prop · GG03226 · 1992-12-31 00:00:00 — Kommitténhar valt att ta in en beskrivning av dessa skogUga impediment i lagensbemyndigande att meddela naturvåidsföreskriftei. Enligt min mening böidefinitionen emellertid av systematiska skäl tas in som en bestämmelse iansluming tiU lagens beskrivning av vad som skall anses vara skogsmaik. 5.3 Anläggning av ny skog på skogsmark Krav på anläggning av ny skog Mittförslag: Även i fortsättningen skall ny skog anläggas på skogsmark om markensvirkesproducerande förmåga efter avverkning eller på gmnd av skada på skogeninte tas tUl vara på ett godtagbart sätt eUer om marken ligger oumyttjad Nyskog skall dessutom anläggas om skogstillståndet är uppenbartotillfredsställande. Kommitténsförslag överensstämmer med mitt förslag. Dessutom föreslår kommittén en nybestämmelse enUgt viUcen regeringen eUer den myndighet som regeringenbestämmer får ange undantag från skylcUgheten att anlägga ny skog, omsärskilda förhållanden föreligger med hänsyn till naturvårdens,kulturmiljövårdens, rennäringens eUer andra inttessen. Remissinstansernahar i aUmänhet inte ifrågasatt annat än att reglema om reprcxiuktionsplikt börbehållas i den utsttäckning som kommittén föreslår. Längre föryngringstidervid naturUg föryngring accepteras av i i . Den uppfatmingen delas inte avSkogsstyrelsen, i och i Luleåstift. liksom i ansluter sig tUlkommitténs uppfattning att radikala mark- och i Krono- Prop. 1992/93:226bergs län anser att anläggning av ny skog bör ske "inom skäUg tid"främst när det gäller oumyttjad jordbmksmark. ärkritisk till att bestämmelsen om skyldighet att anlägga skog närskogstiUständet är otUIfredsstäUande (den s.k. 5:3-regeln) finns kvar, om än imUdare form. Skälenför mitt förslag: I skogsvårdslagen anges tte olUca fall då ny skog skaUanläggas på skogsmaik. Det första faUet är om markens virkesproducerandeförmåga efter avverkning eller på gmnd av skada på skogen inte tas tUl vara påett godtagbart sätt. Det andra faUet är om marken Ugger oumyttjad. Det ttedjefallet slutiigen är om skogen äi så gles ellei till så stor del består av förmaiicen olämpUgt trädslag att dess tiUväxt är avsevärt lägre än den tUlväxt somär möjUg. Ilagen föreskrivs att åtgärder för anläggning av ny skog i de två första fallenskaU vidtas utan dröjsmål CKh i det ttedje fallet inom skäUg tid Delagbestämmelser som jag nu har redovisat ges ett mera preciserat innehåll iskogsvårdsförordningen CKh i föreskrifter. EttgrancUäggande krav för att de skogspolitiska målen skall kunna uppfyUas är attny skog anläggs efter det att skog har avverkats eller skadats eller dåskogsmark av andra skäl inte umyttjas på ett gcxltagbart sätt. Detta krav harvarit centralt alltsedan 1903 års lagstifming cKh äi numera väl förankrat hosCKh accepterat av en bred bnikarkrets. Det har på ett avgörande sätt bidragittiU det gcxJa skogstillstånd vi har . Jag föreslår inte några lagändringarnär det gäUer skyldigheten att anlägga ny skog efter avverkning eller skadaeller då marken ligger oumyttjad Somjag kommer att redovisa i det följande avses i skogsvårdslagstiftningen medslutawerkning i allmänhet kalawerkning, med eller utan kvarlämnande avfröttäd. De föreskrifter som närmare reglerar återbeskogningskravet efterawerkning är emeUertid inte anknutna tUl nägon bestämd awerkningsform. Iskogsvårdsförordningen anges kravet allmänt på det sättet att ny skog skallanläggas efter avverkning eUer skada på skogen, när beståndets virkesförrådgått ned tUl hälften av det förråd som normalt bör finnas. Det tiUägget görsatt särskUda skäl kan föranleda en annan bedömning. Förordningens bestämmelsepreciseras ytterligare i föreskrifter. Mina förslag i detföljande att tillåta CKkså andra avverkningsformer än den hittillsvarandetracUtioneUa slutawerkningsformen behöver följaktiigen inte få några återverkningar,när det gäller reglema föi näi återväxtskyldighet föreligger. IgäUande bestämmelser anges att sådd, plantering eUer åtgärder för naturligföryngring skaU ha utförts senast under det ttedje året räknat från det år dåskylcUgheten att anlägga ny skog uppkom. Med hänsyn tiU vikten av att skogsmarkumyttjas kontinuerligt bör den tidsgränsen behållas. Nya skogsbraksmetoder kankomma att innebära en successiv föryngring. Det leder till att man normalt intekan bestämma en viss tidpunkt då föryngringsåtgärder skall vara inledda. Sådananya metcxler kan följaktiigen komma att kräva nya föreskrifter i fråga omtidskraven. EnUgtSkogsstyrelsens föreskrifter kan namrlig föryngring gcxltas som för- Prop.1992/93:226 yngringsmetod bara på marker där metoden kan förväntas ge ett tillräckligtbra resultat inom rimUg tid. EnUgt föreskriftema är längsta tillåma tid för attåstadkomma tillfredsställande plantuppslag i utom GotiandCKh i landet i övrigt räknat från slutawerkning. Längre föryng-ringstidär tUlåten på svaga marker i det inre av , dock högst . Detbör enligt min mening vara möjUgt art i vissa faU acceptera längreför-yngringspericxler än dessa. Under fömtsättning att naturlig föryngring äien lämplig föryngringsmetod bör upp tUl kunna accepteras med hänsyntiU bl.a. lokala erfarenheter. Det bör uppdras åt att utformaföreskiifter i enUghet med vad jag nu har anfört. 1 den frågan avser jag attåterkomma tiU regeringen i ett senare sammanhang. Enav de mer kritiserade reglema i skogsvårdslagen har varit den bestämmelse sominnebär skyldighet att anlägga ny skog när skogstUlståndet är otUIfredsstäUande(5:3-regeln). Kritiken har gälh att bestämmelsen, särskilt dåomfattande stadigt ekonomiskt stöd lämnades, innebar att man i aUt för storutsttäckning avverkade skogar med säiskilda natuivärden ckU ei-satte dem med ny skog. Motivet för det statiiga stödetvar att man långsiktigt ville bygga upp skogstiUgångama som man viUestimulera avverkningama främst av kortsiktiga sysselsättnings- ckU regionalpolitiska skäl. Genomstödet har stora arealer gles skog omförts tiU skog där en hög virkesproduktionkan väntas. Av den utvärdering kommittén har gjort framgår att det ekonomiskastödet sannolikt haft negativa effekter på naturvärdena. harbestämmelsen varit av betydelse för att bygga upp ett från produktionssynpunktgott skogstillstånd. Bestämmelsen tillkom då man aUmäntfcHutspådde en framtida virkesbrist I Unje med detta efteisträva-desåteiväxtåtgärdei i lågpioducerande "träs- och skräpskog". Synen påvissa av dessa skogai hai emellertid successivt förändrats allt eftersominsikterna om vad som är biologiskt skydds värt har ökat Vissa lövträdsbestånd isödra och lågproducerande barrträdsbestånd med höga naturvärden omfattadest.ex. Närprcxiuktionsmålet cKh miljömålet jämställs bordet enligt min mening inte finnasett specifikt krav från statens sida att vidta aktiva skogsbmksåtgär-der påmarker som har höga naturvärden. 1 viss utsttäckning bör det emellertid även ifortsättningen stäUäs krav på att återväxtätgärder sätts in på marker med dåligskog. De gällande reglema innebär att åtgärder för att få ny skog skaU vidtasom den befmtiiga skogen är så dålig att virkesförrådet är mindre än hälften avdet normala eller tillväxten är mindre än hälften av vad den skulle kunna vara.Detta är en precisering av skogsvårdslagens beskrivning som talar om skog vaistiUväxt är avsevärt lägre än den tiUväxt som äi möjUg. Jag föreslåi attskogsvåidslagen ändias så an det ifrågavarande kravet på ätei-växtåtgärderbegränsas till att gälla marker där skogstillståndet är uppenbartotillfredsställande. Det innebäi enUgt min mening en betydande begiänsning som,om den preciseras, bör kunna innebära att åtgärder skall krävas först närskogstiUständet är så dåUgt att virkesförrådet eUer tiUväxten understiger en ffedjedel av vad som ärnormalt. Jag avser att i ett senare sammanhang åter- Prop. 1992/93:226 kommatiU regeringen med förslag tUl förordningsändringar. Somen följd av vad jag har anfört i avsnittet om skogsmarksbegreppet är det mteaktuellt att genomföra kommitténs förslag att från återväxtskylcUghet undantamark som Ugger heU eller i huvudsak outnyttjad, men som på grand av särskUdaförhållanden inte bör användas för viikesproduktion. Minbedömning: Skogsvåidslagens bestämmelser om föiyngrings-metcxler m.m. behållsoförändrade. Kommitténsförslag överensstämmer med min bedömning. Remissinstanserna:Skogsstyrelsen CKh Tjänstemännens centtalorganisation anser att "vård avplantskog" bör ändras tUl "vård av plant- CKh ungskog", medanLantbrukarnas riksförbund. och Sågverkens riksförbundanser att det inte finns några bärande skäl för att i lagen detaljerat angevad föreskriftema skall innehålla. Skälenför min bedömning: EnUgt skogsvårdslagen gällei vid anläggning av ny skog detallmänna kravet att sådana föryngringsåtgärder skall vidtas som kan behövas föratt trygga återväxten av skog av tiUfredsstäUande täthet och beskaffenhet iövrigt. Lagen innehåller också ett bemyncUgande att meddela föreskrifter omföryngringsmetoder, markberedning, sådd, plantering, vård av plantskog ochandra åtgärder. Föreskrifter i dessa avseenden har meddelats av regeringen . Somjag har nämnt (avsnitt 4.4) har jag fömtsatt att flera olikaskogsbruksmetoder som hittUls inte varit accepterade kommer att tillämpas istörre omfatming. Som huvudregel bör alltjämt gälla att endast metoder förbeståndsanläggning som erfarenhetsmässigt eller genom forskningsrön och prov ipraktisk skala visat sig ge tillfredsställande resultat skall få användas. Jagåterkommer i det följande till frågan om miljökonsekvensbeskrivningar införintroduktion av nya metoder i skogsbmket. I linje med en uttalad sttävan attgynna ett skogsbruk som i så liten omfatming som möjligt negativt påverkarviktiga naturvärden, bör naturlig föryngring användas i större utsttäckning änhittiUs på därför lämpUga marker. Därmed ökar också valfriheten förmarkägaren. Under föratsättning att marken är lämplig för metcxlen, börmarkägaren ges vidgade möjligheter att välja självföryngring somåter-växtmetcxi. I förhållande till gällande regler kräver detta att någotlängre för-yngringspericxier accepteras i vissa fall. Som jag redan har nämntbör det uppdras åt att meddela föreskrifter om detta. Ökadanvändning av naturUg föryngring kräver i många fall art någon form avmarkberedande åtgärd vidtas. gäller inom de Qällnära skogamaatt markberedning inte får vara mer iiigripande än vad som behövs för an Däiförär s.k. hyggesplöjning förbjuden i sådan skog. 1992/93:226 principsom gäller inom de fjällnära skogama bör utsttäckas till att gälla hela landet1 konsekvens härmed bör hyggesplöjning helt förbjudas. Jag avser att återkommatUl regeringen med förslag tiU ändring i skogsvårdsförordningen i dettaavseende. Minbedömning: Skogsvårdslagens bestämmelser om skogscxUings-material behållsoförändrade. Kommitténförordar en ökad restriktivitet i fräga om proveniensförflyttningar CKhanvändning av genetiskt föräcUat skogscxUingsmaterial. Remissinstansernasuppfattning överensstämmer i huvudsak med min uppfattning. Skälenför min bedömning: I skogsvårdslagen finns ett bemyndigande för regeringeneller den myncUghet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter både omanvändningen av och handeln med skogscxUingsmaterial. Med sådant materialavses i lagen frön, plantor, sticklingar och andra foimer avförökningsmaterial, avsedda för anläggning av skog. Enligtmin mening finns det även i fortsättningen ett behov av att kunna regleraanvändningen av CKh handeln med skogscxUingsmaterial. Något skäl att ändraskogsvårdslagens bemyncUganden för sådana regler finns enligt min bedömninginte. JagviU i det här sammanhanget ta upp vissa frågcjr om innehåUet i de föreskriftersom kan meddelas med stöd av bemyndigandet i lagen. Föratt uppnå en större föryngringssäkerhet och en högre produktion än vad lokaltodlat skogscxiUngsmaterial kan ge används ofta material som ärproveniensförflyttat eUer genetiskt föräcUat. Dethar bedrivits forskning CKh försök i vårt land inom dettaområde. Jämförande försök finns anlagda över hela landet. om användning av skogsocUingsmaterial bygger på denna forskrung.Föreskriftema innebär bl.a. begränsningar när det gäller förflyttning avskogscxUingsmaterial både geografiskt cKh med hänsyn till höjden över havet. Medhänsyn till de långa omloppstider som gäller för skogsbraket i vårt land är detnödväncUgt att vi även i fortsätmingen har föreskrifter av detta slag. Enligtmin mening tjänar både de långsiktiga miljöintressena och inttesset av en gcxlskogsproduktion på detta. Den restriktivitet som präglar kommitténs uttalandeni fråga om proveniensförflyttningar överensstämmer inte med min uppfatming.Detsamma gäller i fråga om användningen av genetiskt förädlat material.Självfallet måste all förflyttning av skogscxUingsmaterial liksom förändringav den genetiska basen genom förädUng ske med storförsiktighet och under betryggande former. Jag vill dcKk framhålla att Prop.1992/93:226 forskningen på detta område är mycket framstående i vårt land. Denvisar bl.a. att den genetiska variationen hos våra vanUgaste ttädslag är mycketstor. Med de regler som gäller CKh det nära samarbete som fmns mellan SkogsstyrelsenCKh berörda forskningsorgan har vi möjUghet att fortlöpande ta tUlräcklighänsyn tiU behovet av vad kommittén kaUar riskspridning i detta sammanhang. Äveni fråga om vegetativt förökat plantmaterial, s.k. sticklingar, finns särskildaföreskrifter som syftar till att bredda den genetiska variationen i tUlräckligutsttäckning. I cKh för sig är det möjligt att anlägga skogsbestånd som bestårav identiskt lika incUvider. Reglema föreskriver emellertid att detplantmaterial som används skall innehåUa visst mmsta antal olika"föräldrar". Det föreskrivs CKkså arealbegränsningai för den enskildabmkningsenheten. För handel med sticklingar krävs bl.a. vamdeklaration ochbegränsningar i fråga om antalet kopior av en klon. Denna restriktivainställning till s.k. klon-skogsbruk är enUgt min mening nödvändig CKh börbehåUas. Vadså gäller användningen av utländska ttädslag har jag i det föregåendeförespråkat en ökad resttiktivitet. Jag anser att vi som regel bör använda ossav trädarter som normalt finns i vårt land. Endast i undantagsfall bör främmandearter komma till användning. Nuvarande begränsning när det gäller användningenav contortatall bör således skärpas ytterligare i avvaktan på en meralångsUctig utvärdering av anlagda bestånd. Jag avsei att senaieåterkomma tUl regeringen med förslag till nödväncUga förfatmingsändringar. TiUfiågan om konsekvensbeskrivningar i samband med inttcxluktion av främmandettädslag återkommer jag i det följande. Enjämförelse meUan EG:s konaoUsystem CKh föreskrifterna för den svenska handelnmed firö CKh skogsplantor visar att det inte finns motsvarande svenska reglerpå alla de områden som täcks av . När det gällei häikomstkonttoll avskogscxllingsmaterialets yttre kvaUtetei finns säiskilda direktivinom EG. Nuvarande bestämmelser i skogsvårdsförordningen ger emeUertid intenågra möjligheter att reglera själva handeln, vilket fömtsätter. Skogsvåidslagensbemyndigande att meddela föreskrifter för handehi med skogscxUingsmaterial harumyttjats genom att föreskrifter har utfärdats om att skogscxUingsmaterial somär föremål för handel skall vara försett med vissa uppgifter. Överlåtelse avsticklingar får inte ske utan Skogsstyielsens tillstånd. LUcaså krävstillstånd av för att få föra in fröer (ollon), kottar, plantorCKh sticklingar av de vanUgaste skogsbildande artema i landet. Därvid finnsmöjlighet att konttoUera härkomst cKh kvalitet HittUlshar handeln med skogscxUingsmaterial varit relativt begränsad inom ochmed EG-ländema jämfört med handeln med tredje land, bl.a. , CKhKanada. En svensk EG-anslutning kommer emellertid att innebära att den svenskahandeln med skogsocUingsmaterial påverkas. EG-direktiven för handel med frö CKhplantor innehåller en rad detaljerade krav. En anpassiung till nu gällandeEG-direktiv skulle bl.a. kunna innebära att det blirsvårare att begiänsa användningen av visst skogsodlingsmaterial. Det Prop.1992/93:226 skulle vidare krävas en anpassning av indelningen i frötäktsområdenCKh härkomstzoner till de regler som gäUer inom EG. EG:s nuvaiandebestämmelsei föl föisäljning av frö från fröplantager skulle påverka handelnmed frö från hybridplantager negativt. EG ställer sludigen större krav pådokumentation och konttoll av skogsocUingsmaterial än vad vi gör i . Föratt våra regler skaU överensstämma med EG:s skulle det krävas ändringar iskogsvåids-föiordnmgen i fråga om bl.a. inföiseltiUstånd CKh handel. Det pågåremellertid diskussioner inom såväl EG som som kan komma att leda tiU sådanaändringar i att en anpassning av våra regler skuUe underlättas.Frågan har också uppmärksammats i det nordiska samarbetet Mot denna bakgnmdfinner jag att frågan tas upp på nytt i ett senare sammanhang. Röjningoch gallring av skog Mittförslag: Skyldigheten för skogsmarkens ägare att röja cKh gallra i skogen tasbort. Kommitténsförslag överensstämmer med mitt förslag. Remissinstansernaansluter sig i allmänhet tiU kommitténs fönlag. Negativa tUl förslaget attslopa röjningsskylcUgheten är Skogsstyielsen, länsstyrelsema i ,och samt Svenska skogsarbetaieförbundetFlertalet av länsstyrelsema CKh viU ha kvarbåde röjnings- och gallringsplikten. Skälenför mitt förslag: Enligt skogsvårdslagen skall röjning av plantskog ellerungskog ske, när skogen är så tät eUer av sådan beskaffenhet i övrigt attproduktionen av värdefullt virke väsentUgt hämmas. I vissa fall kan röjningenfå ersättas av gallring. Vidare föreskrivs i lagen att gallring skall ske närskogen är så tät att prcxiuktionen av värdefullt virke väsentiigt hämmas. Kravetpå röjning, som i vissa fall kan ersättas av gallring, infördes tiU en början isyfte att förbättta beståndsvården. infördes krav på gallring i syfteatt förbättta industrins virkesförsörjning. Den utvärdering som kommittén hargjort visar att röjnings- och galttingsaktiviteten ökade kraftigt under1980-talct. Enökad fiihet för markägaren i valet av skogsskötselmetoder gynnar genereUt settden biologiska mångfalden. Eftersom röjning och galhing bidrar till attbeståndets framtida karaktär och utveckling fastiäggs på ett mycket ticUgtstadium, innebäi en reglering att den önskväida variationen i framtidens skogaibegränsas. Markägaren bör enligt min mening ges större möjlighet att självavgöra när åtgärder skaU sättas in för att påverka beståndets utveckling. Statiiga bidrag,skogsvårdsorganisationens intensifierade rådgivning samt Prop. 1992/93:226förbätttad lönsamhet ckU goda priserpå massaved har sannolikt i stöire ut-sttäckiung än lagstifmingen bidragit tiUden nyssnämnda ökade aktiviteten. Enligtmin mening behövs det inte någon lagreglerad skyldighet för att förmåskogsägama att cKkså i fortsättningen röja och galba i tillräcklig omfattning.Dagens röjning CKh gallring, som bestäms av bl.a. marknadssituationen,överensstämmer med vad som oberoende av lagstifming varit bmkligt blandskogsägare i allmänhet. Mot den bakgmnden föreslår jag att skogsvårdslagensregler om skyldighet att röja och gallra tas bort. Den skylcUghet att vårdaplantskogai som följer av skogsvårdslagens regler om anläggning av ny skog skaUdäremot fortfarande gäUa. 5.4 Avverkning av skog Mittförslag: Skogsvåidslagens bestämmelser om tillåma avverkningsformer ändras föratt markera att slutawerkning kan innebära CKkså andra huggningssätt änkalawerkning. Lagensövriga avverkningsregler, som kräver att viss slutavverkningsålder uppnåtts,som begränsar slutavverkningen till viss högsta areal CKh som kräver attslutavverkning sker på viss minsta areal ersätts av 1. ett förenklat skydd mot awerkning för den yngre skogen, 2. ett förenklat ransoneringskrav. Kommitténsförslag: Kommittén föreslår att alla de nu berörda avverk-ningsreglema slopasmed undantag för ett ransoneringskrav för storskogsbm-ket Remissinstansernaär i allmänhet positiva till en avreglering med det undantaget att enbetydande remissopinion vill behålla ett skydd mot att yngre skog slutawerkas.TUl de remissinstanser som vUl behålla ett skydd för den yngre skogen hörSkogsstyrelsen som dessutom vUl behåUa dels det nuvarande kravet att enavverkning skall främja skogens utveckling eller vara ändamålsenUg föranläggning av ny skog, dels behåUa ett mera vidsttäckt ransoneringskrav än detkommittén föreslär. Skälenför mitt förslag: Skogsvårdslagens avverkningsbestämmelser inleds med en regelsom innebär att avverkning på skogsmark inte får ske i någon annan form än somröjning eller galhing som främjar skogens utveckling eller som slutavverkningsom är ändamålsenlig för anläggning av ny skog. Jagdelar så tUl vida kommitténs uppfattning att markägama bör få en ökad frihetatt själva avgöra hur CKh när en awerkning skall ske. Äveni fortsätmingen måste det fömtsättas art awerkning kommer att ske i tvåhuvudformer. Den ena formen, röjning eUer gallring, syftar till att vårda Denandra, avverkning av slutawerkningsmogna träd, syf- Prop. tar tUl ett väideuttag urskogen åtföljs normalt av återväxtätgärder i någon Detbör liksom av skogsvårdslagen framgå att aweikning fåi ske om denfiämjai skogens utveckUng. Däimed avses att aweikningen skei antingen somröjning ellei som gallring. Det innebär självfaUet inte något hinder mot attsådana nya röjnings- eller gallringsformer som är eller kommer att anses somvetenskapUgt beprövade används. I den mån det behövs tillämpningsföreskrifterfår dessa alltså anpassas successivt tUl utvecklingen. Närså gäller awerkning av slutawerkningsmogna ttäd gäller att endastslutawerkning som är ändamålsenlig för anläggning av ny skog accepteras. Somsädan slutawerkning godtas även s.k. fjällskogsblädning. Bortsett frånQäUskogsblädningen kan begreppet slutavverkning sägas vara identiskt medkalavverkning, med eller utan kvarlämnande av fröttäd. Kommittén hai föroidatatt även ancha former av avverkning skall accepteras som slutavverkning. Föregen del anser jag att avverkningen av slutawerkningsmogna ttäd, oavsett vilkenform den får, liksom skall vaia ändamålsenlig föi återväxten av nyskog. Endast då kan vi tUlgodose behovet av ett långsiktigt, bäi-kraftigtskogsbmk. När det gäller formema för avverkningen är jag enig med kommittén attnya sädana bör få användas, inte minst mot bakgmnd av det miljömål som jag harföreslagit. Det bedrivs ett omfattande forsknings- CKhutvecklingsarbete när det gäller sådana avverkningsformer främst med deninrikmingen att de skall vara särskilt ändamålsenliga för natuivärden. Syftetkan t.ex. vara att skapa nya naturvärden, föryngra genom brand efteravverkning, utnyttja virkesprcxluktionen i olUca biotoper och samticUgt tamiljöhänsyn, avverka s.k. brandrefugier så att känsUga arter klarar sig, lärasig förena ekonomi CKh namrvård cKh minska behovet av reservat Man harkommit olika långt på olika områden. Efter hand som metcxi-ema har utvecklatsCKh kan anses beprövade bör de kunna godtas som av-verkningsfoim. Detta bör skei de föreskrifter tiU lagen som fortlöpande anpassas tUl ändrade förhållanden.Givetvis måste det finnas formella möjligheter för skogsmyndigheten att medgesådana försök som är nödväncUga som underlag för denna utveckling. Målet ärsålunda att få fram de avverkningsformer som ger en önskvärd variationi skogen och frihet för skogsägaren. Denändrade inrikming i fråga om nya avverkningsformer som jag nu har beskrivit börkomma till uttryck i lagen. Den ändringen bör göras att det nuvarande kravetpå ändamålsenlighet för återväxten av ny skog bör knytas till varje avverkningsom inte har till syfte att främja skogens utveckling, dvs. Det innebäi att begreppet slutawerkning tas bort ui bestämmelsen. EnUgtde nuvaiande reglema fåi skog inte slutavveikas förrän den uppnått en visslägsta ålder. Lagstiftningen har utformats med utgångspunkt i att omloppstidersom ger så hög vttkesproduktion som möjligt skall tiUämpas. na sttävan har gett tiUresultat detaljerade huvudregler kompletterade med en Prop. Undantagsbestämmelsemamedger att föreskrivna lägsta av- verkningsåldrarunderskrids i vissa angivna fall, bl.a. när beståndet har omfattandestorm-, insekts- eller torkskador eUer är kraftigt röt-