prop · GG0330 · 1992-12-31 00:00:00 — Livränta till bara utges till och med den månad baraetfyller . Vid studier kan livränta utges till och med juni månad det år baraetfyller . Efterlevandemake har rätt till omställningslivränta från dödsfallet.Omställningslivräntan förlängs för den som har vårdnaden om och stadigvarandesammanbor med bara . Rätt till särskild efterlevandelivränta vars möjlighet att skaffa sig inkomst genom arbete är nedsatt med minsthälften på grand av arbetsmarknadsmässiga skäl, nedsatt hälsa eller annanjämförlig omständighet. Nedsättningen skall ha bestått alltsedan makens död ochfår inte vara endast kortvarig. Omställningslivränta och särskild efterlevandelivräntautges av ersättningsunderlaget när den avlidne även efterlämnar barasom är berättigat till livränta, i annat fall . Arbetsskadeförsäkringenskall fmansieras genom avgifter som betalas av arbetsgivare, dock inte avstaten, och egenföretagare. Avgiften till arbetsskadeförsäkringen skall enligt7 kap. 2 § LAF utgå efter en procentsats som skall vara så avvägd att avgiftentillsammans med andra tillgängliga medel täcker ersättnings- och förvaltningskostnaderaasamt behövlig fondbildning. RFV har att lägga fram förslag om procentsatsoch förvaltningskostnadsandel för kommande period. Underlaget för beräkning av arbetsskadeavgiften utgörs av summan av vadarbetsgivaren utgett som lön i pengar eller naturaförmåner.Avgiften till arbetsskadeförsäkringen var av avgiftsunderlaget t.o.m.år 1979. bestämdes avgiften till . Isamband med ställningstagande rörande delpensionsförsäkringen beslöt (rskr.1991/92:232) att höja arbetsskadeavgiften fr.o.m. den 1juli 1992. beslöts att skall överföras fråndelpensionsfonden till arbetsskadefonden samt att arbetsskadeavgiften skallhöjas med fr.o.m. den I januari 1993.Sistnämnda höjning är föranledd av att arbetarskyddsavgiften sänks fr.o.m.samma tidpunkt. Av4 kap. 6 § lagen (1981:691) om socialavgifter framgår hur stor del av influtnaarbetsskadeavgifter som skall tillföras staten som bidrag till kostnaden förarbetsskadeförsäkringens förvaltning. Fram till utgjorde dermaandel 1/30 av influtna avgifter. - den 30 juni1987 var den 1/25, därefter höjdes den till 1/20. Återstoden av avgifteraaskall tillföras en fond, benämnd arbetsskadefonden. 4.2 Lagen om statligt personskadeskydd m.m. Bestämmelserom ersättning från staten för skada ådragen under tjänstepUktig verksamhet m.m.har sammanförts i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd (LSP). Denskyddade personkretsen omfattar bl.a. den somfullgör väraplikts- eller civilförsvarstjänstgöring och den som Prop. Lagen omfattar också den som är intagen för vård i kriininalvårdsanstalteller i ett hem för vård och tillsyn av vissa unga ellermissbmkare samt den som är häktad eller anhållen eller i annat fallintagen eller tagen i förvar i kriminalvårdsanstalt, häkte eller Alla skador som inträffar kan grundarätt till ersättning. Detta gäller oberoende av om skadan beror på ettolycksfall eller skadlig inverkan. Skyddstiden börjar när den första färden tillverksamheten eller intagningen påbörjas och gäller till dess den sista färdenfrån verksamheten eller intagningen avslutas. Skyddet gäller även under fritidoch annan ledighet. Omfattas en skada även av LAF skall ersättning enligt LSPutges endast i den mån ersättningen därigenom blir högre. Enligt LSP utges ersätmingvid sjukdom, bestående nedsättning av arbetsför-inågan och dödsfall. Därvidblir ersättningsreglema i LAF i huvudsak tillämpliga. Den som ådrar sig skada som omfattas av LSP kan vidare harätt till ersättning enligt besläimnelseraa i lagen (1977:266) om statligersättning vid ideell skada m.m. Förmåner och belopp motsvarar huvudsakligenvad som utges enligt statens personskadeförsäkring (se avsnitt 2.3). 4.3 Avtalsbundna ersättningar vid arbetsskada Det försäkringsskydd som den allmänna försäkringen ocharbetsskadeförsäkringen ger kompletteras för flertalet anställda av förmånersom arbetsgivamas och arbetstagamas organisationer kommit överens om genomkollektivavtal, såsom trygghetsförsäkring vid arbetsskada, TFA, och detstatliga avtalet om ersättning vid personskada (PSA). Samtliga anställda somomfattas av gällande kollektivavtal är omfattade av sådan försäkring. Vidare kanarbetsgivare som inte slutit kollektivavtal teckna trygghetsförsäkring. Ävenarbetsgivare själva, liksom rörelseidkare ulan anställda, kan omfattas av TFA. TFA administreras av ett konsortium av försäkringsbolagmed namnet AMF-trygghetsförsäkring. Försäkringspremien betalas av arbetsgivarenoch baseras på lönesumman. Premien är () förkollektivanställda inom LO-området och för tjänstemän inom PTK-området,På det koimnunala området (TFA-KL) är premien . Drygt 3 miljonerarbetstagare omfattas av TFA och TFA-KL, Syftet med TFA är att den som drabbats av personskada iarbetet skall kunna få ersättning enligt skadeståndsrättens normer för sådanaanspråk som inte ersätts genom arbetsskadeförsäkringen utan all behöva visa altarbetsgivaren eller någon annan genom vårdslöshet är skadeståndsskyldig.Störst betydelse har TFA:s ersättning för ideeli skada, dvs, sveda och värk.lyte och men saml för olägenheter i övrigt. Begreppet arbetsskada och regeln för sambandsbedömningdefinieras i TFA på i princip samma sätt som i LAF, Vid olycksfall lämnasersättning för inkomstförlust om skadan givit upphov till saimnanlagt minst Vid arbetssjukdom lämnas ersättning endast Prop, 1992/93:30 om skadan kvarstår efter visandedagen. Försjukdom som visat sig gäller all skadan skall kvarstå i 90 dagar.Ersättning lämnas fr,o,m, med vad den försäkrade faktiskt harförlorat i inkomst. Vid beräkning av inkomstförlustens storlek tar man hänsyntill vad den försäkrade erhållit i form av sjukperming från ,sjuklön från arbetsgivaren, ersättning från avtalsgrupp-sjukförsäkring (AGS)och annat. För tid efter LAF:s samordningstid betalar somregel hela inkomstförlusten. Uppstår ändå någon förlust, t.ex. inkomstförlusteröver 7,5 basbelopp, lämnar TFA ersättning. Ersättning för lakar- och sjukvårdskostnader ellerkostnader för vid olycksfall skadade kläder, glasögon o.d. kan lämnas tillskadad som är berättigad lill ersättning för inkomstförlust eller för sveda ochvärk. I sjukdomsfall som varat än lämnas ersättning förlakar- och sjukvårdskostnader. Skadeersättningar som inte uppgår till 200kronor utbetalas inte. Efter samordningstiden lämnar försäkringskassanersättning för lakar- och sjukvårdskostnader. Vid olycksfall lämnas ersättning för sveda och värk omsjukskrivningstiden är minst . 1 dessa fall lämnas ersättning fr.o.m.arbetsoförmågans första dag. Ersättning vid arbetssjukdom lämnas i regel tidigastfr.o.m. den 9l:a dagen efter visandedagen. Beloppen kan höjas vid t.ex. svåra brärmskador och vid vårdpå inten-sivvårdsavdelning. Ersättningen för sveda och värk betalas ut när denakuta sjukdomstiden har upphört och på ersättningen utgår inte inkomstskatt. Kan den skadade på grand av bestående följder avarbetsskadan inte återgå i sitt tidigare förvärvsarbete, ersätter TFA skäligakostnader för erforderlig rehabilitering till annat jämförbart yrke. Ersättning för lyte eller armat stadigvarande men lämnasnär skadan fömtses bli bestående för framtiden, dock tidigast då den akuta sjukdomstidenupphört. Ersättningen beräknas enligt särskild tabell med utgångspunkt delsfrån den medicinska invaliditetsgrad som kan förutses bli bestående förframtiden, dels den skadades ålder när ersättning lämnas. Utöver de i tabellenangivna beloppen kan ytterligare ersättning lämnas t.ex. om det bestående lyteteller menet medfört vanpiydande ärr, amputationsdefekt, förlust av sirmesfunktion,tänder eller inre organ. Även ersättningen för lyte eller men är skattefri. Den skadade kan vid bestående medicinsk invaliditet fåersättning för olägenheter i övrigt till följd av skadan. Därmed förstås bl.a.besvär eller ökad anspänning i arbetet, besvär i privatlivet eller minskade möjlighetertill fritidsaktiviteter. Ersättningen skall uppgå minst till av ersättningsbeloppetför lyte och men. Vid dpdsfall kan ersättning utges för begravningskostnaderoch för föriust av underhåll. Till efterlevande make, och med make jämställdman eller kvinna, lämnas dock alltid ersättning för förlust av underhåll med ininst25 . Till varje barn lämnas alltid ersättning med minst 2 500 kronorför som återstår till det år barnet fyller , Kompletterande förmåner av samma slag som TFA:s garanterasstatligt Prop, 1992/93:30 anställda genom PSA som började gälla den I april 1986.Motsvarande tidigare avtal, som fortfarande gäller för skada som inträffat föreden , benämndes statens personskadeförsäkring. Parter bakom PSA ärStatens arbetsgivarverk, , och . (TrN) prövar ersättningsanspråkenligt PSA. För TrN:s räkning sker regleringen av skadoma hos AMF-trygghetsförsäkring. PSA gäller i princip alla arbetstagare för vilka har rätt att sluta kollektivavtal om avlöningsvillkoren.Arbetsskadebegrepp och bevisregler inom PSA följer den rättspraxis somutvecklats vid tillämpningen av LAF. Ersättningsreglema i PSA följerskadeståndsrättens normer och är i stort sett desamma som inom TFA. 4.4 Gällande regler för ersättning vid sjukdom Genom lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL) har en anställdrätt till ersättning i form av sjuklön från sin arbetsgivare under de förstafjorton kalenderdagaraa i en sjukperiod. Under de tre första dagama medsjuklön har den anställde rätt till av den lön och andra anställningsförmånersom han skulle ha fått om han varit i arbete. För tid därefter har denanställde rätt till ersättning . Om ersättning från avtalsgruppsjukförsäkringeller liknande utbetalas till den anställde , skallersättningen jämställas med sjuklön och tillgodoräknas arbetsgivaren. 1 SjLL begränsas ersätlningsunderlaget inte lill de 7,5basbelopp som gäller vid beriikning av sjukperminggrandande inkomst enligt AFL.Inte heller finns det något krav på att arbetsförmågan skall vara nedsatt med ininsten fjärdedel för att sjuklön skail utges. Arbetstagarens rätt till sjuklön gäller av anställningen. Gäller anställningen för än enmånad har den anställde rätt till sjuklön först sedan han varit anställd ifjorton dagar. Upphör anställningen bryts rätten till sjuklön. Efter ansökan av en arbetstagare som på grand av sjukdomkan antas komma att vara frånvarande i särskilt stor omfattning kan försäkringskassanbesluta att särskilda regler skall gälla. Ett bifall till en sådan ansökanmedför dels att den anställde har rätt till sjuklön efter en kompensationsgradom även under de tre första dagama, dels att arbetsgivaren skall kunna fåersättning från för den sjuklön som betalats till denanställde. Om ett sjukdomsfall inte avslutats under den fjortondagarsperiodden anställde haft rätt till sjuklön, har han eller hon för tid därefter rätttill .sjukpenning enligt AFL från , Sjukpetmingen skall idessa fall kaienderdagberäknas och kompensationsgraden är av denförsäkrades sjukperminggrundande inkomst. Om den försäkrade fårlön eller ersättning från avtalsgruppsjukförsäkring (AGS) som överstiger dennanivå minskas sjukpenningen. Fr.o.m den 9l:a dagen isjukfallet höjs kompensationsgraden till . Utgessjuklön från arbetsgivaren, ersättning från avtalsgrappsjukförsäk-ring ellerliknande för tid efter den skall minskasjukpenningen med samma belopp. Sjukpenningkan utges som hel, tre fjärdedels, halv eller en fjärdedels förmån. Lagenom sjuklön skall inte tillämpas på egenföretagare och uppdragstagare. Dessahar vid sjukdom i stället rätt till sjukpenning enligt AFL fr.o.m. förstadagen. För egenföretagare och uppdragstagare gäller vidare att sjukpenningen kaienderdagberäknasunder hela sjukperioden. Densom deltar i en arbetslivsinriktad rehabilitering har rätt till en rehabiliteringspermingmed av den sjukpenninggrandande inkomsten (22 kap. AFL). För rätt tillrehabiliteringspenning krävs att rehabiliteringsåtgärden ingår i en avförsäkringskassan upprättad rehabilite-ringsplan samt att den försäkradeansöker om sådan ersättning. Dessutom kan utge ett särskiltbidrag för vissa merkostnader som kan uppkomma i samband med rehabiliteringen. Rehabiliteringspenningkan utges som hel, tre fjärdedels, halv eller en fjärdedels förmån. Närarbetsförmågan blir varaktigt nedsatt på gmnd av sjukdom eller annan nedsättningav den fysiska eller psykiska prestationsförmågan skall förtidspension avlösasjukpenning som ersättningsform. I de fall arbetsoförmågan inte kan anses somvaraktigt nedsatt men kan bedömas bli nedsatt för avsevärd tid har denförsäkrade i stället rätt till sjukbidrag. Ett sjukbidrag är alltid begränsat tillviss tid, men följer i övrigt samma regler som förtidspension. Förtidspensionkan beviljas efter ansökan från den försäkrade. kan ävenbevilja en försäkrad pension utan att han har gjort ansökan om det. Förtidspensionskall i princip beviljas först sedan möjliga rehabiliteringsåtgärdergenomförts eller bedömts som utsiktslösa. Ersättningvid förtidspension lämnas från folkpensionen och från den allmärmatilläggspensionen. Ersättningen från folkpensionen är lika stor vidförtidspension som vid ålderspension, av basbeloppet för ensam pensionäroch för pensionär som lever tillsammans med make som också uppbärfolkpension. Förden som har låg eller ingen ATP utbetalas dessutom pensionstillskott till enförtidspension av basbeloppet. Genomreglema om beräkning av tilläggspensionens storlek med hjälp av s.k.antagandepoäng skall ATP-pensionen vid förtidspension i princip vara lika storsom den ålderspension den försäkrade skulle varit berättigad till om han ellerhon arbetat fram till . Enförtidspension, eller ett sjukbidrag, kan i normalfallet beräknas ge enkompensationsnivå på för en försäkrad vars inkomst inte överstiger 7,5basbelopp. Vidsidan av de ersättningar som betalas ut från den allmänna försäkringen vidsjukdom och förtidspension förekommer ersättningar som gmndas på olikaöverenskommelser i kollektivavtal. Minbedömning: Det generella arbetsskadebegreppet bibehålls. Arbetsskadeförsäkringsutredningensförslag: Överensstämmer med min bedömning. Remissinstanserna:Förslaget tillstyrks av alla remissinstanser som yttrat sig på denna punkt.Riksförsäkringsverket har dock reserverat sig för det fall karensdagar införs isjukförsäkrings- och sjuklönesystemen. Någraav remissinstansema, däribland Försäkringsöverdomstolen, SAV, SAF, och , har ifrågasatt om intefärdolycksfallen skall undantas från arbetsskadeförsäkringen. Som skäl har bl.a.anförts att färdolycksfallen i allmänhet har ett svagt samband med denförsäkrades arbete. Skälenför min bedömning: Som tidigare nämnts förstås med arbetsskada skada tillföljd av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet. Med skadliginverkan i arbetet avses varje faktor som kan påverka den fysiska ellerpsykiska hälsan ogynnsamt. LAF bygger med andra ord på ett generelltarbetsskadebegrepp. Det överlåts på de tillämpande organen att dra upp dennärmare gränsen för vad som skall anses som skadligt. Närdet gäller arbetsskador i form av olycksfall i arbetet eller färdolycksfallföranleder enligt den nuvarandelagstiftningen inte några särskilda problem. Utredningen framhåller dock attden i nästa utredningsetapp kan komma att behandla vissa frågor som angår dessaskadetyper. Utredningenhar inriktat sitt arbete vad gäller avgränsningen mellan arbetsrelaterade ochicke arbetsrelaterade skador på sådana skador som framkallats av arman skadliginverkan i arbetet (arbetssjukdomar). Utredningenhar därvid övervägt bl.a. att direkt i lagen ange vilka skador som skall ansessom arbetsskador, antingen genom en koppling till vissa särskilt angivnasjukdomar eller genom en koppling till vissa särskilt angivna skadligafaktorer. En sådan metod skulle enligt utredningen ge lagstiftaren möjlighetatt bestämma avgränsningen av försäkringen mycket exakt. skulle deninnebära en återgång till ett statiskt arbetsskadebegrepp. Utredningen förordardock att ett generellt arbetsskadebegrepp bibehålls. Därmed kommer ingensjukdom som kan föras tillbaka till påfrestningar i arbetet att utestängas frånförsäkringsskydd. blir det möjligt att fånga in den medicinska ochtekniska utveckling som successivt ger nya kunskaper om och förklaringar till hursjukdomar uppkommer och hur sjukdomar förhåller sig till olika faktorer iarbetet. lagdelar utredningens bedömning att den nuvarande lagstiftningen inte utgör någotproblem i avgränsningshänseende i fråga om olycksfall i arbetet ellerfärdolycksfall. Däremot anser jag att det av andra skäl firms 2Riksdagen 1992/93. anledning att överväga omfärdolycksfallen skall bibehållas inom ramen för arbetsskadeförsäkringen. Somframhållits vid remissbehandlingen har dessa i allmänhet ett svagt samband medden försäkrades arbete. Arbetsgivaren saknar dessutom i regel möjligheterattförhindra uppkomsten av denna typ av skador. Eftersom de som drabbas avfärdolycksfall normall har ett godtagbart skydd inom den allmänna försäkringenanser jag att färdolycksfallen bör kunna undantas från det särskilda skyddet i LAF.Jag avser därför att i det fortsatta arbetet med att reformera arbetsskadeförsäkringenta initiativ till en ändring med denna innebörd. Jag ansluter mig vidare tillutredningens uppfattning att ett generellt arbetsskadebegrepp har klarafördelar framför ett arbetsskadebegrepp som preciseras i form av enförteckning. Det senare skulle, som utredningen påpekat, ge ett statisktarbetsskadebegrepp som förutsätter att förteckningen revideras varteftervetenskapen gör framsteg på det medicinska eller tekniska området. Kraven påförsäkringsersättning har nödvändiggjort olika medicinska ställningstagandenoch arbetsskadeförsäkringens behov av och krav på medicinskt beslutsunderlaghar enligt min mening bidragit till att kunskapen om arbetsmiljöns inverkan påde för-värvsarbetandes hälsa ökat sedan LAF tillkom. Ett generelltarbetsskadebegrepp har också fördelar när det gäller det skadeförebyggandearbetsmiljöarbetet. Ett försäkringssystem som enbart tar sikte på ett begränsatantal sjukdomsdiagnoser kan leda till att andra diagnoser och faktorer som är arbetsrelateradeinte kommer att uppmärksammas. Jag anser därför att det generellaarbetsskadebegreppet bör bibehållas. Därmed kommer, vilket utredningen ocksåpåpekat, den svenska arbetsskadeförsäkringen att uppfylla EG-kommissionensrekommendation om arbetssjukdomar (90/3326/EEG) som övrigakonventionsåtaganden tillgodoses. Prop, 1992/93:30 5.2 Högre ställda krav på visad skadlighet Mittförslag: Med annan skadlig inverkan i arbetet skall förstås inverkan av enarbetsmiljöfaktor som med hög grad av sannolikhet kan ge upphov till en sådanskada som den försäkrade har. Somarbetsskada skall inte anses en skada av psykisk eller psykosomatisk natur somär en följd av en företagsnedläggelse, en arbetstvist, bristande uppskattningav den försäkrades arbetsinsatser, vantrivsel med arbetsuppgifter ellerarbetskamrater eller därmed jämförliga förhållanden. Arbetsskadeförsäkringsutredningensförslag: Överensstämmer med initt. Utredningen har dock inte föreslagit attfrån arbetsskadeförsäkringen undantagna skador av psykisk eller psykosomatisknatur skall regleras i lag. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser tillstyrker Arbetsskade-försäkringsutredningensförslag. Försäkringsöverdomstolen anser alt förslaget skulle ge en uppstramningav begreppsbildningen Kammarrätten i framhåller Prop.1992/93:30 attutvecklingen på arbetsskadeförsäkringens område medfört att man i praxis kommitatt godta skador som både från medicinska utgångspunkter och med en mer lekmaimamässigbedömning i många fall har en tämligen svag koppling till arbetet. Begreppetarbetsskada behöver därför stramas upp. Arbetarskyddsstyrelsen anser att ensäkrare bedömning av vad som är en arbetsskada skulle öka användbarheten avstatistiken som hjälpmedel i det förebyggande arbetet. innebär förslaget att försäkringen bättre än förnärvarande kommer att kunna spela en aktiv roll i det förebyggandearbetsmiljöarbetet. anser att Arbetsskadeförsäkringsutredningensförslag innebär en väsentlig förbättring av möjligheten att få stabilitet i bedömningenav om skadlig inverkan föreligger. anser attförslaget är väl motiverat eftersom det kommer att gynna arbetsmiljönsom en följd av ökad forskning. Arbetsmiljöinstinitet,LO, TCO, , och avstyrker förslaget.LO framhåller att inskränkningar i arbetsskadeförsäkringen leder till attincitamenten till förebyggande av ohälsa i arbete försvagas. Detta kan medföraökade utgifter för företagen och folkhushållet. Enligt LO har samhället aldrigprioriterat forskningen kring uppkomsten av främst muskuloskeletala sjukdomaroch bristema i kunskap kommer att drabba LO:s medlenunar först genom att dedrabbas av skador som med en annan inriktning på forskningen hade kunnatundvikas och därefter genom att samma brist på kunskap leder till att de nekasersättning. Att kräva väsentlig kunskap som utredningen föreslagit är att gåför långt. anser att arbetsskadeförsäkringensbetydelse för det skadeförebyggande arbetet kommer att minska. anseratt man går för långt när man kräver samstämmighet inom den medicinskavetenskapen. Effekten av förslaget kan bli att de försäkrade i högreutsträckning kommer att hävda att skadan uppkommit på grand av ett olycksfall.Detta kan förvanska skadebilden och skymma faran med långvariga belastningar. Skälenför mitt förslag: Det generella arbetsskadebegreppet omfattar i princip varjeskada som kan härledas till arbetet eller arbetsförhållandena. 1 prop.1975/76:197 om införande av arbetsskadeförsäkringen anges beträffandebeviskravet att man i praxis intagit den ståndpunkten att det måste föreliggaen ganska hög grad av sannolikhet eller åtminstone sannolika skäl för att ettämne eller en annan faktor i arbetet i och för sig kan medföra skada. Arbetsskadeförsäkringsutredningenkonstaterar att förhållandet, att det enligt nuvarande regler inte ställs högrekrav på skadlig inverkan än att inverkan skall vara sarmolikt skadlig, harmedfört en stor skillnad mellan den försäkringsmässiga och den medicinskt-vetenskapligaskad-lighetsbedömningen. Även överensstämmelsen med den bedömning som sker inomdet skadeförebyggande arbetarskyddet framstår enligt utredningen i vissa fallsom låg. Dessa skillnader har föranlett kritik av försäkringens tillämpning, bl.a.mot att besluten alltför ofta grandats på ett osäkert vetenskapligt underlag.Utredningen ser det som angeläget att försäkringen upprätthälleren vetenskapligt väl underbyggdgräns för vad Prop. som skallkunna anses som arbetsskada. Enligt utredningen är detta särskiltmotiverat med hänsyn till att försäkringen skall kunna fylla funktionen som ett instrument att förebygga ohälsa tillföljd av skadliga Utredningen anser därför att en skärpning av kravet påkunskap om den åberopade arbetsmiljöfaktorns skadebringande Jag instämmer i denna bedömning. Enligt min uppfattningbör begreppet arbetsskada definieras så att de förvärvsarbetandes krav på försäkringsskyddmot den risk för skada som kan finnas i förvärvsarbete så långt som möjligtillgodoses som försäkringen utformas så att den upplevs som rättvis,likformig och förutsägbar. Enligt min mening är detta knappast fallet i dag.Överensstämmelsen med den medicinska vetenskapens bedömningar respektive medden farlighetsbedömning som sker inom det skadeförebyggande arbetarskyddetsynes inte heller tillfredsställande. En skärpning av kravet på skadlighet skulle enligt minmening åstadkomma bättre förutsättningar att försäkringsmässigt särskilja deskador som har sin grund i arbetet. Jag föreslår därför, i likhet med utredningen,att kravet på skadlighel höjs från sannolikhet till hög grad av sannolikhet.Detta innebär att man vid bedömningen i högre grad än tidigare måste väga exponeringen för en skadlig faktor i arbetet varit av sådan omfattning,intensitet och varaktighet att man därav kan sluta sig till att det föreliggerhög grad av sannolikhet för skadlighet. Vidare måste den samlade kunskapen medbetydande grad av sannolikhet tala för att en faktor i miljön är skadlig.Uppfattningen att en viss faktor med hög grad av sannolikhet kan orsaka skadamåste därvid vara relativt allmänt accepterad.