prop · GF0338 · 1992-01-01 00:00:00 — Tabell 2 Försörjningsbalans 1990 - 1992 Procentuell volymförändring 1990 1991 1992 BNP 0,3 -1,0 0,3 Import 0,5 -4,6 1,8 Tillgång 0,3 -2,0 0,7 Privat konsumtion -0,3 0,0 0,8 Offentlig konsumtion 1,8 1,0 0,5 Stat 3,0 0,5 -0,5 Kommuner 1,4 1,2 0,9 Bruttoinvesteringar -1,8 -7,0 -4,0 Lagerinvesteringar1 0,1 -1,0 0,5 Export 1,2 -1,4 2,3 Användning 0,3 -2,0 0,7 1 Förändring i procent av föregående års BNP. Källor: , och . Som framgår av tabell 2 utvecklas den svenska exporten svagt. Detta sammanhänger med både dålig konkurrenskraft och svag marknadstillväxt. Med en bättre internationell konjunktur framöver finns förutsättningar för en bättre exportutveckling. Marknadsandelarna för svensk export väntas dock fortsätta att minska, om än i avtagande takt. Den privata konsumtionen stagnerar , men väntas både och utvecklas starkare än den totala produktionen. köpkraft ökar markant , men på grund av skattereformen och den osäkerhet som följer av den snabbt stigande arbetslösheten och oron på de finansiella marknaderna väntas det privata sparandet stiga. Det förblir emellertid väsentligt lägre än i jämförbara länder. Den statliga konsumtionen utvecklas svagt. Kommunernas ekonomi bedöms tillfälligt bli bättre , men detta väntas bl.a. till följd av de åtgärder som vidtas inte medföra någon stark konsumtionsökning. Investeringarna faller mycket kraftigt . Det gäller särskilt industrin och det övriga privata näringslivet. Även väntas en betydande minskning av bruttoinvesteringarna, särskilt inom byggnadsverksamheten. Lagerneddragningarna ger ett kraftigt negativt bidrag till bruttonationalprodukten. Neddragningen av lagren blir mindre , vilket ger ett positivt bidrag till BNP. Handelsbalansen förbättras därför att nedgången i investeringarna och den allt lägre aktiviteten i ekonomin medför en kraftig minskning i importen. Tabell 3 Nyckeltal 1990 - 1992 Årlig procentuell förändring (om ej annat anges) Timlön, kostnad 10,1 5,5 5,0 KPI, genomsnitt 10,4 9,4 3,0 Disponibel inkomst 4,2 2,9 1,7 Sparkvot (nivå, %) 0,0 2,8 3,7 Arbetslöshet (nivå, %) 1,5 2,6 3,5 Bytesbalans (% av BNP) -2,6 -1,8 -1,3 Källor: , och . Den markanta nedgången i ekonomin, den låga vinstnivån och de mycket måttliga prisstegringarna medför att löneökningstakten bedöms bli långsam. Ökningen av konsumentprisindex dämpas av att effekterna av skattereformen försvinner liksom av den partiella sänkningen av mervärdeskatten. Även den underliggande inflationstakten avtar successivt. Arbetslösheten bedöms stiga. Den produktionsökning som är att vänta är för liten för att medföra ökad sysselsättning. Sammantaget är den bild som framkommer av den svenska ekonomin dyster, även om en gradvis återhämtning är möjlig när tillväxten i omvärlden ökar. Också efter återhämtningen förefaller dock tillväxten i komma att bli lägre än i omvärlden. Stagnationen är i hög grad en följd av den förra regeringens ekonomiska politik. Behovet av en omläggning av politiken framträder tydligt. 2.3 De offentliga finanserna Orsaker till de försvagade offentliga finanserna sker en mycket snabb försvagning av de offentliga finanserna. Den beror dels på den fallande aktiviteten i ekonomin, dels på nedväxlingen av löne- och prisstegringstakten. När tillväxten uteblir eller till och med blir negativ urholkas många skattebaser, varvid inkomsterna viker. Vinsterna faller, sysselsättningen minskar, lönerna pressas tillbaka och konsumtionen försvagas. Detta leder till att intäkterna från företagens skatter, från inkomstskatterna och från mervärdeskatten minskar. ökar utgifterna för bl.a. många av transfereringssystemen med automatik. Också ränteutgifterna ökar när statsskulden växer. Till detta kommer större utgifter för bl.a. arbetsmarknadspolitiska insatser. Indexeringen av många utgifter innebär att de ökar med föregående års inflation genom uppjusterade basbelopp, medan skatteintäkterna från arbetsinkomster ökar med innevarande års löneökningstakt. En nödvändig nedväxling i pris- och löneökningstakten förstärker därmed temporärt de statsfinansiella problemen. Det nya skattesystemet påverkar också statens finanser. Den automatiska justeringen av gränsen för statlig inkomstskatt innebär att inflation och reallöneökningar inte längre leder till att fler inkomsttagare automatiskt får högre marginalskatt. Men därigenom uteblir också en automatisk ökning av skatteintäkterna till staten. Bakom de försämrade offentliga finanserna finns också långsiktiga och strukturella problem. Under en följd av år har transfereringarna till hushållen vuxit snabbare än andra offentliga utgifter. Detta hänger samman både med snabbt ökande pensionsutbetalningar när ATP ger alltfler pensionärer allt högre pension och med nya och mer generösa åtaganden. Dagens regelsystem ger därmed upphov dels till direkt stigande utgifter, dels till indirekta negativa effekter genom att de bidrar till den låga tillväxten. Utvecklingen i den offentliga sektorn Beräkningarna i bilaga 1 visar att det finansiella sparandet i den offentliga sektorn som helhet uppgår till ca . Det innebär en försvagning, jämfört med , med ca . bedöms det totala finansiella sparandet försämras ytterligare om inga åtgärder vidtas. Det är de statliga finanserna som försämras. Det preliminära utfallet av statsbudgetens saldo för /91 visar ett underskott på . Detta är en kraftig försämring från /90 då ett överskott på . Statens finansiella sparande beräknas för visa ett underskott på ca . Underskottet i statens finansiella sparande ökar till ca . Källa: FinansdepartementetTabell 4 Den offentliga sektorns finanser. 1990 - 1992. Finansiellt sparande 51,7 4,8 -2,0 Därav: stat 13,8 -39,8 -58,9 socialförsäkring 46,2 42,2 40,4 kommun -8,3 2,3 16,5 Procent av BNP Skatter och avgifter 56,5 54,8 54,1 Utgifter61,7 63,5 63,8 Finansiellt sparande 3,9 0,3 -0,1 Kommunernas finansiella sparande blir positivt av underskott. förstärks kommunernas finanser. Detta beror på den tvååriga eftersläpningen och avräkningsförfarandet vid utbetalningen av kommunalskattemedel. Kommunernas skatteinkomster ökar därigenom mer än utgifterna när inflationen går ned. Utvecklingen inom socialförsäkringssektorn präglas av att AP- fondens sparande går ned 1991 och 1992. Avgiftsinkomsterna stiger långsamt till följd av lönesummans (avgiftsunderlaget) svaga utveckling som utbetalningarna av ATP i stort sett styrs av de föregående årens inflation. En förbättring i statens finanser är i första hand beroende av att den ekonomiska stagnationen bryts. Det räcker emellertid inte med detta. Förändringar av strukturell karaktär i de olika utgiftssystemen är också nödvändiga. 2.4 Kreditmarknaden Avreglering, överhettning och kreditexpansion Läget på den svenska kreditmarknaden har varit oroligt. Många kreditinstitut har fått vidkännas betydande kreditförluster och har skärpt sin utlåningspolitik. De nuvarande problemen på kreditmarknaden beror i hög grad på två delvis samverkande faktorer, den ekonomiska stagnationen och en betydande nedgång i priserna på marknaden för kommersiella fastigheter. Devalveringen 1982, i kombination med en allmän internationell högkonjunktur, inledde en långvarig högkonjunktur i den svenska ekonomin. Hyror, fastighetsvärden och aktiekurser steg kraftigt. Uppgången i fastighetspriserna understöddes av avregleringen av kreditmarknaden, särskilt som den genomfördes före skattereformen och avvecklingen av valutaregleringen. därefter, fram , ökade kreditinstitutens utlåning snabbt. Högkonjunkturen och den snabba inflationen skapade förväntningar om fortsatt stigande priser och värden på tillgångar. Det dåvarande skattesystemet, med höga skattesatser och gynnsamma avdragsmöjligheter samt kreditinstitutens villighet att belåna fastigheter mycket högt stimulerade till lånebaserade investeringar i fastigheter. Detta bidrog till överhettningen på fastighetsmarknaden. Parallellt med avregleringen på kreditmarknaden upphörde försäkringsbolagens placeringsplikt, varvid möjligheterna att placera i aktier och fastigheter ökade. kvarstod alltjämt valutaregleringen, vilket medförde att försäkringsbolagen var hänvisade till köp på den svenska marknaden. Finanspolitiken var i denna situation inte tillräckligt stram för att dämpa överhettningen. steg konsumentpriserna med medan priserna på t.ex. bostäder och fastigheter ökade med omkring 50 resp. . Prisfall och kreditförluster har situationen på fastighetsmarknaden förändrats dramatiskt. Priserna på kommersiella fastigheter har fallit kraftigt, enligt vissa bedömare . Avvecklingen av större delar av valutaregleringen medförde att en stor andel av nyinvesteringarna i fastigheter därefter förlades i utlandet. Skattereformen medförde att låntagande fördyrades genom lägre avdragsvärde för ränteutgifter, varför intresset för lånebaserade placeringar avtog. Fastighetsägande blev därigenom relativt sett dyrare. Vidare har den nuvarande ekonomiska stagnationen förvärrat anpassningsprocessen på fastighetsmarknaden genom att efterfrågan på lokaler har minskat med hyressänkningar och fler lediga lokaler som följd. En annan viktig aspekt är att prioriteringen av inflationsbekämpningen medför att förväntningarna om stigande priser och värden har dämpats. Därmed kräver numera fastighetsinvesterarna en avsevärt högre direktavkastning . Prisfallen på fastigheter har lett till betydande kreditförluster. medför den djupa lågkonjunkturen att kreditförlusterna på utlåning till näringslivet stiger. Företagens vinster faller kraftigt vilket försvagar deras finansiella ställning. Antalet företagskonkurser har ökat starkt . steg antalet konkurser med till ca 10 000 . Den dramatiska utvecklingen fortsätter också 1991 då företagskonkurserna ökat , jämfört med . Vid en långvarig lågkonjunktur med stigande arbetslöshet riskerar även kreditförlusterna på hushållsutlåningen att öka. Prisfall på fastighetsmarknaden och stora kreditförluster är inte unikt för . Inte minst i våra nordiska grannländer, i och i de anglosachsiska länderna har en snabb prisuppgång, orsakad av bl.a. högkonjunktur och avregleringar, följts av kraftiga prisfall. I t.ex. och föll fastighetspriserna (nominellt) med från sin högsta nivå t.o.m. . Kreditförlusterna för bankerna ökade kraftigt , till , jämfört med . Bankernas samlade resultat kunde dock upprätthållas till följd av bl.a. vidgade räntemarginaler. Under innevarande år förväntas kreditförlusterna stiga ytterligare. Preliminära rapporter från bankerna tyder på att de samlade reserveringarna för kreditförluster kan komma att uppgå till ca . bör dock poängteras att utvecklingen avseende kreditförluster och vinster skiljer sig åt mellan olika banker. I denna situation kommer också bostadsinstitutens kreditförluster att öka. Institutens möjligheter att öka sin utlåning avtar därmed som kreditefterfrågan minskar. Restriktiv långivning De stora kreditförlusterna har medfört att kreditgivningen blivit betydligt försiktigare. I vissa kreditinstitut begränsas utlåningen av stigande kreditförluster i kombination med de kapitaltäckningskrav på , som enligt internationella överenskommelser måste vara uppfyllda vid utgången av . Diagram 6 Utlåningen till allmänheten Källa: Vissa banker kan nu tvingas välja mellan att öka sitt riskkapital eller att ytterligare strama åt sin utlåning. I rådande marknadssituation är det svårt att öka det egna kapitalet. Att reducera balansomslutningen genom utförsäljning av kreditstockar är i praktiken omöjligt, eftersom alla kreditinstitut intar en försiktig hållning. För vissa låntagare, t.ex. nyetablerade företag med svagt utvecklade bankkontakter innebär detta i praktiken mycket stora svårigheter. På en avreglerad marknad med fri konkurrens måste aktörerna själva ta ansvar för sitt agerande. Staten har tvingats ingripa i två fall . I fallet Nordbanken var staten ägare och hade i denna egenskap ett särskilt ansvar. I det andra fallet rörande Första , fanns det en allvarlig risk för att stabiliteten på de finansiella marknader- na skulle kunna hotas. 2.5 Den internationella integrationen och EG framgångsrika ekonomiska utveckling har i hög grad präglats av den internationella ekonomiska integrationen. Genom fri handel med industrivaror och omfattande investeringar över gränserna har kunnat dra nytta av den internationella arbetsfördelningen. Ytterligare steg i denna process har varit avregleringen av de finansiella marknaderna och avskaffandet av valutaregleringen. Denna utveckling har gradvis förändrat förutsättningarna för den ekonomiska politiken. och den europeiska integrationen Genomgripande förändringar sker nu i . I de central- och östeuropeiska staterna har en process inletts som skall omforma de kollapsade planekonomierna till marknadsekonomier. En integration med är i sikte. Inom EG har integrationen fördjupats . Gemenskapen står nu inför förverkligandet av den inre marknaden. pågår intensiva diskussioner om en breddning och fördjupning av det politiska och ekonomisk-politiska samarbetet inom EG. medverkar aktivt i den västeuropeiska integrationsprocessen. Tillsammans med övriga EFTA-länder har framgångsrikt deltagit i förhandlingar med EG om att skapa ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde, EES. Avtalet - som blev klart - skall efter ratifisiering av samtliga medlemsländer träda i kraft . EFTA- länderna blir därmed delaktiga i EGs inre marknad. EES kommer att omfatta 19 länder med omkring 370 miljoner invånare. handel med EES-området utgör cirka 3/4 av vår totala utrikeshandel. uttalade att ett EG-medlemskap låg i nationella intresse. En formell ansökan om medlemskap lämnades in . En stor del av det ekonomiska innehållet i ett EG-medlemskap omfattas redan av ett heltäckande . kan med ett delta fullt ut i den inre marknaden. är därför ett viktigt steg på vägen mot svenskt medlemskap i . Först som medlem kan få inflytande och del av alla de fördelar som integrationen skapar. Särskilt viktigt från tillväxtsynpunkt är effekterna på investeringsverksamheten i . Sedan slutits finns det visserligen få formella skäl för att en investerare skulle föredra EG-området framför . I praktiken talar dock mycket för att medlemskap kommer att underlätta framförallt möjligheten att locka hit utländska investerare och utländskt kunnande. Medlemskap i innebär att politiken inom ett antal områden samordnas. De viktigaste av dessa områden är handelspolitik, jordbrukspolitik, indirekta skatter samt ekonomiskt och monetärt samarbete. Den ekonomiska utvecklingen i kommer under alla omständigheter även fortsättningsvis att påverkas starkt av de beslut som fattas inom EG. Bara som medlem i EG har vi en möjlighet att framgent påverka innehållet i EG-samarbetet på alla områden i önskvärd riktning. Sammantaget är det från både demokratiska och ekonomiska synpunkter angeläget att med all kraft eftersträva fullt medlemskap i inom EG har flera initiativ tagits för att ge den ekonomiska integrationen inom EG förnyad kraft. beslöts att till förverkliga en enhetlig inre marknad - med fri rörlighet för varor, tjänster, kapital och personer. initierades en fördjupning av det ekonomisk- politiska samarbetet. Riktlinjerna drogs upp för en ekonomisk och monetär union (EMU) . Enligt de riktlinjer, som diskuteras inom EG, skall EMU införas i tre steg. I den första fasen, som inleddes , stärks den ekonomisk-politiska samordningen inom ramen för existerande institutioner. I fas två, som inleds 1994, inrättas en gemensam monetär institution. Denna får dock till en början endast begränsade befogenheter. därefter skall förutsättningarna för att gå vidare till den tredje fasen utvärderas. Den tredje och sista fasen skulle innebära att växelkurserna mellan de deltagande ländernas valutor oåterkalleligen låses och att en europeisk centralbank får ansvar för den gemensamma penningpolitiken. är överens om vissa grundläggande principer för EMU. Detta gäller bl.a att prisstabilitet skall vara ett övergripande mål för den gemensamma penningpolitiken. Man vill också förhindra mycket stora budgetunderskott och eliminera möjligheten att finansiera budgetunderskotten genom monetär expansion. Under ministerrådets (ECO/FIN) överinseende sker en gemensam övervakning av den ekonomiska politiken och utvecklingen, varvid ländernas ekonomier granskas och rekommendationer utfärdas. I syfte att säkerställa en så gynnsam och ensartad ekonomisk utveckling som möjligt bland medlemsländerna inför EMU förstärks denna övervakning. Inför EMUs andra fas är det troligt att de enskilda länderna åläggs att utforma fleråriga åtgärdsprogram för att komma till rätta med obalanser i ekonomierna. Objektiva kriterier för denna s.k. konvergens kommer att utarbetas för bl.a. inflationstakt, räntenivåer, budgetunderskott samt statsskuld. Kriteriernas specifika utformning kvarstår att bestämma i den pågående regeringskonferensen om EMU. Det förefaller troligt att en snäv gräns sätts för hur mycket inflationstakt och räntenivå i ett land får avvika från bäst presterande land. Vidare kommer sannolikt specifika gränser att sättas även för budgetunderskott och statsskuld. Förutsättningarna för svensk ekonomisk politik Den europeiska integrationen kommer genom att leda till att står inför en inre marknad med betydande öppenhet och rörlighet. Konkurrensen skärps och utökas till nya områden. ambition är att bli medlem i EG 1995. kan EMU-processen antas befinna sig i sin andra fas. För skulle detta innebära förpliktande ekonomiskt-politiskt samarbete, bl.a inom ramen för det europeiska monetära samarbetet, EMS, och den framväxande ekonomiska och monetära unionen. Som medlemsland kommer då att få sin ekonomi granskad utifrån bl.a. de kriterier som håller på att läggas fast i EMU-samarbetet. En viktig utgångspunkt för den ekonomisk politiken är att göra det möjligt för att inträda i EG-samarbetet utifrån en så stark position som möjligt, och att vara rustat för att fullt ut delta i . En anpassning till omvärldens inflation och kostnadsökningstakt är nödvändig alldeles oavsett anknytning till EG. Anpassningen underlättas emellertid av en närmare koppling till EG. Trovärdigheten i inflationsbekämpningen har stärkts när närmat sig EG. Både knytningen av svenska kronan till ecun och ansökan om medlemskap har medverkat till detta. En valutaunion av det slag som är på väg att genomföras inom EG kan få långsiktiga, positiva effekter på resursanvändningen. Osäkerheten i ekonomiska beslut rörande handel och annat utbyte minskar när det bara finns en valuta inom EG-området. De resurser som åtgår för att hantera flera valutor i hushållen, hos företagen etc. kan också användas på ett mer produktivt sätt. En fast växelkurs innebär hårda krav såväl på finanspolitiken som på en smidig pris- och löneanpassning. Penningpolitiken måste nämligen helt inriktas på att upprätthålla växelkursen och kan därför inte utnyttjas för att påverka den inhemska efterfrågan. I en framtida monetär union är penningpolitikens främsta uppgift att värna prisstabiliteten i unionen. På nationell nivå förlorar penningpolitiken sin nuvarande betydelse. Finanspolitikens grundläggande uppgift blir att i ett medelfristigt perspektiv skapa förutsättningar för en pris- och lönebildning som är förenlig med full sysselsättning och låg arbetslöshet. Detta innebär inte att måste anpassa sig till samma arbetslöshet som genomsnittet i EG. Den svenska arbetsmarknaden förefaller fungera väl i ett europeiskt perspektiv. Till detta bidrar arbetsmarknadspolitiken. Den är i högre grad än inriktad på att upprätthålla arbetslinjen. Detta är en politik regeringen kommer att fullfölja med kraft. Ett fullvärdigt EG-medlemskap kräver att de offentliga finanserna utvecklas väl. Trots den pågående försvagningen är de i ett europeiskt perspektiv fortfarande goda. Statsskulden är förhållandevis låg. Sparandet i den privata sektorn är dock betydligt lägre än vad som är normalt i EG. Därmed är också det totala sparandet lågt. Mot denna bakgrund är det väsentligt både att sunda statsfinanser etableras och konsolideras i fram till ett medlemskap och att ett stabilt hushållssparande byggs upp. Uppgiften att konsolidera de offentliga finanserna accentueras av den ökande internationaliseringen. Det blir allt svårare för att ha ett skattetryck som avviker avsevärt från omvärldens. En anpassning nedåt av ett antal olika skattesatser är både angelägen och ofrånkomlig. Ett fullvärdigt svenskt deltagande i det europeiska ekonomisk- politiska samarbetet förutsätter att vi varaktigt lyckas bringa ner inflationstakten. I EMU-diskussionen används nivån på den långa räntan som en indikator Den fortfarande förhållandevis höga räntan är ett tecken på att ännu inte helt förmått bryta inflationsförväntningarna. Det är därför nödvändigt att i den ekonomiska politiken kraftfullt prioritera inflationsbekämpningen. 2.6 Skatterna effekter på ekonomin Nivån på det samlade skatteuttaget och skattesystemets utformning påverkar i hög grad företagens och hushållens beteende. Skatter medför snedvridningar i ekonomin och försämrar förutsättningarna för en hög och varaktig tillväxt. Det höga skattetrycket med åtföljande skattekilar har bidragit till att försvaga den svenska ekonomins växtkraft. Problemen har accentuerats av att är ett litet land med fri handel och hög grad av kapital- och arbetskraftsrörlighet. Det svenska skattesystemet bidrog tidigare starkt till att försvaga motiven för arbete och sparande. Höga marginalskatter på arbetsinkomster drev fram krav på arbetstidsförkortningar, minskade motiven för övertidsarbete och bidrog till ökat skattefusk. De förmånliga avdragsreglerna i kombination med höga skattesatser i kapitalinkomstbeskattningen diskriminerade sparande och bidrog till att hushållssparandet var lågt. Skattereformen innebar en nödvändig och väsentlig sänkning av marginalskatterna samt en övergång till en mera likformig beskattning. Därmed förbättrades de ekonomiska förutsättningarna för arbete, sparande och produktion. Den sammanlagda beskattningen av extra arbetsinsats - när alla skatter och inkomstberoende bidrag och avgifter beaktas - har sänkts från i genomsnitt till . Detta är dock fortfarande högt i ett internationellt perspektiv och främst en följd av det allmänt höga skatteuttaget. Diagram 7 Total skatt som andel av BNP 1989 Kraven på anpassning Den sammantagna svenska kapitalbeskattningen i form av inkomstskatt samt förmögenhets-, arvs- och gåvoskatt är hög i ett internationellt perspektiv. Detta motverkar hushållssparande, gör mindre lockande för personer med kapital och entreprenöranda samt bidrar till skattefusk bl.a. i form av oredovisade tillgångar i utlandet. Kapitalinkomster beskattas i , vilket är högt i ett internationellt perspektiv med hänsyn till att beskattningen avser hela den nominella kapitalavkastningen. Även vid låg inflation medför detta ett högt realt skatteuttag. Ändå resulterar den personliga kapitalinkomstbeskattningen sammantaget i mycket begränsade intäkter för statskassan, /år. Det hänger samman med att det finns en motsvarande avdragsrätt för skuldräntor. Från sparandesynpunkt är en sänkning av skattesatsen angelägen. Bolagsbeskattningen är förmånlig i ett internationellt perspektiv, bl.a. genom den låga skattesatsen på . Detta kan förväntas bidra till att investeringar lokaliseras till . För att sådana investeringar skall få någon omfattning krävs dock att andra hinder för utländskt företagande och ägande i elimineras. Dels måste konkurrenshämmande regleringar slopas, som t.ex. förbud mot utländskt ägande, dels måste kostnadsläget förbättras genom höjd produktivitet och sänkta skatter. För att bidra till en hög och varaktig tillväxt är det angeläget att enskild näringsverksamhet får samma möjlighet som aktiebolag att expandera med enbart 30-procentigt beskattade vinstmedel samt att förutsättningarna mera allmänt görs mera lika för olika typer av och organisationsformer för näringsverksamhet. De lagstadgade sociala avgifterna är förhållandevis höga i och utgör en väsentlig del av den sammanlagda beskattningen av en extra arbetsinsats.