prop · GG03150 · 1992-12-31 00:00:00 — Kronanskurs har försvagats väsentligt . En orsak till det kraftigakursfallet är att den ökade osäkerhet som följer av den flytande växelkursenmedfört att många förelag amorterat av sina lån i utländsk valuta. Enkraftig depreciering av kronan skapar en obalanserad ekonomisk utveckling därden inhemska efierfrågan stramas ål som snabbt stigande vinster inomexportsektorerna riskerar att driva upp lönerna. En svagare krona riskerarockså att ge näring ål inflalionsförväntningaraa. Det är därför viktigt attföratsättningar skapas för en stabilisering av kronans värde på en rimlig nivå. Detär angelägel att en lägre räntenivå kan uppnås. En lägre ränta skulle förbättradet inhemska efterfrågeläget och minska problemen i fastighetssektorn ochbanksystemet. Den ekonomiska politiken måste utformas så att tilltron till densvenska ekonomins långsiktiga uiveck-lingkraft stärks. Bara då kan utrymmeskapas för en uthålligt lägre räntenivå. En hållbar strategi för att minska deoffentliga underskotten är här av central betydelse. Utvecklingenpå penning- och valutamarknaderna under de senasie månadernahar visat att osäkerhet om de politiska fömtsättningama för attbedriva en fast ekonomisk politik skapar omedelbar oro på penning- De effekter på ränta och växelkurs som följer aven sådan oro orsakar stora kostnader för nationen. Penningpolitikenhar i enlighet med prisstabiliseringsmålel inriktats på en försiktig hanteringav marginalräntan. har marginalräntan sänkts från12,5 till . Jämfört med , då etl relativt lugn rådde påpenning- och valutamarknadema, har de korta räntoma fallit med ca 2,5procentenheter. Skillnaden gentemot den korta tyska räntan är . Den långa räntenivån, som inte direkt kan styra,är i stort sett oförändrad. Här är skillnaden gentemot den tyska räntan större,. Denhittills förda penningpolitiken med en försiktig hantering av marginalräntan,bedriven på ett sätt som inte rabbar tilltron till fastheten ilåginflationspolitiken, är en långsiktig styrkefaklor i den ekonomiskapolitiken. Enomläggning av permingpolitiken mot snabba och kraftiga räntesänkningar Ulanett trovärdigt budgetsaneringsprogram skulle riskera tilltron tilllåginflationspolitiken och därmed kunna pressa ned kronkursen och ge upphovtill inflationsimpulser. Delta skulle skapa förväntningar om en högre inflationi framtiden och driva upp de långa räntorna. Låga räntor är möjligaenbart om penning- och finanspolitiken i Prop. 1992/93:150 förening bidrartill att förtroende skapas för penningvärdets stabilitet. Ettstärkt förtroende för den ekonomiska politikens långsiktighet skulle öka denkortsiktiga handlingsfriheten för permingpolitiken. (SOU1993:20) har lagt fram förslag som kan bidra till detla. Bland annat föreslåsatt mål att värna penningvärdet skall lagfästas och att formernaför att utse fullmäktige i bör ändras så att tilltron tillpenningpolitikens långsiktighet stärks. Det är min uppfattning all förändringari denna riktning är önskvärda. Efter remissbehandlingen av betänkandet börregeringen återkomma med en proposition i denna fråga. Ekonomikommissionenpekar ut institutioneraa på arbetsmarknaden och lönebildningsprocessen som enbidragande orsak till de återkommande kostnadskriserna. Jagdelar kommissionens uppfattning att lönebildningen måste reformeras.Lönebildningen, både utvecklingen av den allmärma lönenivån och lönestmkturen,är dock i allt väsentligt ett ansvar som vilar på arbetsmarknadens parter.Staten påverkar fömtsättningama genom den ekonomiska politiken,arbetsmarknadslagstiftningen m.m. Staten bör avstå från inkomstpolitik.Erfarenheteraa av statliga ingrepp i lönebildningen manar inte till efterföljd. Denfasta växelkursen var en viktig del av låginflationspolitiken. Alltför högalöneökningar ledde till press på valutakursen, stigande ränlor och åtstramningsom minskade sysselsättningen. Sambandet mellan alltför höga lönelyft ochsysselsättningsutvecklingen blev tydligt. Kostnadslägel kunde successivt haåterställts genom en ansvarsfull lönebildning. Detfaktum att nu har en rörlig växelkurs förändrar inte de spelregler somgäller för lönebildningen. Arbetsmarknadens parter måste också under rörligväxelkurs ta hänsyn till avvägningen mellan löne- ochsysselsättningsutveckling. Löneutrymmet fastställs ytterst av produktivitetsutvecklingen.En ansvarslös lönebildning kommer alt motverkas av en stram finans- ochpenningpolitik. Statenshuvuduppgift är att föra en sådan ekonomisk politik att allmänt godafömtsättningar för lönebildningen skapas. Ett exempel på detta är skallereformen.Genom de väsentligt sänkta marginalskatterna krävs det numera en mycket lägreökning av lönen före skatt för att uppnå en given ökning av lönen efter skalt.Övergången till generella statsbidrag iimebär att kommuneraa liksom privataarbetsgivare får bära de falla kostnaderaa för en löne- eller volymökning.Sambandet mellan löne- och sysselsättningsutveckling blir mera påtagligt. Detdirekta ansvaret för lönebildningens följder har ökat. De egna avgifterna iarbetslöshetsförsäkringen har höjts. Ytterligare höjningar blir sannoliktaktuella i samband med all arbetslöshetsförsäkringen reformeras. Därmed blirkostnadema för arbetslöshet mera påtagliga för personer som har arbete, vilketkan bidra till att lönerna inte hamnar på en Arbetslöshetsersättningarnaoch utbildningsbidragen sänks Prop. 1992/93:150 fr.o.m. vilketbör kunna bidra lill en dämpad löneutveckling. Ibudgetpropositionen redovisades ett förslag som innebär att ramar förmyndigheternas förvaltningskostnader införs och all Slalens arbetsgivarverkombildas och får en i förhållande lill regeringen mer självständig ställning.Liknande tankegångar framfördes också av ekonomikommissionen i dess betänkande.Denna decentralisering liksom de nya villkoren för kommunerna medför också attdet blir allt svårare för regeringen att direkt ingripa i lönebildningen.Ansvarsfördelningen blir klarare. Enhög och stabil sysselsättning kan endast tryggas genom ekonomisk tillväxt.Regeringens politik för att komma till rätta med obalanseraa i samhällsekonominskapar fömtsättningar för detta. Endast i en dynamisk ekonomi med livskraftigaföretag kan människors rättmätiga krav på riktiga arbeten tillfredsställas.Arbetsmarknadspolitiken är endasl ett komplement till en sådan ekonomiskpolitik, men ett komplement som fyller en viktig funktion i den ekonomiska krisvi nu befirmer oss. Innanden förda politiken för en högre tillväxt ger resultat i form av minskadarbetslöshet krävs aktiva insatser för att förhindra permanent utslagning frånarbetsmarknaden. Speciella åtgärder krävs också för att möjliggöra för ungamänniskor att få sitt första arbete. Arbetslinjen ligger fast. Såväl individensom samhällsekonomin mår bäst av att den som förlorat sin ordinarie anställningaktivt utnyttjar sina kunskaper och tid i aktiva åtgärder eller förkovrar sig.På så sätt förhindras att människor passiviseras eller förlorar kontakten medarbetsmarknaden. Lägetpå arbetsmarknaden är mycket allvarligt. /91 då nedgångenbörjade har sysselsättningen minskat med ca 400 000 personer, eller avarbetskraften. Betydande insatser har gjorts för all bemästra den stigandearbetslösheten: en rad nya åtgärdsformer såsom ungdomspraktikplatser och arbetslivsutvecklinghar utvecklats, infrastmkturinvesteringar av en historisk omfattning harbeslutats och tidigarelagts. Såväl gymnasiet som högskolan har ökat sinintagning. Dessutom utnyttjas hela arsenalen av traditionella arbetsmarknadsåtgärder. Prognosernavisar att arbetslösheten sannolikt kommer att kulminera under nästa budgetår.De förslag som läggs fram innebär att åtgärderna får en långt störreomfattning . För att så många människor som möjligt skall nås av denaktiva arbetsmarknadspolitiken sker en koncentration och omläggning lillbilligare åtgärder. De medel som står till buds måste utnyttjas så att deräcker till fler. Risken för en kraftigare ökning av arbetslösheten än hittillsbland kvinnor måste också särskilt uppmärksanunas. Detnu framlagda förslaget innebär en offensiv för uppmstning och förnyelse på enrad fronter. Tillsammans med de åtgärder som föreslogs i budgetpropositionen erbjuds totalt 400 000 personer arbete eller Uppmstningenomfattar ett flertal samhällssektorer, från Prop. 1992/93:150 affärsverkensnyinvesteringar till utbyggd utbildning inom del ordinarie Bilaga 1utbildningsväsendet. Investeringari människor genom utbildning är den viktigaste kapitalplacering folkhushållet kanvidta. Förkovran och kompetensutveckling är gmnden för tillväxt och välfärd.Därför satsar regeringen på en kraftig upprustning och förnyelse av kunskap ochkompetens. Den mera kostsamma arbetsmarknadsutbildningen får nu stå tillbakaför en kraftig expansion av det reguljära utbildningsväsendet. Det innebär attresurser avsätts för 40 000 platser i gymnasieskolan, 33 000 platser i kommunalvuxenutbildning, 13 000 platser i folkhögskolor och folkbildning samtytterligare 3 000 platser i högskola. Utbildningsinsatser för invandrare börirmefatta betydande inslag av svenskundervisning för att göra dem bättrerastade för arbete och fortsatta studier. Denutbildning, praklik och kompetensutveckling som kan ske ute på arbetsplatsernaskall också till fullo tas till vara i arbetsmarknadspolitiken. I medminskat kapacitetsutnyttjande i företagen är det angeläget att arbetsgivarnautnyttjar det utrymme som härigenom uppstår till alt utveckla de anställdaskompetens. På så saft står både den enskilde och företaget bättre mstat för enkonjunktumppgång. Bidrag till utbildning i företag lämnas med 40kronor . För att öka utbudet av sådan företagsutbildning avsättsytterligare medel så att antalet platser kan öka från 8 000 till 28 000. Samtidigthöjs statsbidraget till . Systemetmed ungdomspraktikplatser som introducerades har visat sig vara mycketuppskattat och värdefullt. praktiserade hela 82 500 ungdomarunder ute på arbetsplatserna. utvidgas antalet praktikplalser till 103000 (inkl. unga akademiker). Speciellaåtgärder för att underlätta för unga akademiker alt efter avslutade studierkomma ul på arbetsmarknaden föreslås. Tiden mellan utbildning och arbete inomutbildningsområdet får inte bli alltför lång för då riskerar akademikerna attförlora värdeftiU kompelens. 3 000 nyexaminerade akademiker i åldern 2529 årmed minst 120 poäng skall därför liksom de yngre ungdomarna med lägreutbildning kunna erbjudas praktikarbete, dock . Praktikenbör förläggas inom det verksamhetsområde till vilket den akademiskautbildningen syftar. Dennya åtgärden arbetslivsutveckling (ALU) har fått en god start. Intresset harvisat sig vara stort och uppgick antalel deltagare iALU-projekt till ca 18 000. Antalet beräknas kunna öka till 50 000. Genomdessa utbildnings- och kompetenshöjande åtgärder blir de som berörs bättreförberedda för att möta arbetsmarknadens krav. Arbetsmarknaden kommer att fungerabättre i en kommande högkonjunktur. Det är av stor vikt att kurma undvikaöverhettningstendenser när efierfrågan på arbetskraft tar fart. Detta kanåstadkommas genom att arbetskraften är väl utbildad och genom att lönebildningoch rörlighet fungerar väl. Fömtomdet tioåriga program för utbyggnad av infrastmkturen som regeringenpresenterade i prop. 1992/93:176, föreslås nu ytterligare upprustning och förnyelsegenom medel till affärsverksinvesteringar, Prop. statliga byggen, samlingslokaleroch skogsbilvägar. Sammanlagt innebär Bilaga 1 dessa att ytterligare 5000 personer får sysselsättning, som åtgärdema i sig bidrartill bättre och effektivare infrastmktur i vid Tillde åtgärder som redovisas här kommer effekterna av det ROT-program somriksdagen har ställt sig bakom. Programmet innebär bl.a. stöd förreparationer och bostadsförbättringar, ytterligare räntebidrag för ombyggnad avbosläder, förhöjt bidrag för ombyggnad av äldrebostäder, ytterligare resurserför kulturmiljövård och stimulansbidrag för reparation och underhåll av vissakommunala fastigheter m.m. Motbakgmnd av bl.a. riksdagsbehandlingen om stimulanser till byggsektorn inomskattesystemets ram presenterar statsrådet senare denna dag ettförslag rörande skattereduktion för reparationskostnader m.m. för bostadshus.Sysselsättningseffekten av detta beräknas ligga i intervallet 15 000-28 000. 4.1 Sanering av den offentliga sektorns finanser Denoffentliga sektom uppvisar elt mycket stort underskott. Statens, kommunernasoch socialförsäkringssektorns samlade utgifter är väsentligt större äninkomstema. beräknas underskottet i den offentliga sektorasfinansiella sparande uppgå till ca , vilket motsvarar per person. Innebörden är att nuvarande offentliga utgifter ibetydande utsträckning måste finansieras genom framtida skaller, en belastningpå framtida skattebetalare. Nuvarande underskott ger vid ränta tillkommanderäntebetalningar på ca 15 miljarder kxonovper år, vilket bidrar till ett övertiden växande underskott. En växande offentlig nettoskuld medför stiganderänteutgifter som tränger undan andra angelägna offentliga utgifter samlminskar utrymmet för sänkningar av samhällsekonomiskt skadliga skatter. Denoffentliga sektorns finanser måste saneras för att: a) skapa fömtsättningar för en stabil utveckling medhög tillväxt och låg inflation, b) skapa utrymme för varaktigt lägre räntor, c) undvika utträngiiing av angelägna offentligautgifter och möjliggöra strategiska skattesänkningar. Regeringenspolitik har i hög grad varit inriktad på att sanera de offentliga finanseraagenom sänkta offentliga utgifter. 1 föregående års kompletteringspropositionuttalades en målsättning om besparingar på . Dettamål har uppnåtts, och överträffats, på mindre än bl.a. genom denuppgörelse som uppnåddes mellan De sammanlagda Prop. 1992/93:150budgetförstärkningar som beslutats av Bilaga1 beräknas på lång sikt uppgå till . Detta innebär ettmycket betydande steg mot sanering av de offentliga finansema. Höjdaskatter kan innebära ökade skattekilar som snedvrider resursanvändningen ochmotverkar tillväxt. Saneringen av de offentliga finanserna bör därför ske genomen kombination av sänkta offentliga utgifter och inkomstförstärkningar somsammantagna inte leder till större skattekilar. Saneringensker i enlighet med den av regeringen föreslagna och av antagnalångsiktiga utgiftsstrategin (LUS). Utgiftsutrymmen och besparingskrav läggsfast för en treårsperiod med årliga rallande avstämningar. 4.2 Den långsiktiga konsekvenskalkylen (LK) Föratt fastställa den långsiktiga utgiftsstrategin görs beräkningar avden offentliga sektorns utveckling för den närmaste fem-årsperioden i form aven långsiktig konsekvenskalkyl (LK). Den är ingen prognos över utvecklingenutan visar hur budgetutvecklingen kan förväntas bli med utgångspunkt frånredan fattade beslut. I årets LK-kalkyl har det budgetförstärkningsprogram somföreslogs i finansplanen lagts in i beräkningarna. Programmet har lagts in med10 miljarder kronor per budgetår /95 /97. För budgetåret1997/98 har lagts in. Vidare har beräkningama utgått frånatt utgifterna för offentlig konsumtion skall vara realt oförändrade underperioden. Tabell4.1 Statsbudgetens saldo enligt LK-kalkyen Miljarder kronor, löpande priser -190,1 -191,2 -155,5 -138,5 -105,2 -70,2 Andel av BNP procent -13,1 -12,9 -10,1 -8,6 -6,2 -3,9 Denbudgetbelastning i form av medlemsavgifter och inkomstminskningar som kanberäknas uppstå i samband med EG-medlemskapet ingår inle i beräkningarna. Delinnebär att dessa ökade utgifter eller minskade inkomster bör kompenseras. Detbör observeras att närmandel till EG beräknas medföra förbättringar ifömtsättningaraa för den svenska ekonomin med ökade offentliga inkomster somföljd. 4.3 Denlångsiktiga utgiftstrategin (LUS) Prop. Bilaga1 I finansplanen angavs som en norm för budgetpolitiken all det strakturella underskottet i deoffentliga finanserna skall avskaffas. att detta skulle krävadels realt oförändrade utgifter för den offentliga konsumtionen, dels tillkommande budgetförstärkningar på ca år 1994saml ca därefter lill och med . Jagredovisade också att budgetförstärkningarna kunde komma att berörat.ex. socialförsäkringama, bostadssektorn saml har därefter ställt sig bakom ellbudgetsaneringsprogram på ca 1994-96,dvs. Detär av slor vikt att ett mera detaljerat långsiktigt budgetsaneringsprogram kanbeslutas av . En förstärkning av finanspolitiken i delta perspektivgör det möjligt alt stabilisera den offentliga finansiella skulden och undvikaen accelererande offentlig skuldsättning. Därmed undviks för det första attkommande generationer tvingas betala för den konsumtion som dagens generationerpå felaktiga gmnder beviljat sig själva. En accelererande skuldsättning skullemedföra krav på kommande generationer att genom snabbt ökande räntebetalningarerlägga stigande skaller för successivt sjunkande offentliga tjänster. Dettavore både omoraliskt och orättvist. För det andra skulle en accelererandeoffentlig skuldsättning leda till en allt svagare realekonomisk utveckling,inte minst genom stigande räntor. Arbetslösheten skulle fortsätta att stiga ochlevnadsstandarden skulle sjunka. Det vore oansvarigt att genom bristandebeslutsförmåga medverka lill detla. Medett kraftfullt saneringsprogram för de offendiga finansema kan å andra sidanutvecklingen vändas i positiv riktning. De positiva effekteraa av de omfattandestmkturreformer som redan beslutats ges en chans att verka. Sverigeålerapprättas som industri- och företagarnation. Tillväxten återkommer,arbetslösheten minskar och en stabil bas för välfärden kan skapas. Medborgamaslevnadsstandard kan öka. Jagvill erinra om att i sitt betänkande starkt understrakitbehovet av ett långsiktigt och stabilt budgetsanerings-program. "För enstabil makroekonomisk utveckling är det nödvändigt att bromsa densnabba försämring som inträffat i de offenlliga finanserna. Enväxande skuldsättning för staten och den offentliga sektora som helhet minskarnämligen handlingsfriheten i finanspolitiken - och har redan gjort det på ettdestmktivt sätt" (sid 42). rekommenderar att denoffentliga skulden stabiliseras på en nivå av av BNP. Jag konstateraratt detta mål nås genom den politik som regeringen föreslår. Detär ofrånkomligt att alla medborgare på ett eller annat sätt kommer att berörasav delta saneringsprogram. Detta kan beröra bidrag till såväl enskilda somorganisationer och företag. Beslut om att statsbidraget till de politiskapartieraa skall minskas har redan fattats. Sammansättningen av deåtgärder som föreslås har därför gjorts så att de skall upplevas somfördelningspolitiskt rättvisa. Jagvill också erinra om de omfattande åtgärder som redan genomförts. harpå förslag från regeringen beslutat om budgetförstärkningar, i huvudsakminskningar i de offentliga utgifterna, på , eller ca6 % av BNP. Utöver begränsning av den offentliga konsumtionen sker dettahuvudsakligen genom minskning av subventioneraa till bostadssektorn samt genomstrakturella förändringar i socialförsäkringssystemen. Med de förslag som nupresenteras fullföljs dessa stmktureUa förändringar i budgeten. De offentligautgifterna sänks till av BNP från att som mest ha utgjort drygt 70 %.Skattekvoten har sänkts från till av BNP Som framgår av diagram 4.1avskaffas det konjunkturrensade underskottet i de offentliga finanserna underperioden. Underskottet i de lolala offentliga finanserna reduceras från 13,4 %av BNP till av BNP . 1992/93:150 Bilaga 1 Diagram4.1 Den offentliga sektorns finansiella sparande 1991-1998 Andel av BNP 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 Denfinansiella offenfliga skulden stabiliseras på en nivå om av BNP,diagram 4.2. Diagram4.2 Den offentliga sektorns finansiella nettoställning Andel av BNP Prop.1992/93:150 Bilaga 1 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 Budgetsaneringenbygger på en kombination av ekonomisk tillväxt med bevarad låg inflation,betydande effektivisering och besparing inom den offentliga sektom, samtreducering av utrymmet för privat konsumtion genom i första hand minskadehushållstransfereringar och höjda avgifter samt vissa höjda skatter. Inomramen för den föreslagna konsolideringen har utrymme skapats för en högoffentlig investeringsnivå, både vad gäller fysiskt kapital i vägar ochjärnvägar och vad gäller mänskligt kapital i utbildning och forskning.Infrastmkturinvesteringama fyrdubblas jämfört med . Insatserna förforskning och utbildning ökas kraftigt, inte minst genom den satsning påupprastning av medborgamas kunskaper som föreslås. Dessutom har utrymmeskapats för en nödvändig satsning på de mindre och medelstora företagen,särskilt i fråga om reformer inom beskattningen. Den föreslagnakonsolideringen av de offentliga finanseraa berör därmed utrymmet förkonsumtion, både privat och offentlig. Enligt långtidsutredningen skulleden privata konsumtionen öka med . Dettautryname reduceras med ca genom programmet. hållsutgifteraa för den offentliga konsumtionen realt oförändrade. Om man antar attde reala utgifteraa för den offentliga konsumtionen annars skulle ha vuxit medca motsvarar denna begränsning en besparing på ca 35 miljarder kronor.Programmet omfattar således totalt i förstärkningar.Därtill är inriktningen på åtgärderaa sådan att väsentliga strakturellaförbättringar genomförs i de ekonomiska systemen, vilket långsiktigt förstärker ekonomins utvecklingskraft. Genomdetta program uppnås en förstärkning av de offenlliga finansema Prop.1992/93:150 av samma storlek som ansåg nödvändig. Noteraskan all har utgått från all utgifterna för den offentligakonsumtionen växer i takt med den faktiska tillväxten i ekonomin, perår. Genom att förespråka alt dessa utgifter hålls realt oförändrade spararEkonomikommissionen ca . Det faktum att denna besparing serut all vara större än vad jag föreslår beror således enbart på attEkonomikommissionen har antagit en högre normal utveckling för den offentligakonsumtionen som jämförelsenorm. Jagövergår nu till den närmare preciseringen av de åtgärder som enligt min meningmåste inrymmas i ett långsiktigt saneringsprogram för de offenlliga finanseraa.Åtgärdernas inriktning och omfattning framgår i det följande. Begränsningenav den offentUga konsumtionen uppgår till ca Realtoförändrade utgifter för offentlig konsumtion innebär mycket omfattande krav påeffektiviseringar och rationaliseringar inom både stat och kommun. Bådeprimärkommunema och landstingen möter ökade krav på service pågmnd av förändringar i befolkningens ålderssammansättning och tekniskaförändringar inom sjukvården. Med hänsyn tagen till en väntad reallöneökningför de offentligt anställda kan besparingskravet ovan omräknas lill elt krav påproduktivitetsökningar på så att servicenivån kan upprätthållas.Detla är möjligt enbart om konkurrens, entreprenader och privata alternativutnyttjas i betydligt större omfattning än . Jag konstaterar attde beräkningar som finns över produktivitetsutvecklingen inom den offentligasektom har visat på sjunkande produktivitet inom flera områden under 1970-taletsaml en måttlig ökning inom vissa områden under 1980-talel. De förändringar somnu föreslår innebär därmed kraftigt ändrade fömtsättningar för kommuner ochlandsting. Även den statligaverksamheten kommer alt utsättas för omfattande krav på rationaliseringar ocheffektiviseringar. Om omvärldsutvecklingen blir gynnsam kommer del alt påverkautgiftsnivån försvarsbeslut. Rationaliseringskravet kommer attställas på all statlig verksainhet och gäller i särskilt hög grad sådanaverksamheter som av olika skäl har expanderat kraftigt, t.ex.flyklingverksamheten. Inriktningen är att fullfölja arbetet att så långtmöjligt reducera kostnaden per person genom förändringar i handläggningstider,förläggning m.m. 3 1992/93. Nr 150 Bilaga 1 Rättelse: S. 29 första stycket flyttat till S. 30 eftertabellen och 60 ändrat till 75 i samma stycke Denprivata konsumtionen reduceras med ca 46 miljarder kronon Prop.1992/93:150 Minskadetransfereringar till hushällen m.m. 26 * arbetslöshetsförsäkringen m.m. 10 * sjuk- och arbetsskadeförsäkringensamt avgifter inom sjuk- och tandvården 4 * effektivare skatteindrivning 4 * breddad bas för mervärdesskatten 2 * miljö- och punktskatter 8 * ny fastighetstaxering 1