prop · GG0317 · 1992-12-31 00:00:00 — Somett resultat av förra årets försäkringsöverenskommelse svarar sjukvårdshuvudmännenfr.o.m. den för administrationen av avgiftema för sjukhusvårdför försäkrade som uppbär sjuklön, sjukpenning, rehabiliteringspenning,föräldrapenning eller smittbärarpenning. Förålders- eller förtidspensionär sker avgiftsuttaget som tidigare genom att ettavdrag beräknas och görs på utgående pensionsförmåner från den allmännaförsäkringen före skatt genom försäkringskassomas och Riksförsäkringsverketsförsorg. Dessaavgifter, som är högst per vårddag för pensionärer och 70kr för förvärvsarbetande, motsvarar i huvudsak patientens kostnader för kostoch logi under sjukhusvistelsen. Dennaomläggning av avgiftsadministrationen har medfört att det påflera håll i landet uppkommit skillnader i regleraa för beräkning av dessaavgifter mellan pensionärer och försäkrade som uppbär sjuklön, sjukpenning, rehabiliteringspeimning,föräldrapenning eller smittbärarersättning och därmed olika avgifter vidjämförbara inkomstnivåer. De uppkomna skillnadema har kommit att uppfattas somen relativ försämring av villkoren för pensionäreraa. Närdet gäller frågan om ett motsvarande överförande av administrationen av sjukhusvårdsavgifteraaför ålders- och förtidspensionärer i landstingskommunal vård, var parteraa år1991 ense om att denna skulle tas upp i de överläggningar, som avserersättningar från sjukförsäkringen för tiden . Vid behandlingen avfrågan vid de nu avslutade överläggningama för har partema konstateratatt ett förväntat genomförande av förslag omavgiftssystemen inom vissa delar av och den kommunala hälso- ochsjukvården till följd av den s.k. äldrereformen innebär stora ändringarbeträffande pensionäremas 3 1992/93. avgifter och kostnader försjukvård och särskilt boende. Det har mot den bakgmnden inte bedömts varalämpligt att fullfölja systemförändringen så att ävenadministrationen av pensionäremas avgifter förs över till sjukvårdshuvudmäimen. 1 avvaktan på detta harpartema enats om att administrationen av pensionäreraas avgifter vid sjukhus/årdtills vidare bör ligga kvar hos försäkringskassoma som det krävsvissa åtgärder för att minimera de ovan angivna skillnadema i agiftsuttagmellan de båda avgiftssystemen. För att åstadkomma detta är partema överens omatt sjukvårdshuvudmännens avgiftsuttag avsecsnde försäkrade i lägre inkomstintervallsom uppbär sjuklön, sjukpenning, rehabiliteringspenning, föräldrapenning och smittbärarersättningi princip skall anpassas till vad som gäller för pensionärer. Beträffande uttagav vårdavgift för in- och utskrivningsdag bör enligt överenskommelsen endasten av dessa avgiftsbeläggas och en motsvarande ändring företas i avgiftsreglemaför pensionärer. Jag återkommer till denna fråga sentire. skallenligt överenskonmielsen utarbeta riktlinjer för huvudmännen om storleken på deavgifter som bör tillämpas vid olika inkomstnivåer. För att bl.a. möjliggöraen sådan harmonisering av avgiftssystemen har partema också enats om att denhögsta vårdavgift som sjukvårdshuvudmännen får ta ut per dag höjs till fr.o.m.den 1 januari 1993. 5.2 Vissa följdändringar i sjukhusvårdsavdragen för pensionärer Mittförslag: Fr.o.m. den uttas avgift av pensionärer vidsjukhusvård för endast en av in- och utskrivningsdagarna vid varjevårdtillfälle. Den högsta avgift som får tas ut per vårddag höjs från65 till . Avgiften för yngre förtidspensionärer med hel förtidspensionhalveras under de första 30 dagama vid varje vårdtillfälle. Skälenför mitt förslag: Erfarenhetema av den genomförda administrativa förändringenför debitering och uppbörd av sjukhusvårdsavgifter visar att vissasjukvårdshuvudmän utformat avgiftsregler som i många fall medfört lägreavgifter än vad som följde av det förra systemet med avdrag på sjukpermingeller motsvarande. Det innebär att pensionärer i vissa fall ansett sigmissgynnade av omläggningen trots att deras vårdavgifter inte påverkats. Föratt i möjligaste mån harmonisera avgiftsreglerna i de båda systemen anser jagatt det är angeläget att sjukvårdshuvudmännen så långt möjligt anpassar sinaavgiftsregler till vad som gäller för pensionäreraa. Som ovan redovisats skallLandstingsförbundet enligt överenskommelsen utarbeta riktlinjer för vilkaavgiftsnivåer som bör tillämpas vid olika inkomster. Enligt dessa riktlinjer fömtsättsäven att samtliga sjukvårdshuvudmän vid debitering av vårdavgift för in- och utskrivningsdag betraktardessa som en vårddag. Detta fömtsätter en Prop. motsvarandeavgiftsbestämmelse för pensionärer, som enligt gällande regler avgiftsbeläggsbåda . Det huvudsakliga motivet för att ta ut en avgift vidsjukhusvård är att patienten under sjukhusvistelsen själv inte har någrakostnader för mat, kläder och tvätt. Detförekommer inte sällan att en person blir inskriven vid en sjukvårdsinrättningunder kvällen och utskriven . I sådana fall harvederbörande sannolikt inte haft några minskade kostnader för t.ex. mat,varför avgift uppfattas som oskälig. Mot den bakgmnden anserjag att det är motiverat att ändra den nuvarande regeln om pensionärs avgift pådet sätt som anges i överenskommelsen. 1 praktiken bör ändringen utformas såatt avgift tas ut endast för inskrivningsdagen. Dennu föreslagna avgiftsreduktionen vid in- och utskrivningsdag innebär ett inkomstbortfallför stat och försäkring. Med hänsyn till att taket för sjukvårdshuvudmännensavgiftsuttag kommer att höjas med till per vårddag är det rimligtatt en motsvarande höjning sker av pensionäreraas avgifter. Jag föreslår därfören höjning till högst per vårddag. Härigenom behålls den nuvarandeavgiftsskillnaden på per vårddag. Det bör därvid framhållas att dennahöjning inte drabbar de pensionärer med låga pensioner som betalar enavgift som understiger per dag. Utöverdessa ändringar som är föranledda av den träffade överenskommelsen medLandstingsförbundet, anser jag att ytterligare en ändring bör företas iregelsystemet för pensionäremas sjukhusvårdsavgifter. Den fömtvaranderegeringen utfäste i anslutning till sitt förslag att slopa det avgiftsfriaåret för pensionärer med hel förtidspension fr.o.m. atterforderlig kompensation för detta skulle lämnas. Denna avsågs framför alltinriktas på den gmpp av yngre förtidspensionärer som på gmnd av sjukdom ellerhandikapp bedömdes ha särskilda behov av egna medel för sin rehabilitering. (S 1990:4) fick i uppdrag av regeringen att utarbetaförslag till lämpliga åtgärder med inriktning på att i första hand pröva möjlighetemaatt genom handikappersättningen kompensera berörd gmpp av förtidspensionärer.Kommittén har dock efter visst utredningsarbete genom skrivelse återförtfrågan till regeringen med motivering att kompensation via handikappersättningeninte befunnits vara en lämplig ersättningsform. Medanledning härav har frågan beretts inom , varvid altemativalösningar som skisserats inom kommittén övervägts. Enligt min bedömning finnsdet starka skäl för att knyta kompensationen till vårdutnyttjandet så att denutges endast när förtidspensionären haft utgifter för sjukhusvård. Det ärvidare enligt min mening rimligt att kompensationen riktas till yngreförtidspensionärer med hänsyn till denna gmpps särskilda behov av medel för rehabilitering.Gmppen rehabiliteringsbara förtidspensionärer har som regel korta menåterkommande vårdperioder. Åldersgränsenför att i detta avseende betraktas som yngre anser jag bör sättas vid 40 år.Jag förordar därför att dessa yngre förtidspensio- närerdebiteras halv avgift under de första 30 dagaraa av varje vårdperiod påsjukhus. Särbestämmelsen vidsjukhusvård för yngre förtidspensionärer - som jag bedömer vara administrativtenkel att införa och tillämpa - innebär kompensation i form av lägre avgifterför att möjliggöra en fortsatt egen rehabilitering. Vadjag nu redovisat fömtsätt(5r kompletteringar och ändring av bestämmelsema i 2kap. 12 § AFL. Till detta kommer att höjningen av den maximala avgift somsjukvårdshuvudmännen får ta ut av patienten vid sjukhusvård föranleder följdjindringari 3 kap. 3 a och 15 §§ AFL. 6 Ändringar i högkostnadsskyddet för öppen sjukvård ochläkemedel Mittförslag: Den försäkrades egenkostnadstak för det belopps-baseradehögkostnadsskyddet höjs från lägst till lägst 1 600kr. Skälenför mitt förslag: 1 budgetproposition aviserade regeringen en höjningav taket för högkostnadsskyddet för öppen sjukvård och prisnedsatta läkemedelfrån 1 500 till fr.o.m. . Socialförsäkringsutskottethade ingen erinran mot en sådan höjning, men ansåg i samband härmed att möjlighetemaför huvudmännen att själva besluta om en lägre beloppsgräns bör ändras så attstaten inte får bära några kostnader för sådana beslut (bet. 1991/92:SfU13).Enligt utskottet borde detta ges regeringen till känna. beslutade i enlighetmed vad utskottet anfört (rskr. 1991/92:341). Jag vill tillägga att riksdagensbeslut i praktiken får betydelse endast för de kostnadskonsekvenser som sådanaavvikelser ger upphov till vad gäller de statligt subventionerade läkemedlen. Jag har vid mina övervägandenutgått från ställningstagande vad gäller de förordade ändringama ihögkostnadsskyddet. Utskottet behandlade frågan i anledning aiv två motionersom bl.a. berörde utformningen av högkostnadsskyddet. I båda dessa framfördesatt möjligheten för sjukvårdshuvudmännen att tillämpa en lägre beloppsgränsbör avskaffas, men att huvudmännen inte bör vara förhindrade att på egenbekostnad erbjuda ett bättre högkostnadsskydd än det statliga. Vidare angavsklart i propositionen om högkostnadsskyddet (prop. 1980/81:73) att det är frågaom ett skydd för de försäkrade mot höga sjukvårds- och läkemedelskostnader. Härav följer enligt minbestämda mening att det måste vara sjukvårdshuvudmännen och inte de försäkiadesom skulle komma att bära den del av statens och försäkringens extraläkemedelskostnader som skulle uppkomma vid tillämpningen av ett lägre egenkostnadstakän 1 6(X) kr. Partemahar gemensamt utrett möjlighetema att hitta en administrativt Prop.1992/93:17 enkellösning för de sjukvårdsområden vars huvudmän kan konuna att besluta om ettlägre tak än I . Den lösning som skulle ge ett korrekt underlag skulleinnebära att huvudmannen i efterskott debiteras ett faktiskt belopp avApoteksbolaget avseende läkemedelsavgifter i intervallet mellan det lägretaket och . Modellen fömtsätter dock att inte bara läkemedelsinköp utanäven uteblivna vårdavgifter på gmnd av frikort måste registreras tillsbeloppsgränsen passeras. Partema har funnit att en sådan ordningskulle åsamka inte bara bolaget utan även personal på apoteken, vårdgivare ochinte minst de försäkrade ett betydande merarbete och besvär. Tillföljd härav har parteraa enats om att i princip bibehålla den nuvarandeordningen, som partema utgår från att samtliga sjukvårdshuvudmän -efter en rekommendation från -fastställer egenkostnadstakettill . Jag vill i anslutning härtill understryka att huvudmännen härvidockså kommer att informeras om sina möjligheter att kombinera ett sådant beslutmed andra beslut om t.ex. avgiftsnedsättning i vissa situationer och/eller periodiceringav skyddet avseende vårdavgifter exempelvis eller kvartal. Vidmina överväganden har jag utgått ifrån att sjukvårdshuvudmännen kommer attfölja rekonmiendation. Jag vill dock understryka att om såinte sker avser jag - med hänvisning till vad anfört - att snarastförelägga ett förslag om lagändring som iimebär att staten och denförsäkrade inte skall behöva bära några kostnader för läkemedel i de fall ensjukvårdshuvudman tillämpar ett lägre kostnadstak än . Vadjag nu föreslagit angående högkostnadsskyddet fömtsätter ändring i lagen(1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m. . Partematräffade en överenskommelse om att en central vårdgaranti skulleinföras är 1992. Det främsta syftet med denna var att öka tillgängligheten tillvissa behandlingar med köproblem, korta väntetideraa samt bidra till enjämnare fördelning av vårdutnyttjandet över landet. fastställde senare vad som skulle omfattas av garantin.Samtliga de patienter som, enligt de indikationer som anges i SocialstyrelsensAllmänna råd 1991:11, är i behov av vård eller behandling skall erbjudas dennainom . Om detta inte kan ske på den egna kliniken skall behandlingenerbjudas hos annan vårdgivare, privat eller offentlig. Föratt underlätta vårdgarantins införande infördes ett statligt bidrag på 500 mkratt utges . Fråganom en fortsatt vårdgaranti i någon form även har behandlats vid överläggningaraaoch till min stora tillfredsställelse resulterat i följande principiellaöverenskommelse. Partema har kunnatkonstatera att erfarenheteraa av vårdgarantin är goda. Mot den bakgmndenråder enighet om att det är angeläget att ett rikstäckande vårdgarantisystemmed gemensamma indikationer och möjlighet att remittera patienter över helalandet bibehålls även . - efter att ha tagit del av den första utvärderingen avvårdgarantisystemet - för avsikt att rekommendera sjukvårdshuvudmännenriktlinjer för en fortsatt vårdgaranti . De medicinska indikationsraai denna skall utarbetas i samråd med . 1syfte att främja samarbetet melhm de kliniskt-kemiska sjukhuslaborato-riema ide nordiska länderaa etablerades NORDKEM . är ansvaretöverfört från till nationell nivå i resp. land. Spri åtogsig därvid att finansiera andel av kostnaderaa. Den särskilda fond somSpri använt för detta är dock tömd vid utgången av innevarande år, Ingasärskilda medel har avsatts till NORDKEM . Motdenna bakgmnd är parterna ense om att ramavtalet för NORDKEM skall sägas uppföre utgången av . Jagavser att återkomma till friigan om finansiering för i ett annatsammanhang. 9 Vissa ändringar rörande läkemedelsförmånen Underdetta avsnitt redovisas två. förslag om lagändringar med anknytning tillförmånssystemet för läkemedel vilka inte är föranledda av den träffandeöverenskommelsen. Den ena av dessa avser den tekniska utformningen av de nyaregler för pprisnedsättning av läkemedel som infördes fr.o.m. den 1 juli 1992.Den andra gäller reglema om priskontroll fr.o.m. för denhändelse den beslutade läkemedelslagen (1992:859) inte träder ikraft vid dentidpunkten beroende på att inte träder i kraft . 9.1 Prisnedsättning av läkemedel Mittförslag: Bestämmelsema om prisnedsättning i 3 § lagen (1981:49) om begränsningav läkemedelskostnader, m.m. ges en ändrad formulering vad gäller beräkningenav prisnedsättningen vid samtidigt inköp av fler läl:emedel. Skälen för mitt förslag: 1budgetpropositionen för /93 föreslogs en ändring av bestämmelsemasom innebar att för det första läkemedel som inköptes skulle prisnedsättning görasmed hela det belopp som översteg . För varje ytterligare förskrivetläkemedel som inköptes skulle prisnedsättningen göras med hela detbelopp som översteg . Vidare föreslogs att vid inköp av mer än ett läkemedelskulle någon prisnedsättning inte göras om det sammanlagda priset förläkemedlen efter nedsättning inte skulle komina att överstiga . Därmedskulle uppnås att egenavgiften i sådant fall skulle vara . beslöt - efterfrågans beredning i socialförsäkringsutskottet - om ändring i förslaget på såsätt att den enskildes avgift skall bli med tillägg för för varjeytterligare inköpt läkemedel. Vid inköp av flera läkemedel skullenågon nedsättning inte ske om det sammanlagda priset för läkemedlen efternedsättning inte skulle komma att överstiga . Några andra ändringar i regleraaföreslogs inte. Vidtillämpningen har dock framkommit att avgiftsbestämmelsema fått en oklarutformning som vid inköp av flera mindre kostsanuna läkemedel kan leda tillalltför negativa avgiftseffekter för den enskilde. Därför bör bestämmelsenformuleras om så att det klart framgår att den enskilde vid inköp av fleraläkemedel får nedsättning av sammanlagda priset endast i den mån det överstiger130 kr för två läkemedel, 140 lo-för tre läkemedel etc. 9.2 Fastställande av pris på läkemedel Mittförslag: För att undvika att olika regler om fastställande av pris på läkemedelkan konmia att gälla , ändras bestämmelsema om priskontroll iläkemedelsförordningen (1962:701) på så sätt att 6 § upphävs och en ändringgörs i 15 §. Skälenför mitt förslag: Gmndläggande regler för priskontroll i fråga om läkemedel finnsi dag i läkemedelsförordningen (1962:701). Dessa innebär att priskontrollen ärknuten till registreringen. Den nya läkemedelslagen (1992:859), som äranpassad till och inte innehåller några föreskrifter ompriskontroll, träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Avsikten är attdetta skall ske med . Genom lagen upphävs bl.a.läkemedelsförordningen. Den trädernya regler om fastställande av pris på läkemedel i kraft (prop. 1991/92:151,bet. 1991/92:SfU13, rskr. 1991/92:341, SFS 1992:894). Enligt de nya bestämmelsema,vilka återfinns i lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m.,skall ett läkemedel för att kunna omfattas av prisnedsättningen inomläkemedelsförmånen ha ett pris som är fastställt av Riksförsäkringsverket.Prissättningen blir i övrigt fri. Medhänsyn till att tidpunkten för ikraftträdandet av läkemedelslagen Prop.1992/93:17 kankomma att fastställas till ett senare datum än den och attläkemedelsförordningen vid ett sådant förhållande skulle fortsätta att gällabör en ändring göras i regleraa för priskontroll i denna förordning för attförhindra att olika regler i denna fråga skulle komma att gälla . lenlighet med vad jag har anfört har inom upprättatsförslag till 1.lag om ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkring, 2.lag om ändring i lagen (1981:49)om begränsning av läkemedelskostnader, m.m., 3.lag om ändring i lagen(1992:894) om ändring i lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m. 4.lag om ändring iläkemedelsförordningen (1962:701). Medhänvisning till vad jag nu anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att 1. antalagförslagen. Vidarehemställer jag att regeringen bereder tillfälle att 2. tadel av vad jag har anfört om ersättningaraa från sjukför säkringen till sjukvårdshuvudmännen och därmed sammanhängan de frågor. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition förelägga vad föredraganden har anfört för den åtgärd ochdet ändamål som föredraganden har hemställt om. 1992/93:17 Bilaga 1 Överenskommelse om vissa ersättningar frånsjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen m.m. för Efteröverläggningar mellan representanter för staten och sjukvårdshuvudmännen haröverenskommelse träffats om ersättningar från sjukförsäkringen tillsjukvårdshuvudmännen enligt följande. Överenskommelsen gmndas påmotsvarande överenskommelser , 1986, 1987, 1989, 1990 samt 1991 avseendeersättningar för åren 1985 . Följandeersättningar utges till sjukvårdshuvudmäimen enligt nu gällande överenskommelseför och enligt beslut av regeringen. a)Allmän sjukvårdsersättningavseende såväl öppen som sluten vård med 11 . b)med . c)Särskild ersättning förrehabiliterings-och behandlingsinsatser mod . d) Särskildersättning för psykoterapeutisk verksamhet med . e) Särskildersättning för informationsförsörjning och produktkontroll med . f) Särskildersättning för handledning av kiropraktorer med . g) Särskildersättning för vissa patientöverföringar till med . h)Särskild ersättning för anordnande av rikssjukvård för HIV-smittade med . i)Särskild ersättning till med . Totaltutges till sjukvårdshuvudmännen ersättningar från sjukförsäkringen och bidragtill allmän sjukvård enligt punktema a)-i) med för . Dessutomutges enligt en särskild överenskommelse sjukreseersättning till sjukvårdshuvudmännenmed för . Hämtöver utges som en engångsersättning för initialaadministrationskostnader. 2 Utgångspunkter för överenskommelsen om ersättningar m.m. för 1 regeringenskompletteringsproposition för /93 (prop. 1991/92:150) somförelades föreslogs vissa 4Riksdagen 1992/93. ändringar istatsbidragssystemet för landstingen. Inom socialdepartemen- Prop.1992/93:17 tets område föreslogs bl.a.vad gäller bidraget till vissa ersättningar till Bilaga 1 sjukvårdshuvudmännenatt en utgiftsram på skulle fastställas för . I propositionenframhölls därvid att utgiftsramen skulle avse bl.a. de ändamål som omfattadesav ersättningsbeloppet för . Det angavs att överläggningar snarastskulle inledas med företrädare för sjukvårdshuvudmännen om fördelning avutgiftsramen samt att regeringen senare skulle redovisa resultatet av överläggningamaför . Frågan om ett överförande av administrationen av sjukhusvårdsavdragenför pensionärer skulle också bli föremål för överläggningar mellan partema. Riksdagenhar därefter beslutat i enlighet med regeringens förslag till utgiftsram vadgäller bidraget för vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen. Ibudgetpropositionen för år l9'92/93 aviserade regeringen en höjning av detmaximala kostnadstaket för det högkostnadsskydd som finns för öppen sjukvårdoch läkemedel från I 500 till fr.o.m. den I januari 1993.Socialförsäkringsutskottet (1991/92:SfU 13) hade ingen erinran mot en sådanhöjning, men framhöll att i samband därmed borde möjligheteraa för huvudmännenatt själva bestämma om ett lägre kostnadstak ändras så att staten inte fårbära några kostnader för detta. ställde sig bakom utskottetsbedömning. Denbehovsbaserade fördelningen av den allmänna sjukvårdsersättningen genomfördesfullt ut . Den ipnebär att skillnaden i ersättning är perinvånare mellm var och en av de tre behovsklasser som sjukvårdshuvudmännen äruppdelade i. Partema är överens om att denna fördelningsprincip skall gällaäven för . Utgångspunktenför fastställandet av storleken på den allmänna sjukvårdsersättningen för år1993 har varit att det belopp som resp. sjukvårdshuvudman blir berättigad tillbör överstiga summan av de försäkringsersättningar som utbetaltsav till de försäkringsanslutna privatpraktiserande läkare ochsjukgymnaster som var verksanmia inom huvudmannens geografiska område. Dessaersättningar skall enligt gällande regler frånräknas vid utbetalning av den allmännasjukvårdsersättningen. Till följd härav har den allmänna sjukvårdsersättningenberäknats till . Fr.o.m.år 1992 har sjukvårdshuvudmännen övertagit det ekonomiska och administrativahuvudmannaskapet för sjukresoma. I en särskild överenskommelse under hösten1991 enades parteraa om storleken på och fördelningen av den totala sjukreseersättningsom skall utges från sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen för år 1992.Detta belopp uppgår till I , fömtom ett engångsbelopp på förinitialkostnader i anslutning till genomförandet. Sjukreseersättningen avseräven ersättning för administrativa kostnader samt ersättning för att sjukvårdshuvudmännenfr.o.m. övertog ansvaret för luftburaa akuta Partema har enats om ett oförändrat belopp om Prop.1992/93:17 I396 mkr avseende . Iavvaktan på resultatet av pågående utvärdering av den särskildaersättning för rehabiliterings- och behandlingsinsatser som infördes fr.o.m.år 1991 med och som uppgår till för , har partema enatsom att ett oförändrat belopp om skall utges för dettaändamål. Handikappinstitutetsverksamhet finansieras genom ett direkt bidrag inom ramen för denallmänna sjukförsäkringen. Därvid ändrades även inriktningoch verksamhet. Partema har genom en särskild överenskonunelse om finansieringenav enats om att ersättningen skall vara för år1993. Partemahar även för gjort den bedömningen att det är angeläget att ökatillgången på psykoterapeutiska behandlingsresurser till rimliga kostnader förden enskilde. Enighet råder därför om att den särskilda ersättningen för dettaändamål till sjukvårdshuvudmäimen bör vara för . Parteraaär överens om att det påbörjade och angelägna arbetet med att förbättrainformationsförsörjningen inom hälso- och sjukvården måste ges ett fortsattsärskilt ekonomiskt stöd. Detta gäller även de sjukvårdshuvudmän som som åtarsig att svara för nationella register för produkt-och kvalitetskontroll.Partema har därför enats om att utge en särskild ersättning för dessa ändamålmed sammanlagt högst även för . Vidareär partema överens om att - i likhet med - en särskild ersättmng med 5 mkrskall utges för verksamheten vid Centmm för epidemiologi ochsocial analys vid .