prop · GG03180 · 1992-12-31 00:00:00 — 21. åtgärder befräffande klor (avsnitt 6.3), 22. åtgärder befräffande tvätt-, disk- ochrengöringsmedel (avsnitt 6.4), 23. skyldighet att sepcu-era avfeU (avsnitt 7.3.2), 24. producentansvar för förpackningar (avsnitt 7.3.6), 25. producentijegreppet beträffande förpackningsavfåU(avsnitt 7.3.7), 26. kravpå återanvändning och återvuming av förpackningar (avsnitt 7.3.8), 27. producentansvar för returpapper (avsnitt 7.3.9), 28. tiUsyn och uppföljning (avsnitt 7.3.10), 29. återtagningssystemför uttjänto nickel-kadmiumbatterier (avsnitt 7.4) 30. avfåUsskatt och käUsortering (avsnitt 8.2), 31. områden som bör bU aktueUa för producentansvar(avsnitt 10.1), PVC-plast och andra klorerade plaster (avsnitt10.2.2), 33. gummidäck (avsnitt 10.3), 34. att en särskUd krctsloppsdelegation inrättes(avsnitt 10.5). Regeringenansluter sig tUl föredragandens överväganden och beslutar att genom propositionförelägga vad föredraganden har anfört för de åtgärder och detändamål som föredraganden har hemställt om. Förteckning över remissyttranden överförpackningsutredningens betänkande (SOU 1991:76) Miljön och förpackningama Efterrenuss har ytfranden avgetts av KommerskoUegium, , Stotens ,Stotens jordbmksverk. (), Stotskontoret,, , Stotens pris- ochkonkurrensverk (SPK), , Stotens naturvårdsverk, hovrätt.Kammarrätten i , i (SIS), Stockhohnssted, Norrköpmgs kommun. , , , , kommun, ,, , , Centralorganisationen /SR, i (LO), (), (), AB Svenska Returpack, Byggentteprenörema, , DagUgvamhandelnsUtvecklings- och Logistikgmpp (DULOG), , , Aluminium, , , Kartongfebriken/WeUpapp(och ), Konsumentfomm,. , (KTI, , , (),Plast- och kemikaUeleverantörers förening (PKL), Plasfetervinning i , ,, , MetaU, , , Svenska RenhåUningsverksforeningen, ,(), (), , ,, och . Vidare har , DagUgvamleverantörersFörbund (DLF), , Läkemedelsindustrinsbranschorganisationer, läkemedelsverket, ,, , , ,och ytfrat sig överbetänkandet. referensgmpp för förpacknings-frågor har inkomnutmed en skrivelse. Prop.1992/93:180 Bilaga 1 Förteckning över remissyttranden över promemorian (Ds1992:59) Producentansvar för avfall Remissytttandehar avgetts av KommerskoUegium, Överstyrelsen för civU beredskap (ÖCB), Stetskontoret,GeneralttiUstyrelsen(GTS), (), (), , Stetens jordbmksverk(SJV), , Arbetarskyddsstyrelsen (ASS), (), för byggnadsforskning (SIB), (APTl),(), Stetens pris- och konkurrensverk (SPK), Stetens naturvårdsverk(SNV), , KemikaUeuispektionen (Kemi),Kammarrätten i Stockhohn, , Tekniska (),, , Tekniska Högskofe (CTH),, (), i Östergötiandslän, i och , i län. (), , , , kommun, ÖmsköIdsvUcs kommun. , , , , , (), (), Föreningen , AkademUcers (), i (LO), (), Föreningen . Företegens Uppgiftslämnardelegation (FUD),, , , IL Returpapper, Pappers-återvUiningsAB, Stiftelsen , (), ,Svenska RenhåUningsverksforeningen, ,, Allmännyttiga Bostedsföreteg (), SverigesBostedsrättsföreningars , ,, och Katalog-återvinningsgmppen. Utöverdette har ett antal framställningar och förslag från enskUda, organisationeroch företeg rörande prcxlucentansvar och återvinning m.m. kommit m tiU MUjö-och naturresursdepartementet. 1992/93:180 Bilaga 2 Förteckningöver remissyttranden över Statens naturvårdsverks rapport till ett renareslam redovisning av ett regeringsuppdrag 1992/93:180 Bilaga 3 ME1989:04, Överstyrelsen för civU beredskap (ÖCB), , Stetens jordbmksverk,Stetens , , , Arbetarskyddsstyrelsen (ASS),Närings-och teknUcutvecklingsverket (), ,KemikaUeinspektionen (Kemi), Stetens VA-nänmd, ochluftvårdsforskning (IVL), med Vattenöverdomstolen, Institutet förmUjömedicin (IMM), . i Göteborgs-och län. i Västemorrlandslän, EskUstuna kommun, kommun, SundsvaUs kommun. ,, Svenslca NattirskyddsfÖreningen, , , , (), i (LO),(), , Stockhohns VattenAB, , (),Sydvästra (SYVAB), i , VA-verketi , verk-stedsUidustrier, Apoteksbolaget och . 1992/93:180 Bilaga 4 Lag om ändring i renhållningslagen (1979:596) Härigenomföreskrivs i fråga om renhållningslagen (1979:596) delsatt 4, 5, 7 och 24 §§ skaU ha följande lydelse, delsatt det i lagen skaU införas fre nya paragrafer, 6 a, 6 b och 17a §§, samt närmast före 6 a och 7 §§ två nya mbriker av följande 4§' Varje kommun skaU svara för att hushåUsavfeU inom kommunen forslas tiU behandlingsanläggning i den utsfräckning som behövs för att tUlgodose såväl hälsoskydds-och mUjövårdskrav som enskUda inttessen. Varje kommun skaU, om inte annat föreskrivs med stöd av 6 fc §, svara för att hushåUsavfaUinom kommunen forslas tiU behandlingsanläggning i den utsträckning som behövs för att tUlgodose såväl hälsoskydds- och mUjövårdskrav som enskUda inttessen. När kommunen planlägger och beslutar hur skyldigheten enUgt förstestycket skaU fuUgöras, skaU hänsyn tes tiU festighetsumehavamas möjhgheteratt själva te hand om avfåUet på ett från hälsoskydds- och nuljövårdssynpunkt godtegbartsätt. Kommunen skaU vidare beakte att bortforsUngen anpassas tiU behovet förolika slag av bebyggelse. Kommunen är skyldig att setiU att hushåUsavfaU från kommunen slutUgt omhändertes. Kommunen är, om inte annatföreskrivs med stöd av 6 b §, skyldig att se tiU att hushåUsavfeU frånkommunen slutUgt omhändertes. ' Senastelydelse 1983:301. Senaste lydelse 1990:235. Prop.1992/93:180 Bilaga 4 Med producent avses i denna lag den som yrkesmässigt tillverkar,importerar eller innehar en vara eller en förpackning eller någon anruinegendom. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer för föreskrivaom skyldighet för en producera att se tiU att avfallet av en vara eller enförpackning eller någon anruin egeruiom bortforslas, återanvänds, återvinnseller omhändertas på sädant sätt som kan krävas för en miljömässigt godtagbarayfalbhantering. Föreskriftema får även avse skyldighet att 1. lämrui uppgifter om insamling, återanvändningsgrad,återvinningsgrad eller aruira förhållanden, 2. märka en vara eller en förpackning. NäravfåU skaU forslas bort genom kommunens försorg, får avfåUet inte grävas ned,komposteras eUer på annat sätt slutUgt omhändertas av festighetsinnehavaren. SkaUavfåU forslas bort genom kommunens försorg får Uite någon annan än den somkommunen När avfåU skaU forsfesbort genom kommunens eller en producents försorg, får avfåUet inte grävasned, komposteras eUer på annat sätt slutUgt omhändertas av festighetsinnehavaren. SkaU avfåU forslas bortgenom kommunens eller en producents försorg får mte någon annan än 1 samL Nr 180 Nuvarande lydebe Föreslagen lydebe Prop. Bilaga4 anUtar för ändamålet te befettning den som kommunen eller produ- med bortforsUngen. centen anUtar för ändamålet te Regeringen eller den myruiighet som regeringen bestämmer fårföreskriva att avgift för bortforsUng och slutUgt omhändertagaruie av avfallav en vara eller en förpackning eller någon annan egendom genom konununensförsorg får tas ut av producenten. Avgiften skall betalas till myruiighet somregeringen bestämmer. TiUböter eller fångelse i högst TiU böter eUer fängelse i högst sexmånader skaU den dömas som skaU den dömas som meduppsåt eller av oaktsamhet med uppsåt eUer av oaktsamhet 1. bryter mot 7 § förste stycket, 1.bryter mot 7 § förste stycket, 2. brytermot 7 § andra stycket 2. bryter mot 7 § andra stycket genom att yrkesmässigt eUer genom att yrkesmässigt eUer annars i större omfattning samla in annars i större omfattning samla in och forsla bort avfaU, . och försfe bort avfeU, 3. intefuUgör vad som åUgger 3. inte fuUgör vad som åUgger honom erUigt föreskrift som med- honom enhgt föreskrift som med delats med stöd av 9 a §. delats med stöd av 9 a §, 4.bryter mot föreskrift som meddelats med stöd av 6 b %. I ringa fåU döms inte tiUansvar. TiUansvar för gämingen döms inte om ansvar kan ådömas enUgt . Densom överträtt vitesföreläggande eUer vitesförbud döms inte tiU ansvar enUgtdenna lag för gäming som omfattes av föreläggandet eUer förbudet. Denna lag ttäder ikraft . ' Senaste lydelse 1990:235. 2 Förslag till Prop. Lag om ändring i lagen(1990:1332) om avgifter för '* '* Härigenomföreskrivs i fråga om lagen (1990:1332) om avgifter för mUjöfarUga batterier delsatt 2 § skaU ha följande lydelse, debatt i lagen skaU uiföras fem nya paragrafer, 3-7 §§, samt närmast före 3, 6 och7 §§ nya mbriker av följande lydelse. 2§ Regeringen eUer den myndighet eUer den myndighet som regeringen besfemmer får som regeringen bestämmer får meddela de föreskrifter om meddela de föreskrifter om avgifter som behövs för att fecka avgifter som behövs för att fecka samhäUets kosmader för att samla samhäUets kostnader för att in och oskadhggöra batterier som 1. samla m och oskadhggöra är förbmkade eUer som inte batterier som är förbmkade eUer längre används. som mte längre används, 2. betala återlämningspremie enligt 4 §. Avgiften får tes ut endast av den somyrkesmässigt hanterar eUer importerar batterier Den som yrkesmässigt överlåter nickel-kadmiumbatterier till en enskildkonsument eller för annan förbrukning är skyldig att ta emot förbrukadebatterier samt för varje mottaget batteri betala en återlämningspremie på 3kronor För en mottagen batterikassett eller en vara med fast monteratnickel-kadmiumbatteri skall en återlämningspremie på betalas. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. Bilaga 4 Skyldigheten att betala återlämningspremie är begränsad till200 kronor för lösa batterier och till för batterikassetter ochvaror med fast monterade nickelkadmiumbatterier per inläm-ningstillfölle och inlämnare. Den som har betalat återlämningspremie enligt 3 § har, om han kanstyrka kostnaden, rätt att få ut motsvarande belopp av staten. Regeringen får föreskriva att en kommim skall överta ansvaret enligt 3§ fi-ån den som yrkesmässigt överlåter nickel-kadmiumbatterier Kommunen fårdå rätt till ersättning enligt 4 §. När kommunen skall ta emot nickelkadmiumbatterieroch betala återlämningspremier gäller inte skyldigheten för mottagaren enligt Regeringen får överiäta åt kommunema att meddela föreskrifter enligtförstastycket. Tillsynen över efterlevnaden av denna lag samt föreskrifter som harmeddelats med stöd av lagen skall utövas av den myndighet som regeringen bestämmer. En tillsynsmyndighet har rätt att på begäran få de upplysningar ochhandlingar som behövs för tillsynen. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. 7J// böter eller föngebe skall dendömas som i inte obetydUg omfattning sålt nickel-kadmiumbatterier och sombryter mot 3 § genom att vägra att betala återlämningspremier till en inlämnare. Denna lag ttäder i kraft den 1 juU 1994. Lag om ändring i fegen(1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanfeggnmgar Härigenom föreskrivs att12 och 21 §§ fegen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar skaUha följande lydelse. 1992/93:180 Bilaga 4 Allmän va-anläggning skaU utföras så att hälsoskyddets intresse tillgodoses. Den skaU vara försedd med de anordningar som kräves för att den skaU fyUa sitt ändamål och tillgodose skäUga anspråk på säkerhet. Behövs för viss bebyggelse anordningar endast för vattenförsörjning eUer endast för avlopp, skaU anläggningen avpassas efter dette. Enallmän va-anläggning skaU utföras och drivas så att den uppfyller de kravsom från miljö- och hälsoskyddssynpunkt skall tillgodoses. Den skaU varaförsedd med de anordningar som krävs för att den skaU fylfe sitt ändamål och tiUgcxiose skäUga anspråk på säkerhet. Om för viss bebyggelse anordningar endast behövs for vattenförsörjning eUer för avlopp, skaU anläggningen avpassasefter detta. En allmän va-anläggning får inte inrättes i strid mot detaljplan,områdesbestämmelser eUer andra bestämmelser för markens bebyggande eUer så attändamålsenUg bebyggelse eUer lämpUg planläggning försvåras. Om syftet medplanen eUer bestämmelsema inte motverkas, får dock niindre avvikelse göras. Så länge allmän va-anläggning behövs skaU huvudmannen underhåUa anläggningen och i övrigt sörja för att den på tiUfredsstäUande sätt fy Uer sitt ändamål. Sålänge en allmän va-arUäggning behövs skaU huvudmannen underhåUa anläggningenoch i övrigt se till att den på tiUfredsstäUande sätt fyUer sitt ändamål. 21 f Allmän va-anläggning skall En allmän va-anläggnmg skaU bmkas så att olägenhet för bmkas så att det inte uppkommer huvudmannen och annan såvitt olägenhet för huvudmannen eUer möjUgt undvikes. annan som bmkar anläggningen ' Senastelydelse 1987:134. Senaste lydelse 1976:842. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. Bilaga 4 samt så att det irue uppstår svårigheter för huvudmannen attuppfylla kraven från rruljö- och häboskyddssynpunkt eller att i övrigtuppfylla sina åligganden enUgt lag eller annan författning eller enligt avtal. Dennalag träder i kraft den 1 juU 1993. 4 Förslag till Prop. Lag om ändring i lagen (1991:336) om vissa ' Härigenomföreskrivs att 2, 3 och 5 §§ fegen (1991:336) om vissa dryckesförpackningar skaUha följande lydelse. 2§ För yrkesmässig överlåtelse av För yrkesmässig överlåtelse av en konsumtionsfardig dryck på en konsumtionsfardig dryck på krävs ett särskUt han- krävs ett särskUt han teringstiUstånd för den som teppar teringstiUstånd fÖr den som teppar drycken på flaska. eller importerar drycken på flaska.Frågor om hanteringstiUstånd prövas av regeringen eUer den myndighet somregeringen bestämmen 3§ För hanteringstiUstånd krävs att För hanteringstiUstånd krävs att ingår i ett retursys- ingår i ett retursys tem, tem för återanvändning eller 5§Ett beslut om hanteringstiUstånd skaU förenas med de villkor som behövs medhänsyn tiU nuljön och resurshushållningen. Som ett villkor skall gälla att konsumenten när en PET-flaskaåterlämnas får ersättning med ett visst pantbelopp. Dennalag ttäder i kraft den 1 juU 1993. Utdragur protokoU vid sammanbiäde 1992/93:180 Bilaga 5 Per Jermsten, regeringsrådet , justitierådet . EnUgtprotokoU vid regeringssammanträde har regeringen på hemstäUanav stetsrådet beslutet inhämte lagrådets yttt-ande över förslag tiU 1. lag om ändring i renhållningslagen (1979:596), 2. lag om ändring i lagen (1990:1332) om avgifter på mUjöfarUgabatterier, 3. lag om ändring i fegen (1970:244) om allmännavatten- och avloppsanläggningar, 4. lagom ändring i lagen (1991:336) om vissa dryckesförpackningar. Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessom Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: FörslagHU lag om ändring i renhållningslagen (1979:596) 6a och 6 b §§ Dessaparagrafer innehåUer bestämmelser om det föreslagna nya producentonsvaret. I 6a § anges den krets som kan omfattes av de skyldigheter vUka regeringen, eUerden myndighet regeringen bestämmer, enhgt 6 b § bemyndigas att meddela särskUdaföreskrifter om. Det gäUer därvid skyldigheter som, i varje feU ibland, kan bU tämUgenbetungande för dem som omfattes av föreskriftema. Inte minst mot bakgmnd häravframstår det som nödvändigt att de aktueUa bestämmelsema blir så tydUgt avgränsadeoch preciserade som möjUgt. 6 a § mtegna definitionen av en "producent" har efter renussbehandlingenav departementspromemorian fått en utformning som bhvit så vid att den nännastmåste betraktes som innehåUslös. Beskrivningen omfattar således inte bara densom yrkesmässigt tiUverkar eUer Unporterar "en vara eUer enförpackning" utan också den som yrkesmässigt "innehar någon annanegendom". Med sistnämnda bestämning kommer ju i praktUcen var och en somär yrkesmässigt verksam att bettaktes som "producent" i förhållande tiUaU egendom, av vUket slag det än är, som ingår i hans näringsverksamhet. AvremissprotokoUet framgår att ifrågavarande långtgående utvidg- 129 nmg av beskrivrUngen i 6 a§ skett med tanke på visst specieUt avfåU, nämUgen "exempelvis processavfåUoch bygg- och rivningsavfåU". 1992/93:180 kan vidare utiäsasav protokoUet att begreppet producent, fömtom tiU- Bilaga 5 verkare ochimportör, avsetts omfatte även "hefe försäljningskedjan från grossist tiUdetaljhandel". Bedömningeni vad mån en så vid och tämUgen lösUgt bestämd krets av tänkbara förpliktede,som här således angetts vara eftersträvad, kan godtegas i en reglering avförevarande slag måste ske med utgångspunkt i vilka andra begränsningar somregleringen innehåUer. Av infresse blir då i dette fåU den i 6 b § angivna fömtsättningen,att den aktuelfe föreskriften i varje särskUt feU måste tiUgodose att medvaran, förpackningen eUer avfaUet skaU förfaras på sådant sätt "som kankrävas för en mUjömässigt godtegbar avfaUshantering". Även detteuttryckssätt framstår i sig som förhåUandevis vagt men får likväl anses ge utfryckför ett så pass tydUgt bestämt och därmed konttoUerbart villkor att den fenkte,mycket omfattande avgränsningen av "producentkretsen" tiU nöds ändåbör kunna accepteras. TiU vad nu sagts kommer emeUertid även de invändningar avrent språkUg natur som på goda gmnder kan anföras mot att åtskiUiga andra änden som verkUgen tiUverkar någonting betecknas som "prcxlucent". VadsärskUt gäUer 6 b § bör vidare påpekas att den föreslagna lagtexten inte innehåUernågra krav på en anknytning meUan den producent det å ena sidan är fråga om ochdet avfåU som föreskriftema, å andra sidan, avses gäUa. Omnu redovisade reservationer inte anses böra föranleda några ändrade stäUningstegandeni det fortsatte lagstiftningsarbetet av mer långtgående namr skuUe lagtexten ide berörda paragrafema, enUgt lagrådets mening, i aUt fåU få en mer tiUfredsstäUandeavfetttiing i följande lydelser: "Medproducent avses i denna lag den som yrkesmässigt tiUverkar, Unporterar eUerförsäljer en vara eUer en förpackning. Vad nu sagts gäUer även den som i sinyrkesmässiga verksamhet frambringar avfeU som fordrar särskUda åtgärder firånrenhållnings- eUer nuljövårdssynpunkt." 6b § förste stycket "RegeringeneUer den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter omskyldighet för en producent att se tiU att avfåUet från sådan verksamhet somhan bedriver bortforsfes, återanvänds, återvums eUer omhändertes på sätt somkan krävas för en mUjömässigt godtegbar avfeUshantering." 17a § Prop. Bilaga5 Den föreslagna ändringen i 6 b § bör medföra en följdändring i förevarandeparagraf. Bemyndigandet kan därvid lämpUgen gäUa "avfåU som avses i 6 b §". Förslagtill lag om ändring i lagen (1990:1332) om avgifter för miljöfarliga batterier ParagrafenUmehåUer bestämmelser om skyldighet för vissa förefegare att te emot och utgeen återlämningspremie för ett förbmkat nickelkadmiumbatteri eUer en kassett eUerannan vara i vilken ett sådant batteri är fest monterat. Regelnsägs inte bara gäUa den som yrkesmässigt överlåter sådana batterier "tiU enskUdkonsument" utan också den som under samma förhåUanden överlåterifrågavarande slag av batterier eUer varor "för annan förbmkning".Sistnämnda beskrivning kan enUgt lagrådets mening ge anledning tiU vissatolkningsproblem. GäUer bestämmelsen endast feU då vederbörande yrkesutövare, t.ex.en hantverkare - eUer annan som inte kan betecknas som konsument, exempelvis enfebrikant - själv använder batteriet fuUt ut men Uite när han uttiyttjarbatteriet som antingen en smärre komponent eUer en viktig besfendsdel i sin produktioneUer verksamhet? LagrådetviU slutUgen starkt understryka att den i andra stycket angivnabegränsningsregeln om högste utbetahiing "per UUämningstiUfäUe och inlämnare"synes inbjuda tiU åtskUUga praktiska och sannolikt svårbemäsfrade tiUämpningsproblem.Hur skaU t.ex. förflyte för att det skaU vara fråga om ett nytt "inlämningstiUfäUe"?Lagrådet återkommer sttax tiU vissa andra tänkbara svårigheter med det föreslagnaåterbetalningssystemet. EnUgtparagrafen har den som har betafet återlämningspremie enhgt 3 §, om han kanstyrka kostnaden, rätt att fä ut motsvarande belopp av steten. Ispecialmotiveringen tiU bestämmelsen anges, att som bevis för den ersättningsgiUakostnaden lämpUgen kan Uiges ett intyg av utbetelarens revisor på gmndval avde kvitton som premiemottegama skrivit unden Detföreslagna systemet synes kunna ge upphov tiU betydande kon- froUproblem. En förste invändning är att långt ifrån alfe som blir skyldi ga att te emot förbmkade batterier anUtar en revison Systemet som sådant lämnar även ett avsevärt utrymme för oegentUgheten Det synes mte vara fömtsatt att den som kvitterat en återlämningspremie skaU kunna identifieras. Någon möjUghet att konttoUera att kvittona motsva- 131 rasav UUämnade batterier och utbetalade medel torde därför mte finnas. Ett något säkrare system skuUevara att den som betalat återlämnmgs- Prop. 1992/93:180 styrkte sm kostnadmed ett mtyg om hur många batterier eUer Bilaga 5 annan mängd därav hanlevererat tUl destmktion. En sådan ordning skuUe emeUertid kräva betydande arbetsuisatsenEtt altemativ skuUe kunna vara att komplettera det tänkte systemet med stickprovskonfroUerhos näringsidkaren eUer destmktören. Bestämmelsenger regeringen möjUghet att, med befriande verkan för personkretsen i 3 §,föreskriva att en kommun skaU vara skyldig att te emot förbmkade batterier och betafeåterlämningspremiema. har i den föreslagna lagtexten uttryckts så, attkommunen skaU "överfe ansvaret enUgt 3 §" från den i denna paragrafangivne mottegaren. Den sisto meningen i förste stycket blir därigenom onödigoch bör kunna utgå. Vadsom är syftet med bestämmelsens andra stycke är oklart. I den mån tenken är atten kommun, som omfattets av en föreskrift enhgt förste stycket, skaU ges rättatt meddela närmare bestämmelser rörande hanteringen av batterier, såsom om inlämningsplatser,tider eUer liknande, synes stycket vara onödigt. FörslagtiU lag om ändring i lagen (1991:336) om vissa dryckesförpackningar Iförste stycket föreskrivs att ett beslut om hanteringstiUstånd skaU förenas medde villkor som behövs med hänsyn tiU mUjön och resurshushållningen. ErUigtandra stycket skaU som ett vUlkor gäUa att konsumenten, när en PET-flaskaåterlämnas, får ersättning med ett visst pantbelopp. Varkenlagtexten eUer remissen i övrigt ger besked om hur pantiie-loppet enhgt andrastycket skaU feststäUas. Åttninstone fre altemativ framstår som tänkbara. Enförste möjUghet är att den myndighet som prövar frågor om hanteringstiUstånd i tiUståndsbeslutetanger vUken ersättning som skaU betalas tiU konsument som återlämnar en PET-flaska.Pantbeloppet skuUe för det andra kunna feststäUas i föreskrifter som meddelasav regeringen eUer, efter regeringens bemyndigande, annan myndighet. Det ttedjealtemativet är att den myndighet som bevUjar hanteringstiUstånd överlåter åtsökanden - eUer en organisation som denne tillhör - att bestämma beloppetsstorlek. Som vUlkor för tiUståndet anges i så fåU bara att konsumenten skaU fåpantersätttiing men mtet om ersättningsnivån. EnUgt lagrådets uppfetttiingkan mvändningar rikfes mot ettvart av de redovisade altemativen. Det förefaUer tiU en.början som niindre lämp Ugt att tiUståndsmyndigheten, varje gång hanteringstiUstånd bevUjas, 132 fritt prövar hur stort pantbeloppet skaU vara. met är av permanent naturoch berör en stor och obestämd krets av per- Prop. 1992/93:180 sonen Det synesmot bl.a. den bakgmnden knappast förenUgt med rege- Bilaga 5 ringsformens gmndläggandeprinciper att införa en ordning som innebär att pantieloppets storlek feststäUsgenom enskUda förvalttungsbeslut. Övervägande skäl får i stäUet anses tafe foratt uppgift om hur stor ersättning som skaU betalas tiU konsumenten för enåterlämnad tes in i en författning. Vadnu sagts kan tyckas tafe för den andra av fegrådet skisserade lösningen, nämUgenatt pantbeloppet bestäms i föreskrifter som utfärdas av regeringen eUer annanmyndighet. Ersätbiingens storlek är emeUertid något som gäUer enskUcfesinbördes ekononuska förhåUanden. Föreskrifter i sådana ämnen måste enUgt 8kap. 2 § regeringsformen meddelas genom feg. Något utrymme för att delegera normgivningrörande pantbeloppets storlek tiU regeringen eUer annan myndighet torde aUtså mteföreUgga. Detfredje redovisade altemativet - pantbeloppets storlek feststäUs av berördnäringsidkare eUer näringsUvsorganisation - kan eventueUt lecfe tiU attpantersättningen bestäms tiU så lågt belopp att retursystemet blir ineffektivt.Risken för omotiverade varfetioner av pantbeloppen synes också påtegUg ombeloppens storlek feststäUs på detto sätt.