prop · GG03180 · 1992-12-31 00:00:00 — Den stora majoriteten av tiUverkande företog - ca två fredjedelar - behöver enhgt min bedöm- 24 ningstunuleras för att sätta i gång ett framåtsyftande mUjöarbete. Ävenmed en betydUgt ökad msats från näringsUvet för att anpassa Prop.1992/93:180 olika verksamheter tiU en kretsloppsutveckling finns det ett antalhinder och svårigheter som hämmar en ökad resurshushållning i form av ökad återanvändningoch återvinning. Dehinder som föreUgger är tiU stor del av ekonomisk natur De ekonoiniska problemsom ofta är förknippade med materialåtervinning beror i huvudsak pä kostnaderför insamling, sortering och rengöring av materialet. i kombination medatt marknadspriset för den jungfmUga råvaran kan vara lågt, bidrar tiU attåtervunnet material kan ha svårt att konkurrera på den öppna marknaden.Varierande råvampriser kan också utgöra en hämsko för att uppnå en stobUåtervmningsverk-samhet. En kraftig utveckling behövs också av produkter sominnehåUer återvunnet material lUcsom av marknader for sådana prcxlukter. YtterUgareen hämsko för materialåtervinningsbranschens lönsamhet kan vara feststäUdatekniska normer i samband med standardisering eller upphandling som försvåraranvändandet av återvunnet material i vissa produkter. Sådana faktorer minskarockså avsätttiingsmarknaden. Trotsde problem som dagens återvUiningsbransch brottos med, bedömer jag att detfinns betydande möjUgheter för en ökad återvuming och återanvändning och föråterföring tiU naturens kretslopp. IntemationeUtpågår en snabb utveckling mot ökad återvinning och återanvändning genom såvältvingande myndighetsåtgärder som tekniska framsteg och umovationer. 2.3.5Forskning, utveckling och utbildmng Enav de allra vUctigaste fömtsättningama för att försfe och finna lösningar pådagens och framtidens mUjöproblem kommer att vara tiUgång tiU kompetentoforskare och gcxla forskningsmUjöer. Industrinationernahar ett särskUt ansvar för dagens mUjöproblem och har däimed ett stort ansvarför en intensifierad mUjöforskning. Metcxler och processer som inte skadarmUjön måste utvecklas. Kunskapsnivån måste höjas, så att även framtida, i dagokända, mUjöproblem kan uppfeckas och motverkas . InommUjövärdsarbetet och mUjövårdsforskningen har man skaffat sig omfattandekunskaper om företeelser och mekanismer i naturen. Det är nu vUctigt att ocksåsatsa på bl.a. samhäUsvetenskapUg forskning så att man bätfre kan preciseravilka gränser vårt behov av en god UvsmUjö sätter för olika typer avresursutnyttjande och finna kostnadseffektiva lösningar. Frånforskningssynpunkt har aUtså mUjöproblemen en disciplinöver skridande karaktär. Forskningsbehovet avser bl.a. fysik, kemi, biologi, geologi och hydrologi, men också t.ex. smdier av psykologi, pedagogUc, juridik och ekonomi. Det är angeläget att åstodkomma fömtsättningar för systemforskning. Med en sådan samlad uiriktning ges fömtsättningar att erhåUa erforderUgt kunskapsunderlag för beslut som både möjUggör ett kretsIoppssamhäUe och bevarande av biologisk mångfeld. Dessa frågor behandlas i samband med den forskningspoUtiska propositionen. För att klara välstånd ochen tiUväxt i balans med naturen behövs inte Prop. 1992/93:180 bara en allmänkunskap om vad som är fel i dagens system, utan också kunskaper som gör detmöjUgt att lösa problemen. MUjöforskning är som tidigare nämnts en av deviktigaste åtgärderna för att bygga upp dessa kunskaper. Den måste dockkombineras med en bred mUjöutbUdning för att sprida kunskapen. Världens lärareutpekas i Bmndtlandrapporten som den yrkesgmpp som har en nyckehoU i arbetetmed att förebygga och motverka mUjöstömingama. Ett ekologiskt perspektiv ochett kretsloppstänkande behöver byggas in på olika nivåer i hefeutbUdningssystemet. IskoUagen (1985:1100) står inskrivet att "var och en som verkar inom skolanskaU främja aktning för varje människas egenvärde och respekt för vårgemensamma mUjö". Läroplanskommitténhar presenterat sitt betänkande (SOU 1992:94) Skola förbUdning, med bl.a. förslag som innebär att en del av mUjökunskapen i gmndskolanskaU knytos tiU ett nytt ämne "Teknik och mUjö". Förslaget innebäratt mUjökunskap skaU ges inte bara i det nya ämnet, utan i många skolämnen. Dettoframgår i de kursplaner som har arbetots fram . Samverkan överämnesgränser för att få en bra mUjöundervisning framhåUs av kommittén somnödvändig och självklar. Förden högre utbUdningen har regeringen nyhgen i propositionen 1992/93:1Universitet och högskolor - firihet för kvaUtet lagt försfeg tiU attväsentUgt öka friheten för uiuversitet och högskolor. I propositionen förordasbl.a. att den större friheten skaU omfatto såväl studieorganisation somutbUdningsutbud och fördelning av resurser tiU gmndutbUdning och forskning.Ansvaret för att mUjöperspektivet blir en självklar del i utbUdningen vUarsålunda numera på de enskUda högskoloma. 3.1FN:s konferens om miljö och utveckling Regeringenhar i skrivelse tiU rUcsdagen (1992/93:13) redovisat bakgmndentiU och resultoten av i om nuljö och utveckling(UNCED) samt vissa inledande åtgärder för att i fÖrverlcUgaUNCED-besluten. Jag skaU här närmare redovisa vissa åtgärder som är påkaUadetiU följd av resultoten från UNCED och som är av betydelse för enkretsloppsanpassad hushållning. antogs bl.a. Riodeklarationen med principer som stotema uppmanasfölja i det långsUctiga mUjö- och utvecklingsarbetet och som angerrUctiinjema för intemationeUt och nationeUt handlande för att uppnå en håUbarutveckling. BådeRiodeklarationen och framhåUer vikten av resurshus hållning SpecieUt i den industriaUserade delen av världen och därmed behovet av ändrade produktions- och konsumtionsmönster samt föränd- 26 Arbetet för att uppnå en långsiktigt håUbar utveckling Prop.1992/93:180 fömtsätts i genomsyras av ett förebyggande synsätt och bedrivaspå olika nivåer, inom alfe samhäUssektorer och med ett brett deltogande. Detlokala ansvaret betonas. Agenda21 framhåUer att det är genom ekonomiska mcitament, eUer genom andra åtgärderfrån regeringama i intemationeU samverkan, som industrin bör stimuleras attinvestera i förebyggande tekniker och satsa på återanvändning och återvinning.Industrin bör vicfere uppmuntras att i sm planering och sitt praktiska arbetetillämpa principen om ansvar och omsorg och ett synsätt som präglas avförebyggande strategier, renare produktionsteknik och mUjöhänsyn underproduktemas hefe Uvscykel. Ekonoiniska styrmedel bör utveckfes och marknadensmekanismer användas på ett effektivt sätt för att stimulera en håUbar utveckling,bl.a. AvfåUsavgifter bör enUgt sättos enUgtprincipen att det är förorenaren som skaU betala och på en sådan nivå att dettoåterspeglar de kostnader som är förknippade med en ur mUjösynpunkt godavfaUshantering. Agenda21 :s rekommendationer och åtgärdsförslag i firåga om avfeU syftar tiU attminimera avfåUsmängdema genom förebyggande åtgärder, minska avfåUets innehåU avhälso- och mUjöfarUga ämnen, maximera mUjöanpassad återanvändning ochåtervuming samt förbätfra hanteringen av det avfåU som ändå uppstår. SärskUdanationeUa åtgärdsprogram för effektiv återanvändning och återvinning skaUupprättos i de industriaUserade ländema {X). De enskUda ländemaskaU tiU denna tidpunkt också verka för att tillräckUg finansieU och tekniskkapacitet står tiU förfogande på regional, nationeU och lokal nivå för attförverkUga målsättningar och åtgärder avseende återanvändning och återvinning.I de nationeUa program som fömtsätter skaU återanvändning ochåtervinning prioriteras inom aUa samhäUssektorer och stimulanser ges för attöka återanvändning och återvuming. Lokafe organ, i kommunerna, uppmanassnarast inleda en bred samverkan med medborgama i syfte att senast år 1996uppnå enighet om lokafe handlingsprogram för en håUbar utveckling. TiUde detaljerade förslagen tiU hur ökad återanvändning och återvinning skaU kunnauppnås hör att mföra panter och avgifter, stimulera marknadema för återvunnaprodukter, stimulera käUsortering och umyttja återanvändnings- eUeråtervinningsbart material, specieUt i förpackningar. Agenda21 slår också fest att offentUg upphandling och standardisering skaU ändras,så att återvunnet material som är bra ur mUjösynpunkt inte diskrimineras. Vidbedömningen skaU hänsyn tos tiU resurshushåUning i form av sparad energi och råvara. Informationoch utbUdning i syfte att stimulera en ökad återanvändning och återvinningskaU ges både i skolan och genom andra organisationers verksamhet i samarbetemed lokala organ. Somframgår av skrivelsen tiU rUcsdagen har regeringen bedömt att ger en betydelsefuU bakgmnd och en ram for UidustrUänder- 27 nas arbete i syfte attåstodkomma en håUbar utveckling. tiU uUedande åtgärder somjag i det följande återkommer tiU tar vi ett Prop. 1992/93:180 steg närmareen håUbar utveckling med fungerande kretslopp och resurshushållning inom allasamhäUssektorer. Undersenare tid har diskussionen om hur en håUbar utveckling skaU åstodkommas i aUtstörre utsfräckning togit sin utgångspunkt i frågor om avfållssamhäUet ochmöjUghetema att uttiyttja material och restprodukter för skapa ett uthålUgtsamhäUe. De växande avfåUsmängdema i och problemen att finna plats förnya deponier är pådrivande tiUsammans med insUcten om att avfåUet kan innehåUaskadUga ämnen som på sUa läcker ut i naturen. Inomflera enskUda och på gemenskapsnivå finns en uttalad målsätming attavfåUet måste minska, i försto hand genom att mindre mängd avfåU över huvudtoget genereras och i andra hand genom återanvändning av produkter ochmaterialåtervinning. TiUvägagångssättet för att förverkUga målen varierar. ITyskland har avfåUspoUtiken numera en tydUg inriktning mot ökad återanvändningoch materialåtervinning som medel för att minska avfeUsmängdema.Lagstiftningen öppnar en möjUghet att vända på ansvaret för avfaUshanteringen:den som producerar det som förr eUer senare blir avfåU måste återta prcxlukten- eUer se tiU att någon annan gör det. EnUgtden tyska avfåUslagen har regeringen rätt att utfärda förordningarom bl.a. återtogandepUkt och pantsystem. Lagen ger också regeringen möjUghetatt sätto upp mål för olika områden, t.ex. återvmningsmål. Dessa är mtetvmgande utan skaU göra klart för relevanto delar av näringsUvet vilka kravsom frivilUga överenskommelser lämpUgen bör uppfylfe. Efter en tidsfrist avgörregeringen om mer tvmgande regler är nödvändiga och vilka de i så feU bör vara.Den tyska regleringen inom avfaUsområdet återkommer jag tiU mer i detalj iavsnittet om förpackningar (7.3). Det mest kända fåUet - förpackningar -regleras, vilket jag också närmare beskriver i ett senare avsnitt, avförpackningsförordningen. Förpackningsförordningen är den försto i en serieförordningar som utarbetos i erUighet med den tyska avfåUs-lagstiftningen. Nyaförordningar förbereds for returpapper, skrotbUar och s.k. elekfronikskrot,dvs. kasserad elektrisk utmsttiing aUtifrån TV-apparater och kylskåp tiUdatorer. Byggnadsmaterial, möbler och kläder hör tiU de områden som står i tur. Förstunder har lagen börjat tiUämpas. En förklaring tiUfördröjningen är att lagen har en sådan utformning att den ger de berördadelama av det tyska näringsUvet en möjUghet att införa friviUiga lösningar ochatt regeringen velat ge näringsUvet tid att utveckla sådana. Det tyskanäringsUvet har dock mte utnyttjat denna tidsfrist. Att nä-ringshvet nu börjatutveckfe lösningar, som lagen börjat tiUlämpas, beror också på attden tyska avfåUsbranschen fått aUt svårare attfå tiUstånd till nya deponier eUer sopförbränningsanläggningar, på gmnd av aUt starkarelokafe motstånd. har det poUtiska Prop. 1992/93:180 trycket attkraftigt minska avfåUsmängdema ökat. Vissainslag i den tyska avfeUspoUtken och de tyska lagförsfegen har föranlett debatt.Kritik har riktots mot sorteringssystemen, och frågan har StäUts humvida andraländer kan komma att bU mottogare av avfåU som man mte lyckats återvinna inomTyskland. Nyamslag i den tyska avfåUspoUtiken förbereds. AvfåUsavgifter, kraftigt skärptotekniska mUjökrav och normer för deponier och förbränningsanläggningar planerasliksom en aUt mer begränsad och preciserad renhållningsplikt för den offentUgasektom. Renhållningsplikten skaU kunna upphävas för produkter och material däråtertog-ningspUkt gäUer. Arbetepågår vidare på att fegga fram en helt ny avfåUslag. Viktiga inslag är tydUgprioritering, krav på förbränningsanläggningar, möjUghet för avfåUsansvarigaatt vägra to emot avfeU som inte uppfyUer vissa krav och en översyn avmöjUgheten att feststälfe mål för återvinning o.dyl. En ny avfeUslag kan kommaatt omfatto både produktionsprocesser och produktutformning. Deföreslagna nya förordningama i enUghet med den tyska avfeUs-lagen har lett tiUbetydande aktiviteter inom tysk industri. Teknikutveckling är på väg somförbätfrar möjUghetema tiU sortering och återvinning. Bl.a. elekfronikföretogoch bilindustri har börjat utveclda återvinningsbara produkter.Ett återtagningssystem för kasserad elekfronikutmstning har utvecklats. Ävenannan europeisk industri har lUcsom den japanska börjat förbereda sig för attklara de nya tyska lagkraven. Svensk industri blir givetvis berörd eftersomden tyska marknaden är betydelsefuU. Större svenska företog är väl medvetna omutvecklingen och söker på olika sätt att anpassa sig. Detyska åtgärdema driver fram åtgärdsförslag såväl inom andra enskUda länder sommom EG-koUektivet. IFrankrike har en ny, långtgående lagstiftning inom avfaUshanteringen antogitsår 1992 av parlamentet. Ett mslag är att återvinningskrav för förpackningarspecificeras. Medel från den nya avfeUsavgiften för hushåUsavfeU fonderas ochfördelas tiU lokafe myndigheter för åtgärder inom avfaUshanteringen såsomåtervinningsprojekt och subventionering av materialåtervinning. Någon typ avproducentansvar för att stimulera återvinning diskuteras i ,och . Nederländemavalde först en strategi för att öka återanvändning och återvinning av avfåU som betonar samarbete och gemensamma lösningar snarare än lagstodgade krav. Inom hela nuljöområdet har förhandlingar och överenskommelser med industrin ansetts vara vägen for att förverk Uga målen. Målen finns feststäUda i de nationeUa mUjöpoUtiska planer na. För mdustriprodukter är målen att icke fömybara råmaterial skaU användas selektivt och optimerande, att energianvändningen skaU mini meras, att varaktighet och reparerbarhet skaU utveckfes och att utsläpp och avfåUsflöden skaU minska över hela produktcykeln. Inom avfaUs området prioriteras ett 30-tal avfeUssttömmar för vUka kvantitotiva mål 29 föresfegits i syfte att förebygga uppkomsten av avfeU och minska av- Tanken äratt dessa mål skaU Ugga tUl gmnd för en i Prop. 1992/93:180 principfömtsättningslös diskussion med berörda delar av näringsUvet och samhäUet iövrigt, syftande tiU att feststälfe specifika planer. Sådana planer harfeststäUts för elekfronikprodukter, möbler, golvmattor och kylskåp. Enhgten samstämmig uppfettning från ohka bedömare har emeUertid mUjöförhandlingamameUan regeringen och näringsUvet hittiUs gått långsamt frånsett momförpackningsområdet, och lagstiftning anses aUttner nödvändig for att uppnåönskade resultot. Den nederländska regeringen förbereder förslag om åtgärderför mUjöanpassning av produkter. Olika typer av åtgärder kan bU aktueUa. Ettexempel är mUjövärdering av produkter, vilket umebär att företog skaU varatvungna att lämna mUjöinformation om sm produkt tiU nästo led, så att detköpande företoget eUer slutkonsumenten kan bedöma produkten ur mUjösynpunkt. InomEG pågår arbete med s.k. prioriterade avfeUssttömmar. Omkring 20-30 av dessaavfåUssfrömmar omfattar tiUsammans av avfåUsmängden inom EG. Arbete börkunna komma i gång för de fiesto av dessa prioriterade avfåUssttömmar före år1995. För att identifiera dessa avfeUssttömmar har medlemsländema uppmanatsange vUka typer av varor och materialslag som de anser att kommissionen börsttidera med avseende på behov av regler för att öka och förbätfra avfaUshanteringen.Under år 1993 beräknas planer finnas framtogna för bl.a. kasserade bUdäck,klorerade lösningsmedel, rivnings- och sjukhusavfåU samt skrotode bUar. Ettskäl för att rivnings- och sjukhusavfeU samt skrotode bUar prioriterats är attde i kombination med området som fecks m av förslaget tiU förpackningsdUektivomfattar av plastovfåUet. För de prioriterade avfellssfrömmama avserEG-komrrussionen att inleda diskussioner med berörda inttessenter för att nåsttategiska överenskommelser. Även lagstiftningsåtgärder på nationeU nivå ochEG-nivå samt ekononuska styrmedel i form av avgifter, skatter och bidrag liksommUjömärkning fömtsätts nödvändiga. Arbetet avses bedrivas i fem steg medprogramförberedelser, analys, strategiutveckling med angivande av ohkaaltemativ, val av sttategi samt slutUgen genomförande. Äveni andra länder har krav börjat stäUas på återvinning. De tycks dock hittiUsnundre långtgående än de europeiska. IUSA utgör resurshushållnings- och återvmningslagen (Resource Conservation and Recovery Act) gmnden för avfeUshante ringen. Den amerikanska mUjömyndigheten () skaU enUgt denna lag identifiera vad som produceras och vad som kan produceras med återvunnet material. Dessutom skaU EPA upprätto riktlinjer som upphandlande myndigheter kan an vända sig av vid uppköp av sådana produkter Riktlinjer finns framtogna för bl.a. papper och pappersprodukter mnehåUande returmaterial, smö rjoljor UmehåUande återraffinerad olja samt återanvända bUdäck. Rikt Unjema har stort mflytande på delstothga och lokala myndigheters upphandUng. pågår i ett federalt program för att öka återvmning och återanvändning genom att stimulera marknadens 30 efterfråganpå produkter av återvunnet material. Delstetema har i allmänhetmed egna program och egen lagstiftning kommit längre än de federafemyndighetema avseende återanvändning och återvinning. I stort sett samtUgadelstoter har infort någon typ av åtgärd för att stimulera återvinning ochåteranvändning samt beslutot om mål avseende minskade avfeUsmängder. 4 Samhällsplanering för en kretsloppsanpassad utveckling Mitt förslag: Somriktlinjer för beslut avseende samhäUsplaneringen skaU gäUa att de skaU varainriktode mot att effektivisera och främja kretsloppssamhäUet. Skälen för mitt förslag:SamhäUsplanering är ett viktigt hjälpmedel för att förebygga mUjöproblem ochåstodkomma ett effektivt resursumyttjande. En fömtseende planering to fram ettkan lägga gmnden för ett kretsloppssamhälle. Omställningen mot ettkretsloppsanpassat samhäUe fömtsätter därvid att stotUga myndigheter, kommuneroch andra organ på olika nivåer samverkar för att ge fömtsättningar förutvecklingen, driva utvecklingsarbetet och stimulera nytänkande. Denansvarsfördelning i fråga om samhäUsplaneringen som successivt har genomförts iSverige innebär en stark betoning av det kommunala ansvaret. Kommunerna kommerdärmed att spela en nyckehoU i övergången tiU ett mer kretsloppsanpassatsamhäUe. Kommunemahar huvudansvaret för hanteringen av hushåUsavfåUet och är skyldiga attupprätto helfeckande avfeUsplaner for aUa avfåUs-slag. Inom mUjöområdet harkommunernas ansvar för tiUsyn, konttoU och förebyggande mUjövård successivtförstärkts. Nära kopplad tiU denna funktion är också kommunens uppgift attsvara för den fysiska planeringen. Kommunens ansvar för de tekniskaförsörjningssystemen -vatten, avlopp, el och värme, etc. - ger fömtsättningaratt successivt förbättta och anpassa systemen och verka för kretsloppslösningar.I egenskap av bestäUare av varor och tjänster har kommunen möjUghet att stäUakrav på mUjöanpassade produkter. Genom skyldigheten att tUlgodose bamomsorg ochskolundervisning har kommunen ett stort ansvar att se tiU att utbUdningen geren gcxl kunskap om de ekologiska sambanden och människors ansvar gentemotnaturen. I detto sammanhang viU jag betona vUcten av att forskning ochutveckling av ett mer energisnålt och resursbevarande avloppssystemfortskrider. Ävenom den enskUda kommunen har en nyckelfunktion i arbetet för enkretsloppsanpassning av samhäUsutvecklingen behöver problem och åtgärder offeanalyseras också utifrån ett regionalt perspektiv. AvfaUshantering, hushållningmed naturresurser, uttog av ämnen och material samt vattenförsörjningär exempel på frågor där regionala analyser och samverkanslösningar ofta ärnödvändiga. På den regionafe nivån harlänsstyrelsen en central roU genom ansvaret att samordna stotUga och kommunafemyndigheters verksamheter i arbetet med att uppfyUa nationeUa mål och samtidigtfrämja länets utveckling. skaU verka för att den regionafeutvecklingen sker i former som är förenUga med kravet på en gcxl UvsmUjö och enlångsUctigt god hushållning med naturresursema. De centrala sektorsmyndighetema- , ttafikverken, m.fl. - har getts ett ökatmUjöansvar för sina verksamheter. De centralamUjömyndighetemas roU blir i aUt högre grad att stimulera och samordnauttednings- och utvecklingsarbete på lokal, regional och cenfral nivå samt attfölja upp resultotet av åtgärdema. Jag utvecklar i detföljande min syn på hur myndigheter på cenfral, regional och lokal nivå börsamverka i planeringen för ett kretsIoppssamhäUe. 4.2 Lokala handlingsprogram för en hållbar utveckling Mitt förslag:Eftersom kommunema spelar en avgörande roU i arbetet för att sfeUa om till ettkretsloppsanpassat samhäUe bör kretsloppsprincipen få stort genomslag ikommunemas arbete för att omsätto och konkretisera handlingsprogramAgenda 21 i lokala program för en håUbar lokal utveckling. CenfralamUjömyndigheter och länsstyrelser bör stödja kommunernas arbete. Skälenför mitt förslag: Jag har i föregående avsnitt redogjort för resultotet av om nuljö och utveckling (UNCED). Som framgår därav innehåUer den s.k.Agenda 21 ett stort antal rekommendationer för ett mer kretsloppsanpassatsamhäUe, bl.a. ifråga om återanvändning och återvinning. 1 regeringens skrivelsebehandlas bl.a. uppföljningen av i kommunema. Regeringen bedömer detsom en viktig poUtisk uppgift och en utmaning för kommunema att i samverkan medlokala organisationer och i samråd med medborgama omvandfe det globafe programmettiU lokala handlingsprogram för en håUbar utveckUng. I skrivelsen redovisasbl.a. avsUcten att renuttera samt att inbjuda förettädare förkommunerna tiU överläggningar om kommunemas roU och ansvar i genomförandet pådet lokala planet. EnUgt min bedömning är desvenska kommunema väl mstode för att to ett mer samlat och strategiskt grepp imUjöarbetet och i arbetet för en håUbar utveckUng. Som en följd av det ökadekommunala ansvaret har kommunemas ambitioner och kompetens på nuljöområdetsuccessivt stärkts. Inttessanto försök har gjorts i syfte att förebyggamUjöproblem, erhåUa ökad mUjöhänsyn och tiUämpa ett ekologiskt synsätt i denkom- Kommunema förfogar över metoder och instm- Prop. 1992/93:180ment som enUgt min mening är väl ägnade att Ugga tiU gmnd för arbetet medlokafe handUngsprogram, t.ex. avfeUsplaner och fysiska översikts planer. JagviU i detto sammanhang särskUt framhåUa det pågående utvecklingsarbetet i des.k. eko-kommunema, 17 tiU antalet. Erferenhetema från dessakommuner visar bl.a. att mUjöfirågoma kan bU en samlande kraft i arbetet medatt formulera mål och uiriktning för kommunens utveckling. Regeringen haranslagit 4,4 nuljoner kronor för en UtbUdnings- och informationskampanj förkretsloppstänkande i kommunalt utvecklingsarbete mom ramen för det s.k.eko-kommunprojektet. och , som fått i uppdrag attsamordna kommunemas arbete, skaU länma en lägesrapport och ensluttapport . Erferenhetema från detto projekt bör successivtkunna tes tiU vara i kommunemas arbete. JagviU också erinra om att Uttedningen (M 1991:01) om kommunernas arbete för engod UvsmUjö bl.a. kommer att beröra hur kommunernas arbete för en håUbarutveckling kan utformas med utgångspunkt från Riodeklarationen. Resultotet avuttedningens arbete skaU redovisas . Närdet gäUer handlingsprogrammens umehåU viU jag betona att de bör ges en betydUgtvidare inriktning än enbart på mUjövård och mUjöskydd. Syftet skaU vara attutveckla en heUietssyn där mUjöfrågor på ett tydligare sätt integreras i olikaverksamheter och sektorer.