prop · GG03159 · 1992-12-31 00:00:00 — De beskriver i ställetnödvändiga och självklara verktyg för att göra målen om full delaktighet ochjämlikhet möjliga att förverkliga. Personkretsen(Kap 5) Handikapputredningenhar ett uppdrag som avser bam, ungdomar och vuxna med funktionshinder Inomuppdraget finns olika problemområden som berör ett mindre resp. ett störreantal personer. Det har också lett till att våra förslag riktas fill enmålgrapp som varierar i storlek efter inriktningen på resp. förslag och desshemortsrätt inom ett visst oraråde. Efteren kort genomgång av handikappbegreppet och ett synsätt som vi delar medhandikapprörelsen redovisar vi överväganden om personkretsen. Viutgår ifrån det synsätt som handikapprörelsen formulerat med innebörden attvälfärd och samhällsutveckling måste grandas på kunskap om den mångfaldvariationer som naturligt och oundvikligt finns inom en befolkning. Dettasynsätt leder till att kraftfulla satsningar måste ske för att öka samhälletsgenerella tillgänglighet, något som avser en mycket vid personkrets. Det finnsemellertid också behov av individuellt inriktade särskilda insatser Också dessamåste kunna tillgodoses med kvalificerade åtgärder efter enskildas behov. Vibeskriver personkretsen för Prop. -individinriktade åtgärderenligt LSS Bilaga 1.1 -andra individinriktade åtgärder Ienlighet med vårt uppdrag behandlar vi också begreppen "små och mindrekända handikappgrapper", samt "invandrarbakgrand". För insatsermed anknytning till dessa begrepp redogör vi i särskilda kapitel i dettabetänkande resp. i vårt slutbetänkande. Vigör vidare vissa avgränsningar som bl.a. relaterar till uppdrag och ansvar hosandra utredningar resp. inom vissa samhällssektorer, exempelvis äldreomsorgensuppgifter. Kortfattat menar vi att generella frågor om äldres villkor liggerutanför vårt uppdrag liksom frågor som avser enskilda och grapper medmissbraksproblematik. Avgränsning sker även i vissa avseenden i förhållandetill den s.k. psykiatriutredningens uppdrag och målgrapp. Personkretsenför individinriktade åtgärder enligt vårt förslag till ny lag, lagen (1992:000)om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS), är människor som tillföljd av 1. storafunktionshinder har 2.betydande svårigheter i dendagliga livsföringen och därmed 3.ett orafattande stödbehov. Dessakriterier innebär att insatser skall koncentreras till människor med beståendeeller tilltagande funktionsnedsättningar. Orsaken till eller arten avftinktionshinder är däremot inte avgörande, inte heller den medicinskadiagnosen. Funktionshindretsorafattning måste sammanvägas med svårigheter i den dagliga livsföringen ochbehovet av särskilt stöd. Någonstatisk avgränsning av vår personkrets till ett visst antal personer är ejmöjlig. Sammantageträknar vi med en personkrets om ca 100 000 personer (bara och vuxna) förindividinriktade insatser enligt LSS. Inomflera andra individinriktade insatser föreslår vi nödvändiga förstärkningar.Det gäller exempelvis habilitering/rehabilitering, hjälpmedel och färdtjänst.Inom dessa områden kan personkretsen inte avgränsas på samma sätt. Verksamhett ex för habilitering, rehabilitering och hjälpmedel bedrivs för vårpersonkrets i samma former som för andra raed funktionshinder resp. i vissahänseenden för äldre personer inom äldreomsorg. Vi anser också att habiliteringoch rehabilitering samt hjälpmedel med en generös bedömning kan minska behov avsärskilda individinriktade insatser På motsvarande sätt för vi en diskussionom färdtjänsten i kapitel 11. Denna vidare personkrets har vi beaktat i våraekonomiska bedönmingar (kap. 18). SärskUtstöd och service till bam och fanulj (Kap 6-6. Måletför de insatser som vi föreslår är, att bam och ungdomar med omfattandefunktionshinder som andra skall få fillgång till en bam- och ungdomstid medgoda uppväxtvillkor, sora ger en individuellt formad förberedelsetill ett gott liv som vuxen medborgare. Desärskilda insatser som vi föreslår är inte raål i sig utan nödvändiga Prop.1992/93:159 verktyg för välbefinnande och delaktighet i andra baras ochungdomars Bilaga 1.1 livsinnehåll, aktiviteter, miljöer osv. 1 detta liggerockså, att insatseraas innehåll och kvalitet fortlöpande måste kunna granskasoch förändras. Möjlighetema för bam och ungdomar (och deras närmaste) att deltaoch ha inflytande i detta utvecklingsarbete, konkretisera sina kvalitetskravoch få sina synpunkter beaktade måste stärkas. Inomvår personkrets finns också bam och ungdomar med en särskilt utsatt situation.Deras skador/sjukdomar/fuiUctionsnedsättningar uppställer hinder som intekan avhjälpas i alla sammanhang genom att miljön anpassas och kompletteras medhjälpmedel, personligt stöd osv. Vimenar att det i sådana situationer är mycket angeläget med kraftfullasatsningar för att finna medel och vägar som tillför enskilda bam och ungdomaren positiv livskvalitet. Det kan kräva kompenserande åtgärder. Vibeskriver vidare ett familjeperspektiv i vårt utredningsarbete: Föräldrarsansvar och inflytande betonas, hela familjens välbefinnande beaktas liksom deolika roller som varje familjeraedlem har eller vill ha också utanför familjen. Grandenär att bam och ungdomar med omfattande ftinktionshinder skall ha tillgång stabil familjesamhörighet. Det kräver att det samhällsstöd som riktas tillalla bara och barafamiljer kompletteras på ett sätt som svarar mot individuellabehov och önskemål. Ett"riktraärke" för att beräkna antalet bara och ungdomar som i åldraraaupp till kan vara i behov av expertinsatser i form av habilitering(samverkande medicinska, psykologiska, pedagogiska och sociala resurser) harofta satts till av det totala antalet bara/ungdomar i dessa åldrar. Trotsen i olika sammanhang manifesterad uppslutning om att behoven hos det enskildabamet, den unge och familjen skall vara utgångspunkt för att få stöd ochservice har lagstiftning, organisationsmodeller, resursutbyggnad osv. kommitatt präglas av hänsyn till diagnoser eller grappbeteckningar. Det har i vissasammanhang givit en nödvändig kraftsamling och bearbetning av mycket påtagligabrister. Samfidigt har det skapat olikheter i föratsättningaraa att få stöd ochservice i situationer där enskilda med likartade stora svårigheter beskrivitsgenom olika diagnos- eller grappbeteckningar. Vianser, att krafttag nu måste tas för att i detta hänseende skapa jämlika ochgoda föratsättningar för bam och ungdom inora vår personkrets. Förändringsarbetetraåste ske på ett sätt som tar tillvara det positiva som redanuppnåtts och ökar möjlighetema att utveckla nya kunskaper och former förinsatser. Enskildabara och ungdomar (och deras familjer) måste få tillgång till allsidig kvalificeradutredning, diagnostik, funktionsbedömning, behandling, hjälpmedel ochrådgivning m.fl. stödjande insatser. Flera kompetensområden måste engageras.Insatseraas tyngdpunkt i raedicinska, pedagogiska, psykologiska och socialaåtgärder växlar, men behovet av samverkan mellan olika kompetensområden består.Landstingen är huvudmänför raerparten av de insatser, som avses och har för vissa Prop. 1992/93:159grapper etablerat verksamheten i en särskild organisation för bam- och BUaga1.1 ungdomshabilitering. Dessa habiliterande insatser ersätter inte för baraoch familj väsentligt och kvalificerat kunnande och nödvändiga insatser somförmedlas av andra t.ex. inom baraomsorg, skola, socialtjänst, barnhälsovård.Också inom dessa och flera andra verksamheter raåste det finnas grandläggandekunskap om handikappande situationer och åtgärder som kan vidtas för att minskaföljdema av en funktionsnedsättning. Elevhemslagen(1965:136) och omsorgslagen (1985:568) utgör en utgångspunkt för utfornmingenav våra förslag. Båda lagama kompletterar insatser som ges enligtsocialtjänstlagen (SoL) och hälso- och sjukvårdslagen (HSL). Vihar funnit att det fortsättningsvis finns behov av en lagreglering som för vårpersonkrets kompletterar det lagstöd som i övrigt finns. Vi menar att detstarkaste skälet för detta är dels personkretsens utsatthet, dels de ojämnavillkoren för olika grapper, inom olika insatsområden och i olika delar avlandet. Viföreslår genom tillägg till HSL att sjukvårdshuvudmännen skall ha skyldighetatt organisera och finansiera habilitering för bam och ungdom medfunktionsnedsättningar oavsett funktionsnedsättningens art. Var resurseraaställs till förfogande skall fraragå av en särskild av huvudmannen upprättadorganisationsplan. Den skall orafatta verksamhet inom det egnalandstingsområdet men också de insatser som finns vid t.ex. kunskapscenter försmå och mindre kända handikappgrapper. Habiliteringensuppläggning skall framgå av en individuell plan. Också den föreskrivs genomtillägg till HSL. Vissa kompletterande expertinsatser skall enligt vårtförslag ställas till förfogande genom en föreskrift i LSS. Bara och familjbehöver vidare tillförsäkras en rad olika andra insatser, som vi finnernaturligt att knyta till ett kommunalt huvudmannaskap. Vibeskriver i vårt förslag till en ny lag, LSS, insatser som bara och familjskall ha rätt till och som syftar till att skapa föratsättningar för ett gottliv. Viavser bl.a. biträde av en kontaktperson, rätten till en samordnad individuellplan över olika stödinsatser, olika former av avlösningsservice, dels ihemraet, dels i korttidshem. Vidare föreslår vi rättigheter som avserkompletterande uppväxtmiljöer som elevhem och familjehem jämte rätt tillsärskild tillsyn för bara före och efter skoldagens början, vid lovetc. Särskild uppmärksamhet ägnas bara och ungdomar vilkasfunktionsnedsättningar är mycket komplicerade. Vihar också i förslaget till den nya lagen, LSS, genom särskilda föreskrifterökat möjligheteraa att erhålla en assistans som är knuten till baraet/den ungeoch som kan biträda honom/henne i olika verksamheter. Vi menar att dessa olikaåtgärder kan främja baraets tillgång till bl.a. fritidsverksamhet. Föräldrarsdeltagande i behandling och UtbUdning underlättas Prop. (Kap 6.2) Bilaga 1.1 Föratt förbättra insatseraa för bara och ungdomar med omfattande fuiUctionshinderkrävs också ett familjeperspektiv. Det handlar bl.a. om ekonomiska möjligheterför föräldrar att kunna medverka i behandling av baraet samt utbildning ombaraets funktionshinder och om insatser för att allsidigt fräraja baraetsutveckling. För att möjliggöra detta föreslår vi för föräldrar som omfattas avvårt förslag till lag (1992:000) om stöd och service till vissafunktionshindrade en utvidgning av systemet med kontaktdagar inomföräldraförsäkringen. Viföreslår att föräldera får rätt att ta ut kontaktdagar från det att barnetfyllt till dess att det fyller . föreslås kunna tas ut perår och bam. Det innebär för föräldrar till bara i åldersgrappen 4 - enutökning per bam och år. För föräldrartill bam i åldersgrapperaa 2-4 och iimebär förslaget att tio nya dagarper år tillkommer. Genomdetta förslag ökar möjligheteraa för båda föräldrama att enskilt ellertillsaramans kunna delta i föräldrautbildning som anordnas av t.ex.handikapporganisationer. Detta bör också innebära viss förbättring avmöjlighetema för båda föräldrama att kunna få ersättning vid medverkan ibehandling av bamet när de gör besök på en vårdinrättning etc. Viföreslår också att föräldrapenning i samband med bams födelse skall kunnaanvändas för samma slags föräldrautbildning som tillfällig föräldrapenning,inklusive kontaktdagama, kan användas för, dvs. även för t.ex.föräldrautbildning som en handikapporganisation anordnar. Viföreslår vidare bl.a. en utökning av möjligheteraa att få tillfälligföräldrapenning när en förälder medverkar i behandling av baraet. Nuvaranderegler innebär att bamet vanligtvis måste följa med föräldera för attföräldrapenningen skall kunna betalas ut. Förslaget iimebär att kravet påbaraets närvaro inte längre skall gälla som ett villkor för att fåersättningen. Kostnademaför föräldraförsäkringen av våra förslag beräknar vi till totalt ca 85 milj.kr/år. Vihar vid vår genomgång konstaterat ojämnheter mellan olika delar avföräldraförsäkringen vad gäller målgrapper och ersättningsformer. Skillnaderaapåverkar möjligheteraa att med påbyggnad på de nuvarande reglerna skapaövergripande och enhetliga lösningar. En viktig fråga när det gällerföräldraförsäkringens förmåner i förhållande till funktionshindrade och sjukabara är vidare den övre gränsen, , för rätt till tillfälligföräldrapenning. Vi anser det angeläget att våra förslag till förbättringarinom föräldraförsäkringen genomförs som en del i vårt reformpaket. I ett andrasteg anser vi att föräldraförsäkringens regler vad avser bam medfunktionshinder behöver ses över och få en raer enhetlig utforraning. Vi ärberedda att pröva detta i vårt fortsatta arbete. SärskUt stöd och servicetill vuxna och deras närstående Prop. (Kap 7-7.2) Bilaga l.l Inledningsvisbeskriver vi allmänna utgångspunkter för habilitering, rehabilitering och fortlöpandestöd och service till vuxna. Vi anger med stöd av remissynpunkter vikten av attvuxna med omfattande funktionsnedsättningar får tillgång till stöd och servicesom möjliggör att de kan etablera sig i och behålla olika roller i vuxenlivet. del av kapitlet som belyser habilitering och rehabilitering definierasbegreppen som processer som kräver allsidiga och samordnade insatser tillstöd för enskildas utveckling, träning m m. Vi betonar den enskildes inflytandeoch slår fast att han/hon inte skall vara "ett föremål för habUitering ochrehabilitering". exempel på brister i nuvarande tUlgång till insatser och ger riktlinjer fören kraftfullt utbyggd verksamhet. Vi menar att aktiva insatser måste nå ocksådem som stått utanför arbetslivet. Det konstateras att kunskap ocherfarenheter finns - t ex ora rehabilitering vid hjämskador - men attresursutbyggnaden inte är i takt med dessa rön. Utbyggnaden måste ske allsidigtinom flera områden, sora berör rehabiliteringsmedicin, syn- ochhörselrehabilitering m.fl. Också formen för utbyggnad behöver präglas avmångfald (ex. kunskapscentra, enskilda anläggningar för rehabilitering). Föratt göra denna utbyggnad av såväl habilitering sora rehabilitering möjligföreslår vi en försäkringsersättning från socialförsäkringen till landstingenraotsvarande 400 milj. kronor. Vianger utvecklingslinjer för vuxenhabilitering och pekar på behovet av en tidigplanering för ungdomars övergång till vuxenliv. Viföreslår att en huvudman, sjukvårdshuvudmannen, skall ha skyldighet attorganisera och finansiera allsidig habilitering och rehabilitering för vuxna.Verksaraheten kan bedrivas av andra eller i vissa fall genom saraverkan mellanflera sjukvårdshuvudmän. Sjukvårdshuvudmannen i enskildas hemlandsting skallgenom sitt ansvar för en särskild organisationsplan kunna anvisa vägar förhabilitering och rehabilitering vid olika funktionsnedsättningar. Skyldighetenframgår genora tillägg till HSL. Viföreslår alt den enskilde skall ha rätt till en individuell habiliterings- ochrehabiliteringsplan av vilken framgår behov, insatser, ansvar m.m. Också dettauttrycks genom en kompletterande föreskrift i HSL. Däratöverkan den enskilde också i dessa sammanhang ha nytta av en särskildkontaktperson, ett biträde, som kan ges enligt vårt förslag till LSS (§ 6). Bostad,boende och service (Kap 7.3) Detövergripande målet för bostadspolitiken är att alla skall ha tillgång till engod bostad. I detta kapitel redovisasgenerella krav på utformningen av en god Prop. 1992/93:159 bostad och detpersonliga stöd samt den service som människor med Bilaga 1.1funktionsnedsättningar har behov av i bostadssituationen. Vihar valt att beskriva bostads- och boendeformer med följande indelning: egenfriliggande bostad, servicebostad, kollektiva bostadsformer samtinstitutionella boendeformer. Påolika sätt har dessa olika bostads- och serviceformer varit föremål förutredningar, projekt, lagstiftning m.m. . Flera initiativ harhaft inriktningen att förbättra situationen för människor medfunktionsnedsättningar. Trotsolika positiva ansatser har vi funnit att människor med omfattandefunktionsnedsättningar har svårt att få sina bostads- och servicebehovtillgodosedda. vistas många på institutioner och har inte någonegen bostad. Andra bor som vuxna kvar i föräldrahemmet trots önskemål om egnabostäder. Återigen andra har inte av flera skäl den bostads- eller serviceformsom de önskar; brister kan finnas i tillgänglighet i behövliga utrymmen,personalstöd etc. Många kan inte flytta till önskad ort på grand av osäkerhetom servicebehoven skall kunna tillgodoses i nödvändig omfattning. Vihar därför - trots befinflig lagstiftning inom området - funnit behov av ettstarkare och utvidgat lagskydd för vår personkrets. Vi föreslår en rättighetför enskilda att genom hemkommunen få tillgång till lämplig bostad med särskildservice. Rättigheten skall enligt vår mening komma till uttryck genom enföreskrift i den nya lagen, LSS. Det kommunala ansvaret för att tillgodoseenskilda i detta hänseende ligger i linje med den skyldighet som komraunen harefter den s.k. Ädelreformen. Vifinner inte anledning att skilja ut utvecklingsstörda som grapp i vårt förslagutan anser att den kommunala skyldigheten skall omfatta alla med svårafunktionshinder. Vi beskriver vidare hur enskildas behov av stöd och service ibostaden skall kutma tillgodoses och pekar på möjligheter till ökatsjälvbestämraande och bättre kontinuitet genom vårt förslag om biträde avpersonlig assistent, (se bl.a. kap 9). Institutionsavvecklingen ägnasuppmärksamhet liksom bostadsformer som måste ställas till förfogande bl.a. fördem som länge vistats på institutionema. Vi slår fast att vårdhem förutvecklingsstörda skall avvecklas med en bestämd tidpunkt när detta skall hafullföljts i hela landet. Enligt vårt förslag bör denna tidpunkt vara den 1januari 1998. Avvecklingenkräver en gemensam planering av landsting och kommun. Vi finner det motiveratatt införa betalningsansvar för kommunerna för boende på vårdhem så längevårdhemmen finns kvar. Särskiltstöd och service för små och mindre kända handikpgmpper (Kap 8) Uppmärksamhetenhar riktats på de försvårande omständigheter som kan uppstånär enskilda har en ovanlig sjukdom/skada/ funktionsnedsättning, Svårigheteraarör i korthet dels tillgången till specialistkunnande, delsmöjligheter att utbyta erfarenheter med andra i Prop. 1992/93:159 sammabelägenhet. Utgångspunkten för våra överväganden och förslag Bilaga l.l ärde ovanliga sjukdomar/skador som leder till omfattande funktionshinder ochfinns hos 100 personer (bara och vuxna) eller färre på 1 milj. invånare. Dettaär dock inte någon fast gräns. Föratt komplettera de insatser som vi i övrigt föreslår för vår personkrets anservi att de små handikappgrappemas situation skall bli föremål för en nationell,fortlöpande uppföljning för vilken föreslås svara. Med dettaunderlag föreslås inrättande av vissa kunskapscentra på region- och riksnivå somen utveckling av sjukvårdshuvudmännens skyldighet att organisera ochfinansiera habilitering och rehabilitering. Kunskapscentra skall erbjudaallsidigt specialistkunnande, träning och i övrigt svara för olika uppgiftersom leder till förbättrade villkor för små handikappgrapper. Arbetssättet skallkaraktäriseras av nära samverkan med stöd, service och kompetens som finns atttillgå inom en kommun eller ett landsting/län. Motbakgmnd av huvudmännens ökade kostnader genom detta förslag föreslår vi en försäkringsersättningefter överenskommelse för varje kunskapscenter mellan ochlandstingen genom . Kunskapsspridningom små grappers behov bör göras mera effektiv. Vi föreslår statliga medel delstill stöd för handikapporganisationemas informationsverksamhet genom skrifterom små och raindre kända handikappgrapper, dels till inrättande av en databank.Denna samordnas med den av oss föreslagna databanken för hjälpmedel. Föratt underlätta erfarenhetsutbyte mellan enskilda föreslås att uppföljningengenom också omfattar tillgången för olika grapper tillaktiviteter som ger möjligheter att träffa andra, få information osv. En årligförteckning över utbudet skall upprättas av i samverkanmed handikapporganisationeraa m.fl. Vid behov skall utbudet kompletteras så attolika grapper tillgodoses. Föräldrarsmöjligheter att delta i aktiviteteter vid bl.a. kunskapscentra underlättasgenom vårt förslag om ändringar rörande tillfällig föräldrapenning (kap. 6.2). Personligassistent - ekonomiskt stöd (Kap 9) Personligassistans har inom många kommuner vuxit fram som en insats inom socialtjänsten.Denna form av personligt utformat stöd fitms emellertid inte att tillgåöverallt. Detta skapar olikheter över landet i stöd till personer medlikvärdiga behov till följd av omfattande funktionshinder. Vi anser attmöjligheten till sådan assistans måste stärkas. Därigenom kan valfriheten,självbestämmandet och kontinuiteten i den personliga livssituationenförbättras. Viföreslår därför att en rättighet till personlig assistent införs i LSS för allasom kan anses ha behov av insatsen och som ingår i personkretsen för LSS. Denenskilde skall hos komraunen kunna få sådant stöd. Vi föreslår vidare att denenskilde själv skall kunna vara arbetsgivare Prop. 1992/93:159 eller kunna anlita t.ex. ett kooperativ som arbetsgivare. Kommunenbör ha ett grandläggande ansvar för att tillhandahålla och finansiera insatsenpersonlig assistent. I fmansieringen ingår en skyldighet att alternativt geett ekonomiskt bidrag direkt till den enskilde. Medinsats av personlig assistent avses att den enskildes behov av stöd och hjälp ialla situationer tillgodoses av ett begränsat antal personer. De är knutna tillpersonen och inte till någon viss verksamhet. personliga assistentinsatsen ligger också att den enskilde har ettavgörande eller mycket stort inflytande på vem som anställs som assistent ochatt den enskilde skall ha ett stort inflytande över när hjälpen skall ges.Genom att förbättra möjligheteraa till personlig assistent ökar ocksåmöjligheteraa att samordna personligt stöd som ges inora hem, arbete ochskola. Vi anser också att införandet av en rätt till personlig assistent kommeratt underlätta utflyttningen från utvecklingsstörda ochpsykiskt långtidssjuka. Vianser också att det finansiella stödet för personlig assistans måste stärkas.Det bör ske genom socialförsäkringen. Därigenom kan skapas en solidarisk finansieringav kostnader för stora stödbehov inom kommuneraa. Socialförsäkringen har ocksåredan i dag ett stort finansiellt ansvar för funktionshindrade genom olika stödsom t.ex. förtidspension och handikappersättning. Ettbasansvar skall dock alltid finnas kvar hos kommuneraa. även omstödbehovet i det enskilda fallet är stort skall inte hela stödet finansierasgenom socialförsäkringen utan en viss del ligger kvar på kommunen.Försäkringskassans ansvar bör träda in först när hjälpbehovet överstiger 20 timmarper vecka. Stödetfrån kallas assistansersättning. Denna ersättning utgör enmerkostnadsersättning i likhet med bl.a. handikappersättningen enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring. Ersättningen är avsedd främst för dem som ingåri LSS personkrets och fyllt samt bor i eget boende eller hosfamilj/anhörig. Assistansersättningen utges inte för dygnsvila. Omförsäkringskassan inte beviljar assistansersättning kan den enskilde begära attkommunen beviljar ersättningen. Kommunen har således ett subsidiärtfinansieringsansvar i de fall där assistansersättning kan ges men kassan anseratt rätt till ersättning inte föreligger. Merkostnaderaavid bestämmandet av assistansersättning utgörs i huvudsak av lönekostnader förassistenten eller av de avgifter - motsvarande i princip lönekostnaderaa -kommunen eller någon annan som svarar för insatsen debiterar. Ersättningenutges och kan beräknas till ca . Oraden enskilde vill ordna assistentinsatsen på annat sätt än genom personligassistent från kommunen bör han/hon ändå först vända sig till kommunen för attfå bidrag därifrån, ett bidrag som i regel uppgår till högst pervecka. Därefter vänder sig vederbörande med eller utan administrativ hjälp frånkommunen till för ersättning för insatser som tillgodoseröverskjutande stödbehov.