prop · GF03150 · 1992-01-01 00:00:00 — Underskottet i de offentliga finanserna motsvaras till ca tvåTabell 2.3 Transfereringar till hushållen 1991-1993 Procentuell volymförändring, priser Pensioner 3,0 4,7 2,0 Delpension -3,3 18,2 -1,9 Arbetsskadeförsäkring 4,9 6,5 0,4 Arbetslöshets- försäkring m.m 78,3 62,0 19,4 Föräldraförsäkring 3,9 -0,7 0,1 Sjukförsäkring -16,4 -49,4 -5,6 Totalt 5,2 2,9 3,4 Totalt exkl. pensioner och arbetslöshetsförsäkring 0,9 -9,6 -0,7 Källor: , och . tredjedelar av offentliga investeringar. De statliga myndigheternas investeringar ökar i volym . ökar affärsverkens investeringar med . De totala offentliga investeringarna, dvs. inklusive kommunernas investeringar, ökar med . Den totala skattekvoten beräknas sjunka till av BNP från att 1990 ha varit . Utgiftskvoten beräknas till av BNP. 3 Penningpolitiken Penningpolitikens viktigaste uppgift är att upprätthålla förtroendet för den fasta växelkursen. Med denna inriktning skapas en grund för att uppnå ett stabilt penningvärde. Något utrymme för att använda penningpolitiken för att styra den inhemska efterfrågan finns inte. Finans- och strukturpolitiken måste därför bära huvudansvaret för att skapa förutsättningar för en icke-inflationistisk tillväxt. Den valutaoro som uppstod i i samband med den finska devalveringen visade att förtroendet för den fasta växelkursen inte kan tas för givet. De penningpolitiska åtgärder som vidtog, med kraftigt höjda räntor som följd, demonstrerade emellertid på ett tydligt sätt att växelkursen kommer att försvaras med räntejusteringar om så krävs. Förtroendet för växelkursen återställdes också snabbt och har omfattande valutainflöden ägt rum. Räntenivån och räntemarginalen mot utlandet har kunnat tillåtas sjunka i flera etapper. Räntemarginalen mot utlandet har närmat sig den storlek som rådde före valutaoron. Marginalen är emellertid fortfarande relativt stor. Det visar på behovet av en uthållig och konsekvent politik för en sänkt inflation vilket är viktigt från förtroendesynpunkt. Stramhet i budgetpolitiken och fortsatt genomförande av strukturella reformer i ekonomin måste ha oförändrat hög prioritet. preciserade i samband med sin behandling av finansplan tillämpningen av valutalånenormen, som innebär att staten inte skall nettolåna i utländsk valuta, på så sätt att förtida amorteringar av statens skuld i utländsk valuta inte bör göras av andra skäl än vad som krävs för en aktiv skuldförvaltning. Planenliga amorteringar bör dock göras i den utsträckning de är motiverade av penning- och valutapolitiska skäl. Det framgår vidare av finansutskottets skrivning, som låg till grund för riksdagsbeslutet, att avsikten är att undvika mycket kostsamma förtidsamorteringar. Det är viktigt att man vid bedömningen härav tar hänsyn till statens totala kostnader, så att även kostnaderna för en alltför stor valutareserv beaktas. Detta innebär inte någon förändring av förtroendeskapande roll när det gäller den fasta växelkurspolitiken. att staten inte skall nettolåna i utländsk valuta ligger fast. 4 Den långsiktiga utgiftsstrategin skedde en snabb försämring av de offentliga finanserna som en följd både av konjunkturförsvagningen och av att tillräckligt kraftfulla åtgärder inte tidigare vidtagits. Regeringen uttalade (prop. 1991/92:38) att en långsiktig strategi för de offentliga utgifternas utveckling skulle läggas fast. Därvid uttalades också att utgiftsutrymmen och besparingskrav borde läggas fast för en treårsperiod i taget och att detta borde vara en rullande process med årliga avstämningar. Regeringen har i finansplanen åter uttalat denna avsikt. Två viktiga underlag för ställningstagandet till den långsiktiga utgiftsstrategin är den långsiktiga konsekvenskalkylen (LK) och långtidsutredning (LU 92). 4.1 Den långsiktiga konsekvenskalkylen (LK) Syftet med den långsiktiga konsekvenskalkylen är att analysera statsbudgetens och den offentliga sektorns finansiella utveckling budgetåren 1992/93 - 1996/97. Beräkningarna görs i princip utifrån förutsättningen att redan fattade beslut och gjorda åtaganden ligger fast och att inga nya beslut eller åtaganden görs . Beräkningarna är alltså inte en prognos för den troliga, eller ett program för den önskvärda inkomst- och utgiftsutvecklingen. Under förutsättning att beslut fattas för att nå en önskvärd utveckling, kommer därför alltid beräkningarna i den långsiktiga konsekvenskalkylen att avvika från den faktiska utvecklingen. /93 beräknas statsbudgetens underskott uppgå till . eller av BNP. (Den sammantagna inkomst- och utgiftsutvecklingen innebär att budgetsaldot försämras ytterligare 1993/94). Därefter sker en viss förbättring bl.a. som en följd av återhämtningen i ekonomin. Vid slutet av LK- perioden, /97, beräknas underskottet ändå vara nästan , motsvarande av BNP. Även för hela den offentliga sektorn sker en försvagning av det finansiella sparandet /93 (och 1993/94) åtföljt av en viss förbättring därefter. Inte under något av dessaTabell 4.1 Statsbudgetens saldo enligt LK-kalkylen Miljarder kr, löpande priser 1991/92 1992/931993/941994/951995/961996/97 Inkomster 416,5 381,8362,7 396,8 422,8 440,9 Utgifter (exkl. statsskuldräntor) 422,8414,6 401,5 411,7 431,9 437,9 Statsskuldräntor 61,3 69,0 80,0 89,0 94,0 101,0 Budgetsaldo -67,6-101,8-118,8-103,9-103,1-98,0 Andel av BNP, procent-4,7 -6,9 -7,8 -6,4 -6,0 -5,4 år skulle klara av att uppfylla de krav på det finansiella sparandet som EG:s s.k. konvergenskrav innebär. Diagram 4.1 Den offentliga sektorns finansiella sparande 1992/93-1996/97 enligt LK-kalkylen och olikasparkrav Procent av BNP I en känslighetsanalys redovisas den inkomst och utgifts- utveckling som följer av en betydligt sämre internationell utveckling än den i huvudscenariot. Den offentliga sektorns sparande blir betydligt svagare. LK:n är en del av beslutsunderlaget för regeringen när det gäller utformningen av en långsiktig utgiftsstrategi. Den inkomst- och utgiftsutveckling som följer av redan fattade beslut ställs mot olika alternativa långsiktiga krav på den offentliga utgiftsutvecklingen. Beräkningarna visar att den faktiska utgiftsnivån enligt LK-beräkningarna i båda exemplen överstiger den önskvärda utgiftsnivån . Tabell 4.2 Utgiftsminskningar vid olika krav på det offentliga sparandet Miljarder kronor, löpande priser 1992/93 1993/941994/951995/961996/97 Offentliga utgifter enligt LK988,31023,51052,91094,61141,6 Årligt sparkrav 1 12,0 12,0 12,0 (. ) Årligt sparkrav 2 (för att uppnå EG:s konvergenskrav på det offentliga sparandet till 1996/97) 9,4 9,4 9,4 9,4 Kalkylerna understryker behovet av såväl långsiktighet som helhetssyn för en anpassning av de offentliga utgifterna. Generella besparingar på marginalen räcker inte för att tillräckligt begränsa utgifterna. Slutsatsen är att betydande förändringar i den offentliga utgiftsstrukturen är nödvändiga. De krävs både för att ge finansiellt utrymme för nya och prioriterade områden såsom infrastruktur, utbildning, forskning, vård och omsorg, för att finansiera angelägna skattesänkningar och för att eliminera det strukturella underskottet i de offentliga finanserna. Det är viktigt att peka på att en önskvärd reformering av ett utgifts- system kanske får effekt först efter . Det gör att det är särskilt angeläget att tidigt fatta beslut om hur utgifterna skall begränsas. Med en ny budgetberedning ökar förutsättningarna för att mer sektorövergripande strukturanalyser genomförs. Den långsiktiga utgiftsstrategin utgör basen för en ny budgetberedning i där prioriteringar som rör den offentliga sektorn skall ske inom ramen för ett begränsat utgiftsutrymme. Skall vissa verksamheter prioriteras som det totala utgiftsutrymmet begränsas krävs att fler strukturförändringar initieras. 4.2 långtidsutredning (LU 92) LU 92 redovisar i sitt betänkande (SOU 1992:19) de finansiella konsekvenserna av sin prognoskalkyl för utvecklingen . Prognoskalkylen ger en bild av vad utredningen bedömt som den mest sannolika utvecklingen . Enligt denna kalkyl skulle BNP-tillväxten kunna öka, det privata konsumtionsutrymmet växa och arbetslösheten sjunka, huvudsakligen tack vare en stark utveckling av den konkurrensutsatta sektorn. Utredningens övriga scenarier, särskilt det s.k. överhettnings- alternativet, pekar emellertid på den centrala roll som utvecklingen av den offentliga sektorns finanser spelar. En obalanserad utveckling av de offentliga utgifterna kan bidra till en inflatorisk utveckling av ekonomin, som leder till stigande arbetslöshet och fallande lönsamhet och investeringar. Inte minst i ett längre perspektiv skulle det få allvarliga konsekvenser för den svenska ekonomins utveckling. Kalkylerna för utvecklingen utgår från att skatterna kommer att sänkas med ca . Antagandet är baserat på att vissa skattesatser måste sänkas med hänsyn till den internationella integrationen och för att förbättra den svenska ekonomins funktionssätt. Även om beskattningen kan omfördelas mellan olika skattebaser överväger enligt LU behovet av sänkningar. Utredningen utgår i sina kalkyler från att den minskning av skattekvoten som blir följden måste motsvaras av en större neddragning på utgiftssidan. Dagens underskott i de offentliga finanserna måste täckas. En viktig orsak till detta är att pensionssystemet i allt väsentligt ligger inom den offentliga sektorn. Det innebär att ett viktigt motiv för privat sparande inte är för handen, som en hög sparkvot spelar en central roll för den ekonomiska utvecklingens stabilitet. Med nuvarande pensionsordning är det därför enligt utredningen nödvändigt att den offentliga sektorn lämnar ett positivt bidrag till det samlade sparandet. För att balansera den antagna skattesänkningen har utredningen förutsatt dels att de statliga transfereringarna minskar med , dels att den kommunala konsumtionen förblir oförändrad. Trots denna neddragning av utgifterna pekar långtidsutredningens beräkningar på ett kvardröjande underskott i de offentliga finanserna på . Ekonomin skulle då ha bakom sig med god tillväxt. beräkningar är självfallet osäkra. Resultaten ger emellertid klara besked om de uppgifter som den ekonomiska politiken står inför. De offentliga utgifternas utveckling måste begränsas. Inför en kommande förstärkning av konjunkturen är det också angeläget att uppmuntra ett ökat hushållssparande så att tendenser till överhettning kan motverkas. Regeringens översyn av transfereringssystemen spelar en viktig roll i detta perspektiv. Det offentliga underskottet är emellertid inte enbart en statlig angelägenhet. beräkningar och analyser pekar på kommunernas centrala roll. Genom att rationalisera den kommunala verksamheten, genom att öka konkurrensen och variationen i utbudet av dessa tjänster och genom att bredda finansieringen kan kommunerna tillgodose medborgarnas önskemål om väsentlig vård och omsorg, utan att detta leder till överhettning. Möjligheterna för kommunerna att lösa dessa uppgifter ökar genom det nya systemet för statliga bidrag, som minskar förekomsten av hämmande regleringar. 4.3 Regeringens långsiktiga utgiftsstrategi I finansplanen slog regeringen fast tre övergripande mål för finanspolitiken: * Underskott i de offentliga finanserna över en konjunkturcykel är inte acceptabla. * Behovet av vissa strategiska skattesänkningar leder till krav på en mycket stram utgiftspolitik. * bör driva en sådan ekonomisk politik att de s.k. konvergenskraven som ställts upp för medlemskap i den ekonomiska och monetära unionen inom EG uppfylls. kommer att uppnå de väsentliga målen ifråga om inflationstakt och därmed räntenivå. De i och för sig relativt mekaniska beräkningar som LK- kalkylen utgör tyder dock på att underskottet både i statens budget och i den totala offentliga sektorn kommer att bli för stora om inte motåtgärder vidtas. LU 92 räknar med en förbättring i det offentliga sparandet . Detta förutsätter minskade utgifter. Men trots detta skulle ett visst underskott i det totala offentliga sparandet kvarstå vid perioden slut. LU:s kalkyl innebär att det strukturella underskottet i hela den offentliga sektorn före besparingar kan sägas uppgå till . Detta underskott försvinner ej som följd av en konjunkturförbättring. Räknar man exklusive statsskuldräntor blir LU:s bild gynnsammare. Utgångsläget 1991 för de offentliga finanserna är enligt nu föreliggande uppgifter sämre än vad LU utgick från. Enligt LK-kalkylen uppnås ej balans i den offentliga sektorns finansiella sparande trots en konjunkturförbättring över perioden. Till en del beror detta på att fortsatta underskott ökar ränteutgifterna. Räknat exklusive statsskuldräntor uppvisar offentliga sektorns finansiella sparande ett visst överskott. Statsskuldräntorna växer enligt LK-kalkylen med . För att under den senare delen av perioden kunna nå ett offentligt sparandeunderskott som uppfyller det aktuella konvergensvillkoret skulle underskottet behöva minska med totalt sett . För att helt avlägsna underskottet i den offentliga sektorn behöver ytterligare åtgärder vidtas. Regeringens långsiktiga mål är att avlägsna underskottet i de offentliga finanserna. Ett steg på vägen är att snabbt nedbringa underskottet i enlighet med . Regeringen tar nu ställning till . Åtgärder som leder till effekter i storleksordningen . vidtas under dessa år. Som tidigare redovisats är praktiskt taget alla de stora trans- fereringssystemen föremål för översyner med en klar förändringsinriktning. Översynerna skall ge underlag för de beslut som krävs för att uppnå den önskvärda och nödvändiga utgiftsminskningen. Den långsiktiga utgiftsstrategin innebär att beslut fattas successivt som leder till minskade utgifter om . Fortsatta utgiftsminskningar är enligt kalkylerna nödvändiga därefter. Följande åtgärder har tidigare aviserats: * Inom sjukpenningförsäkringen införs 1993. Besparingseffekten har beräknats till . * De tidigare aviserade minskningarna av räntebidragen i bo- stadsbeståndet om . kommer att tas ut huvudsakligen genom upptrappning av den garanterade räntan. * Begränsningen av kommunernas finansiella utrymme beskrivs i det följande. föreslås en indragning på . Beslut kommer således att fattas med följande inriktning: * Inom arbetsskadeförsäkringen föreslås ett stramare arbetsskadebegrepp från . Det innebär en utgiftsminskning på 200-300 milj. kr. I nästa steg är huvudalternativet att privatisera arbetsskadeförsäkringen. Därmed sänks både skatter och utgifter. blir besparingarna betydande. * Pensionerna tillhör de transfereringar som växer snabbast, främst genom att antalet pensionärer med full ATP ökar. Den översyn av pensionssystemet som pågår syftar till långsiktiga förändringar. Förslag som innebär stora förbättringar för ekonomins funktionssätt och tillväxtförmåga kommer att presenteras . * Förslag presenteras nu om minskade bostadssubventioner. I fråga om den kommande produktionen innebär förslaget om nytt finansieringssystem besparingar på . jämfört med nuvarande system. Dessutom kommer resterande investeringsbidrag att avskaffas från . Det innebär minskade offentliga utgifter på ca . * Den statliga konsumtionen har ökat något . Rationaliseringsarbetet inom den statliga sektorn måste därför intensifieras. Detta bör kunna innebära ytterligare besparingar. * Ett stort antal andra strukturella förändringar kommer att genomföras för att frigöra offentliga medel för andra mer angelägna uppgifter. Det gäller t.ex. förändringar för att finansiera insatser för de sämst ställda pensionärerna samt insatser för människor med handikapp. Regeringens långsiktiga utgiftsstrategi syftar till att de offentliga utgifterna skall sjunka med . vidtagna och ovan aviserade åtgärder leder till en betydande minskning av det s.k. ohälsotalet. Därigenom minskar de offentliga utgifterna, arbetskraftsdeltagandet och tillväxten ökar. Härmed tas ett viktigt ytterligare steg i den långsiktiga utgiftsstrategin. 5 Omvandlingen av socialförsäkringssystemen Transfereringarna till hushållen representerar en så stor andel av de totala offentliga utgifterna att det är otänkbart att begränsa utgiftsutvecklingen utan att också begränsa inkomstöverföringarnas tillväxt. Transfereringarna till hushållen har varit den snabbast växande offentliga utgiftsposten , diagram 5.1. Transfereringarna svarade för nästan hälften av den reala utgiftsökningen och utgör drygt en tredjedel av de totala offentliga utgifterna. Det reala värdet av hushållens inkomster i form av pensioner, bidrag m.m. ökade . Drygt hälften av denna ökning beror på att ATP-systemet mognar ut och att nya pensionärer har högre pension. Men även utgifterna för sjuk- och arbetsskadeersättning har ökat kraftigt, liksom föräldraförsäkring och barnbidrag. Dessa tre områden svarar för av transfereringarnas tillväxt . Diagram 5.1 Totala offentliga transfereringar till hushållen (exkl. arbetsmarknadstransfereringar) och BNP-utvecklingen Det är särskilt under den senare delen av decenniet som transfereringarna vuxit kraftigt. Som framgår av nedanstående tablå ökade transfereringar till hushållen realt exklusive pensioner och arbetsmarknadsstöd. ökade BNP med . Det är helt uppenbart att en sådan utveckling måste brytas. På grund av den expansion som tilläts handlar det inte bara om att stoppa ökningen utan även om att ompröva utgiftssystemen. Ökning i transfereringsutgifter och BNP 1985-90 (Inklusive sjukförsäkring, föräldraförsäkring, arbetsskadeförsäkring, barnbidrag, bostadsbidrag, m.m. men exklusive pensioner och arbetsmarknadsstöd) volymökning 1985 1986 1987 1988 1989 1990 Transfereringar 9,8 6,3 8,8 14,6 4,4 1,4BNP2,22,22,82,32,40,4 Regeringens politik skall stärka den svenska ekonomins konkurrenskraft. Utrymme måste skapas för konkurrensutsatta sektorer och inflationen hållas på en varaktigt låg nivå. Den svenska ekonomin skall uppfylla de krav på låg inflation, låg ränta och en låg offentlig skuldsättning som den internationella utvecklingen ställer. Detta är inte förenligt med dagens höga offentliga utgiftsandel. Dessutom måste offentliga resurser frigöras för satsningar inom andra områden, t.ex. utbildning och infrastruktur liksom vård och omsorg. Väl fungerande socialförsäkringssystem fyller en viktig uppgift inom den generella välfärdspolitiken. är det uppenbart att det finns brister i systemen. En ekonomisk politik som syftar till att sanera de offentliga finanserna och förbättra incitamenten för arbete, sparande och personligt ansvarstagande måste noga pröva transfereringsutgifterna. De åtgärder som vidtas måste bedömas i ett fördelningspolitiskt sammanhang. Uppoffringarna skall bäras gemensamt av dem som har fasta jobb och är friska. Även i svåra tider måste svaga och glömda grupper värnas. Ökade inslag av personlig ansvar i form av ökad självrisk eller ökade egenavgifter stärker motiven för både arbete och sparande. En stor del av socialförsäkringsavgifterna kan betraktas som skatter därför att förmånerna inte motsvarar inbetalade avgifter. Om avgifterna i större utsträckning kopplas till förmåner innebär detta att skatteandelen minskar. En sådan koppling stärker motiven att förvärvsarbeta och förbättrar därmed ekonomins funktionssätt. Regeringen har initierat en omfattande genomgång och omprövning av de stora och viktiga transfereringssystemen. Därmed är transfereringsutgifter på , beräknat nivå, föremål för prövning. De svarar för inte av de totala inkomstöverföringarna till hushållen. Några viktiga inkomstöverföringar till hushållen 1992Miljarder kr Föremål för utredning, översyn Pensioner: Folkpension (inkl KBT och delpension) 80,5 x 80,5ATP96,2 x96,2 Sjukförsäkring m.m. 47,0 Sjukförsäkring 16,5 x 16,5 Föräldraförsäkring 18,2 x 18,2Arbetsskadeförsäkring12,3 x12,3 Arbetslöshetsförsäkring, KASoch lönegaranti27,2 x 27,2 Barnbidrag 16,5 Studiebidrag, m.m. 8,3 Bostadsbidrag 6,4 Inkomstöverföringar totalt336,6 250,9 Offentliga utgifter totalt960,0 Pensionsutbetalningarna har ökat kraftigt genom att antalet pensionärer ökat och genom att allt fler numera får full ATP. Pensionssystemets uppgift är att omfördela individens inkomst över tiden. I ATP-systemet är dock sambandet mellan inbetalade avgifter och den pension som utbetalas till individen svagt och tenderar att efterhand bli allt svagare. ATP-avgiften har därför till mycket stor del karaktären av skatt. Pensionssystemet spelar en viktig roll i den samhällsekonomiska utvecklingen och då särskilt vad gäller sparandets utveckling. ATP-systemet har bidragit till att sparandet stagnerat som en allt större del har förts över i offentlig regi. En långsiktig, stabil ökning av sparandet i den svenska ekonomin är nödvändig, i allt väsentligt genom privat sparande. Ett viktigt motiv för privat sparande skulle kunna vara sparande för pensionering. Detta potentiellt kraftiga sparmotiv måste enligt regeringens uppfattning bättre tas till vara om den nödvändiga sparandeökningen skall komma till stånd. Även skall pensionssystemet ge en grundtrygghet som är oberoende av inkomst. fyller folkpensionen denna funktion. Genom närmandet till EG och den fria rörlighet som följer därav kommer det att bli nödvändigt att ange en kvalifikationstid för folkpensionen. Förslag om detta kommer att läggas . Regeringen har tillsatt en parlamentarisk arbetsgrupp med uppgift att mot bakgrund av pensionsberedningen och avgivna remissvar utarbeta ett förslag till nytt pensionssystem. I direktiven har regeringen angivit att beslut rörande pensionssystemet skall vara långsiktiga och präglas av stabilitet. Vidare skall förändringarna stimulera till arbete och ökat långsiktigt sparande genom att sambandet stärks mellan inbetalade avgifter och erhållna förmåner. Det är utomordentligt angeläget att förändringar i pensionssystemet sker tidigt så att full effekt härav kan nås då påfrestningarna på pensionssystemet blir som störst. Regeringen eftersträvar bredast möjliga förankring för en sådan reform. Utgifterna för sjukpenningförsäkringen har ökat mycket kraftigt . Bakom detta ligger dels en ökning av sjukfrekvensen, det s.k. sjuktalet, dels förändringar av reglerna, bl.a. införandet av timsjukpenning. Den kraftiga ökningen av utgifterna på detta område ledde efter hand till ökad insikt om att systemet behövde reformeras. Ersättningen från sänktes från från av lönen till , därefter till den nittionde sjukdagen. Från infördes vidare sjuklön . har frånvaron minskat. Det är dock ännu inte möjligt att avgöra hur mycket som förklaras av arbetsmarknadsläget. Med hänsyn till sjukpenningsystemets betydelse både för de offentliga utgifterna och för att produktionen skall fungera väl, måste det vara ställt utom allt tvivel att sjukpenningsystemet skall fungera även i ett bättre arbetsmarknadsläge. Regeringen lägger därför fram den tidigare aviserade propositionen om införande av . En departementspromemoria skickas ut på remiss. Alternativet till karensdagar är en sänkt ersättningsnivå vilket är fördelningspolitiskt sämre. Det är angeläget att långtidsfrånvaron minskar. Till en del kan detta ske genom minskad korttidsfrånvaro eftersom denna är en inkörsport till långtidsfrånvaro, till en del genom rehabilitering. På förslag från regeringen kommer att bedrivas försöksverksamhet med finansiell samordning mellan hälso- och sjukvård och socialförsäkring. Genom att sammanföra resurser från dessa båda områden skapas incitament för samordnade bedömningar och ett bättre utnyttjande av resurserna. Syftet är förbättrad hälsa och minskad belastning på samhällsekonomin. Utgifterna för arbetsskadeförsäkringen har också ökat mycket starkt . Det finns ingen anledning att tro att orsaken till detta skulle vara en försämring av arbetsmiljön . Förklaringen torde i stället få sökas i det sätt på vilket försäkringen fungerat, samt i ändrad praxis. Regeringen har tillsatt en särskild utredare med uppgift att lägga förslag om förändringar. Ett första betänkande med förslag till stramare definition av begreppet arbetsskada presenteras . Uppgiften är därefter att undersöka möjligheterna att privatisera arbetsskadeförsäkringen.