prop · GG0371 · 1992-12-31 00:00:00 — Skälen för mitt förslag:Enligt den nu gällande lagstiftningen behandlas frågor om förvärvstUlstånd avregeringen eller den rayndighet som regeringen bestämmer. Av förordningen(1982:579) om utländska förvärv av fast egendom framgår att frågorna som regelskall prövas av länssfyrelsen. Endast i vissa fall då ärendet kan anses särskUtbetydelsefullt från allmän synpunkt skall prövningen göras av regeringen. Prövningen enligt den nyalagen bör alltid göras av länssfyrelsen. Det finns inga skäl för att de ärendensom det blir fråga om skall prövas av regeringen i vissa fall. I lagen böralltså direkt anges att tillståndsärendena prövas av . Länssfyrelsens beslut börfä överklagas hos kammarrätten och inte som hos regeringen. Ensådan ordning ligger i linje raed strävandena att befria regeringen frånförvaltningsärenden och anpassa vår lagstiftning till kravpå tillgång till dorastolsprövning. Instansordningen kan senare komma attomprövas med anledning av att har föreslagit attlänsstyrelsebeslut skall kunna överklagas hos länsrätt (se SOU 1991:106, s. Någon anledning att ändraden nu gällande lagens tidsfrist för ansökan har inte framkommit. Även ifortsättningen bör fristen alltså vara . Enligt den nuvarande lagsttftningenär påföljden av att tillstånd inte söks inora föreskriven tid eller vägras attfastighetsförvärvet normalt blir rättsligt ogiltigt. Den nya lagen bör ha sammainnebörd i detta avseende. Ett undantag från denna princip kommer att berörasi specialmotiveringen. Iavsnitt 5.1 har jag anfört att det generella kravet på förvärvstillstånd bör avskaffasså snart som möjligt. Enligt min bedömning bör den nya lagsttftningen kunnaträda i kraft den 31 deceraber 1992. Under alla förhållanden måste en ny lag omtillstånd till förvärv av fast egendom vara i kraft innan träder ikraft. 5.13 Följdändringar i annan lagstiftning Somhar framgått i det föregående skall lag om utländska förvärv av fastegendom m.m. upphöra att gäUa som den nya lagen träder i kraft. Medhänsyn härtill bör det göras ändringar i andra lagar som innehållerhänvisningar tUl lag. Dessa ändringar, som genomgående blir avredaktionell karaktär eller innebär att hänvisningen helt skall falla bort, kommeratt behandlas närmare i specialmotiveringen. 5.14 Bosättningskravet i jordförvärvslagen Mitt förslag: Denlid inom vilken i vissa fall en förvärvare av en lant-braksfastighet skall habosatt sig på fastigheten förlängs från Promemorianbehandlar inte frågan. Skälen för mitt förslag:Utan tillstånd enligt jordförvärvslagen får lant-bruksegendora i glesbygd ivissa fall förvärvas av den som åtagit sig att från förvärvetbosätta sig pä fastigheten och därefter bo på den (3 b § ilagen). I enlighet härmed kan i beslut om tillstånd förvärvaren föreläggas attinom från tillståndet bosätta sig på Prop. 1992/93:71 fastighetenoch därefter bo på den (10 § i lagen). Bestämmelserna tillkom isamband med den omfattande avreglering i fråga om förvärv av lantbraksegendomsom genomfördes (prop. 1990/91:155, bet. 1990/91 :JoU26). Jordbraksverkethar i en fraraställning till regeringen anfört att dentidsperiod , inora vUken bosättning i vissa fall skall ske, visatsig vara alltför kort. Enligt är det ofta svårt för köparaa atthinna flytta till egendomen för köpet. Anledningenkan vara t.ex. att bostaden pä den förvärvade egendomen är i så dåligt skickatt det föreligger ett omfattande renoveringsbehov. Svårigheter kan vidare uppkomraamed hänsyn till barns skolgång och möjligheterna tUl arbete på den nya bostadsorten.Jordbraksverket anser därför att jordförvärvslagen bättre skulle fylla sittsyfte om den tid inom vilken bosättning skaU ske utsträcks från nuvarande sexmånader Härigenom skulle också fler förvärvare genom åtagandeora bosättning kunna uppfylla villkoren för tillståndsfrihet. Påi huvudsak de skäl sora anfört anser jag att den nu aktualiseradetidsfristen i jordförvärvslagen bör förlängas från till tolv månaderJag har i denna fråga särskilt samrått med chefen för . Ettgenomförande av förslagen i propositionen kommer allmänt sett att leda tillökade utländska investeringar i fast egendom och kan på så sätt antas gegynnsamma effekter för den svenska samhällsekonomin. Den föreslagna avregleringenkommer att innebära ett avsevärt bortfall av ansökningsärenden ochandra ärenden som prövas enligt lagen om utländska förvärv av fast egendom ra.ra.En stor del av dessa ärenden nämligen ansökningar från utländska medborgaresom är fast bosatta i landet. Länssfyrelsernas arbetsbelastning kommerföljaktligen att minska. Även för enskUda korruner reformen att leda tillminskat besvär och lägre kostnader. Hosregeringen har tidigare förekorarait omkring 20 överklagade ärenden varje årrörande fastighetsförvärv för fritidsändamål. har detemellertid skett en klar minskning av antalet överklaganden. Genom de lättnadersom nu föreslås i fråga om förvärv av fastigheter för fritidsändamål kan det föratsesatt antalet överklagade ärenden kommer att minska ytterligare. Jag bedömerdärför att en framtida hantering av överklagade förvärvsärenden ikammarrätterna ryms inora raraen för tillgängliga resurser Ienlighet med vad jag nu anfört har inom upprättats förslagtill 1.lag (1992:000) om tillstånd tUlvissa förvärv av fast egendora, 2.lag om ändring i förköpslagen(1967:868), 32 1.lag om ändringi lagen (1975:1132) ora förvärv av hyresfastighet m.m., Prop. 2.lag om ändringi jordförvärvslagen (1979:230), 3.lag om ändringi lagen (1976:240) ora förvärv av eldistributionsanläggning, 4.lag om ändringi lagen (1985:277) ora vissa bulvanförhållanden. De under 2,4 och 5 angivna förslagen har upprättats isamråd med statsrådet , chefen för resp. chefenför . Lagförslagen har granskats av lagrådet, utom vad avser delav det under 4 angivna förslaget (se avsnitt 1). 7.1 Förslaget till lag om tillstånd till vissa förvärv avfast egendom Skyldighet att söka tilbtånd För förvärv av fast egendom som är taxerad som småhusenheteller lantbruksenhet skall tilbtånd sökas enligt vad som föreskrivs i dennalag (förvärvstillstånd). Förvärvstilbtånd behöver inte sökas om förvärvaren 1.vidförvärvet har hemvbt här i landet, 2.tidigarehar hafi hemvbt här i landet under sammanlagt , 3.år giftmed en person som inte behöver tillstånd enligt 1 eller 2, 4.är giftmed överlåtaren, 5.själveller, när makar förvärvar gemensamt, någon av dem är överlåtarens avkomling,eller 6.är ensvensk juridbk person. Förvärvstilbtånd behöver inte sökas vid förvärv genombodelning, arv eller testamente eller genom inrop på exekutiv auktion. (Jfr 1 § i promemorians lagförslag) I paragrafen anges uttömmande i vilka fall tillståndenligt förevarande lag erfordras för förvärv av fast egendom. Att tillståndinte behövs enligt förevarande lag utesluter inte att det kan behövas tUlståndenligt jordförvärvslagen (1979:230), se avsnitt 5.6 i den allmänna raotiveringenoch specialmotiveringen tUl 8§. I första sfycket anges att tillstånd i vissa fall skallsökas för att få förvärva fast egendom. AU slags fast egendom omfattas inte av tillståndskravet utan bara sådan egendom som är taxerad som småhusenhet eller lantbruksenhet. Be stämmelsen anknyter till indelningen av fastigheter enligt 4 kap. 5 § fastig hetstaxeringslagen (1979:1152). Av den sistnämnda paragrafen framgår att med småhusenhet avses småhus, tomtmark för sådan byggnad och exploate- 33 3 1991/92. Med lantbruksenhet avses enligt paragra- Prop.1992/93:71 fenekonomibyggnad, , betesmark, skogsraark och skogsirapedi- Förförvärv av andra i fastighetstaxeringslagen angivna taxeringsenheter -hyreshusenhet,industrienhet och specialenhet - behöver inte i något fall tUlstånd sökasenligt förevarande lag. För hyreshusenhet och industrienhet slopades tillståndskravetredan den 1 januari 1992 (se avsnitt 5.1 i den allmänna motiveringen). Att tUlståndskravethar upphört innebär bl.a. att förvärv av hyresfastigheter numera prövas enbartenligt lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet ra.ra. Även utländskaförvärv av hyresfastigheter komraer därraed att kunna prövas vid det rättegångsliknandeförfarandet inför hyresnämnden, något sora har frarafört önskeraålora (se bet. 1988/89:LU6, rskr 1988/89:17). Istyckel anges i sex punkter de kategorier av förvärvare sora är undantagna frånskyldigheten att söka förvärvstillstånd. Punkterna1 och 2 föreskriver att förvärvstillstånd inte behöver sökas, ora förvärvarenvid förvärvet har heravist här i landet eller ora han har haft hemvisthär under sammanlagt . I praktiken blir därmed nästan alla svenskamedborgare befriade från tillståndsplikt. I formell mening saknar emellertidförvärvarens nationalitet befydelse i detta sammanhang. Även en svensk medborgarekan alltså behöva söka tillstånd, om han vill förvärva sådan egendom sora angesi första sfycket. Medheravist åsyftas den faktiska bosättningen. Begreppet hemvist har dennainnebörd också i annan lagstiftning, t.ex. i lagen (1950:382) ora svensktmedborgarskap. Kravet på hemvist torde som regel vara uppfyllt om förvärvarenvid förvärvet var folkbokförd i (se 2-5 §§ folkbokföringslagen,1991:481). Likaså torde det i andra punkten upptagna altemativa kravet påtidigare hemvist sora regel vara uppfyllt om förvärvaren förut - i sammanhängandeföljd eller sammanlagt under flera perioder - varit folkbokförd (tidigare kyrkoskriven)här under minst fera år prövning av en ansökan om lagfart på ett förvärv av sådan egendom som anges i första sfycket synes det motiverat med en ganska stor schablonmässighet vid bedömningen av om sökanden har hemvist i . Redan sådana omständigheter som att förvärvaren har till delats ett svenskt personnumraer och har svensk postadress bör normalt kunna anses utgöra tillräckligt bevis om att han vid förvärvet hade hemvist här i landet. Endast ora någon annan känd omständighet talar däreraot bör det vara nödvändigt att förelägga sökanden att förebringa närraare utred ning angående hemvistet. Behov av närmare utredning föreligger också ora förvärvaren saknar svenskt personnummer eller svensk postadress och det inte framgår att han ändå hade hemvist i . Ärendet skall i så fall - ora ansökan ej återkallas - uppskjutas enligt 19 kap. 9 § jordabalken. Står det från början klart att heravistkriteriet inte är uppfyllt, skall ansökan istället förklaras vilande (20 kap. 7 § 13 jordabalken) eller avslås (20 kap. 6 § 8 jor dabalken). Om lagfart beviljas av misstag trots att förvärvaren inte uppfyller 34 hemvistkriterietoch inte heller har förvärvstillstånd, blir köpet inte ogiltigt Prop.1992/93:71 (se 7 §). Atten ansökan om lagfart skall innehålla uppgift ora förvärvarens personnummerframgår av 4 § kungörelsen (1971:784) med tillämpningsföreskrifter förinskrivningsväsendet enligt jordabalken samt av 16 § inskrivningsregisterkungörelsen(1974:1061). Punkterna3, 4 och 5 motsvarar 1 kap. 2 § 4 och 5 lag. Femte punkten har dockförenklats väsentligt jämfört med motsvarande bestämmelser lag. Ipunkt 6 anges att förvärvstillstånd inte behöver sökas om förvärvaren är ensvensk juridisk person. Begreppet juridisk person omfattar alla sammanslutningaroch inrättningar som kan förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter Dethar inte - lika litet som i nu gällande lag - ansetts nödvändigt att ilagtexten ange när en juridisk person skall betraktas som svensk. Att enjuridisk person är svensk innebär helt enkelt att den är bildad i enlighet med svensklag eller i övrigt i enlighet med svensk rättsordning. Detbör observeras att frågan om en juridisk person är svensk - och följaktligenundantagen från tillståndsplikten - inte har något att göra raed frägan om vemsora äger eller på annat sätt har inflytande över den juridiska personen. Ettaktiebolag som är bildat enligt den aktiebolagsrättsliga lagstiftningen iSverige är svenskt även om samtliga aktier i bolaget är i utländsk ägo. Å andrasidan är ett bolag som är bildat enligt bestämmelserna i någon utländsk eller övemationellrättsordning inte svenskt, även om bolaget har svenska ägare. Detförhållandet att bl.a. svenska aktiebolag oavsett ägarstrukturen till-ståndsfrittfår förvärva fritidsfastigheter kan tänkas locka till försök att kringgå lagenpå så sätt att en tillståndspliktig person bildar eller förvärvar ett svensktaktiebolag och därefter låter bolaget för hans räkning förvärva enfritidsfastighet. En annan raöjlighet skulle kunna vara att en tillståndspliktigperson förvärvar aktierna i ett bolag sora redan äger en fritidsfastighet. Somhar framhållits i den allmänna motiveringen (jfr även lagförslag 6) är emellertidlagen (1985:277) ora vissa bulvanförhållanden i princip tillämplig i dessa fall(se vidare prop. 1984/85:111, s. 19). En förutsättning är dock att det kanbevisas att bolaget (bulvanen) i verkligheten innehar fastigheten huvudsakligenför den tillståndspliktige aktieägarens (huvudmannens) räkning. Iförevarande sfycke anges olika slag av förvärv som inte fordrar förvärvstillstånd. Atttillstånd inte behövs för förvärv genora bodelning, arv eller testaraente överensstämmermed 1 kap. 2 § 1 lag. Någon särbehandling görs ej för förvärv genombodelning enligt lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem. En fastighet eUerett bostadsanende får alltså förvärvas genom bodelning enligt den lagen utanatt förvärvstiUstånd behöver sökas. Ävenbestämmelsen om att förvärvstillstånd inte behövs för förvärv ge nora inrop på exekutiv auktion har motsvarighet i 1 kap. 2 § i 1982 ärs lag. Denlagen innehåller emellertid också - i 3 kap. - bestämmelser om vad som Prop.1992/93:71 gäller i fråga om skyldighet att avyttra fastigheten m.ra. om denhar förvärvats på exekutiv auktion. Dessa bestämmelser saknar motsvarighet iförevarande lag (se avsnitt 5.9 i den allmänna motiveringen). Vadsom enligt denna tag gäller om förvärv av fast egendom skall gälla även 1.förvärv av sådanatomträtter som är taxerade som småhusenhet, samt 2.upplåtebe och förvärv avbostadsarrende, utom ifall då jordägaren är staten eller en kommun. (jfr2 § i promemorians lagförslag) Paragrafenmotsvarar närmast 1 kap. 1 § andra sfycket lag. Iförsta punkten görs klart att tillständskravet vid förvärv av tomträtt bara gällersådana tomträtter som är taxerade som småhusenhet. Industrimark som är upplåtenmed tomträtt faller alltså helt utanför regleringen i den nya lagen. Ensaklig skUlnad i förhållande till lag är att den nya lagen och dess föreskrUterom tillståndsplikt vid upplåtelse och förvärv av bostadsarrende inte skallgälla om staten eller en kommun äger den fasta egendom som arrendet avser(punkt 2). Detta undantag har praktisk befydelse främst i fråga om sådana bostadsarrendensom gäller koloniträdgårdar Inte heller andra bostadsarrenden avseende stats-eller kommunägd mark ontfattas emellertid av lagen. Förvärvstilbtåndskatt meddelas, om egendomen förvärvas för annat än fritidsändamål. Förvärvas egendom för fritidsändamål skall förvärvstilbtånd meddelas,om förvärvet inte strider mot något väsentligt allmänt inttesse. Även om det inte finns något hinder enligt andra stycket skallförvärvstillstånd vägras, om egendomen förvärvas för fritidsändamål och den ärbelägen inom ett område där efterfrågan pä fritidsfastigheter är så betydandeatt det på gmnd därav finns rbk för en stegring av fastighetsvärdena. Tredjestycket gäller inte om förvärvaren har särskild anknytning tUl . (jfr3 § i proraemorians lagförslag) Paragrafenanger efter vilka principer tillståndsfrågan skall avgöras i sådana fall dåtillstånd erfordras enligt 1 och 2 §§. Avförevarande sfycke framgår att förvärvstillstånd alltid skall meddelas om förvärvet sker av någon annan anledning än för fritidsändamål. Bedöm ningen av vad som är syftet med förvärvet får liksom göras med ledning bl.a. av förvärvarens uppgifter (jfr 3 § förordningen /1982:879/ . omutländska förvärv av fast egendora ra.ra. 1detta sfycke anges den grandläggande principen för hur tillståndsfrågan skallavgöras i fall då ett förvärv sker för fritidsändamål. Bestämmelsen motsvararnärmast 1 kap. 8 § första sfycket lag, raen innehåller inte likarestriktiva kriterier som det lagrammet. I förevarande sfycke anges endast attförvärvstillstånd skall meddelas om förvärvet inte strider mot något väsentiigtallmänt intresse. Det innebär att det endast sällan kan komma i fråga att vägraförvärvstillstånd med hänvisning tUl bestäraraelsen i förevarande sfycke. Eftersoraparagrafens nästföljande sfycke innehåller särskilda restriktioner beträffandeförvärv inom områden där efterfrågan på fritidsfastigheter är hög fårförevarande sfycke i praktiken befydelse närraast som en form avsäkerhetsventil för den händelse att ett utländskt förvärv i ett annat områdeav landet skulle te sig icke önskvärt från allmän synpunkt. AttuUändska förvärvare köper fritidsfastigheter som ett led i en etablering avnäringsverksamhet här i landet kan i princip inte hindras med hänvisning tillförevarande lag, eftersom lagen bara gäller förvärv för fritidsändamål. Om detvore möjligt att med stöd av den nya lagen förhindra sädan verksamhet, skullelagen inte stå i överensstämmelse med EG:s rättsordning. Som angivits i denallmänna motiveringen (avsnitt 3) tillåter nämligen EG-rätten vissabegränsningar i fråga om förvärv av fritidsfastigheter när det gäller kapitalrörebermen däremot inte när det gäller möjligheterna att fritt etableranäringsverksamhet i en annan medlemsstat. Oraexempelvis ett utländskt fastighetsbolag köper ett antal fritidshus i förvärvssyfte,kan naturligtvis tUlståndsplikt inträda för den som därefter för fritidsändamålförvärvar en fastighet från bolaget. Givet är ocksä att länssfyrelserna itillståndsärenden inte utan vidare bör godta en uppgift om att ett förvärv avett fritidshus - eller en jordbraksfastighet som är lämpad för fritidsboende -inte sker för fritidsändamål. är för övrigt inte ny utanaktualiseras vid tillärapningen av den särskilda bestämmelsen omförvärv för fritidsändamål i 1 kap. 10 § lag. Dessasfycken utgör i lagtekniskt hänseende komplement tUl huvudregeln i andra sfycket.Den egentiiga prövningen av en ansökan om tUlstånd till ett förvärv förfritidsändamål komraer emellertid normalt att ske enligt tredje och fjärde sfyckena.Tredje sfycket överensstäraraer helt med 1 kap. 10 § första sfycket i 1982 årslag, frånsett ett par enbart redaktionella ändringar Bestämmelsen innebär attförvärvstillstånd i princip inte får ges inom områden där efterfrågan är hög.Fjärde sfycket anger att den restriktiva regeln i tredje sfycket inte gäller omförvärvaren har särskUd anknytning tUl . Fjärde stycket motsvarar 1 kap.10 § andra stycket lag med den ändringen att ett tidigare svenskt raedborgarskapinte upptas särskilt sora skäl för att meddela förvärvstillstånd. Självfallet mästedock det förhällandet att förvärvaren har varit svensk medborgare ävenfortsättningsvis ha stor betydelse när det gäller att bedöma huruvida han harsärskild anknyt- 4 1991/92. En stark anknytning till föreUgger naturligtvis också Prop.1992/93:71 om förvärvaren är en utoralands bosatt svensk medborgare. I övrigtfår motivuttalanden och praxis beträffande tUlämpningen av 1 kap. 10 § i 1982års lag anses ha giltighet även vid tillämpningen av Iredje och fjärde styckenai förevarande paragraf (jfr avsnitt 5.4 i den allmänna raotiveringen). Förfarandet vid tiUståndsprövning 4§ Frågor om förvärvstilbtånd prövas av länsstyreben. Länsstyrelsensbeslut får överklagas hos kammarrätten. (jfr 4 § i proraemorians lagförslag) I 1 kap. 3 § lag anges att frågor omförvärvstillstånd prövas av regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer Vidare framgår av 4 kap. 1 § samraa lag att beslut sora fattats avnågon annan än regeringen får överklagas hos regeringen genora besvär EnUgt den nya lagen, som har ett mera begränsattillämpningsområde än lag, skall frågor om förvärvstUlstånd inte inågot fall prövas av regeringen. I förevarande paragraf anges sålunda attfrågor ora förvärvstUlstånd prövas av . Vidare anges attlänsstyrelsens beslut får överklagas hos kammarrätten. Förvärvstilbtånd skalt sökas från detförvärvet skedde. (jfr 5 § i promemorians lagförslag) Paragrafen överensstämmer med 1 kap. 4 § lag omutländska förvärv av fast egendora m.m. Ansökan om tUlstånd att förvärva fast egendom genom köpeller byte får inte prövas och inte heller avskrivas på grund av återkallebeinnan det blivit slutligt avgjort om förköp enligt förköpslagen (1967:868) ägerrum. Vad som har sagts nu gäller inte om det är uppenbart att förköpsrätt intekommer att utövas. ' (jfr 6 § i proraemorians lagförslag) Paragrafen överensstämmer helt med 1 kap. 6 § i 1982 årslag om utländska förvärv av fast egendom m.m., frånsett ett par enbartredaktionella ändringar. Om förvärvstilbtånd inte söks inom föreskriven tid och påföreskrivet sätt eller om tilbtånd vägras, är förvärvet ogiltigt. Förstastycket gäller inte, om lagfart har meddelats i strid mot 20 kap. 6 § 8 etter7 § 13 jordabalken eller inskrivning av tomträtt har meddelats i strid mot Prop.1992/93:71 21 kap. 3 § 3 eller 7 § jordabalken. (jfr7 § proraeraorians lagförslag) Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 1 kap. 7 § lag. Paragrafen har dockefter påpekande av lagrådet kompletterats med en uttrycklig föreskrUt ora attförvärv av toraträtt inte är ogiltigt ora inskrivning har meddelats i stridmot 21 kap. 3 § 3 eller 7 § jordabalken (jfr 1 kap. 1 § andra stycket andrameningen lag). Någotpraktiskt behov av en motsvarighet till 1 kap. 11 § lag, sombegränsar giltigheten av ett förhandstUlstånd tUl , har inte ansettsföreligga i den nya lagen. Om ett förhandstillstånd enligt den nya lagstiftningenskulle meddelas och därvid inte förses med något förbehåll ora begränsadgiltighetstid, gäller alltså tillståndet i princip utan tidsbegränsning. Avserförvärvet en fastighet som är taxerad som lantbmksenhet, får förvärvstillståndinte meddelas, om tilbtånd skutte ha vägrats vid en prövning enligt jordförvärvslagen(1979:230). Ifråga omförvärv av sådan egendom gäller 10, 10 a, 11 och 15 §§jordförvärvstagen. (jfr8 § proraemorians lagförslag) Enligt3 § 6 jordförvärvslagen (1979:230) fordras inte förvärvstUlstånd enligt denlagen för det fall att förvärvet skall prövas enligt lag. Motsvarandeordning föreslås gälla i förhållande till den nya lagen (se avsnitt 5.6).Bestämmelserna i förevarande paragraf själar till att säkerställa att grandemaför jordförvärvslagen beaktas vid tillståndsprövningen enligt den nya lagen fördet fall att förvärvet avser en fastighet som är taxerad sora lantbruksenhet(jfr prop. 1981/82:135 s. Paragrafens andra raening raotsvarar - medkomplettering av 10 a § jordförvärvslagen -1 kap. 9 § lag. Dennatag ttäder i kraft , då lagen (1982:618) om utländskaförvärvav fast egendom rrum. samt lagen (1982:619) om införande av lagen (1982:617) omutländska förvärv av svenska företag m.m. och lagen (1982:618) om utländskaförvärv av fast egendom m.m. upphör att gälla. Den nya tagen tillämpas även när förvärvet har skett föreikraftträdandet, utom i fall då förvärvet inte fordrade tUbtånd enligt den lagsom gällde vid förvärvet. Dennya lagstiftningen träder i kraft . Främst av praktiska skäl har föreskrivits att den nya lagsttftningen skall tillämpas även i fall då förvärvet har gjorts före ikraftträdandet. en ansökan om för värvstillstånd har ingivits före ikraftträdandet och avser ett förvärv som inte fordrar tUlstånd enligt den nya lagen, komraer en vidare prövning av ansök ningen inte att tjäna något syfte. I ett sådant fall bör sökanden i ställetunder rättas om att förvärvstillstånd inte erfordras. I det motsatta fallet - att en 39 ansökan avser ett förvärvsom även enligt den nya lagen fordrar tillstånd - Prop. 1992/93:71 tordedet förhållandet att den nya lagen skall tillämpas sakligt sett inte innebäranågon nackdel för förvärvaren. Undantagsviskan det inträffa att ett förvärv som har skett före den 31 december 1992fordrar tillstånd enligt den nya lagen men fick göras utan tillstånd enligt1982 års lag. Det är fallet om förvärvaren är svensk medborgare men inteuppfyller heravistkriteriet i den nya lagen.