder mätta i fasta priser - dvs. med hänsyn tagen till penningvärdeförsämringen - minskar . Denna utveckling kan antas bero bl.a. på att det tidigare funnits ett efterfrågeöverskott när det gäller krediter och att efterfrågan blivit i väsentlig mån tillgodosedd . En annan viktig faktor kan antas vara att kreditgivarna på grund av kreditförluster och annat blivit mer restriktiva än tidigare när det gäller att bevilja krediter. I lagrådsremissen (se avsnitt 1) angav den förra regeringen problemet med överskuldsättningen som ett huvudskäl för en reformering av konsumentkreditlagen. Flera av de olika delförslagen i lagrådsremissen angavs syfta till att motverka överskuldsättningen. Enligt min mening är emellertid de föreslagna förändringarna alltför långtgående. De skulle, om de genomfördes, innebära alltför omfattande ingrepp i den fria marknaden, ökad byråkrati och fler tvister. Vissa av de föreslagna reglerna skulle också kunna missbrukas av den som vill undandra sig att betala sina skulder. Utvecklingen inom kreditmarknaden visar att kreditgivarna nu själva har reagerat mot den tidigare alltför bristfälliga kreditprövningen. Omfattande kreditförluster på grund av alltför lättsinnig kreditgivning har medfört en självsanering på kreditgivarsidan. Det ligger naturligtvis i kreditgivarnas eget intresse att se till att kredit inte beviljas personer som inte har förmåga att betala. Kreditprövningen har således förbättrats. Jag anser därför att det - i vart fall - inte behövs några särskilda lagstiftningsåtgärder för att motverka överskuldsättningen. I stället är det ett annat skäl för en reformering av konsumentkreditlagen som kommer i blickpunkten. Mellan EFTA-länderna och EG har slutförts förhandlingar om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde, EES, där samtliga EFTAs och EGs medlemsländer skall ingå. Till följd av avtalet, som ännu inte är underskrivet, skall EFTA-länderna anpassa sin lagstiftning till vissa delar av . En sådan del är direktivet om konsumentkrediter (se avsnitten 1 och 2.1.3). En anpassning till EGs regelsystem om konsumentkrediter innebär att vi i måste nå upp till minst den konsumentskyddsnivå som direktivet På flera punkter går direktivet längre till skydd för konsumenterna än den nuvarande svenska konsumentkreditlagen. Innehållet i direktivet presenteras närmare i avsnitt 2.1.3 nedan. I EG-direktivet omfattar konsumentskyddsreglerna inte bara - som i huvudsak är fallet i den gällande svenska lagen - kreditköp utan också de s.k. fristående krediterna, dvs. lån och andra krediter som saknar direkt samband med ett särskilt köp eller en viss tjänst. I den gällande svenska lagen saknas nästan helt regler om de fristående krediterna till skydd för konsumenterna. Detta har kritiserats av bl.a. . Det har framhållits att avtal om fristående krediter har stor ekonomisk betydelse för hushållen och att konsumenterna har små möjligheter att hävda sina intressen mot kreditgivarna. Enligt min mening är det en fördel med EG- anpassningen av den svenska konsumentkreditlagstiftningen att konsumenterna därmed får ett skydd också när det gäller de fristående krediterna. I har det också förekommit kritik mot specifika avtalsvillkor som används på konsumentkreditområdet. Det gäller bl.a. klausuler som hindrar låntagarna att lösa lån utan stora kostnader och förbehåll som ger kreditgivarna rätt att ensidigt ändra kreditvillkoren. Enligt min mening bör dessa frågor tas upp i detta sammanhang. En avtalstyp som befinner sig på gränsen till konsumentkrediterna är s.k. privatleasing. Det har i flera sammanhang framhållits att konsumentskyddet vid sådana avtal är bristfälligt. En särskild utredning, leasingutredningen (Ju 1988:01), arbetar med bl.a. dessa frågor. Leasing berörs därför inte ytterligare här. Det finns vidare ett samband mellan konsumentkreditområdet och vissa konsumentskyddsfrågor i samband med s.k. elektronisk betalningsöverföring. Dessa behandlas emellertid i annat sammanhang. Bl.a. pågår inom , i samarbete med det finska justitieministeriet, en kartläggning och analys av sådana konsumentskyddsfrågor. Inte heller dessa berörs därför ytterligare här. Som jag redan har nämnt (se avsnitt 1) bereds inom justitiedepar- tementet frågan om införandet av en skuldsaneringslag. Den frågan behandlas inte i detta sammanhang. Justitieministern avser att senare återkomma till regeringen med ett förslag till ställningstagande i den frågan. Jag skall strax återkomma till vad en reform på konsument- kreditområdet närmare bör innehålla. skall jag dock kortfattat redovisa dels nuvarande lagstiftning om konsumentkrediter, dels EG- direktivet om konsumentkrediter. 2.1.2 Nuvarande lagstiftning Konsumentkreditlagen innebar vid sin tillkomst en värdefull förstärkning av konsumentskyddet vid kreditköp. Lagen innehåller en i stort sett heltäckande tvingande reglering av kreditköpen. Vissa krav ställs på information till konsumenterna vid marknadsföring och i samband med att avtal träffas. Till skydd mot oöverlagda kreditåtaganden ställs vissa krav på kontantinsats. Särskilda regler finns om rätt för köparen att göra köprättsliga invändningar mot kreditgivarens betalningsanspråk i sådana fall då någon annan än säljaren tillhandahåller krediten. Vidare finns bestämmelser som ger köparen möjlighet att lösa krediten före avtalstidens utgång och som skyddar honom mot alltför stränga följder av betalningsdröjsmål och andra kontraktsbrott. I samband med att konsumenttjänstlagen trädde infördes i konsumentkreditlagen en regel (23 a §) som innebar att denna lags bestämmelser om kreditköp blev i stor utsträckning tillämpliga även på de tjänster som omfattas av konsumenttjänstlagen. Sådana konsumentkrediter som inte har direkt samband med något köp eller någon tjänst, s.k. fristående krediter, lämnas i stort sett oreglerade i konsumentkreditlagen. Regler finns bara om marknadsföringen samt om betalningsansvaret vid förlust av kontokort. Det betyder att det råder en i det närmaste oinskränkt avtalsfrihet i fråga om de fristående krediterna. Den enda begränsningen av betydelse är regeln i 36 § avtalslagen (1915:218) om jämkning av oskäliga avtalsvillkor. Detsamma som har sagts om fristående krediter gäller för krediter som har samband med andra tjänster än sådana som omfattas av konsumenttjänstlagen, exempelvis resor. Även i vissa andra lagar finns bestämmelser som har betydelse på konsumentkreditområdet. I fråga om marknadsföring av konsumentkrediter gäller, förutom de särskilda reglerna i konsumentkreditlagen, marknadsföringslagen (1975:1418). Här finns bl.a. en allmän bestämmelse om förbud mot otillbörlig marknadsföring (2 §) och en regel om näringsidkares informationsskyldighet (3 §).