prop · GG0332 · 1992-12-31 00:00:00 — StatsrådetUnckel hemställer att regeringen i en proposition förelägger vad statsråden och har anfört för de åtgärder och ändamål dehar hemställt om. Regeringenansluter sig till föredragandenas överväganden och beslutar att genomproposition förelägga vad föredragandena har anfört för de åtgärderoch de ändamål de har hemställt om. Regeringenbeslutar att de anföranden och förslag som redovisas i underprotokollen skallbifogas propositionen som bilagorna 1, 2 och 3. Prop.1992/93: 32 Bilaga 1 Utdrag ur Utbildningsdepartementetsunderprotokoll vid regeringssam- Utbildningsdeo Anmälan till proposition om samerna och samisk kultur m.m. 1 Ärendet och dess beredning Medstöd av regeringens bemyndigande tillkallade dåvarandechefen för en kommitté med uppdrag att utreda vissafrågor om samernas ställning i . Utredningen, som antog namnetsamerättsutredningen, avgav delbetänkandet (SOU 1986:36) Samernasfolkrättsliga ställning, huvudbetänkandet (SOU 1989:41) Samerättoch sameting och slutbetänkandet (SOU 1990:91) Samerätt ochsamiskt språk. En förteckning över remissinstensema och en sammanställningav remissyttrandena i vad avser delbetänkandet och huvudbetänkandet har lagtsfram i promemorian (Ds 1989:72) Remissyttranden över samerättsutredningensbetänkanden (SOU 1986:36) Samernas folkrättsliga ställning och (SOU 1989:41) Samerättoch sameting samt i vad avser slutbetänkandet i promemorian (Ds 1992:40)Remissyttranden över samerättsutredningens slutbetänkande (SOU 1990:91)Samerätt och samiskt språk. Till protokollet i dettaärende bör som bilaga 1.1, 1.2 och 1.3 med underbilagor fogas dels ensammanfattning av delbetänkandet (SOU 1986:36) Samernas folkrättsligaställning, dels en sammanfattning av huvudbetänkandet (SOU 1989:41) Samerättoch sameting såvitt avser frågor rörande grundlagsbestämmelse, samelag ochsameting, dels en sammanfattning av slutbetänkandet (SOU 1990:91) Samerätt ochsamiskt språk i vad avser samiskt språk, dels de lagförslag som läggs fram i betänkandenai dessa delar. Datainspektionen avlämnat ett yttrande enhgt 2a § datalagen (1973:289).Yttrandet bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1.4. 2.1 Samerna i , ett nordiskt folk Samernahar bebott de norra delarna av innan de nuvarande nordiskastaterna växte fram. Såvitt gäller de delar som hör till synes någonmer omfattande inflyttning av annan befolkning inte ha skett förrän i början av1500-talet. Behov av att rättsligt reglera förhållandet mellan samer och annanbefolkning i området uppstod under det århundradet. Det äldsta kändadokumentet i saken är ett kungligt brev . Samerna gav själva aldrigupphov till någon statsbildning i vedertagen mening. Det samiska samhället varuppbyggt kring den s.k. slidan som var en sammanslutning av familjer somflyttade mellan olika jakt-, fiske- och fångstområden alltefter årstidernasväxlingar. kom slidan att arbeta med och följa en viss sammanhållenrenhjord mellan de olika årstidsbundna betesområdena. Samernas traditionellalevnadssätt i förfluten tid präglas av ett liv nära naturen. De viktigastenäringarna har varit jakt, fiske och renskötsel. På vissa håll har man ocksåbedrivit jordbruk. finns samer i många andra näringar. Samerna har ocksåi betydande grad lämnat sina traditionella bosättningsområden. Endast enminoritet av den samiska befolkniiigen i ägnar sig numera åtrenskötsel. Av en total samisk befolkning på omkring 17 000 personer är endastca 2 500 sysselsatte inom renskötseln. En lika stor andel uppskattas vara bosattsöder om och . En allinänt vedertagendefinition av vem som skall räknas som same saknas. I allmänhet anses den varasame som har samiska som modersmål eller uppfattar sig själv som same.Samernas antal kan uppskattas till mellan 50 000 och 75 000 i världen. Som nyssnämnts fiims av dem mellan 15 000 och 20 000 här i landet. De övriga fördelarsig med 4 000-5 000 i , 30 000-50 000 i och 2 000 i . Samerna är sålunda spriddaöver fyra länder. Även om de som medborgare i resp. land deltar isamhällslivet där har de bevarat en egen kultur, särskilt bland desamer som ännu ägnar sig åt de gamla samiska näringarna. Till denna kultur hörockså samiskt språk. Visserligen finns bland samerna olika grenar av dettespråk, vilka i sina ytterligheter uppenbart skiljer sig mycket åt. I vissafall förstår man inte varandra. Likväl anses det finnas fog för att uppfattasamiskan som ett språk. Inflyttningen söderifråntill inland inleddes som förut nämnts . Allt eftersomjordbruken därmed växte fram trängdes samerna tillbaka. Det uppstod ett behovav gränsdragning mot samernas områden. Lappmarksgränsen, dvs. gränsen tillnuvarande , fastlades . Syftet med gränsen var inte att hindranyin-flyttning, utan att skydda samernas tillgång till jakt och fiske. Nybyggandei övre uppmuntrades av staten ända fram till mitten av 1800-talet.Bestämmelserna om uppdragandet av en odlingsgräns år Prop.1992/93: 32 Bilaga 1 Utbildningsdep. 1867och den första renbeteslagen innebar att ett visst skydd förrermäringen infördes. gällande rennäringslag bygger till storadelar på den lagen. Syftet med odlingsgränsen var att trakterna norr och västerdärom skulle utgöra ett åt samerna förbehållet område. Gränsen flck emellertidinte så stor betydelse. Samerna erkänns dock ha sina starkasterättigheter ovanför gränsen. Förhållandena är emellertid något annorlunda iJämtland. Med renbeteslagstiftningenföljde en uppdelning av samerna i i renskötande och icke renskötandesamer, en uppdelning som fortfarande har stor betydelse. Endast samer som ärmedlemmar i en sameby far utöva rennäring. Dessa samer som uppgår tillomkring 2 500 har också vissa andra rättigheter, t.ex. vad gäller jakt ochfiske. Övriga samer, som är i klar majoritet, har däremot inga särskildarättigheter enUgt gällande lag. De har haft svårare att upprätthålla sinsamiska identitet och många har assimilerats i det svenska samhället. Det område inom vilketrennäringen utövas i sträcker sig från i i södertill Treriksröset i norr och från mot i väster tillkustlandet i öster. Detta område är i princip uppdelat på 51 samebyar. Härtillkommer vissa områden i i anslutning till , inom vilka svenskasamer har rätt att driva renskötsel . Inom det nämnda svenska områdetfinns vissa enklaver inom vilka norska samer äger rätt till renbete . En sameby är dels ettgeografiskt område, dels en ekonomisk och administrativ sammanslutning.Samebyn har enligt 9 § rennäringslagen (1971:437) bl.a. till ändamål att förmedlemmarnas gemensamma bästa ombesörja renskötseln. Samebyn företrädermedlemmarna i frågor som rör renskötseln och medlemmarnas gemensamma intresseninom rennäringen i övrigt (10 §). Samebyn är sakägare vid konflikter med motståendeintressen om markanvändning m.m. Det åUgger vidare samebyn att bevakarennäringens intressen i olika samråd med t.ex. statliga myndigheter. Också ikontakterna med komraunerna, t.ex. vad gäller planläggning och planarbeteföreträder samebyn rennäringsintresset. 1992/93:32 Bilaga 1Utbildningsdep. 2.2 Det nordiska samarbetet på sameområdet i modern tid Under1950-talet inrättades Nordiska samerådet. är de nordiska samernasgemensamma organ som har att tillvarata samernas ekonomiska, sociala ochkulturella intressen. anordnasden nordiska samekonferensen, som är samerådets högsta beslutende organ.Samerådets sekretariat finns i Utsjoki i . Nordiska ministerrådetfinansierar samerådets verksamhetskostnader. Nordiskt samiskt instituti Kautokeino i inrättades efter en rekommendation av till regeringarna i , och . Enligt institutetsstatuter är institutets mål att tjäna densamiska befolkningen i de nordiska länderna i syfte att förbättra be- Prop.1992/93: 32 folkningens ställning socialt, kulturellt, rättsligt och ekonomiskt. Nordiskasamarbetsorganet för same- och rennäringsfrågor bildades Utbildningsdep. år1964 med anledning av en rekommendation av . I syfte att sterkaoch bevara den samiska kulturen skall samarbetsorganet behandla församebefolkningen i , och gemensamma frågor som rörrennäringen, kulturen, språken samt skol- och undervisningsförhållandena. Samarbetsorganetbestår av en delegation med fyra tjänstemän från vardera , ochSverige. Delegationerna utses av resp. lands regering, som även utserordförande i delegationen. Hos varje lands delegation finns en sekreterare.Hos samarbetsorganet finns en gemensam sekreterare. Samarbetsorganetbör regelbundet och minst en gång sammanträffa med företrädare förNordiska samerådet för information och diskussion om gemensamma nordiska same-och rennäringsfrågor. Nordisktorgan för renforskning upprättades av regeringarna i , ochSverige . Organet svarar församordning av forskning om ren och renskötsel i och har ettövergripande ansvar för prioritering och fördelning av forskningsprojekt. 2.3 Internationellt arbete avseende urbefolkningar Detinternationella arbetet avseende urbefolkningarnas situation och rättigheteraktualiseras ofta i samband med behandlingen av mänskliga rättigheter,företrädesvis inom FN, men också inom och Konferensen om säkerhetoch samarbete i (ESK). Sverigeär anslutet till ett antal konventioner om mänskliga rättigheter med stöd avvilka urbefolkningarnas situation och rättigheter bevakas, exempelvis 1966 årsrasdiskrimineringskonvention. De frågor som aktualiseras är bland annat förbudmot diskriminering och rätten till ett eget kulturliv. FNtillsatte en särskild arbetsgrupp för urbefolkningsfrågor (WorkingGroup on Indigenous Populations). Arbetsgruppen, som sammanträder i , äröppen för urbefolkningar och deras organisationer. Frånsett att underlätta ochuppmuntra dialog mellan regeringar och urbefolkningar har gruppen till uppgiftatt granska nationell utveckling beträffande främjande och skydd förurbefolkningarnas mänskliga rättigheter, och att utarbeta internationellanormer på området. År1985 påbörjade arbetsgruppen utarbetandet av ett utkast till en deklaration omurbefolkningsrättigheter. En viktig fråga i arbetsgruppen är definitionen avbegreppet "self-determination", dvs. rätten till självbestämmande.Meningarna går isär såväl mellan de olika internationella urbefolkningsorganisationernasom mellan dessa och regeringsrepresentanterna om förekomsten ochutsträckningen av en sådan rätt, och hur den skall komma till uttryck iförklaringen. En annan omdiskuterad fråga är urbefolkningarnas landrättigheter.Sannolikt återstår mycket arbete innan texten kan vinna allmänt gillande. Generalförsamlingenetablerade FN:s frivilliga fond för urbefolkningar. Fonden, som fårsina medel från regeringar och frivilligorganisationer, tillhandahållerekonomiska bidrag till urbefolkningsrepresentanter för att möjliggöra för dematt delta i arbetsgruppens möten. Det finns också kopplingarmellan urbefolknings- och minoritetsfrågor, vilka tas upp i en arbetsgruppinom FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna. 1992/93:32 Bilaga 1Utbildningsdep. Det internationellaåret för urbefolkningar 1993 FN:sgeneralförsamling beslöt att förklara som detinternationella urbefolkningsåret. Temat är "Indigenous peoples - a newpartnership". Syftet med året är att stärka internationellt samarbete föratt lösa urbefolkningarnas problem på sådana områden som exempelvis mänskligarättigheter, miljö, utveckling, utbildning och hälsa. Generalförsamlingen harutsett FN:s center för mänskliga rätfigheter att vara samordnare för deaktiviteter som skall äga rum samt uppmanat regeringar, FN-organoch andra relevanta organisationer att genom särskilda åtgärder uppmärksammavärldens urbefolkningar under det internationella året. FN:s kommission för demänskliga rättigheterna har inbjudit medlemsstaterna att informera om deanstalter de vidtar med anledning av året samt att föreslå teman ochaktiviteter. I anledning av detta uppdragit åt chefen för atttillkalla en delegation med uppgift att i samråd med urbefolkning ochfrivilligorganisationer, föreslå teman och aktiviteter under urbefolkningsåret. 3 Samerna i regeringsformen Minbedömning: I regeringsformen ges skydd för samerna som etniskminoritet i . Någon ytterligare grundlagsreglering i syfte att stärkasamernas rättsliga ställning är därför inte nödvändig. Samerättsutredningensförslag: Utredningen konstaterar att det i 1 kap. 2 § Qärde stycketregeringsformen sägs att etniska, språkliga och religiösa minoritetersmöjligheter att behålla och utveckla ett eget samfundsliv bör främjas. Samernautgör en sådan minoritet som omfattas av bestämmelsen. De intar emellertid ensärskild ställning bland minoriteterna i sitt eget land i egenskap avursprunglig befolkning. anser därför att samernassärskilda ställning i egenskap av urbefolkning Prop. 1992/93: 32 bland vårt lands minoriteter bör markeras genom ett tillägg till den Bilaga1 nämnda bestämmelsen i regeringsformen. Remissinstanserna:Remissutfallet är blandat. De som avstyrker förslaget om en grundlagsregleringanser att regeringsformens nuvarande lydelse ger samerna ett fullgott skyddsom etnisk minoritet. De samiska organisationerna, bl.a. (), anser det föreslagna tillägget till regeringsformen varaotillräckligt och anser att grimdlagen bör tillföras en bestämmelse omkollektivt skydd för mark och vatten. Några instanser, som visserligentillstyrker utredningens förslag, anser att det föreslagna tillägget tillregeringsformen mer har sym-boUskt än reellt värde. Skälenför min bedömning: 1 kap. 2 § regeringsformen (RF) innehåller ett antalprogram- eller målsättningsstadganden. Bestämmelsen är inte rättsligt bindandeutan anger mål för den samhälleliga verksamheten. Som sådan kan den ha ellerfå politisk betydelse och frågan om dess effekt kan bli föremål för politiskkontroll. I2 kap. RF finns bestämmelser om skydd för våra fri- och rättigheter.Föreskrifterna är rättsligt bindande och gäller i princip förhållandet mellanenskilda och "det allmänna". Med "det allmänna" avses idetta sammanhang dels det allmännas verkställande organ, t.ex. förvaltningsmyndigheter,dels de normgivande organen när dessa beslutar för enskilda betungande,offentligrättsliga föreskrifter (prop. 1975/76:209 s. 86, 140). Såväl1 kap. 2 § som 2 kap. RF är av betydelse för samerna som befolkningsgrupp. I1 kap. 2 § fjärde stycket RF slås fast att etniska, språkliga och religiösaminoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur-ochsamfundsliv bör främjas. Genom den bestämmelsen har enligt Fri- ochrätfighetsutredning (SOU 1975:75 s. 183) grundvalen för svensk invandrings- ochminoritetspolitik programmatiskt förankrats i grundlagen. I propositionenframhöll föredraganden (prop. 1975/76:209 s. 138) att ordet kultur i dettasammanhang skulle ges en vidsträckt tolkning och därmed innefatta bl.a. samernasrenskötsel. 12 kap. 15 § RF föreskrivs attlagar eller andra föreskrifter inte får innebära att en medborgare missgynnasdärför att han med hänsyn till ras, hudfärg eller etniskt ursprung tillhör enminoritet. Eftersom samerna tillhör en etnisk minoritetsgrupp omfattas de avbestämmelsen. 18 § RF innebär att denvilkens egendom tas i anspråk genom expropriation eller annat sådant förfogandeär tillförsäkrad ersättning för förlusten enligt grunder som bestäms i lag.Samernas bruksrätt till renbetesmarkerna, vilken regleras i rennäringslagen(1971:437), omfattas av bestämmelsen på samma sätt som gäller för äganderätt.Rättigheten skulle visserligen kunna upphävas genom lagstiftning, men så längeden utövas kan den inte fråntas samerna, vare sig i lag eller i annan form,utan ersättning enligt 2 kap. 18 § RF (jfr NJA 1981 s. 1). Dessa regler står i godsamklang med folkrättsliga förpliktelser när det gällerminoritetsskydd. Av särskilt intresse här är artikel 27 FN-konventionom medborgerliga och politiska rättigheter, som syftar till ett skydd förrätten att ha ett eget kulturliv. Kulturbegreppet bör härvid tolkas i vidmening och även innefatta materiella förutsättningar för kulturen, t.ex.samernas rennäring. Det jag nu har redovisattalar enligt min mening för att gällande bestämmelser i , sedda mot bakgrundav folkrättsliga förpliktelser, ger samerna som etnisk minoritet ettfullgott grundlagsskydd. En ytterligare markering i RF av samernas särskildaställning finner jag därför sakna betydelse. RF bör således inte ändras. Samema har emellertid iegenskap av urbefolkning i detta land gentemot övriga minoritetsgrupper ensärskild ställning. Samerna har funnits i de nordliga delarna av Skandinavieninnan dessa områden i någon större utsträckning befolkades av andra och innanden nuvarande svenska nationalstaten växt fram. Den samiska kulturen är därförsedan länge en betydelsefull del av vårt svenska kulturarv, på samma sätt somarvet från den befolkning söm på motsvarande sätt kan ses som urbefolkning ilandets övriga delar. Till detta kommer att samerna till skillnad från nära nogsamtliga andra minoritetsgrupper i inte kan förlita sig på något stödför sin kultur och sitt språk från något annat land där de utgör folkflertaleteller har en stabil kulturell och språklig bas. Särskilda åtgärder kan därföranses påkallade för att vårda och utveckla det svenska kulturarv som detsamiska inslaget utgör. Ett betydelsefullt instrument i detta sammanhang kanvara en officiell samisk institution. Jag kommer i det följande att lägga framett förslag om en sametingslag i syfte att genom en ny statlig institution gesamerna ett betydande inflytande i frågor som berör den samiska kulturen ochde samiska näringarna. Ett annat önskemål omgrundlagsreglering som samernas företrädare har framfört avser rätten till markoch vatten. Jag kan inte biträda detta önskemål. Som samerättsutredningenframhållit skulle en sådan grundlagsbestämmelse kunna utformas som ett skyddmot markägarnas ensidiga förfogande över mark och vatten inomrenskötselområdet i strid mot samiska intressen. Det skulle alltså bli fråga omen reglering av det rättsliga förhållandet mellan markägarna och samerna.Bestämmelsen skulle enligt samerättsutredningen också kunna ges formen av ettskydd mot ingrepp av offentligrättslig karaktär i den samiska bruksrätten genomlagstiftning, myndighetsbeslut etc. Det skydd som RF ger förfri- och rättigheter gäller - som jag tidigare anfört - i princip endastgentemot det allmänna. Orsaken till detta är i första hand att etträttighetsskydd som skall gälla gentemot lagstiftaren, , måste ges ien form som binder denna, nämligen i grundlag, medan det däremot för att skyddaen enskilds rättigheter mot angrepp från andra enskilda i de flesta fall ärtillräckligt med vanlig lag. Därtill kommer att det inte är praktiskt möjligtatt låta rättighetsskyddet generellt avse även förhållandet mellan enskilda,eftersom man då även nöd- 1992/93: 32 Bilaga 1Utbildningsdep. gasatt i grundlagen detaljerat ange vilka rättighetsinskränkande beteenden som ärförbjudna för den enskilde och vilka rättsverkningar som följer påöverträdelser av förbuden. En grundlagsreglering av rättsförhållandet mellanenskilda skulle vidare kunna leda till konflikter med civilrättsliga regler ivanlig lag på t.ex. avtelsrättens område. (Jfr prop. 1975/76:209 s. 85 f). Ilikhet med samerättsutredningen anser jag därför att det rättsliga förhållandetmellan markägarna och samerna inte bör regleras i grundlagen. Fråganär då om det finns skäl att föreslå en grundlagsregel som reglerar skyddet församernas rätt till mark och vatten i förhållande till det allmänna. Företrädareför samerna har framhållit att vad man önskar reglera inte är den enskildeindividens rätt utan det samiska folkets kollektiva rätt till mark och vatten.Det bör då framhållas att de i 2 kap. RF angivna rättigheterna iöverensstämmelse med den uppfattning hävdar i fråga om mänskligarättigheter tar sikte på individuella rättigheter. Principiella skäl talardärför mot att införa en bestämmelse om kollektiva rättigheter i kapitlet omfri- och rättigheter i RF. Dessutom ger bestämmelsen i 2 kap. 18 § RF redansamerna ett egendoms-rättsligt skydd i grundlagen. Idetta sammanhang kan även nämnas att Fri- och rättighetskommittén (Ju 1992:01)har i uppdrag att utreda bl.a. frågan om grundlagsskydd för äganderätten ochöverväga preciseringar som ytterligare förstärker den enskildes rätt tillersättning vid expropriation och liknande förfoganden. Jaghar i denna fråga samrått med stetsrådet . 1992/93: 32 Bilaga 1Utbildningsdep. 4 Ettsameting som statlig myndighet Mittforslag: I syfte att förbättra de svenska samernas möjligheter att som enminoritet bland landets befolkning hålla sin kultur levande inrättas ensärskild statlig myndighet - -vars ledamöter utses genom val blandden samiska befolkningen. Grundläggandebestämmelser om uppgifter och om hur det utses och organiseras gesi en särskild lag - sametingslagen. Samerättsutredningensförslag: Överensstemmer i huvudsak med mitt. Utredningen föreslår dock attlagen också skall innehålla vissa deklarationer om faktiska förhållanden samtom statens ansvar för samerna. Utredningen föreslår att lagen benämns samelag. Remissinstanserna:Förslaget har i allmänhet tillstyrkts av remissinstanserna. Någraremissinstanser avstyrker eller uttalar tveksamhet beträffade förslaget omSametingets status som statlig förvaltningsmyndighet. inte några avgörande hinder mot att fullmäktigeförsamlinglikställs med en beslutande 3 1992/93. församling.Härigenom skulle tinget ges en ställning som är sedvanlig för svensk rätt i vadavser folkvalda beslutande församlingar. ombudsmän () påpekar attfrågan om ställning har betydelse för bl.a. förvaltningslagens(1986:223) tillämplighet i ärenden som handläggs hos Sametmget och menar attfrågan förtjänar ytterligare överväganden. Skälenför mitt förslag: Jag vill börja med att erinra om att vidbehandlingen av propositionen om insatser för samerna redovisade sin syn påsamemas ställning som etnisk minoritet i (prop. 1976/77:80, bet.1976/77:KrU43 s. 4, rskr. 1976/77:289): "Deöverväganden som redovisas i propositionen och de förslag som läggs fram utgårfrån den grunduppfattningen att samerna är en etnisk minoritet i , somi egenskap av ursprunglig befolkning i sitt eget land intar en särställning.Utskottet ansluter sig till denna grundsyn och anser det värdefullt att denuttalas så klart. I propositionen framhålls vidare att denna grundsyn innebäratt man vid utbyggnaden av samhällets stöd till samekulturen måste ge utrymmeäven åt andra bedömningar än de som kan göras beträffande övrigaminoritetsgrupper i det svenska samhället. betonas att det ärnaturligt att målen för samhällets insatser för den samiska minoriteten harsin utgångspunkt i de mål som slagits fast för minoritetspolitiken i stort,nämligen jämlikhet, valfrihet och samverkan. Utskottet kan ansluta sig äventill dessa uttalanden liksom till vad som i övrigt i propositionen anförts idetta sammanhang." har alltså klart uttalat sig för att samerna,såsom en del av ursprungliga befolkning intar en särskild stellning iförhållande till andra minoriteter i landet. Samernautgör en förhållandevis liten del av nutida befolkning. Som förutnämnts kan, även med en generös definition av vem som är att anse som same,antalet beräknas till mellan 15 000 och 20 000 personer. Av dem sysslar endasten minoritet med den näring som traditionellt förknippas med samisk kultur,renskötsel. Någon expansion av renskötseln torde inte vara praktiskt möjlig.Tvärtom råder betydande samstämmighet om att antalet renar är iöverkant. Samisk kultur odlas emellertid också av samer utanför de renskötandefamiljerna, även av sådana personer som lämnat de trakter där samertraditionellt varit bosatta eller stadigvarande rört sig inom. Ävenom många som räknar sig som samer har ett betydande intresse för den samiskakulturen är gruppen samer totalt sett så liten att detta speciella inslag ilandets kulturarv kan riskera att utplånas, om inte särskilda åtgärder vidtasför att stödja en levande samisk kultur. Skälet att statsmakterna särskiltskall verka för den samiska kulturen är, som förut har berörts, att samerna,som en del av den ursprungliga befolkningen i landet, får anses inta ensärställning i förhållande till andra, i sen tid till landet invandrademinoriteter.