prop · GG03245 · 1992-12-31 00:00:00 — Med ett särskiljande vid den rättsliga behandlingen av åena sidan frågoma om fömtsättningama för tvångsinlösen respektivetvångsförvaltning och "tillträdestidpunkt" och å andra sidanersättningsfrågor efter viss förebild från aiman lagstiftning om tvångsinlösen,skulle dock kravet på snabbhet och effektivitet ändå kunna upprätthållas. Detaltemativa förslaget medger också en tydligare uppdelning mellan å ena sidanvad som kan hänföras till den rena förhandlingssituationen mellan tvåavtalskontrahenter och å andra sidan föratsättningama för statligt ingripandemed tvång mot den enskilde när väsentliga samhällsintressen står på spel. Avbetydelse för vilken modell som skall väljas är även våra internationellakonventionsåtaganden. Den föreslagna skiljenämnden har, som utredaren ocksåkonstaterar, rättslig karaktär av förvaltningsmyndighet. Utredaren antar attden kan uppfylla artikel 6 punkten I krav på en opartiskoch oberoende domstol. Kammarrätten delar utredarens uppfattning att deförpliktelser den enskilde kan åläggas utan tvekan faller under dennabestämmelse. Däremot råder större tvekan när det gäller att avgöra om denföreslagna nämnden kan antas komma att uppfylla konventionens domstolskrav.Några egentliga motivuttalanden till konventionstextenfinns inte. Därtill kommer att . 1992/93:245 synes hautvecklat en alltmer extensiv praxis. Med hänsyn till den Bilaga 4ingripande karaktären på föreslagen lagstfitning kan ifrågasättas om det inteföreligger en risk för att den föreslagna skiljenämndsmodellen kan komma attunderkännas i det aktuella hänseendet. Även ur denna synpunkt är sålunda det ipromemorian skisserade altemativet att föredra. Vadhärefter avser den föreslagna författningstexten kan noteras att 8 § förslagethar sin förebild i II kap. 12 § bankaktiebolagslagen. På samma sätt som vidinlösen av aktie enligt det sistnämnda lagmmmet torde vid inlösen av aktieenligt lagförslaget aktualiseras räntekompensation när överlåtelse sker föredet ersättningsbeloppet utgår. En uttrycklig föreskrift om räntekompensationfinns intagen i 11 kap. 12 § bankaktiebolagslagen men inte i 8 § förslaget. Slutligennoterar kammarrätten att lagförslaget synes böra föranleda vissakompletteringar av eller åtminstone förtydliganden i sekretesslagen medavseende på vad som gäller i fråga om sekretess med hänsyn till såväl detallmännas som enskildas ekonomiska intressen. 10Uppsala universitet, juridiska fakulteten Juridiskafäkultetsstyrelsen anser att lagförslaget - när beslut berör enskildaaktieägares rätt - bygger på principen att tvångsinlösen av aktiema kan ske.Det kan hävdas att förslaget strider mot 2 kap. 18 § regeringsformen.Lagförslaget kan därför inte godtas utan ytterligare utredning. Styrelsentar vidare upp ett par av de föreslagna bestämmelsema. skallenligt 5 § vid sin bedönming av vUlkoren i ett förelagt avtal utgå frånprinciper som är alltför obestämda. Det strider vidare enligtfakultetsstyrelsens mening mot svensk rättstradition att inte tillåta att ettbeslut, som påtvingas ena parten, får överklagas. Dedirekta kapitaltillskott och de garantier som från statens sida har lämnats ochi framtiden kommer att lämnas till svenska banker och andra kreditinstitut äroch kommer att bli, niinst sagt, av betydande omfattning. Det är därför ihögsta grad angeläget att den hjälp som staten lämnar inte sker utan storauppoffringar från kreditinstitutens - och i förekommande fall - från derasägares sida. Det är också för stabiliteten och för förtroendet förbetalningssystemet och allmänt för kreditmarknaden av största betydelse att desvåra beslut som härvid måste fattas avgörs snabbt. har detmed önskvärd tydlighet framgått hur viktigt detta är för den svenska ekonomin. Detförslag till lagreglering som lämnats i promemorian måste ses utifrån sådanautgångspunkter. Juridiska fakultetsstyrelsen har stor förståelse för dem. Denextremt korta remisstiden har emellertid inte medgivit de ingående övervägandensom skulle vara motiverade mot bakgmnd av frågomas principiella svårighetsgradoch stora praktiska Vad som anförsi det följande får därför tUl viss del snarare Prop. 1992/93:245 ses som ifrågasättandenän definitiva påståenden om innebörden av Bilaga 4 gällande rätt. Det ärdock styrelsens bestämda uppfattning att åtminstone grandlagsfrågoma måsteanalyseras närmare än som skett i den remitterade promemorian. Enligtförslaget skall en främst 1) pröva villkor för statligt stöd under vissaomständigheter 2) pröva om staten har rätt att inlösa aktiema samteventuellt bestämma lösenbeloppet i ett kreditinstitut, som är aktiebolag ellerbankaktiebolag, samt 3) förordna om god man att överta förvaltningen avsparbank, föreningsbank eller hypoteksinstitut. Genomatt beteckna förfarandet som ett skiljenänmdsförfarande ger emellertidförslaget intryck av en rättslig prövning mellan två jämbördiga parter. Så äremellertid långt ifrån fallet. Flera av de avgöranden som nänmden kan komma attfatta innebär bl.a. betydande inskränkningar i den äganderätt, som tillkommer aktieägama. Rättsligaåtgärder skall betecknas vid sitt rätta namn och inte ge ett falskt intryck avatt vara en rättslig prövning av annat slag än vad det faktiskt är fråga om.Enligt fakultetsstyrelsen är flera av de täiUcbara beslut som skiljenämnden kankomma att fatta delvis att betrakta som jämförbara med expropriation. Utredningsmannenframhåller upprepade gånger att de regler han föreslår är att betrakta somnödfallsåtgärder, som förhoppningsvis aldrig skall behöva tillämpas och ivilket fall som helst aldrig komma till användning annat än i de fall dåpartema misslyckats att komma fram till enighet genom en frivillig uppgörelse.Detta innebär dock självfallet inte att lägre krav kan ställas på här aktuellalagförslag än på andra. Förfarandettillgår, kort uttryckt, på följande sätt. har exklusiv rätt -om föratsättningama i I § är uppfyllda - att begära prövning av de villkor förstatligt stöd som nänmden lämnat. Skiljenänmden prövar då om de av Bankstödsnänmdenföreslagna villkoren är förenliga med god affärssed och skäliga med hänsyn tillomfattningen av det stöd som erbjudit. Skiljenänmden harendast att ta ställning till förslaget och bestämma om villkoren uppfyller denämnda kraven eller inte. Någon möjlighet att själv föreslå några villkor har nänmdeninte tillagts enligt förslaget. Om skiljenänmden anser sig kunna godtavillkoren, skall de antas av kreditinstituten och i förekommande fall av derasägare vid påföljd att aktiema annars kan komma att inlösas av staten eller attkreditinstitutet - när enskilda ägare inte finns - kan komma att ställas undertvångsförvaltning. Fråga om inlösen och tvångsförvaltning kan prövas ocksåunder vissa andra omständigheter. Även beslutet om inlösen och omlösenbeloppets storlek samt om tvångsförvaltning ligger det på skiljenämndenatt avgöra. . beslut kan inte överklagas. 18 § regeringsformen stadgar följande: "Varje medborgare /93:245 vilkens egendom tages i anspråk genom expropriation eller annatsådant Bilaga 4 förfogande skall vara tillförsäkrad ersättning för förlustenenligt grander som bestämmes i lag". Enligt styrelsens mening är ettförfarande som det ovan skisserade ett med expropriation likartat förfogande.Vägrar aktieägare att anta det av Bankstödsnänmden föreskrivna och avskiljenämnden accepterade avtalet kan inlösen komma att ske. Några gmnder förhur ersättningen skall bestämmas fmns inte i det framlagda lagförslaget.Fakultetsstyrelsen anser det därför i hög grad tveksamt om självautgångspunkten i förslaget, som bygger på att staten genom baidcstödsnänmd ochskiljenämnd skall mot aktieägamas vilja kurma tvinga fram ett avtal med påföljdatt aktiema annars inlöses, är förenlig med den ovan citerade regeln iregeringsformen. Förslaget kan därför inte godtas utan ytterligare utredning. Ävenom styrelsen således inte kan acceptera lagförslaget på nuvarandeutredningsstadium föreligger skäl att diskutera några av de konkreta bestämmelsemai förslaget. Enligt5 § i förslaget skall skiljenänmden pröva huravida villkoren i det av Bankstödsnänmdenutarbetade förslaget är "förenliga med god affärssed och skäliga medhänsyn till omfattningen av det stöd som nänmden på statens vägnar har erbjuditsig att lämna". Vaddetta innebär är inte lätt att förstå. God affärssed är i sig ett mycketobestämt uttryck. Men inte nog därmed - vad som skall anses vara god affärssedi avtal av det slag det här kan bli fråga om kan inte vara möjligt attfastställa. Det finns styrelsen veterligt ingen affärssed på detta område.Situationen är definitivt extraordinär. Uttrycket god affärssed kan därför intelämna skiljenämndens ledamöter någon vägledning vid den prövning som skallgöras. Inte heller är det lätt att fastställa vad som är skäligt, när villkorenskall bedömas. Skäligt är även det ett mycket vagt begrepp, även om detförekommer i lagtext i olika sammanhang. Vad som här gör frågan speciell är denomständigheten att det endast är ena parten, , som kan förafram avtalet till prövning. kan visserligen komma till slutsatsenatt villkoren är skäliga, men ha uppfattningen att andra vUlkor är skäligareutan att ha möjlighet att ändra på villkoren. Genomden föreslagna konstraktionen har inte andra parten möjlighet att komma tilltals annat än i prövningen av ett av förelagt förslag. Enobjektiv bedönming av hur det från båda parter sett mest lämpade avtalet skullese ut kan skiljenämnden inte göra. Rättentill inlösen och storleken på inlösenbeloppet Fakultetsstyrelsenvill peka på 7 § sista stycket i det framlagda lagförslaget. En tvist huravidarätt till inlösen föreligger och en tvist om lösenbeloppets storlek skallprövas av skiljenänmden. eftervilka principer dessa bedömningar skall göras finns inte ens antydd Prop.1992/93:245 i förslag. Detta bidrar i hög grad till styrelsens uppfattning kan Bilaga 4 ifrågasätta lagförslagets förenlighet med regeringsformens krav att expropriation och dylika tvångsförfoganden inte får äga ram utan attdet anges i lag efter vilka grander som ersättning skall lämnas. Bristenpå möjlighet att överklaga Detmå vara att snabba beslut är nödvändiga. I lagförslaget, 14 §, betas bådapartema möjligheten att överklaga. kan emellertid genast efteratt ett avgörande gått den emot återkomma med ettt modifierat förslag.Kreditinstitutet eller aktieägama har inte någonn sådan rätt trots att de tvångsvisunderkastas skiljenättmdens prövning. Att då frånta dem möjligheten attöverklaga skiljenämndens beslut strider enligt styrelsens mening mot svenskrättstradition. Länsstyrelseni delar utredningsmannens uppfattning att en permanentskiljenämnd bör inrättas för att tillgodose de behov av prövning av Bankstödsnänmdensbeslut som kan uppkomma. Vadgäller de olika enskildhetema i förslaget finner ej anledningkommentera annat än frågan om tvångsinlösen av aktier. Motbakgmnd av erfarenhet av tillämpningen av tvångsinlösen avaktier gör den bedönmingen att ett likartat förfarande bör kunnatillämpas även i detta sammanhang. Några särskilda hinder av teknisk natur börinte uppkomma. Samfundetavstyrker inrättande av Skiljenänmden för bankstödsfrågor. Enligtsamfundets mening är benämningen skiljenämnd i detta sammanhang missvisande.Det föreslagna organet är inte en skilj enänmd i vanlig bemärkelse eftersomsamtliga ledamöter förordnas av den ena parten, nämligen staten. Vadsom i förslaget benämns skiljenämnd är i själva verket en statlig specialdomstol.Att en av de tre ledamötema skall förordnas på förslag av någon som interepresenterar staten leder inte till annan bedönming. Dennaspecialdomstol skall enligt förslaget avgöra frågor som avser expropriation ochdess avgörande kan inte överklagas. Samfundet anser en sådan ordning olämpligoch ifrågasätter dess förenlighet med grandlag och ingångna konventioner. Detär vidare i väsentliga delar oklart vilka processuella regler som skall dllämpas. Kriseni finanssektom bidrar till den osäkerhet om ekonomiska framtid somåterspeglas bl a i räntemarginalen mot utlandet och kronans kraftiga nedgång.Trots den generella statsgarantin för banksektorn är ovissheten fortfarandebetydande hur garantin i praktiken kommer att En snabbhandläggning av ärenden i Bankstödsnänmden vore Prop. 1992/93:245 därför även av denna anledning mycket önskvärd. Utifråndessa utgångspunkter förefaller huvuddragen kunna accepteras i det förslag ominrättandet av en opartisk skiljenämnd som presenteras i promemorian av justitierådetJohan . handlar det här om en lagstiftning vars tillämpning kanresultera i genomgripande effekter för organisation och ägarformer i detfinansiella systemet. Med tanke på den korta tid som stått till buds har detinte varit möjligt för organisationema att analysera hur förslaget står iförhållande till olika intemationeUa åtaganden. Denna fråga bör bliföremål för ytterligare överväganden i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Detfinns vidare anledning att pröva om inte altemativet tvångsförvaltning ocksåbör kunna användas för kreditinstitut som är bankaktiebolag eller aktiebolag.SAF och kan inte se någon bärande invändning mot detta.Organisationerna får i övrigt vad gäller lagrådsprövning respektivemöjligheten till överklagande av skiljenämndens beslut hänvisa till remissvaretfrån . Medhänsyn till vikten av att det finansiella systemets stabilitet inte får mbbas,har förbundet förståelse för att det behövs särskild lagstiftning för attmotverka uppkomsten av låsta positioner mellan partema när villkoren för ettstöd skall bestämmas. Förbundet har i och för sig inga erinringar mot att enpermanent skiljenämnd inrättas för detta ändamål. Förslagetinnebär emellertid ingrepp av extraordinär natur på sådana centrala områden somenskildas äganderätt. Det är utomordentligt viktigt att verkningama av en lagsom innebär sådana ingrepp analyseras noggrant och med beaktande särskilt av deinternationella konventioner vi har anslutit oss till, såsomEuropakonventionen. Med hänsyn tUl dess proportionalitetsprincip är det bl.a.viktigt att vid så övergripande påföljder som tvångsinlösen lösenbeloppet till aktieägamaenligt gängse praxis bestäms till verkliga värdet. TCOtillstyrker inrättandet av en skiljenänmd för bankstödsfrågor. TCO vill dockmed hänsyn till skiljenänmdens uppgifter peka på nödvändigheten att nämndendels tillförsäkras kompetens på området för att avgöra affärsmässigheten iförslagna lösningar vid konflikter och dessutom att kunna avgöra olika kreditmarknadsinstitutsbetydelse för stabiliteten i betalningssystemet. TCOvill också understryka behovet av att undvika jäv i dessa frågor. Denna fråga konmierständigt att ställas på sin spets då förslaget är att Svenska Bankföreningenska utse en av nänmdens tre ledamöter, som man på goda grander fåranta att de kreditinstitut som kan komma att bli part i tvister inför nämnden istor utsträckning är medlemmar i . Dåresultatet efter förhandling mellan berörd bank och sannoliktkommer att påverka bankens organisation och därmed personalen, är det viktigt att de anställdas organisation. Svenska Prop.1992/93:245 , antingen genom i skiljenänmden eller på annatsätt Bilaga 4 har rätt och möjlighet att göra sin mening hörd i gällandeärende. Bankföreningenhar ingen erinran mot huvudlinjerna i mbricerade promemoria. Vi delar såledessynsättet att Bankstödsnänmden och kreditinstitutet skall ingå ett avtal ombankstöd och om villkoren härför. Detta iimebär också att vi avstyrker den altemativalösningen, som skulle innebära att Bankstödsnänmden eller regeringen fattar ettensidigt förvaltningsbeslut om det statliga stödet. Vi delar också uppfettningenatt ett organ för tvistelösning bör inrättas. Vi återkommer till frågan omvilken status m.m. detta organ bör ha. Denföreslagna lagstiftningen innehåller en för svenska förhållanden ny typ avlångtgående tvångslagstiftning med expropriativa inslag. Det kan föreligga enbetydande risk för att en lagstiftning av detta slag ytterligare försämrarsvenska bankers och därmed också andra svenska företags förmåga att attraherautländskt ägarkapital. Den politiska risken vid investeringar i kankomma att uppfattas som alltför stor. Mot denna bakgrand bör förslagetunderkastas en ingående analys. Lagrådsprövning är givetvis nödvändig, inte niinstför att förvissa sig om att intemationeUa åtaganden fullgörs. Det ärvidare av utomordentlig vikt att innehållet i den kommande propositionen integes sådana "förtecken" att allmänheten får intrycket av attlagstiftningens huvudsakliga innehåll är att tvångsåtgärder skall vidtasgentemot bankema. Bankstödsnämndensbeslut om att stöd skall utgå till ett institut utgör en första föratsättningför att en prövning skall äga ram hos den föreslagna skiljenänmden. Förslagetinnebär således att även ex ojficio, dvs. utan ansökan, kanfastställa att ett bankinstitut har behov av statligt stöd. Nämndensställningstagande i denna fråga skall inte kunna överprövas. Bankföreningenanser dock att en sådan möjlighet måste föreligga, eftersom ett ex officiobeslutom stöd kan innebära ett kännbart ingripande för ett institut. Utöverett behov av stöd befunnits föreligga föratsatts att kreditinstitutet skallvara i trångmål utan stöd. Enligt I § p 2 föreligger denna föratsättning, bl.a.om institutet är skyldigt att upprätta kontrollbalansräkning. Sådan skyldighetuppkommer så snart det fiims anledning att anta att viss del av det egnakapitalet gått förlorat genom förluster. Enligt synes detta varaen alltför bräcklig grand att bygga på för så ingripande åtgärder, som det kanbli fråga om här. Prövningen bör i stället bygga på att enkontrollbalansräkning faktiskt utvisar att det egna kapitalet gått förlorat isådan omfattning att likvidationsplikt föreligger. Skulle det före denbolagsstämma som skall sammankallas visa sig att kapaitalet återställts,bör eventuellt påbörjad prövning hos skiljeorganet Prop. 1992/93:245 avbrytas. I5 § anges att skiljenänmden bl.a. skall pröva om de av Bankstödsnämndenföreslagna villkoren är förenliga med "god affärssed". Enligt föreningenär denna grand för prövningen alltför oklar och vag. Lokutionen "godaffärssed" passar inte in i det sammanhang det här är fråga om.Bestämmelsen härom bör därför utgå. I stället bör en skälighetsbedömning göras uufrånbl.a. vad som i I § anges utgöra granden för prövningen. Bankföreningenhar för övrigt den synpunkten att 1 § 1 p bör kompletteras med det fall attnämnden funimit att statligt stöd bör utgå också av hänsyn till intresset avatt trygga kreditförsörjningen. På så vis skulle portalbestänimelsen i denföreslagna lagen komma att stå i överensstämmelse med portalbestämmelsen i deni annat sammanhang föreslagna förordningen om statligt stöd till banker ochandra kreditinstitut. Syftetmed möjligheten till tvångsinlösen uppges vara att undanröja det förhandlingsmässigaövertag som bankinstituten anses kunna få över staten i förhandlingar omstatligt stöd. Övertaget uppges vara grandat på att staten, som ytterstansvarig för betalningssystemets stabilitet, inte kan låta en bank gå ikonkurs. Resonemanget kan dock ifrågasättas på följande grander. Även om denstatliga garantin innebär att bankinstitut inte kan gå i konkurs så följer intedärav att institut som saknar överlevnadsförmåga inte skulle kunna avvecklasunder ordnade former om uppgörelse om stöd inte kan träffas. Det är såledesinte nödvändigt att staten övertar ägandet av det aktuella bankinstitutet. Utredningendrar slutsatsen att tvångsinlösen av aktier i bankaktiebolag är att föredraframför tvångsförvaltning bl.a. därför att staten, om den övertarförvaltningen, skulle kunna kritiseras för att den inte övertar ägaransvaret. Riktigheteni antagandet kan ifrågasättas. anser att föratsättningar börgivas för att tvångsförvaltning, såsom en principiellt mindre ingripandeåtgärd, skall kunna tillämpas också beträffande bankaktiebolag. Härigenomskulle ett rekonstraktionsförfarande kunna underlättas. En förvaltning skullekunna förenas med en rätt för aktieägare, som inte är nöjd med förvaltningen,att påkalla inlösen av sina aktier. Iförslaget diskuteras olika inlösenfall bl.a. urifrån antagandet att Bankstödsnänmdenkan komma att förhandla om avtal direkt med aktieägama i ett bankinslitm. 1dessa fall skall endast aktier ägda av aktieägare, som motsätter sig ettföreslaget avtal kunna bli föremål för tvångsinlösen. Det förefaller dock interealistiskt att anta att sådana förhandlingar kan föras med varje sådanaktieägare i en svensk bank med spritt ägande, eftersom antalet kan vara betydande.Det förhållandet att tvångsinlösen i banker med spritt ägande i praktikenkommer att avse samtliga aktier i berörda institut utgör ett ytterligareargument för vad ovan anförts om tvångsförvaltning som altemativ tilltvångsinlösen. I detta sammanhang villBankföreningen påpeka att lagtexten kan Prop. 1992/93:245 medföra en missuppfattning såtillvida att stödavtal, som avser ett Bilaga 4bankaktiebolag eller ett aktiebolag alltid skall träffas med aktieägaren, se I §.Av lagtexten bör framgå att avtal träffas med ett kreditinstitut eller, iförekommande fall, dess aktieägare. Lagförslagetomfattar inrättande av en skiljenänmd, benämnd nämnd skall bestå av ordförande och två andra ledamöter jämte ersättaresom förordnas av regeringen. En ledamot skall utses efter förslag av och en efter förslag av Justitiekanslem. Skiljenämndensavgörande får inte överklagas. Såsomskiljenänmden är beskriven i promemorian framgår att den har karaktärenav en domstol. För att någon tvekan inte skall uppstå beträffande humvida nänmdenuppfyller krav på oberoende och opartiskhet bör enligtföreningen uttryckligen fastslås att nänmden i själva verket har status avspecialdomstol. Att organet får denna status är viktigt med hänsyn tillförtroendet för dess verksainhet hos allmänheten såväl i som iutlandet. Föreningen tillstyrker vidare att regeringen utser ledamötema i domstolen.Med hänsyn till vikten av de ärenden som domstolen har att handlägga bör dennabestå av ordförande samt minst fyra ledamöter jämte ersättare. Domstolen börvara domför med fem ledamöter. För att organets status av domstol skall framståsom tydligare bör domstolen inte vara partsammansatt. Av denna anledning avstårBankföreningen från den i promemorian föreslagna nomineringsrätten. Föreningenutgår dock från att ledamötema skall ha största möjliga sakkunskap och kompetensför att avgöra de tvister som kan underställas domstolen samt att utomstående experterskall kunna utses; jämför vad som i detta avseende gäller för Fastighetsdomstol. Ensärskild fråga som måste belysas bättre i det fortsatta lagstiftningsarbetetär vilka processuella regler som skall gälla hos skiljeorganet; dvs. Lagförslagetsynes inte innehålla regler om hur aktieägama skall företrädas införskiljeorganet, t.ex. om alla är parter i ett och samma förfarande. I likhet medvad som gäller beträffande tvångsinlösen enligt bankaktiebolagslagen ochaktiebolagslagen bör föreskrivas att aktieägare skall företrädas av god man, omen aktieägare inte själv vill föra sin talan. Prövningpå initiativ av kreditinstitut mening bör kreditinstitut på eget initiativ kunna påkallaskiljeorganets prövning av skäligheten av ett av Bankstödsnänmden lämnatstödförslag. Genom en sådan rätt får institutet uppnås en mer balanseradförhandlingsposition mellan staten och institutet. Skiljeorganets föregåendegodkännande torde öka möjUghetema att uppnå Prop. 1992/93:245 majoritet för förslaget på bolagsstämman. Hypoteksbankenhar genom remiss från beretts tillfälle att yttra sig överovanstående promemoria. Hypoteksbanken får i anledning därav anföra följande.