prop · GG03210 · 1992-12-31 00:00:00 — Enligt min uppfattning bör möjligheten attomhänderta en hund som springer lös utan tillsyn gälla även för andra omi-åden.Mot bakgrund av bl.a. den trafikfara som lösspringande hundar kan utgöra inomt.ex. en stadskärna anser jag en sådan reglering vara befogad ur ordnings- ochsäkerhetssynpunkt Ettförslag till ökade möjligheter för var och en att ta om hand en hund somspringer lös utan tillsyn lades också fram i lagrådsremissen. Lagrådet haremellertid ansett att förslaget framstod som oklart vad gäller inom vilkaområden rätten att ta upp hunden tilUcommer jakttättshavaren och de områdendär var och en har en sådan rätt. Jag delar Lagrådets uppfattning och avsersåledes inte att lägga fram något förslag till bestämmelser om utökademöjligheter till omhändertagande av lösspringande hundar. Underärendets beredning har från polishäll förts fram att det inte som i förstahand bör ligga på polisen att svara för förvaring o.d. av bl.a. hundar somomhändertagits; Jag har förståelse för dessa synpunkter. Det kan nämligen intemot bakgrund av vad statsmakterna i olika sammanhang uttalat om en renodling avpolisens arbete anses vara en åtgärd som i första hand bör ligga på polisen. Iförevarande lagstiftningsärende saknas emellertid beredningsunderlag för attgöra vare sig några mera ingripande förändringar i nuvarande bestämmelser omomhändertagande av lösspringande hundar eller tillgodose de synpunkter som harframförts frän polishäll. Dessa frågor bör emellertid övervägas i något annatlämpligt sammanhang. I mina överväganden harjag samrått med chefen för . 5.5 Ordningshållning vid restauranger m.m. Minbedömning: Någon skyldighet för den som har tillstånd till servering avalkoholcUycker att svara för att ordning råder i anslutning tillserveringslokalen utöver vad som kan följa av 2 kap. 16 § i ordningslagen, börinte införas. Våldskommissionensförslag: Kommissionen föreslär att det i lagen (1977:293) om handel med dryckertas in en bestämmelse som ålägger den som har tillstånd till servering avalkoholdrycker att svara för att ordning råder i och utanför serveringslokalen.EnUgt kommissionen kan tillståndshavaren ofta uppfylla sin skyldighet genomatt vidta enkla åtgärder, t.ex. ordna med tillfredsställande belysning utanförlokalen, upphöra med kösystem o.d. Om sådana åtgärder är otillräckliga bör detenligt kommissionen åligga tillståndshavaren att anställa särskild personalmed ordningsvaktsförordnande. Remissinstanserna:Några av de remissinstanser som har ställt sig positiva till kommissionensförslag pekar på att kraven på en tillståndshavare i det här aktuella avseendetmåste preciseras och hällas inom rimliga gränser. iÄlvsborgs län ställer sig positiv till att en tillståndshavares ansvar förordningen såväl inne i lokalen som i dess omedelbara närhet utökas.Länsstyrelsen ställer sig emellertid avvisande till kommissionens förslag attlåta ordningsvakter svara för ordningen utanför en nöjes- eller serveringslokali vidare mån än som gäller enligt nuvarande reglering. Enligt kandet inte anses lämpligt att utsträcka ordningsvaktemas ansvar förordningshållningen utomhus sä att de kan komma att göra ingripanden på allmänplats och mot människor som uppehåller sig där utan att det föreligger någotsamband med verksamheten i nöjeslokalen. Liknande synpunkter förs fram avPoUsmyndigheten i . EnligtMalmö tingsrätt ankommer det på samhället att övervaka ordningen på allmänplats. Tingsrätten avstyrker därför en bestämmelse med innebörd att den som hartUlstånd att servera alkoholchycker skall åläggas ansvar för ordningen utanförserveringslokalen. En sådan bestämmelse skulle enligt tingsrätten ge upphovtill svära gränschagningsproblem. Tingsrätten ifrågasätter om tillståndshavarenskall ha ansvar för oordning som mänga gånger orsakas av personer som ärberusade redan innan de har fått tiUttäde till nöjesstället ställer sig tveksam till om det är restau-ratören som skallagera "polis" på allmän plats. Bakgrundentill min bedömning: Enligt 34 § lagen (1977:293) om handel med drycker (LHD)fär servering av alkoholchycker ske endast om tillstånd till det har meddelats.Undantag från kravet på tillstånd görs emellertidför servering i militär mäss ombord pä örlogsfartyg. Där fär Prop.1992/93:210 sålunda servering av alkoholchycker ske utan att tUlstånd harmeddelats. ,som är tillståndsmyndighet, fär enligt 43 § LHD i tillstånd till servering avalkoholdrycker meddela de föreskrifter som behövs. Av motiven till bestämmelsen(prop. 1976/77:108 s. 81) framgår att sådana föreskrifter kan avse bl.a.serveringstider, serveringslokalens beskaffenhet och särskilda krav påövervakande personal. I anslutning till bestämmelsen uttalade föredragandestatsrädet att särskilda föreskrifter bör meddelas endast i de fall då sådanaär oundgängligen erforderUga frän aUcoholpoUtisk synpunkt Omservering av aUcoholdrycker medför olägenheter i fråga om ordning, nykterhetoch ttevnad eller om bestämmelserna i lagen eller med stöd av lagen meddeladeföreskrifter inte efterlevs, får enligt 64 § första stycket LHD länsstyrelseningripa med särskilda föreskrifter, varning eller återkallelse av meddelattillstånd till servering av alkoholdrycker. Av motiven till bestämmelsen (a.prop. s. 89) framgår att övervakningen av en serveringslokal skall riktas in påatt motverka olägenheter i främst nykterhetshänseende. Enligt16 § ttedje stycket AOst fär polisen vid en offentlig tillställning meddela deföreskrifter som behövs för att upprätthälla ordning och säkerhet vidtillställningen. Föreskriftema får innefatta bl.a. skyldighet att anlitaförordnade ordningsvakter och annan personal. Med annan personal avses enligtmotiven till bestämmelsen (prop. 1979/80:17 s. 26) bl.a. säkerhetsfunktionärervid tävlingar, väktare och vaktmästare. 1 fråga om allmänna sammankomster färenligt 7 § LAS polisen för motsvarande ändamål som vid offendiga tiUstäUningarmeddela föreskrifter om sädan skyldighet, dock endast i fråga om sammankomstersom utgör konserter. Bettäffande föreskriftemas utformning gäller att de intefår medföra att anordnaren belastas med onödiga kostnader eller att möjlighetenatt hålla tillställningen eller sammankomsten onödigtvis försväras pä något annatsätt (16 § tredje stycket ttedje meningen AOst resp. 7 § ancha stycket sistameningen LAS). Enutgångspunkt för regleringen av ordningshåUning vid offentliga tillställningaroch allmänna sammankomster är att huvudansvaret för att ordningen upprätthällsvid tillställningen eller sammankomsten ligger på anordnaren. uttalade i lagstiftningsärendet (prop. 1979/80:17 s. 24) attanordnaren kan fullgöra sin skyldighet att upprätthålla ordning själv ellergenom att anlita personal eller vidta någon annan åtgärd, t.ex. utforma in- ochutgångar på visst sätt eller begränsa antalet åskådare. Enordningsvakt har enligt 1 § lagen (1980:578) om ordningsvakter till uppgift att medverka tillatt upprätthålla allmän ordning. enligt 2 § lagen förordnasatt tjänstgöra vid bl.a. offentliga tillställningar, allmänna sammankomster ochlokaler eller uttymmen där aUcoholdrycker sei-veras till allmänhetenenligt 37 § LHD. Av förarbetena tUl bestämmelsen 1979/80:122 s. 65)framgår att förordnandet, när det avser offentliga tillställningar ochallmänna sammarUcomster, omfattar även t.ex. ingångar till lokalen, infartertill området och särskilt upplåtna parkeringsplatser. Detsamma fär anses gälla ifall då förordnandet avser en lokal där alkohol- Skälenför min bedömning: Problemet med ordningshållning i an- Prop. 1992/93:210slutning till restauranger och nöjesställen har blivit allt meraccentuerat. Det står helt klart att det våld som inttäffar i dessa nuljöerofta har ett samband med alkoholförtäring. För att komma till rätta medproblemet krävs åtgärder av olika slag. Som har pekat på ärdet vUctigt att den miljö där våld och ordningsstömingar uppstår förändras såatt sådana företeelser kan motverkas. Inte minst angeläget är att den sombedriver verksamhet där problem av detta slag förekommer tar det ansvar som ärrimligt för att förhindra att verksamheten ger upphov till sådana problem.Samtidigt är det viktigt att det gäller klara gränser för hur långt sådanaåtgärder får sttäcka sig sä att någon tveksamhet inte råder t.ex. bettäffandevem som kan utföra tvångsåtgärder. Jaghar i det föregående behandlat dessa problem i samband med allmännasammankomster och offendiga tillställningar (avsnitt 4.2.4 och specialmotiveringentill 2 kap. 16 § ordningslagen). Mina ställningstaganden där innebär atthuvudansvaret för ordningshållningen även skall ligga påanordnaren. I förhållande till nuvarande ordning klargörs emellertid attpolisen vid tillstandsgivningen kan meddela villkor om skyldighet föranordnaren att tillämpa s.k. engångsinsläpp. Närdet gäller restauranger och andra nöjesställen, där det inte äger mm aUmännasammankomster eller offentliga tillställningar men där det förekommerservering av alkohol som kräver tillstånd, är förhållandena annorlunda. har pekat på kan det sägas att lagen om handel med dryckerålägger tillståndshavaren ett ansvar för att verksamheten inte medför olägenheterfrån aUcoholpoUtisk utgångspunkt. Ansvaret kan emellertid inte anses omfattaordningsstömingar som äger rum utanför serveringslokalen, även om de kan sägasha samband med serveringsrörelsens verksamhet Jagvill till en början slå fast att uppgiften att upprätthålla allmän ordning ochsäkerhet i samhället och förebygga brott ankommer på polisen (jfr 2 §polislagen). Som jag ser det bör möjligheten att ge andra funktionärerbefogenhet att sköta polisiära uppgifter på offentlig plats, t.ex. att avvärjabrott eller ordningsstörande beteende, utnyttjas restriktivt Jag vUl här ocksåpeka pä att RPS i en skrivelse till den dåvarande regeringen därstyrelsen redovisar ett uppdrag att utteda polisens verksamhet för attförebygga brott och övervaka den allmänna ordningen i samband med stöne helgeroch andra festdagar har stmkit under att en utökning av antalet ordningsvakterför att möta allvarliga ordningsproblem inte kan godtas som en generelllösning. Attsom varit inne på ålägga en tillståndshavare att svara föratt ordning råder utanför serveringslokalen anser jag vara väl långtgående. Somnågra remissinstanser påpekar kan det på goda gmnder också antas att enreglering i linje med Våldskommissiones förslag kommer att leda till svåragränsdragningsproblem. Enligt min mening skulle en generell bestämmelse omskyldighet för en tillståndshavare att svara för ordningen utanför en lokaldär alkoholdrycker serveras inte ge någon närmare vägledningi det enskilda fallet. Redan på den gmnden anser jag att den av Prop.1992/93:210 föreslagna regleringen är mindre lämplig. Somjag har slagit fast är det en av polisens gmndläggande uppgifter attsvara för att allmän ordning och säkerhet i samhället upprätthälls. Även frånrättssäkerhetssynpunkt anser jag sålunda att det är otillfredsställande attöverlåta polisiära uppgifter i den utsttäckning som det här skulle bli fråga ompå personal som inte har genomgått polisutbildning. Därtill kommer att ordningsvaktemasbefogenheter är begränsade i förhållande till vad som gäller för polispersonal. Sammanfattningsvisanser jag sålunda att någon reglering i linje med förslaginte bör införas. Jag vill emellertid här särskilt peka pä att polisen med stödav regleringen i 2 kap. 16 § andra stycket i den nya ordningslagen fär meddelade villkor som behövs för att upprätthälla ordning och säkerhet vid en allmänsammankomst eller offentiig tillställning. Villkoren fär innefatta skyldighetför anordnaren att anlita förordnade ordningsvakter. Polismyndigheteni har i en skrivelse till den dåvarande regeringenpekat på de ordningsproblem som råder i stadens centrala delar. är problemen störst i ett område kring olika näringsställen ochmisshandel, skadegörelse, förargelseväckande beteende m.fl. brott är vanligtförekommande i dessa omgivningar. För att komma till rätta medordningsproblemen i orrirådet föreslär polismyndigheten bl.a. att en möjlighetför polisen att meddela villkor som ålägger t.ex. en innehavare av ettnäringsställe att själv svara för ordningen utanför lokalen och i an gränsandeområden införs. Närdet gäller dessa problem anser jag att det skulle sttäcka sig för långt attinföra en möjlighet för t.ex. polisen att meddela villkor om tider för öppethållandeoch annat bettäffande verksamhet som innefattar matservering i ordinäralokaler. Mitt förslag i det föregående (avsnitt 4.3.9) om polisens befogenheterenligt den nya ordningslagen att meddela villkor i olika sammanhang innebärsålunda inte att någon sädan möjlighet skapas. Jaganser vidare att möjligheten enligt 2 § 4 lagen om ordningsvakter att förordnaordningsvakter för tjänstgöring vid serveringslokaler inte bör utvidgas attomfatta, som polismyndigheten vill, även matställen utan serveringstillstånd.De problem från ordningssynpunkt som här kan uppstå i speciella fall utgörsålunda enligt min mening inte tillräckliga skäl att mbba den avvägning somgjordes vid lagens tillkomst (se prop. 1979/80:122 s. 26 ff) om vid vilkalokaler och verksamheter ordningsvakter får förordnas att tjänstgöra. Jaghar i denna fråga samrått med chefen för . 5.6Korttidsuthyming av möblerad bostadslägenhet Minbedömning: Någon ändring bör inte göras av nuvarande ordning med krav päpolisens tillstånd i vissa fall för att en fastighetsägare under kortare tidskaU fä hyra ut bostadslägenheter som har möblerats tillfälligt i avvaktan påuthyming för permanent boende. innebär att undantag görs frän kravet på polisens tillstånd i lagen(1966:742) om hotell- och pensionattörelse vid korttidsuthyrning av enbostadslägenhet som har möblerats tillfälligt i avvaktan pä att den hyrs ut förpermanent boende, om hyresvärdens huvudsakliga verksamhet avser uthyming avhyreslägenheter för stadigvarande bmk. Remissinstanserna:Förslaget har fått ett blandat bemötande under remissbehandlingen. Deinstanser som kritiserar förslaget pekar på främst att det medför tolkningssvårigheteroch att det kan ge upphov till en ökning av den oseriösauthyrningsverksamheten. Bostadsdomstolen pekar pä att oklarheter råder om vadsom skall avses med korttidsuthyrning. Vidare anser domstolen att frågan om enlägenhet har möblerats bara tillfälligt i avvaktan på uthyrning för permanentboende kan vara svår att bedöma. RPS framhåller att kravet pä tillstånd enligtlagen om hotell- och pensionattörelse behövs bl.a. för att polisen skall kunnaupprätthålla allmän ordning och säkerhet samt fä viss insyn i verksamheten; vidprövning av en ansökan sker bl.a. konttoll av föreståndarens och ersättarensresp. i anser att den föreslagnaundantagsregeln slår upp portama för oseriös verksamhet Bakgrundentill min bedömning: I 1 § första stycket andra meningen lagen om hotell- ochpensionatrörelse definieras hotell- och pensionatrörelse som en yrkesmässigverksamhet med ändamål att tillhandahålla en tillfällig, möblerad bostad. 1motiven till bestämmelsen anges (prop. 1966:124 s. 77 f) att reglerna omhotell- och pensionattörelse är tillämpliga på en verksamhet som drivs underbeteckningar som bl.a. motell, resandeväningar, resanderum, natthärbärgen ochvandrarhem samt vissa småstugor. Vidare uttalas i motiven att antalet mm somtillhandahålls inte i och för sig inverkar på frågan om rörelsen skall hänförastill en sädan rörelse som kräver tillstånd. Iandra stycket i den aktuella paragrafen föreskrivs att lagen inte gäller för enbostad som tillhandahålls som ett led i en verksamhet för värd, tillsyn,utbildning eller uppfostran, eller för en ensligt belägen, obemannad stuga somstår till allmänhetens förfogande för tillfällig övernattning, eller på encampingplats belägen enkelt utrustad stuga utan vatten och avlopp som hyrs uttill allmänheten som tillfällig bostad. Enligt2 § första stycket fär hotell- och pensionattörelse som är avsedd att samtidigtta emot minst nio gäster eller som omfattar minst fem gästmm drivas endast avden som har tillstånd av polismyndigheten i orten till det. Tillstånd skallenligt andra stycket i förevarande paragraf meddelas, om det intefinns anledning att anta att den som söker tillståndet skall driva Prop.1992/93:210 rörelsen så att fara för allmän ordning och säkerhet uppkommer. Omhotell- eller pensionattörelse för vilken tillstånd fordras enligt 2 § drivs avbolag, förening eller någon annan samfällighet skall det enligt 3 § förstastycket finnas en föreståndare för rörelsen. Enligt andra stycket i denaktuella paragrafen skall föreståndaren godkännas av polismyndigheten. I sistastycket i paragrafen föreskrivs att en godkänd föreståndare ansvarar itillståndshavarens ställe för att rörelsen utövas enligt föreskriftema i lagen. I4 § finns bestämmelser om bl.a. att det skall finnas en ersättare för entillståndshavare som själv förestår rörelsen och för föreståndare samt att ersättarenskall vara godkänd av polismyndigheten. Skälenför min bedömning: Bakom lagen om hotell- och pensionat-rörelse ligger tankenatt en sädan rörelse måste bedrivas pä ett sätt som tiUgodoser högt ställdakrav pä allmän ordning och säkerhet Enligt min mening bör det även ifortsättningen vara en uppgift för det allmänna att vaka över att den som sökeren tillfällig bostad tillförsäkras godtagbara förhåUanden i fråga om ordningoch säkerhet till person och egendom. Dessa krav tillgodoses som jag ser detväl av bl.a. polisens tillståndsprövning enligt den aktuella lagen. Omen generell undantagsregel i linje med förslag införs kommer dennuvarande möjligheten till konttoll av en rörelseicUcares lämplighet att tasbort. En sådan ordning skulle enligt min mening avsevärt öka riskerna för enoseriös uthyrningsverksamhet. Redan av den anledningen anser jag att förslagetär mindre lämpligt. Vidareblir en undantagsbestämmelse som den föreslagna sä allmänt hållen att den integer någon vägledning i det enskUda fallet. Exempelvis kan som jag ser detsvårigheter uppkomma med att i ett enskilt fall avgöra om en lägenhet har möbleratsbara tillfälligt i avvaktan pä uthyming för stadigvarande boende eller inte. Sålundaanser jag att övervägande skäl talar för att behälla nuvarande ordning med kravpä polisens tillstånd i vissa fall för att fä hyra ut en möblerad bostadtillfälligt. Mittförslag till en ny ordningslag för med sig ändringar i ett flertal författningarsom inte har behandlats närmare här och i vilka det hänvisas till AOst ellerLAS. Dessa följdändringar innebär emellertid inte att de ifrågavarandeförfattningama ändras i sak. Mittförslag till en sammanhållen reglering i en ordningslag av bestämmelser omallmänna sammankomster och offentliga tillställningar, allmän ordning ochsäkerhet pä offentlig plats m.m. samt ordning och säkerhet i visskollektiv personttafUc kan fömtses få vissa ekonomiska konsekvenser i Prop. 1992/93:210 olika avseenden. Ilagen finns vissa bestämmelser om besUctning av samlingstält och s.k.tivolianordningar. Kravet på besiktning kommer att innebära vissa kostnaderför den som anordnar en allmän sammankomst eller offentlig tillställning i defall då sammankomsten eller tillställningen anordnas i ett samlingstält ellerom det förekommer tivolianordningar vid sammankomsten eller tillställningen.Att ett samlingstält eller en tivolianordning skall ha godkänts vid enbesUctning för ä andra sidan med sig att polismyndighetens prövning i etttillståndsförfarande eller annars kommer att förenklas. Polisens prövning ursäkerhetssynpunkt av tältet eller anordningen kan nämligen med den föreslagnaordningen i de flesta fall begränsas tiU en kontroll av att besiktning harutförts och att tältet eller anordningen godkänts vid detta förfarande ochställts upp pä platsen i enlighet med gocUcännandet Enligtden nya ordningslagen ges - till skUlnad från nuvarande ordning -polisenbefogenhet att i vissa fall ålägga en anordnare av en allmän sammankomstskyldighet att ersätta polisen för kostnader för ordningshållning vidsammankomsten. Den ökade kostnaden för anangören motsvaras alltså av enbesparing för staten. 1den nya ordningslagen har bestämmelserna för överklagande av polismyndighetsbeslut ändrats. Enligt nuvarande bestämmelser sker över-prövningen avlänsstyrelse och med regeringen som sista instans. Den här föreslagna ordningeninnebär att polismyndighets beslut överklagas till länsrätt med möjlighet tillöverprövning i kammanätt och med regeringsrätten som sista instans. Den nyaordningen innebär att arbetsbelastningen i förvaltningsdomstolarna kommer attöka i viss mån. Å ancha sidan kommer länsstyrelsema att fä en viss lättnad isin arbetsbörda. Ienlighet med vad jag nu anfört har inom upprättatsförslag tUl 1. ordningslag, 2. lagom ändring i lagen (1957:259) om rätt för kommun att uttaga avgift för vissa upplåtelser ä aUmän plats, m.m., 3. lag om änching i renhållningslagen (1979:596), 4. lag om ändiing i järnvägssäkerhetslagen (1990:1157), 5. lag om ändring i lagen (1977:293) om handel med drycker, 6. lag om ändring i lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltigach-ycker m.m., 7. lag om ändring i lagen (1975:688) om skydd för viss tjänsteutövning, 8. lag om ändring i lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andraförfattningar, 9. lag om ändiing i lagen (1980:578) om ordningsvakter. 10. lag om ändring i lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva Prop. 1992/93:210 varor, 11. lag om ändring i lagen (1990:1183) om tillfällig försäljning. Förslag2 och 11 har upprättats i samråd med chefen för , förslag 3har upprättats i samråd med chefen för och natur-lesursdepartementet,förslag 4 har upprättats i samråd med chefen för ,förslag 5 har upprättats i samråd med chefen för och förslag10 har upprättats i samråd med chefen för . Förslagenhar granskats av Lagrädet. 8.1 Förslaget till ordningslag Rubriken"ordningslag" har valts som en enkel benämning pä lagen och för attge upplysning om ändamålet med en väsentlig del av regleringen i lagen,nämligen ordningshållningen. Att lagen även innehåller säkerhetsföreskrifter istor utsttäckning har inte ansetts utgöra något hinder mot detta. 1§ Denna lag innehåller särskilda föreskrifter om allmänna sammankomster ochoffentiiga tillställningar (2 kap.) samt föreskrifter om allmän ordning ochsäkerhet i övrigt dels vid sammankomster och tillställningar, på offentiigaplatser och vid vissa anläggningar och verksamheter (3 kap.), dels i visskollektiv persontrafik (4 kap.). 1paragrafen, som inleder lagen, anges de skilda områden som regleras av lagensföreskrifter om ordning och säkerhet. I 2 kap. har tagits in bestämmelser omallmänna sammankomster och offentliga tillställningar. Bestämmelserna omallmänna sammankomster ersätter lagen (1956:618) om allmänna sammankomster(LAS) medan regleringen av offentliga tillställningar ersätter motsvarandeföreskrifter i allmänna ordningsstadgan (AOst). Regleringen i ordningslagen avallmänna sammankomster och offentUga tillställningar överensstämmer i alltväsentiigt med vad som har gällt. Bestämmelserom ordning och säkerhet på offentliga platser i andra fall än som regleras iföreskrifter i 2 kap. om allmänna sammankomster och offentliga tillställningarhar tagits in i 3 och 4 kap. Regleringen i 3 kap. innehåller bestämmelser omianspråktagande av offentliga platser, tillsyn över byggnader,säkerhetsåtgärder vid grävning, schaktning, sprängning, skjutning ochanvändande av pyrotekniska varor samt om säkerhetskrav pä bmnnar o.d.Bestämmelsema motsvarar i huvudsak AOst:s regler pä dessa omi-åden. Kapitletinnehåller också bestämmelser om att - liksom enligt AOst - kommunema skallkunna bestämma att olika ordningsföreskrifter föroffentliga platser skall gälla på samma sätt som lagens bestämmelser för Prop. 1992/93:210 ancha för allmänheten tillgängliga områden än sädana somgenerellt är offentliga platser. Bestämmelsemai 4 kap. gäller ordning och säkerhet i viss kollektiv personttafik. Regleringengäller för trafik med tunnelbana cx;h spårväg samt för sådan yrkesmässig trafikför personttansporter som avses i yrkes-trafiklagen (1979:559), dvs. i huvudsakbuss- och taxittafUc. 2§ Med offentiig plats enligt denna lag avses 1. allmänna vägar,