prop · GG03180 · 1992-12-31 00:00:00 — Ett exempel från programmet, den s.k. kyl- och frysupphandlingen,visar att energianvändningen har kunnat minskas av energiförbmkningenjämfört med det bästo på marknaden. minskade freonhalten iisoleringen. Mitt förslag ochmin bedömning: Som riktlinjer för en kretsloppsanpassad samhäUsutveckling skaUgäUa att arbetet med nya standarder skaU bedrivas med uiriktningen attstandardema skaU vara analyserade med avseende på sina mUjökonsekvenser. MUjö-och hälsoaspekter bör integreras i företogens arbete med kvaUtetssäkring och istandarder för detto. Skälenför mitt förslag och min bedömning: Det har ibland visat sig svårt attmUjöanpassa varor eUer avveckla användningen av skadUga ämnen av denanledningen att det finns nationeUt eUer intemationeUt överenskomna tekniskastandarder som kräver en viss sammansätttiing, behandling eUer konstmktion avvaroma. Exempel på detto är destandarder baserade på kvicksUver, som finns för bl.a. vissa termomefrar,apparater och uistmment. TiU följd av dessa standarder har i en undersökning avKemikaUemspektionen påvisats ett avsevärt behov av dispenser från det förbudför kvicksUver i termomefrar och vissa apparater och uistmment som regeringenbeslutode . Ett annat exempel på att standarder kan komma ikonflUct med uppsatte mål för hälso-och mUjöskyddet är att det för vissabyggmaterial av ttä krävs en sådan skyddsbehandling att det blir nödvändigtatt använda krom- och arsenikbaserade medel för att Unpregnera ttäet. Stondarder har sedan längeutarbetots på frivilUg gmnd efter mitiativ Prop. 1992/93:180 från framför aUtindustrin. För detto arbete finns såväl nationeUa som mtemationeUa organ. ISO(for Standardization) och lEC (IntemationalElecttotechnical Comnussion) är de globala standardiseringsorganen. Dessautarbetar global standard för tiUverkning och provning/certifiering avindustriprodukter Samordning av arbetet sker med de europeiskastandardiseringsorganen (Committe Européen de NormaUsation), CENELEC(Committé Européen de NormaUsa-tion Elecfrotechnique) och ETSI (). Medlemmar i de intemationeUa standardiseringsorganenär nationeUa standardiseringsorgan. Stondardiseringenhar en ny roU dels genom att arbetet bedrivs intensivare och har utvidgats tUlnya områden, dels genom att EG använder standardiseringen som ett verktyg igenomförandet av den Inre Marknaden. EG utformar aUt oftare sma harmoniseradeduektiv enhgt den s.k. "new approach". Denna innebär att EG:s duektivUmehåUer gmndläggande produktkrav, vilka sedan preciseras i form avEuropastandarder. EG och EFTA har gemensamt givit de europeiska standardiseringsorganeni uppdrag att utarbeto de erforderUga standardema. Standardiseringen får pådetto sätt ökad betydelse för svenska myndigheter och myndighetsregler. Europastandarderkommer att få en omfattande tiUämpning vid offentUg upphandling inom EG ochinom de områden som fecks av EES-avtolet. UppfyUande av Europastandarder, i defåU sådana firms, blir en fömtsättning för att få vara med och läinna anbud. Inomsåväl ISO som har en diskussion inletts lering mUjöfrågor istondardiseringen. ISO bUdade en särskUd gmpp för mUjöfrågor meduppdrag att utvärdera behovet av standardisering för att nå en håUbar mdustrieUutveckling. Områden som nämns särskUt är t.ex. nuljöeffekter under produktion,distribution, användning, kvittbUvning och återvinning av varor samtkonsumentinformation. Gmppen har togit fram en sttategi och tidplan förarbetet. EG:snya arbetssätt gör det nödvändigt att bredda stondardiseringsarbetet inommiljöområdet. För att ufröna konsekvensema av detto och to fram ett program förarbetet bUdades inom en tiUfälUg arbetsgmpp. I sin slutrapport föreslårgmppen en rad aktiviteter. Nya tekniska kommittéer bör skapas inomnuljöområdet; fömtom för mät- och konfroUfrågor också för mUjörevision ochmUjö-management lUcsom för metoder att utvärdera varors mUjöeffekter. Vidareföreslås att rekommendationer och riktlinjer skaU tos fram för hur mUjöaspekterskaU beaktos inom icke-mUjörelaterat standardiseringsarbete. BefintUgastandarder mom aUa områden föreslås granskas för att värdera om deöverensstämmer med allmänt accepterade mUjökrav. Rapporten är f n. föremål förremissbehandling. Standardiseringskommissioneni (SIS) svarar tiUsammans med nio feckorgan för olika delar av det nationeUa standardiseringsarbetet. Standardiseringsorganisationema, som omsatte ca 200 nuljoner kronor finansierar sm verksamhet genom försäljning av standarder och 43 handböcker, genom bidragfrån näringsUvet och vissa myndigheter samt genomett stotUgt bidrag, som utgör av vad näringsUvet, kommuner, landsting,afifersverk samt myndigheter med uppdragsfinansierad verksamhet betalar idirekto bidrag tiU standardiseringsorganisationema. Inom SIS har uuättots ettkonsumentråd och ett arbetsmUjöråd för att stärka de nya inttessentemasmedverkan i standardiseringen. Däremot finns inget särskUt råd för yttte mUjöoch heUer inga av prioriterade medel för arbete inom området ytfrenuljö. Mot denna bakgmnd viU jagbetona det väsentUga i att utvecklingen mot mUjöanpassade produkter mte hämmaseUer förhindras därför att hänsyn mte har togits tiU mUjöfrågor istandardiseringsarbetet. EnUgt min mening skaU mUjökonsekvenser vara utteddaoch hänsyn till dem skaU tos, särskUt vid utarbetande av produkt- ochprocesstandarder. Detto Ugger också i linje med de förslag som presenteratsinom ISO och av CEN:s arbetsgmpp nuljö. bör kraftfuUt verka för ensådan intemationeU utveckling. Stotens bidrag tiU standardiseringsarbetet gesbl.a. mot bakgmnd av stotens specifika ansvar när det gäUer medborgamas skyddför Uv, hälsa, nuljö och egendom. Därför bör enhgt min mening som villkor förstotUgt stöd tiU standardiseringsarbete i gäUa attmUjöhänsyn skaU tos. Jaghar noterat att SIS tiUsammas med inttessenter, näringsUvet, myndigheter ochorganisationer beslutot bUda en referensgmpp för poUcyfrågor mom mUjöområdet.Detto bör vara en god bas för möjUghetema tiU förstärkning av mUjöfrågomasbetydelse inom stondardiseringen. Den ökade omfatmingen avstandardisering inom mUjöområdet i kombination med standardiseringens nya roUi ger upphov tiU en rad frågor om möjUghetema att garantera mUjöhänsyn istandarder som blir bindande, om mUjömyndighetemas roU, om arbetetsorgaiusation och finansiering m.m.. Det Ugger i stotens infresse att det finnsett permanent organ inom detto område. Ett särskUt råd för standardiseringsfrågorom ytfre mUjön bör därför övervägas. Jag avser mot denna bakgmnd att mom kortåterkomma tiU regeringen med förslag om ett uppdrag till berörda myndigheterför att få dessa frågor närmare belysto. 6 Kemikaliekontroll 6.1 Utgångspunkter Mitt förslag: Deprinciper för en kretsloppsanpassad samhäUsutveckling som föreslås i dennaproposition bör även gäUa för kemikaUekonttoUen. Skälen för mitt förslag:Omkring 100 000 kemiska ämnen används kommersieUt. Av dessa står 1 400för av den totala kemikaUeanvändningen. I uppskattos antaletämnen i kommersieUt bmk tiU cU-ka 20 000. En utgångspunkt för kemUcaUekonfroUeni är att tiUverkare Prop. 1992/93:180 och importörer har huvudansvaretför de kemiska ämnen och prcxlukter som de levererar. Det innebär att de bl.a.är skyldiga att utteda kemika-Uemas egenskaper och informera om skaderisker ochom förebyggande åtgärder av betydelse från hälso- och mUjöskyddssynpunkt. Ävenanvändarna av kemiska produkter, dvs. både företog, offentUga organ ochenskUda konsumenter, har dock en viktig roU i kemikaUehanteringen. KemUcaUekonfroUenssyfte är att minska riskema för skador på människor och rruljö av kenuskaämnen och prcxlukter. För arbetet med kemikaUekonttoUen finns fre övergripandemål. Kunskapsmåletmnebär att kemiska ämnen och produkter skaU vara väl uttedda med avseende påsina effekter på hälsa och nuljö. Ansvaret för detto vUar på tiUverkaren,unportören eUer leverantören. Produktmåletmnebär att så ofårUga produkter som möjUgt skaU användas. SkadUga ämnen ochprodukter skaU så långt det är möjUgt ersättos med mindre skadUga och helsthelt ofårUga sådana (substitti-tionsprincipen). Den som tiUverkar eUerimporterar produkter skaU välja en ur hälso- och mUjösynpunkt så braproduktsammansättning som möjUgt. Hälso- och mUjöaspektema måste beaktes vidsåväl utveckling som inköp av kemiska produkter. Även användama har ett ansvarför att tiUämpa substitutionsprincipen och för att ordna med en säkerhante-rmg. Hanteringsmåletinnebär att potentieUa risker skaU undanröjas genom säker hantering av kemiskaprodukter. En fömtsättning för detto är att både konsumenter och yrkesmässigaanvändare får god information från leverantören om hanteringen av kemUcalier. Denomfattonde intemationeUa handeln med kenuska produlcter gör attkemUcaUekonfroUen mte kan bedrivas effektivt på enbart nationeU nivå. DetintemationeUa samarbetet är av avgörande betydelse för en effektivkemikaUekonfroU. har i olika mtemationeUa sammanhang drivit krav på ochfått gehör for mer tiUförUtUga analyser av och bätfre kunskaper ochdokumentotion om kemikaUer driver också frågan om begränsningar avanvändningen av särskUt skadUga ämnen. KemUcaUeinspektionenoch redovisade ett regeringsuppdrag där förslag lämnades tUl avvecklings- eUer begräns ningsplaner för användningen av fretton ämnen/ärrmesgmpper. Aweck Ungsplaner för dessa ämnen presenterades i den mUjöpoUtiska proposi tionen (prop. 1990/91:90). De ttetton ämnena är metylenklorid, perkloretylen, trikloretylen, bly, kvicksUver, kadmium, tennorganiska föreningar, klorparaflSner, ftalater, nonylfenoletoxylater, bromerade flamskyddsmedel, arsenik och krom. För dessa ämnen finns planer för avveckUng eUer riskbegränsning. I vissa fåU kommer resultot ap nås genom överenskommelser med industrin om avveckling, i andra faU har numera förbud införts för import, tiUverkning, försäljning och använd ning. I samthga fåU betonas vikten av ett paraUeUt aktivt arbete för intemationeU samverkan och intemationeUa överenskommelser. Kemi kaUeinspektionen och arbetar vidare med hur begräns ningama skall genomföras samt följer upp hur avvecklingen fortiöper. I detto sammanhang viU jagnämna att det eiUigt min mening finns anledning att överväga även andra sätt ände nuvarande att få företegen att inkludera hälso- och mUjörisker i produktenspris. Regeringen har tiUsatt en uttedare för att se över mUjöskadeförsäkringen(Dir. 1992:13). I uppdraget mgår att utteda hur tiUverkare, importörer ochandra som hanterar kemikaUer kan åläggas att vara ansvarsförsäkrade för smprodukt i de fåU de inte redan har en ansvarsförsäkring. Det mgår också attutteda om försäkringsbolagen feststäUer premiema på ett sätt som beaktar denaktueUa kemikaUens risk och om det finns behov av att komplettera det nuvarandeförsäkringssystemet med en obhgatorisk ansvarsförsäkring och i så fåU lämnaförsfeg om hur en sådan försäkring bör konsonieras. Uttedningsuppdraget skaUredovisas tiU regeringen . 6.2 Kemikaliekontroll för ett kretsloppssamhälle Mittförslag: Som närmare riktlinjer för kemikaUekonttoUen inom ramen för enkretsloppsanpassad samhäUsutveckling skaU gäUa - att flödena och användningen av hälso- och mUjöskadUga kemUcalier börminska. De flöden som ändock innehåUer skadUga kemikaUer bör i möjUgaste månslutes. Systematisk riskhantering av kemikaUer behöver utvecklas ytterhgare.Användningen av de mest skadUga ämnena bör avvecklas. Planer förriskbegränsning bör tes fram för ett antal ämnen mom en femårsperiod. - att substitutionsprincipen bör hävdas intemationeUt och tiU-lämpningeni utvecklas. - att arbetet med att öka kunskajjema om och begränsa riskema med hälso-och mUjöskadUga kemikaUer bör intensifieras. arbete bör i principbekostes och bedrivas av industrin enhgt principen om att förorenaren skaUbetala. -att kemikaUekonttoUen så långt möjUgtbör genomföras i intemationeUt samarbete och bör där vara aktivtpådrivande. Skälen fdr mitt förslag:Ett av de vUctigaste skälen för att skapa kretslopp är att minska den diffusaspridningen av skadUga ämnen tiU naturen. Det gäUer därför att dels minskaflödena av skadUga kenuska ämnen, dels att i möjUgaste mån sluto dessa flöden.Att återvinna är mte tillräckUgt eftersom helt slutna materialflöden inte kanåstodkommas. Återvinning kan aldrig bU fuUständig utan skadUga kemikaUerkommer tiU viss del att hamna i avfåUet eUer i naturen. Själva återvinningsprocessenger upphov tUl förluster i form av utsläpp och avfåU. Vissa produkter är istort sett omöjUga att återvinna. En väl fungerandekemikaUekonttoU är en fömtsättning för att uppnå ett kretsIoppssamhäUe. För atträtt prioritera msatser vid utveckUng av kretslopp behövs bl.a. en allmänkunskap om kemiska ämnens egenskaper och om deras förekomst i produkter ochvaror. De msatser som för närvarande görs, i förstohand av KemikaUeinspektionen i mtemationeUt Prop. 1992/93:180 samarbete, föratt öka kunskapema om existerande kemUcaUer är därför viktiga och gertiUsammans med mförande av förhandsanmälan av nya kenuska ämnen ett väsentUgtunderlag för att identifiera skadUga kemikaUer. LUca angeläget är det attförbätfra kunskapen om flödena av kemiska ämnen via produkter och varor ute påmarknaden. Då ges möjlighet att bedöma vUka risker som flödena kan orsaka, attprioritera bland riskabla produkter och varor samt att välja lämpUga åtgärderför riskbegränsrUng. För att kunna utveckla säkra återvinningssystem förangelägna materialslag kan tiUsatser av skadUga ämnen i olika material behövaavvecklas, t.ex. kadmium, klorparaffiner och bly i plast. Denkunskap om kemikaUer som tos fram måste spridas vidare med produkter och varorså att man i varje hanteringsled blir uppmärksam på riskema och kan tiUgodosebehov av återvinning och återanvändning eUer avveckling av skadUga ämnen. Detär i detto sammanhang angeläget att t.ex. fortsätto att utveckla de regler ommärkning av mUjöfarUga kenuska produkter som KemikaUeinspektionen utfärdat ochsom gäUer från . Informationssystem behöver utvecklas ocksåför varor som på gmnd av sitt innehåU av skadhga ämnen kan skada mUjön. I dessafrågor krävs intemationeUt samarbete och harmonisering för att få genomslag förregelsystemen. VissaSärskUt riskabla kemiska ämnen eUer vissa användningar av dem måste förbjudaseUer starkt begränsas om det mte kan säkras att de inte når miljön i skadUgmängd. Exempel på sådana ämnen, där restriktioner redan finns är CFC,klorerade lösningsmedel, kvicksUver, kadmium, bly och vissa ämnen i bl.a.båtbottenfärger och ttäskyddsmedel. I detto sammanhang är det även angelägetatt to fram underlag avseende förekomst av särskUt giftiga ämnen (dioxm, PCBetc.) i kemiska produkter och varor samt föreslå eventueUa restriktioner. Jagåterkommer i nästo avsnitt särskUt tiU frågan om användning av vissa kemikaUersom innehåUer klor. Jaghar redan berört den pågående avvecklingen av vår användning av kvicksilver,kadmium och bly. Jag kommer strax att föreslå hur vi skaU stimuleraåterlämningen och förbätfra omhändertogandet av uttjäntenickel/kadmiumbatterier. Bakgmnden är att dessa metaUer är särskUt färUga förmUjö och hälsa. MetaUerär gmndämnen och förekommer naturUgt i mUjön. Genom den industrieUa, storskaUgaanvändningen av metaUer kan metaUemas förekomst i mUjön öka avsevärt över dennaturUga bakgmndsnivån, och de namrUga processema störs. Det är därför vUctigtatt minska de nuvarande och framtida flödena av metaUer. KemikaUemspektionenhar meddelat föreskrifter (KIFS 1990:10) om ttäskyddsbehandlat vUke som bl.a. mnebär begränsningar i använd ningen av PCB, arsenUc- och kromföreningar. Föreskriftema ttädde i kraft . Genom omfettande insatser från KenukaUein spektionen och branschorganisationer har information spritts om dessa nya bestämmelser. Kemikaheinspektionen har vidare genomfort tiU- synsprojekt riktot mot unpregneringsanläggningar och återförsäljare för 47 Av en nyhgen upprätfed rapport från Kemi- kaUemspektionen framgåratt dessa mformationsinsatser förväntos ge Prop. 1992/93:180 påtogUgtresultot under försto . KemikaUemspektionen kommer senast den 1juni 1993 att lämna en slutUg rapport tiU regeringen om effektema avinspektionens föreskrifter. Systematiskriskhantering behöver utvecklas ytterUgare särskUt i fråga om sådana kemUcaUervars hantering Umebär stora risker. Efter vad jag har erfarit harKemikaUeuispektionen fÖr sitt fortsätto arbete i detto sammanhang delat in dekemiska riskema i fre gmpper enhgt följande: - Oacceptobel risk redan på kort sikt. - Risk som måste reduceras men där en långsammaretakt kan accepteras. - NegUgerbar risk. Påvilken risknivå ett ämne hamnar avgörs av ämnets egenskaper och i viUcen gradmänniskor och nuljö exponeras. SärskUt giftiga tungmetaller och mycketlångUvade och giftiga organiska föreningar kan exempelvis mte ens på kort sUctaccepteras annat än i ytterst begränsad och välkonttoUerad användning som kanske utan att människor eUer nuljö exponeras. måste industrieUanvändning av sådana ämnen i princip avvecklas. VUkastyrmedel som behöver sättos in för att på ett effektivt sätt minska riskemamed de skadhga kemUcaUema måste bedömas efter arten och graden av risken. Detkan bU fråga om t.ex. förbud, ekonomiska styrmedel, krav på eller stimulanstiU återvinning eUer återanvändning, frivUUga begränsnings- eUeravvecklingsåtgärder inom näringsUvet, OpinionsbUdning för en restriktivkemikaUeanvändning osv. Jagräknar med att det systematiska riskhanteringsarbete som KemikaUeinspektionenhar UUett kommer att leda tiU bätfre underlag för att identifiera och begränsaförekomsten av särskUt riskabla kemikaUer och införa återvinning eUeråteranvändning av varor när förbud fÖr tiUfäUet mte är möjUgt eUer lämpUgt. Idetto sammanhang behöver konkreto planer för riskbegränsning tos fram förämnen som innebär stora hälso-eUer miljörisker och som har en sådan spridning isamhäUet att centtala begränsningsåtgärder blir nödvändiga för att nå resultotI de flesto feU måste av resurs- och kompetensskäl dock riskbegränsning uppnåsgenom fortiöpande åtgärder från dem som hanterar kemikaher utan sådan centtalstymmg som särskUda begränsningsplaner mnebär. För att öka företogens uisatserbehöver genereUa riktUnjer t.ex. för tiUämpningen av substimtionsprincipen tosfram av KemikaUeinspektionen samt tiUsyn och rådgivning utvecklas ytterUgare avKemikaUeinspektionen och andra tiUsynsmyndigheter. Kunskapsspridning ochopinionsbUdning har stor betydelse för art driva på utvecklingen mot mindreferUga kemikaUer och säkrare hantering. EnUgt min bedömning bör det vara möjUgtatt to fram konkreto riksbegränsningsplaner för uppskattningsvis 25-50 ämneninom en femårsperiod. Den omfattande gränsöverskridande vamhandeln gör vidareatt det krävs intemationeUt samarbete for att begränsnings-ochawecklingsåtgärder skaU få fuU effekt. bör fortsätto att spela enaktivt pådrivande roU i dessa frågor. Teknikför återvmning av kemikaUer behöver utvecklas mom olika 48 verksainhetersåsom processindustrier, verksfeder osv. angeläget att vidutveckling av produkter, material och varor to hänsyn tiU behov av återvuming,så att inte denna försvåras. Genom rätt avvägda krav kan teknisk utvecklingoch forskning stimuleras. MöjUghetema att ersätto svåmedbrytbara och giftigakemikaUer med inindre fårUga bör ägnas särskUd uppmärksamhet. Mm bedömning:KemikaUeinspektionen bör ges i uppdrag att i samråd med Stotens naturvårdsverkidentifiera sådan användning av klor och klorerade organiska änmen i Sverigesom bör begränsas samt ge förslag tiU avveckling eUer andra riskbegränsade åtgärder. Skälen för min bedömning:Många klorerade orgaiuska föreningar utgör genom sin stobiUtet och giftighetett mUjöproblem som har varit känt . Många klorerade organiskaföreningar lagras i sediment och ackumuleras i levande organismer. Det finnssåledes anledning att se med särskUt aUvar på klorerade ämnen, särskUt denaturfrämmande klorföreningama. RUcsdagen har tidigare beslutot om avvecklingsplanerför fiertalet klorerade organiska lösningsmedel och sådana klorerade organiskaämnen som skadar ozonskUctet. har vidare togit ställning tiUriktlinjer för utsläpp från pappersmassatiU-verkning som innebär långt gåendebegränsning av utsläpp av klorerade organiska ämnen. Jag kommer i senareavsnitt att beröra hur nuljöpåverkan från användningen av PVC och andraklorerade plaster skaU begränsas. harnyUgen på uppdrag av regeringen uttett om en avgift/skatt på utsläpp avklorerade organiska ämnen från tiUverkning av klorblekt pappersmassa.Naturvårdsverket konstoterar i sin redovisning tiU regeringen (dnr M92/2140/5)att utsläppen av dessa ämnen i redan har begränsats kraftigt. I avsiktatt begränsa effektema av samtUga utsläpp bör åtgärder nu vidtas för attbegränsa även andra utsläpp från skogsindustrin. anser dockatt en skatt/avgift eUer andra åtgärder kan vara av betydelse för att imtemationeUa förhandlingar kunna påverka andra länder kommer att to uppfrågan om bl.a. införandet av mUjöavgifter/skatter mom ramen för arbetet inomHelsmgforskommissionen (HELCOM). Klorär ett allmänt förekommande gmndämne. Det finns en naturUg cUkulation avklorföreningar. Huvuddelen av dessa utgörs av oorganiska klorider, mennaturUga organiska klorföreningar förekommer också. Klor och klorföreningarumyttjas som baskemikaher i industrin. Klor används bl.a. för blekning avpappersmassa och för tiUverkning av PVC. Ett annat vUctigt användningsområde ärför klorering av dricksvatten, badvatten och kylvatten för att hämma bl.a.bakterietiUväxt. 4 1992/93. 1 samL Nr 180 I oUka processer där kloringår finns en risk för bUdning av stobUa organiska klorföreningar medmUjöskadUga effekter. Det är därför angeläget att begränsa användningen av klortiU sådana områden där det inte finns mindre mUjöskadUga ämnen att tiUgå, ochdär nyttan av användningen väger tyngre än nuljö- och hälsorisken. Kunskapen omnamrUga bUdnings- och spridningsvägar för organiska klorföreningar i nuljönbehöver öka. KemikaUeinspektionen bör därför få i uppdrag att isamråd med Stotens naturvårdsverk identifiera sådan användning av klor ochklorerade organiska föreningar som bör begränsas samt ge förslag tiUavveckling eUer andra riskbegränsande åtgärder. Jag avser därför att inom kortåterkomma tiU regeringen med förslag om ett sådant uppdrag. 6.4Tvätt-, disk- och rengöringsmedel Minbedömning: KemUcaUeinpektionen bör få i uppdrag att i samråd medNaturvårdsverket göra en analys av vilka hälso- och mUjörisker som användningav tvätt-, disk- och rengöringsmedel orsakar, redovisa vilken produktutvecklingmot niindre skadUga produkter som är på gång samt ge förslag tiU de åtgärdersom behövs för att påskynda utvecklingen. Skälenför min bedömning: Vissa tvätt-, disk- och rengöringsmedel UmehåUer ämnen medskadUg påverkan på hälsa och/eUer nuljö. De används dessutom i stora volymeroch har en spridd användning. De kan inte heUer fångas in i dUekto kretslopputan sprids diöiist med avloppsvatmet tiU den ytfre nuljön. Det är enUgt minmening angeläget att minska riskema med användningen av vissa ämnen som finns itvätt-och rengöringsmedel och att påskynda en utveckling mot niindre skadUgaämnen. Fosfor är en begränsadresurs. Fosfor används bl.a. i gödselmedel där det inte kan ersättos med någotannat ämne. Ett annat vUctigt skäl tiU att användningen av fosfor måste minskaär att små avloppsanläggningar som regel inte har någon fosforrening.Användning av fosforhaltiga tvättmedel bidrar tiU övergödning av sjöar och hav.Användningen av fosfortiUsatser i tvättmedel har emeUertid minskat samtidigtsom många reningsverk numera har hög reningsgrad med avseende på fosfor. UtsfeppsvUlkorenför de svenska avloppsreningsverken är intemationeUt sett sttänga. Trots dettobör användningen av fosforhaltiga tvätt- och rengöringsmedel fortsätto attminska. Kunskaperom hälso- och mUjöeffekter hos altemativen tiU fosfor i tvättmedel är dock oftabristfälUga. För tte vanUgen använda gmpper av altemativa ämnen har dockNaturvårdsverket sammanstäUt kunskaper; LAS, ZeoUt A och polymerakomplexbUdare. dömnmgär att dessa komponenter mte utgör det hot mot mUjön som Prop. 1992/93:180tidigare befårats. Nonylfenoletoxylaterär en annan komponent som bl.a. används i tvättmedel.