prop · GG03124 · 1992-12-31 00:00:00 — 3. lag om ändring i vägtrafikskattelagen (1988:327), 4. lag om ändring i vägtrafikskattelagen (1988:327), 5. lag om ändring i lagen (1988:328) om vägtrafikskattpå ufländska fordon, 6. lag om ändring i lagen (1978:69) omförsäljningsskatt på motorfordon, 7. lag om ändring i lagen (1991:608) om ändring ilagen (1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon, 8. lag om ändring i lagen (1957:262) om allmänenergiskatt, 9. lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatteroch prisreglerings-avgifter, 10. lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69), 11. lag om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberätfigadeskattefordringar, 12. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 13. lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343), 14. lag om ändring i lagen (1951:442) om förhandsbeskedi toxeringsfrågor, 15. lag om ändring i bevissäkringslagen (1975:1027) förskatte- och avgiftsprocessen, 16. lag om ändring i lagen (1972:435) om överlastovgift, 17. lag om ändring i tullagen (1987:1065). Förslaget16 har upprättots i samråd med chefen för kommunikationsdepartementet.Lagförslagen har granskats av Lagrådet. 16 Författningskommentarer Prop- 1992/93:124 Lagenom dieseloljeskatt och användning av vissa oljeprodukter Dieseloljeskattenbehöver inte omfetto alla oljeprodukter som är energi-ochkoldioxidskattepliktiga. De tjockare oljoraa undantos från skatteplikteneftersom de inte lämpar sig som drivmedel i fordon. Om de tjockare oljorna inteundantos från skatteplikten skulle märkämnen behöva tillsättos också till dem. Somgmnd för att skilja de tjockare oljoma från de oljor som är lämpliga somdrivmedel har lägsto flyttemperaturen valts. Genom att undanto de oljor som haren lägsto flyttemperatur på C kan en lämplig avgränsning åstodkommas. Meden sådan gräns kommer s.k, WRD-oljor (range distillate) och eldningsolja 3och högre inte att behöva märkas. Det finns en svensk stondard SS 15 51 09 förbestämning av den lägsto flyttemperaturen. anmärkt i sitt remissvar är denna avgränsning inte invändningsfri.En ännu snävare avgränsning borde kunna vara möjlig. Ett underlag för ett ställningstogandehärtill saknas dock . Avgränsningsproblem av motsvarande slagfinns också generellt när det gäller energibeskattningen på oljeprodukter.Frågan kommer att tos upp av utredningen (Fi 1992:15) om teknisk översyn av energibeskattningen, Skattenskall enbart träffe sådana i 1 § angivna oljeprodukter som inte är märkto påvisst sätt. Märkning får ske endast på depå som godkänts av beskattningsmyndigheten.Dieseloljeskatt skall tos ut om inte oljeprodukten har märkts senast närskattskyldighet enligt 8 § förste stycket 1 och 4 lagen (1957:262) om allmänenergiskatt inträtt. Har däremot märkning då skett, tes enbart allmän energiskattoch koldioxidskatt ut, 2 § informerar även om att regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om märkämnen, Försskattepliktigt bränsle in i landet av någon som inte är registrerad somskattskyldig skall skatten betelas till tullmyndigheten i likhet med vad somgäller i övrigt på energiskatteområdet, jämför 8 § andra stycket lagen omallmän energiskatt. Skatt tes inte ut om oljeprodukten har märkts senast närprodukten anmäls till förtullning. Även vid import måste märkning ske pågodkänd depå, Genombegränsningen att skyldigheten att använda omärkt olja endast gäller för fordonav angivna slag som är eller bör vara upptegna i bilregistret undantes defordon för vilka registreringsplikt inte föreligger, t.ex, därför att deanvänds inom inhägnat område. somär upptegna i militärt fordonsregister använda olja som inte beskattas Prop.1992/93:124 med dieseloljeskatt. Förfordon som används med stöd av saluvagnslicens, eller utländska fordon somtillfälligt används här, bör skyldighet att använda beskatted olja gälla. Desärskilda undanteg från kilometerskatteplikt som gäller vissa äldre fordon, diplomatfordon,räddningstjänstfordon och fordon som ägs av handikappade får dock ingamotsvarande undanteg enligt dieseloljeskattelagen. Förde handikappades del föreslås dock i ikraftträdanderegleraa till ändringaraa i vägtrafikskattelagenatt ett bidrag motsvarande det s.k. bensinbidraget enligt lagen (1960:603) omvissa handikappade ägare av motorfordon övergångsvis skall utgå, som längst tillutgången av . Fördiplomatfordon kommer återbetelning av skatten på dieselolja att ske i sammaform som gäller befintliga skatter på bränslen av olika slag, jämför 7 §lagförslaget samt 27 § lagen om allmän energiskatt. Bränsletankpå sådant fordon som avses i paragrafens försto stycke får inte hellerinnehålla oljeprodukt som har märkts i annat land med sådant märkämne som avsesi 2 § försto stycket om bränsletanken förser motor på fordonet med bränsle. Beteckningamai lagen har samma betydelse som i bilregister- och fordonskungörelsen. Avparagrafen framgår även vem som skall anses som ägare. Beskattningsregleraa,inklusive regleraa om skattskyldighet, registrering som skattskyldig ochtidpunkt för inträde av skattskyldigheten är desamma som i lagen om allmän eneigiskatt.Förfarandet vid beskattningen regleras enligt bestämmelseraa i lagen(1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter. Paragrafenkriminaliserar förfaranden som möjliggör att lågbeskatted olja kan användas somhögbeskattod olja uton att skatt betolas. Uppsåt krävs för att straffansvarskall inträda. Eftersom svårare straff än böter eller fängelse i högst sexmånader inte kan ådömas enligt paragrafens förste stycke får strafföreläggandeutfärdas. Har brottet rört betydande värden eller är det i annat fell att ansesom grovt skall fängelse i högst kunna dömas ut. Om gämingen är belagdmed strängare straff enligt skattebrottslagen (1971:69) skall dock den lagentillämpas i stället, Bestämmelsenkriminaliserar försök eller förberedelse till grovt brott enligt 9 § andra stycket. 12§ Prop, 1992/93:124 Skatt tos ut med stöd avdenna paragraf för den som är ansvarig för att märkämnen avlägsnats.Fråga är om olja som märkts och beskattets med energi- och koldioxidskatti sedvanlig ordning, men där märkningen togits I dessa fell skallden avmärkto kvantiteten beskattos i den i När det gäller olja i bränsletank på fordon tillämpas de särskilda avgifteraaenligt 13 §. Definition av ägarbegreppetgörs i 6 § andra stycket. Den särskilda nedsättningsregelnskall, som närmare utvecklas i avsnitt 10,användas endast i undantogsfell, Polismyndigheteraaskall vid fordonskontroll övervaka att fordonens bränsletenkar inte irmehållermärkt olja i strid mot 4 § och även i övrigt kontrollera att lagensbestämmelser efterlevs. Polisens rapporter fillsammans med analysresultetligger till grand för länsstyrelsemas beslut om särskild avgift enligt 13 och14 §§. är även att anse som fillsynsmyndighet. Tullmyndighetemaskall sköto gränskontrollen av fordon till och från utlandet. Lagförslagetinnehåller i huvudsak tekniska justeringar beroende på att regleraa omkilometerskatt tes bort. Dessutom görs de skattesatsjusteringar som beskrivs iavsnitten 5-7 och 11. I53 § vägtrafikskattelagen, som i propositionen föreslås ändras på så sätt atten hänvisning till 52 § tes bort, bemyndigas regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undanteg för vissa gmpper avfordon från de regler som ges i 51 § om när fordonsskatt skall betolas.Bestämmelser om sådana undantog har av regeringen utfärdats i 3 §vägtrafikskatteförordningen (1988:1065). Undantogen avser att möjliggöra attför fordon med vissa slutsiffror i registreringsnumret, för vilka enligthuvudregeln skatten skall betolas , skatten i stället skallkunna betolas . Detto är till fördel såväl för deskattskyldiga som för myndighetema. Lagrådethar anfört att det från tillämpningssynpunkt är viktigt att osäkerhet interåder om räckvidden av bemyndigande för regeringen eller annan att meddelaföreskrifter. Lagrådet har, utöver bemyndigandet i 53 §, också hänvisat tillett bemyndigande i 56 § samt i punkten 5 övergångsbestämmelsema, och uttolatatt grandlagsenligheten av dessa bör belysas närmare. Debestämmelser Lagrådet pekat på avser regler om uppbörd av skatt. Granderaa för uppbördsförferandetskall regleras i lag. Så har också skett ifråga om vägtrafikskatten, där mycket utförliga regler om bl.a. Prop. 1992/93:124betelningen finns i vägtraflkskattelagen. Bestämmelseraa i 53 och 56 §§ kaninte utnyttjas av regeringen för att meddela föreskrifter om sådant som måstelagregleras. Uppskovet med skattebetelningar för vissa grapper av fordon månad är enligt min mening heller inte av den karaktären att enlagreglering har behövt ske. Det bemyndigande som återfinns i 56 § förregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmareföreskrifter om uppbörd avser endast reglering av sådana frågor som harkaraktär av verkställighetsföreskrifter. ■Detsamma gäller det i punkten 5övergångsbestämmelsema lämnade bemyndigandet. Lagförslag2, avseende lagerskatt på dieselolja, och lagförslag 4 har närmare kommenteratsi avsnitt 14, lagförslag5 innehåller i huvudsak tekniska justeringar beroende på att regleraa omkilometerskatt tes bort. Dessutom görs de skattesatsjusteringar som beskrivs iavsnitten 57 och 11, lagförslagen67 har kommenterats i avsnitt 13 och lagförslag 8 i avsnitt 4. Övrigalagförslag avser smärre konsekvensändringar till övriga förslag. Jaghemställer att regeringen föreslår att ante förslagen till 1. lag om dieseloljeskatt och användning av vissa oljeprodukter, 2. lag om lagerskatt på dieselolja, 3. lag om ändring i vägtraflkskattelagen (1988:327), 4. lag om ändring i vägtrafikskattelagen (1988:327), 5. lag om ändring i lagen (1988:328) om vägtrafikskattpå utländska fordon, 6. lag om ändring i lagen (1978:69) omförsäljningsskatt på motorfordon, 7. lag om ändring i lagen (1991:608) om ändring ilagen (1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon, 8. lag om ändring i lagen (1957:262) om allmänenergiskatt, 9. lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatteroch prisregleringsavgifter, 10. lagom ändring i skattebrottslagen (1971:69), 11. lagom ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skatte fordringar, 12. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 13. lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343), 14. lag om ändring i lagen (1951:442) om förhandsbeskedi toxeringsfrågor, , - 'ag om ändrinp iu ■ -'ftspn>cessen. ' "nVlagen (,975:1027) r . Kgeringenansluter sig Hit f" Förteckning överremissinstanser som avgett yttrande över Prop. betänkandet (SOU1992:53) skatt på dieselolja Bilaga 1 Efterremiss har yttranden över betänkandet lämnats av ombudsmän.Riksåklagaren, , , , Stotens järavägar.Vägverket, , ,, , Stetens väg- och trafikinstitut.Generaltullstyrelsen, , Närings-och teknikutvecklingsverket, Stotskontoret,, Stetens naturvårdsverk, Göto hovrätt. Kammarrätten iSundsvall, i , AB ,, , ,Skogsindu-strieraa. , Sjösportens samarbetsdelegation, . , , , , , , AB Pente, , Föreningen och . Bilaga2 Utdrag ur protokoll vid sammanträde Per Jermsten, regeringsrådet , justitierådet IngerNyström. Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av stetsrådet beslutet inhämte lagrådets yttrande överförslag till 1. lag om dieseloljeskatt och användning av vissaoljeprodukter, 2. lag om lagerskatt på vissa oljeprodukter, 3. lag om ändring i vägtraflkskattelagen (1988:327), 4. lag om ändring i vägtraflkskattelagen (1988:327), 5. lag om ändring i lagen (1988:328) om vägtrafikskattpå utländska fordon, 6. lag om ändring i lagen (1978:69) omförsäljningsskatt på motorfordon, 7. lag om ändring i lagen (1991:608) om ändring ilagen (1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon, 8. lag om ändring i lagen (1957:262) om allmänenergiskatt, 9. lagom ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och pris- regleringsavgi fter, 10. lagom ändring i skattebrottslagen (1971:69), 11. lag om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar, 12. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 13. lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343), lag om ändring i lagen (1951:442) om förhandsbesked i texerings-frågor, 15. lag om ändring i bevissäkringslagen (1975:1027) förskatte- och avgiftsprocessen, 16. lag om ändring i lagen (1972:435) om överlastevgift, 17. lag om ändring i tullagen (1987:1065). Förslagen har inför lagrådet föredragits av kammarrättsassessora föranleder följande yttrande av lagrådet: Förslagtill lag om dieseloljeskatt och användning av vissa oljeprodukter Lagrådetkonsteterar inledningsvis att förslaget från såväl systematisk som materiellsynpunkt har vissa brister. Regleringens innehåll framträder således förststegvis och ibland endast motsättningsvis. Väsentliga inslag i den föreslagnaordningen återfinns därtill i andra författningar, till vilka hänvisningargörs. nämnda förhållanden försvårar överblicken av regleringen och kandärmed också tänkas ge upphov till vissa tillämpningssvårigheter. Som exempelpå systematiska brister i förslaget kan anges de olika bestämmelseraaom ägare och brakare i 6 § andra Prop. stycket 9 §, 12 § och 20 §samt dessa bestämmelsers inbördes samman- Bilaga 2 Förslagetsbestämmelser om straffrättsligt ansvar, tillsyn och avgifter utgör en mycketstor del av lagens innehåll. Lagrådet har i och för sig förståelse för detteförhållande. Den föreslagna nya ordningen för beskattning av oljeprodukter,vilka används som drivmedel för personbilar, lastbilar och bussar, kommersåledes uppenbarligen att medföra ett påtegligt behov av både en effektivtillsyn och ett verksamt sanktionssystem. Enligt lagrådets mening kan detemellertid ifrågasattes om inte de föreslagna lösningama gjorts merkomplicerade och långtgående än nödvändigt. Vadtill en början gäller de föreslagna straffrättsliga bestämmelseraa så finns i 9§ förste stycket, efter mönster från bl.a. 79 § vägtraflkskattelagen(1988:327), en regel som innebär ett nära nog strikt ansvar för ägaren tillfordon i vars bränsletenk har påträffats märkt, s.k. lågbeskatted dieselolja.Påföljden är böter eller fängelse . Av andra stycket iparagrafen framgår att även fordonets förare, om han kände till eller bortkänna till att bränsletanken innehöll lågbeskatted olja, kan dömas till ansvarenligt samma straffskala. I sainma stycke föreskrivs också att den som brakarannans fordon uten lov "döms i ägarens ställe". 6 § andra stycketinnehåller särskilda bestämmelser om vem som i olika fall skall betraktes somägare till ett fordon. I 12 § ges därtill deteljerade regler om vem som skallanses som ägare eller brakare till fordon som tillhör eller brakas av steten,kommun eller en juridisk person. Vidtillämpningen av skattebrottslagen (1971:69) och andra ansvarsbestämmelser påskatteområdet utgör det undandragna beloppets storlek normalt en viktigutgångspunkt för bedömningen av en gäraings straffvärde. Bortsett från fall dådet blir fråga om upprepade överträdelser av bestämmelseraa i 4 § kan noteras,att det här sällan kan bli fråga om några större undandragna belopp.Bränsletankens rymd sätter här gränsen. Även om hänsyn tes till vad tidigaresagts om föreliggande behov av verksamma reaktioner framstår det som uteslutetatt det i normalfallet kan finnas skäl för annan påföljd än ett måttligtbötesstraff. Vad särskilt gäller fordonets ägare, eller den som skall ansesvara i hans ställe, kommer därtill att han enligt 1820 §§ kommer att påförasen i regel mycket kännbar, särskild avgift. Deföreslagna reglema om den särskilda avgiften innebär i sig att det fmns etteffektivt medel mot överträdelser av 4 §. Det kan enligt lagrådets meningdärför ifrågasattes om det finns behov av den i 9 § föreslagnakriminaliseringen. Vad nu sagts gäller i särskilt hög grad den mycket vidapersonkrets som enligt förslaget kommer att kunna omfattes av paragrafensstraffensvar. Inte ininst hänsynen till rättsväsendets sterkt ansträngdaresurser telar för att det i förslaget i allt fell bör införas en regel, sommed förebild från bl.a. 13 § skattebrottslagen och 23 a § lagen (1960:418) omstraff för vamsmuggling, anger att det beträffende den som enligt 1820 §§kan påföras särskild avgift skall företes en Prop. 1992/93:124 åtelsprövning innan telan får väckas om ansvar enligt 9 §. Avvad redan sagts framgår att lagrådet anser att det finns behov av ytterligareöverväganden angående den slutliga utformningen av förslaget. Till vägledningför dette arbete lämnas i det följande vissa ytterligare kommenterer tillskilda bestämmelser i en del paragrafer. Sistemeningen i 9 § andra stycket synes obehövlig. Samma bestäramelse återfinns i 6§ andra stycket siste meningen. Motbakgrand av vad sagts om straffvärdet hos gäraing som avses i 9 § kandet ifrågasattes om det i praktiken kommer att finnas något utrymme för att rabriceraett brott mot 9 § som grovt (77 §), 72§ andra stycket innehåller bestämmelser vilka framstår som onödiga. Vad därsägs får anses gälla enligt allmänna straffrättsliga principer. Bestämmelsernai 14 § andra stycket behövs inte. Regleraa i 36 kap. 3 § 1 ärtillämpliga även beträffande andra brott än brott enligt balken. 16§ torde vara onödig. Såväl polis- som tullmyndigheterna har som övergripande uppgifterinom sina verksamhetsområden att uppdaga och utreda brott. Vad särskilt gällerden föreslagna regeln angående polismyndigheteraa bör vidare anmärkas, attbegränsningen till "personbilar, bussar och lastbilar" inte ärändamålsenlig, "Tillsynen" bör naturligtvis också omfette såcfenaförferanden som avses i 10 §, Förslagtill lag om lagerskan på vissa oljeprodukter Skattskyldigtill lagerskatt är enligt I § den som vid ikraftträdandet, dvs. den 1 oktober1993, innehar oljeprodukter som avses i 1 § lagen om dieseloljeskatt ochanvändning av vissa oljeprodukter. 1 2 och 3 §§ finns närmare bestämmelser omskattskyldighetens omfettning. För att en oljeprodukt skall medföra lagerskattkrävs sålunda enligt 2 § dels att skattskyldighet för produkten inträtt vidtillämpning av 8 § förste stycket I lagen (1957:262) om allmän energiskatt,dels att produkten är avsedd att förbrakas för framdrivande av sådana fordonsom avses i 4 § dieseloljeskattelagen. Av 3 § framgår vidare att lagerskattskall tes ut bara på den del av ett innehav som överstiger viss kvantitet. I4 § föreskrivs att den som är skyldig att betela lagerskatt skall lämna endeklaration till beskattningsmyndigheten om sitt innehav av skattepliktigaoljeprodukter. Deklarationen, som skall ha kommit in till skattemyndighetensenast , skall te upp de lagrade olje-produkteraas art ochkvantitet, lagringsplatseraa, den använda mätningsmetoden och lagerskattensbelopp. Somframhållits i remissprotokollet bygger övergången från kilometerskatt tilldieseloljeskatt på att endast högbeskattede oljeprodukter skall komma tillanvändning som drivmedel för motorfordon. Den märkning av villaolja och annan lågbeskattedolja som avses komma till stånd har härvid en central roll. Målsättningen äratt all olja som förbrakas vid sidan av drivmedelsområdet skall vara förseddmed märkämnen. Uten sådan märkning torde exempelvis ansvarsbestämmelseraa idieseloljeskattelagen bli förhållandevis verkningslösa. Någraregler om att den olja som vid ikraftträdandet av det nya Prop. 1992/93:124systemet fmns i lager hos leverantörer och konsumenter skall märkas Bilaga 2läggs inte fram i lagförslaget. I fråga om sådan olja kommer det därför inteatt finnas någon märkning som i förekommande fell ger besked om att oljan är lågbeskattedoch därmed förbjuden som drivmedel. I vilken utsträckning lagrad olja avses bliföremål för fysisk inventering i samband med ikraftträdandet kan inte heller utläsasav remissprotokollet. Under föredragningen inför lagrådet har dock upplysts attsådana kontrollåtgärder torde komma att utföras endast stickprovsvis. Avdet anförda följer att möjligheten till kontroll av deklarerade uppgifter omoljeinnehavets storlek och tilltänkte användningsosmråde torde bli mycketliten. Att notera är också att de oljeprodukter som innehafts den 1 oktober1993 kan vara förbmkade eller sålda när deklarationen avlämnas. Denvalda lösningen kan därför göra det frestende för en skattskyldig att i sindeklaration lämna för låg uppgift om sitt innehav av skattepliktig olja. Frånvaronav tillförlitlig bevisning rörande skattepliktig oljevolym per den 1 oktober1993 kan - i förening med de stora skattebelopp som det ofta är fråga om -beferas ge upphov till oenhefligt skatteuttog och svårlösto tvister medskattemyndigheten. En sådan utveckling bör undvikas. Enligt lagrådets uppfettningär det troligt att nämnda problem i samband med övergången till dieseloljeskattskulle bli mindre om ett märkningsförferande införs jämväl för oljeproduktersom finns i lager när det nya systemet träder i kraft. Fömtsatt att en sådanordning är tekniskt möjlig förordar lagrådet att den övervägs under ärendets fortsättoberedning. Förslagtill lag om ändring i vägtraflkskattelagen (1988:327) Förslagetom att slopa kilometerskatten har föranlett vissa justeringar i regleraa omtidpunkten för betolning av skatt m m (51-56 §§). För det försto begränsasbemyndigandet i 53 § för regeringen, eller den myndighet som regeringenbestämmer, att meddela föreskrifter om undantog för vissa grapper av fordontill betolning av fordonsskatt. I punkt 5 av övergångsbestämmelseraa föreslåsvidare att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, fårmeddela närmare föreskrifter om uppbörd i samband med upphörandet av bestämmelseraaom kilometerskatt. Det allmänna bemyndigandet i 56 § för regeringen, eller denmyndighet som regeringen bestämmer, att meddela närmare föreskrifter om uppbördskall slutligen enligt förslaget avse fordonsskatt och inte som tidigarevägtrafikskatt. I8 kap. 3 § regeringsformen anges att föreskrifter om skatt till stoten skallmeddelas genom lag. Någon möjlighet för att bemyndiga regeringeneller annan att meddela föreskrifter om skatt föreligger i princip inte. Enannan sak är att regeringen med stöd av 8 kap 13 § försto stycket 1regeringsformen kan utfärda föreskrifter om verkställighet av lag. Attfordonsskatt och kilometerskatt utgör skatt i regeringsformens Prop.1992/93:124 mening är ställt utom allt tvivel. Föreskrifter om dessa skattersstorlek Bilaga 2 och fördelning måste alltså meddelas i form av lag. Olikauppfattningar kan däremot möjligen råda om lagkravet måste upprätthållas ifråga om föreskrifter som tor sikte på tidpunkten för inbetolning av skatt. Avsåväl förarbetena fill regeringsformen som praxis (se bl a RÅ 1987 ref 21 ochRÅ 1988 ref 146) framgår emellertid att inte bara bestämmelser som direktreglerar skatteutteget uten även de regler som gäller granderaa för texerings-och uppbördsförfarandet hör till föreskrifter om skatt enligt 8 kap 2 §regeringsformen. Övervägande skäl telar mot denna bakgmnd för att bestämmelseraai 51 och 52 §§ om inbetelningstid m m av vägtrafikskatt är att hänföra tillföreskrifter av nu nämnt slag. Avdet anförda följer att bemyndigandena i 53 och 56 §§ samt i punkt 5 av övergångsbestämmelseraaär förenliga med 8 kap regeringsformen endast om de är avsedda för utfärdandeav verkställighetsföreskrifter, Huravida så är fellet - vid vilket förhållande bemyndigandenaf ö är onödiga eftersom verkställighetsföreskrifter kan meddelas uten stöd av lag- ger remissprotokollet inte något klart besked om. Utformningen av bemyndigandeti 53 § ger dock onekligen intryck av att delegeringen syftor till något mer änenbart en rätt att utfärda verkställighetsföreskrifter. Detär inte minst från tillämpningssynpunkt viktigt att osäkerhet inte råder omräckvidden av ett bemyndigande för regeringen eller annan att meddelaföreskrifter. Lagrådet utgår från att grandlagsenligheten hos de nu diskuteradebemyndigandena belyses närmare under det fortsätto lagstiftningsarbetet. Lagrådetlämnar förslagen uton erinran. utdrag urlagrådsremissens lagförslag P"""?- 1992/93:124 Bilaga3 1 Förslag till Lag om dieseloljeskatt och användning av vissa oljeprodukter 1 § Dieseloljeskatt skall betolas till stoten enligtdenna lag för oljeprodukter som är skattepliktiga enligt lagen (1957:262) omallmän energiskatt.