prop · GG03258 · 1992-12-31 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1992/93:258 Regeringen bereder tillfälle att ta del av vadsom har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet . 1 skrivelsen lämnas en redogörelse för läget inom områdenaberedskap för kemikalieolyckor och transport av farligt gods. Underlaget för redogörelsenbygger på bl.a. Statens räddningsverks förslag långsiktigt åtgärdsprogram ifråga om kemikalieolyckor och transport av farligt gods. '..:''■:.-"■: ....-.■ ■ ,: - Skr. Försvarsdepartementet 1992/93:258 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 3 juni1993 Närvarande: statsministern , statsråden , , , , , , , , ,, , , , P. , Skrivelse om farligt gods m.m. 1 Inledning I regeringens beslut med anvisningar förprogramplaneringen m.m. för myndigheterna inom totalförsvaret uppdrogs åt att redovisa förslag till den långsiktiga inriktningen avverksamheten i fråga om farligt gods. Bl.a. skulle lägga framett förslag flll en inriktning för bekämpningen av kemikalieutsläpp på land ochflll sjöss. I detta arbete skulle samråda med Kustbevakningen.Vidare skulle arbetsläget i fråga om transport av farligt gods redovisas. överlämnade till regeringen ettförslag flll långsiktigt åtgärdsprogram, Framfldens beredskap för kemikalieolyckor.Atgärdsprogrammet har utarbetats av en arbetsgmpp med företrädare förRäddningsverket, , . Närings- ochteknikutvecklingsverket (), och kemiskaindustrikontor (Kemikontoret). Det långsikdga åtgärdsprogrammet har sänts uttill berörda centrala myndigheter, länsstyrelserna och kommunerna. Räddningsverketssammanfattning och prioriteringar i det långsikflga atgärdsprogrammet börfogas flll protokollet i detta ärende som bilaga 1. framhöll vid behandling avvissa räddningstjänstfrågor (bet. 1992/93:FöUl, rskr. 1992/93:12) att detdelar den uppfattning som framförts i de mofloner som väckts i ärendet om viktenav att åstadkomma största möjliga säkerhet när det gäller transport av farligtgods. Frågorna om riskbedömning, val av säkraste transportsätt, information ochvägvalsstyming m.m. är enligt utskottet ofta komplicerade. Utskottet hade därförförsfåelse för att det tar viss tid att få fram beslutsunderlag för olika slags åtgärder.Utskottet Skr. firamhöll att det under en följd av år behandlat mofloner somfrån olika 1992/93:258 utgångspunkter, och utan närmare inbördes sammanhang,upptagit förslag i syfte att förbättra säkerheten i samband med dessatransporter. Utskottet fann det angeläget att får en samladredogörelse för läget inom det berörda området. En sådan skulle enligt utskottetvara i linje med den fortlöpande erfarenhetsredovisning som tidigarebegärt (bet. 1990/9l:FöUl s. 13, rskr. 1990/91:18). Redovisningen borde bl.a.innehålla en sammanfattning av pågående arbete, större olösta frågor och vilkaförväntningar som finns pä resultat. Speciellt angeläget syntes det enligtutskottet därvid vara att få frågan om riskbedömning och val av säkraretransportsätt belyst. Utskottet underströk i sammanhanget Räddningsverketssamordnande roll i fråga om transport av farligt gods och såg helst att dennaroll stärktes. Utskottet utgick från att regeringen skulle återkomma flllriksdagen med den redovisning som begärts. Regeringen uppdrog åt att, som ett komplement till förslaget flll inriktning förberedskapen för kemikalieolyckor, lämna regeringen ett underlag för en samladredogörelse flll och eventuella förslag till ytterligare åtgärderför att åstadkomma förbättrad säkerhet när det gäller transport av farligt gods.Räddningsverket redovisade uppdraget flll regeringen i enlägesrapport med åtgärdsprogram. Transport av farligt gods. Lägesrapporten harinte remissbehandlats med hänsyn till den knappa fld som sfått flll förfogande.Räddningsverkets sammanfattning i lägesrapporten med åtgärdsprogram bör fogastill protokollet i detta ärende som bilaga 2. Regeringen bemyndigade chefen förFörsvarsdepartementet att flllkalla en kommitté (Fö 1992:03) med uppdrag att utredafredstida påfrestningar och risker samt vissa frågor inom totalförsvaretscivila del. Kommittén har antagit namnet Hot- och riskutredningen. I direkflven (dir. 1993:4) flll kommittén anfördeförsvarsministern följande: De utveckling har inneburit en väsenfligökning av samhällets specialisering och komplexitet. Samfldigt ställs högre kravpå produktivitet och kostnadseffekflvitet vilket påverkar verksamhetensinriktning i enskilda fall. På ett helt annat sätt än fldgare är samhälletsolika verksamheter integrerade i och beroende av varandra. Sammantaget hardetta fört med sig en ökad sårbarhet. Ett annat drag i samhällsutvecklingen äratt den storskalighet som eftersträvas i produktion och distribution ökar riskemaför att enstaka olyckor, t.ex. vid flllverkning, lagring och transport ay farligaämnen, kan få allvarliga konsekvenser för människor och miljö. !♦ 1992/93. Driften av kärnkraftverk är förknippad med särskilda säkerhetspro- Skr. Liknande säkerhetsproblem kan vara förknippade med dnften IQQO/QT-OSö av stora kemiska fabriker och andra anläggningar därfarliga ämnen yi-iJ-Jo Eftersom svåra olyckor kan få gränsöverskridandeeffekter berör dessa problem inte bara de länder där anläggningarnaär Det bör också framhållas att även om samhällsutvecklingenmedför att riskerna för allvarliga olyckor och samhällsstörningar förändras, innebärden också att nya möjligheter och resurser kan skapas för att minskakonsekvenserna av olyckorna och störningama inom samhällets olika delar. Riskema är inte beroende av nationella, sektoriella och admini-straflvagränser. Detta förhållande medför, flllsammans med samhällets ökadekomplexitet, krav på en ökad samverkan mellan statliga myndigheter, kommuneroch näringsliv. Som grund för att en samverkan äger mm och för att erforderligaåtgärder vidtas bör ligga olika slag av riskanalyser. En ledstjäma bör varaökade krav på att i de fall någon förorsakar risker skall denne också ansvaraför att åtgärder mot dem vidtas. Detta ligger i linje med den på miljöskyddsområdetvedertagna s.k. Polluter-Pays-principjen. Kommittén bör inledningsvis analysera påfrestningar ochrisker i det firedsflda samhället samt överväga om beredskapsåtgärderna är flll-räckliga.Mot bakgrund av att någon systematisk tvärsektoriell analys och bedömning hitflllsinte gjorts bör kommittén därefter pröva om beredskapsåtgärderna på olikaområden är flllräckligt samordnade och om erfarenheter från ett område bedömskunna utnyttjas i större utsträckning på andra områden. Bland frågor som hämtöver bör studeras är risker bl.a.inom den kemiska industrin samt frågor om sådan samordning av förebyggandeåtgärder från samhällets sida när det gäller bl.a. fysisk planering och yttremiljö. En ökad och mera systematiserad användning av riskanalyser bör övervägasi detta sammanhang. Detta bör även innefatta transporter av farligt gods, där bl.a.valet mellan olika transportslag och olika transportvägar är en väsenfligfråga. Kommittén bör beakta behovet av och föreslå åtgärder föranpassning ull resultaten av det internaflonella samarbetet, t.ex. ECE-konvenflonenom gränsöverskridande konsekvenser av industriolyckor, Accident Prevenflon, Preparedness and Response samt OECDis Polluter-Pays-princip. Regeringen har vidare i beslut medanledning av de svåra fartygsolyckor som inträffat på senare fld medkonsekvenser för människoliv och miljön uppdragit åt att lämnaen övergripande redovisning av det sjösäkerhetsarbete som har utförts under desenaste åren samt det arbete som pågår eller planeras. Redovisningen skallgälla både internaflonellt och svenskt sjösäkerhetsarbete. Verket skallredovisa fömtsättningama för och konsekvenserna av skärpta regler för attytterligare minska risken för fartygsolyckor. Verket skall i sammanhanget angeom det föreligger behov av och förutsättningar för restrikfloner för trafik medfartyg med enkel botten som transporterar olja och andra skadliga ämnen ikänsliga områden på svenskt vatten. Därvid skall verket belysa konsekvenserna av sådanarestrikfloner för landets vamförsörjning samt för rederier. En bedömning skall även göras av de 1992/93:258 miljöriskersom följer vid en överflyttning av sjötransporter flll andra transportslag.Verket skall lämna de eventuella förslag till förändringar i nuvarandesäkerhetsföreskrifter eller andra föreskrifter avseende svenska fartyg ellerfartyg i svenska vatten som syftar flll en minskning av risken för fartygsolyckor.Därvid bör särskilt uppmärksammas säkerheten vid transporter med färjor, bl.a. möjlighetemaflll kontroll av säkring av last. Vidare bör i sammanhanget behov av ökad trafikinformaflonbeaktas. och genomför mot bakgmndav vad som anförts i proposiflonen 1990/91:90 En god livsmiljö en översyn av deriktlinjer om skyddsavstånd vid miljöstörande verksamhet som anges i rapporten.Plats för arbete. Dessa skall normalt följas vid planläggning enligt plan- ochbygglagen (1987:10) och vid prövning enligt miljöskyddslagen (1986:225). Iöversynen behandlas såväl verksamheters lokalisering som transport av farligtgods och hur skyddsavsfånd skall flllämpas i dessa sammanhang. Statens ansvar enligtplan- och bygglagen begränsas i huvudsak till en bevakning av riksintressen, mellankommunalaintressen samt hälso- och säkerhetsfrågor. Inom pågår dessutom förnärvarande ett arbete rörande hälsa och säkerhet i fysisk planering. Vidare harregeringen beslutat flllkalla en särskild utredare (1992:63)med uppdrag att se över m.m. Utredningen har antagitnamnet Plan- och byggutredningen. Enligt direktiven (dir. 1992:104) skallriktlinjer för hur miljö- och hälsofrågor skall hanteras i den fysiskaplaneringen utvecklas. Utredaren skall därför hålla sig underrättad om pågåendearbete och överväga möjligheterna flll sådana kvalitetskrav i fysisk planering. 1992/93 iFöUl, rskr. 1992/93:12) haransett det angeläget att få en samlad redogörelse för läget i fråga omsäkerheten i samband med transporter av farligt gods. Den redovisning jaglämnar nu innehåller en samlad beskrivning för läget inom områdena beredskapför kemikalieolyckor och transporter av farligt gods. Redovisningen innehålleren sammanfattning av pågående arbete, större olösta frågor och vilkaförväntningar som finns på resultat. Frågan om riskbedömningar och val avsäkrare transportsätt blir belyst. Vidare behandlas Räddningsverketssamordnande roll, när det gäller det naflonella arbetet med befolkningsskyddoch beredskap inom räddningstjänsten. Underlaget för redogörelsen har hämtatsfrån förslag flll långsiktigt åtgärdsprogram och lägesrapportmed åtgärdsprogram. Frågan om transport av farligt gods bör ses som en del avdet långsiktiga åtgärdsprogrammet. Den bedömning av läget på området som jagredovisar i redogörelsen bör flllsammans med förslag fllllångsiktigt åtgärdsprogram och lägesrapport med åtgärdsprogram beaktas inom ramen för Hot- och riskutredningensuppdrag och utgöra fllläggsanvisningar för ochKustbevakningens pågående programplanearbete. Jag kommer attföreslå regeringen att fatta beslut med denna innebörd. Redogörelsen kräversålunda inte godkännande. Minbedömning: Stotens räddningsverk bör utveckla sin samordningsroll i det naflonellaarbetet med både befolkningsskyddet och räddningstjänsten vad avser olyckor medkemikalier och transporter av farligt gods. Riskanalyser på olika nivåer börligga flll gmnd för den kort- och långsikflga inriktningen av åtgärdema.Räddningsverket bör utveckla metoder för riskanalyser och riktlinjer för denpraktiska flllämpningen av dessa inom befolkningsskyddet och räddningstjänsten.Den allmänna inriktningen i det föreslagna långsiktiga åtgärdsprogrammet ochden redovisade lägesrapporten med åtgärdsprogram bör utgöra en gmnd för programplanearbetetmed dessa frågor hos och samt ett underlag förHot- och riskutredningens överväganden inom ramen för sitt uppdrag. Skälenför min bedömiung: Riskema för att kemikalieolyckor eller olyckor i samband medtransport av farligt gods skall.inträffa och de konsekvenser som sådana olyckorkan få för människor och miljö ägnas stor uppmärksamhet i både ochandra länder. Krav ställs på effektiva förebyggande åtgärder och påräddningstjänstberedskap. I det internationella samarbetet utvecklas deprinciper som skall tillämpas. Fömtsättningar åstadkoms för ett utbyte avinformation och erfarenheter. Beredskap skapas för att bistånd skall kunnalämnas i en olyckssituation. När det gäller transporter av farligt gods,utformas regelsystemen till övervägande del i internationella fora. Det internationellasamarbetet medför att fömtsättningama för industrin blir så likartade sommöjligt oavsett vilket land som verksamheten bedrivs i. Detto bidrar också bättre säkerhet bl.a. mot bakgmnd av att det gmndläggande ansvaret fördenna ligger på industrin. Detinstmment som används för att bedöma behovet av åtgärder är riskanalyser. Inomen kommun kan en riskanalys ge en samlad bild av risk- och skyddsobjekt samtanvändas som en utgångspunkt i samhällsplanering och den fysiska planeringen.Riskanalyser och deras användning som planeringsunderlag har således storvikt. Inom farlig industriell verksamhet tillämpas riskanalyser vidutformningen av befolkningsskyddet och beredskapsuppbyggnaden förräddningstjänstinsatser. Inom bör kunskapen om och tillämpningen avriskanalyser kunna utvecklas i syfte att få en fastare gmnd för säkerhetsarbetet.Det är väsentiigt att detto också får större genomslag iutbildningen på olika nivåer. I arbetet med en ändamålsenlig och praktisk Skr. tillämpning av riskanalyser har en väsenflig roll attfylla 1992/93:258 bl.a. genom metodutveckling inom sitt verksamhetsområde.Räddningsverket bör också to fram rikflinjer för den praktiska tillämpningen avriskanalyserna. har huvudansvaret för utvecklingen av riskanalysersom underlag i den fysiska planeringen. Arbetetmed att förebygga olyckor och, om en olycka ändå inträffar, begränsakonsekvenserna härav måste bedrivas med både en långsiktig och en kortsiktiginriktning. Det gmndläggande ansvaret för att nödvändiga åtgärder vidtas vid enfarlig verksamhet ligger på den som bedriver verksamheten, dvs. skall enligt 3 § i sin instmktion (1988:1040)särskilt samordna samhällets verksamhet inom befolkningsskyddet ochräddningstjänsten samt följa utvecklingen av forskning och teknik inomverksamhetsområdet och självt eller genom någon annan bedriva forsknings-,utvecklings-, och försöksverksamhet. Vidare skall bevakariskutvecklingen inom verksamhetsområdet och verka för att åtgärder vidtos förbefolkningens skydd och för att förebygga olyckor. Länsstyrelserna och kommunernahar viktiga uppgifter när det gäller genomförandet. har enligt sin instmktion(1988:590) en samordnande roll med avseende på behandling av hälsa och säkerheti den fysiska planeringen. Enligt min mening bör i enlighet medvad som uttalats av (bet. 1992/93:FöUl) utveckla och stärka densamordnande roll som verket har enligt sin instmktion. börverka aktivt för ett sammanhållet forsknings- och utvecklingsarbete på området. Detlångsiktiga programmet och lägesrapporten med åtgärdsprogram somRäddningsverket presenterat utgör enligt min mening en värdefull gmnd förRäddningsverkets och, i fråga om beredskapen till sjöss. programplanearbetemed de frågor som rör befolkningsskyddet och räddningstjänsten. På vissaområden, t.ex. frågan om behovet av vidgade möjligheter att meddelaföreskrifter, fordras emellertid fortsatta överväganden, innan de ändrade fömtsättningamakommer till uttryck genom ändringar av gällande författningar. Behovet avsådana ändringar kommer att övervägas av Hot- och riskutredningen inom ramenför sitt uppdrag. Utredningen kommer dämtöver bl.a. att beakta resultaten avdet internationella samarbetet på området och följderna av detta för svenskdel. Andra förändringsbehov torde aktualiseras genom den fortsatta utvecklingsom pågår inom EG och andra internationella fora. Inom EG pågår således förnärvarande en översyn av det s.k. Seveso-direktivet som är betydelsefullt närdet gäller förebyggandet av olyckor och beredskapen vid större verksamheter förtillverkning och lagring av kemikalier. 1** 1992/93. 3 Beredskap mot kemikalieolyckor Minbedömning: De priciper för berdskapen mot kemikalieolyckor som utveckas i detlångsiktiga åtgärdsprogrammet bör i syfte att förbättra beredskapen och minskakonsekvenserna av olyckorna ligga till gmnd för det pågående utrednings- och programplanearbetet.Således bör en gmndberedskap för insatser vid kemikalieolyckor finnas ikommunemas räddningstjänst. För kvalificerade insatser både på land och tillsjöss bör förstärkning kunna tillföras från vissa kommuner eller den kemikaliehanterandeindustrin med speciellt utbildade och utmstade insatsstyrkor. Reglema börutformas så att beredskapen och insatsema i högre grad än för närvarandebekostas av den industriella verksamhet som orsakar riskema. Ökat intresse börägnas åt frågor rörande sanering och återställning efter kemikalieolyckor. Närdet gäller förebyggande av olyckorna bör den aktiva samverkan som skapatsmellan de berörda myndighetema samt mellan dessa och industrin utvecklas.Metoder för större riskhänsyn i den fysiska planeringen bör utarbetas som bl.a.behandlar frågan om lokaliseringen av kemikalieanläggningar och säkerställandeav nödvändiga skyddsavstånd mellan anläggningarna och närmaste bebyggelse. Skälenför min bedömning: Statens räddningsverks långsiktiga åtgärdsprogram har somsyfte att ge underlag för och inrikta arbetet vad gäller olycksförebyggande ochskadebegränsade åtgärder inom kemikalieolycksom-rådet under en period.De olycksförebyggande åtgärdema har behandlats i begränsad omfattning, eftersommerparten av åtgärdema berör andra myndigheter än ochKustbevakningen. Av åtgärdsprogrammet framgår emellertid bl.a. att plan- ochbygglagens (1987:10) bestämmelser om hälsa och säkerhet bör användas för att ikommunala översikts- och detaljplaner ta upp frågor om hälsa och säkerhet vid produktion,lagring och transport av farliga kemikalier. Lokalisering av farliga kemikalieanläggningarbör t.ex. kunna redovisas i den fysiska planeringen liksom åtgärder försäkerställandet av nödvändiga skyddsavstånd mellan farliga eller störandeanläggningar och bosfåder eller annan bebyggelse. För fastställande avskyddsavstånd m.m. skall naturligtvis också hänsyn tas till annanspeciallagstiftning, bl.a. lagen (1988:868) om brandfarliga och explosivavaror. Även frågan om transporter av farligt gods bör kunna redovisas iplanerna. Riskemaför kemikalieolyckor bör enligt min mening mötas med väl avvägdabefolkningsskyddsåtgärder och en beredskap för effektiva räddningstjänstinsatser,om en olycka skulle inträffa. Målsättningen är alltid att det olycksförebyggandearbetet skall bedrivas så kraftfullt att olyckorna så långt Skr. Befolkningsskyddsåtgärdema kan också syfta till att 1992/93:258 begränsa konsekvenserna,om olyckan likväl skulle inträffa. befolkningsskyddsåtgärdemaoch beredskapsuppbyggnaden bör som jag tidigare framhållit varariskanalyser. Dessa frågor kommer som fömt sagts att behandlas inom ramenför Hot- och riskutredningens uppdrag. Dekemikaliehanterande företagen har ansvaret för nödvändiga befolkningsskyddsåtgärder.Detta gäller oavsett om det är fråga om tillverkning, lagring, användning,transport eller deponering och kvittblivning av farliga ämnen. Myndighetema börpå olika sätt främja och verka pådrivande i säkerhetsarbetet. Jag vill vidareunderstryka den betydelse som de anställda i företagen kan ha för att ökasäkerheten och nödvändigheten av en dialog med den berörda allmänheten isäkerhetsarbetet. Fleramyndigheter på central, regional och lokal nivå har inom ramen för lagstiftningenpå olika områden ansvar för riskhantering i fråga om kemikaliehanterandeföretag och arbetar aktivt med detta. samordnande roll utövasinom verkets sakområden i hög grad i de delegationer som enligt 10 § instmktionen(1988:1040) är knutna till . Ett särskilt samarbete för frågorom olyckor med kemikalier bedrivs för övrigt i den för berörda myndigheter ochorganisationer gemensamma samrådsgmppen, den s.k. SAMKEM-gmppen. Jag har vidareerfarit att generaldirektörerna för , ,, Stotens naturvårdsverk och Kemikalieinspektionen harbildat en gemensam samarbetsgmpp. Denna arbetar nu med att to fram en handbokom genomförandet av EG:s s.k. Seveso-direktiv. I övrigt är målsättningen attöka samverkan mellan myndighetema på områden som gäller föreskrifter, tillsyn,riskbedömning, utbildning samt forskning och utveckling. Jag anser att dennasamverkan, som enligt uppgift välkomnats av industrin, är viktig och att det finnsfömtsättningar att utveckla den vidare. Jag vill vidare i detta sammanhangerinra om det pågående samarbetet mellan och omriktlinjema för skyddsavstånd vid miljöstörande verksamhet. Enligt min meningbör ett allmänt mål vara att finna så lämpliga och effektiva samverkansformersom möjligt för myndighetema också vid det praktiska genomförandet av tillsynenså att kostnadema för företogen begränsas så långt möjligt. En allmän strävanbör vidare vara att i den mån det är möjligt samordna regelsystemen i syfte attunderlätto tillämpningen för företagen. Detto kan åstadkommas bl.a. genom detsamarbete som initierats av generaldirektörerna. De nu behandlade frågornablir också föremål för fortsatta överväganden inom ramen för Hot- ochriskutredningens uppdrag. Medhänsyn till att kemikalieolyckoma kan inträffa var som helst i landet och atttidsaspekten ofto har stor betydelse, t.ex. när det gäller det snabba förloppetmellan olyckan och uppkomsten av konsekvenserna för människor vid ett utsläppav gas, fordras en insatsberedd gmndberedskap för dessa olyckor ialla kommuners räddningstjänst. gmndas på och anpassastill den föreliggande risksituationen i kommunen. Förde särskilt stora olyckorna med komplicerade förlopp eller allvarligakonsekvenser kan det fordras tillförsel av specialiserad experthjälp, merakvalificerad räddningstjänstpersonal och special materiel. Inriktningen bör därförvara att åstodkomma en lösning som innebär att fömtsättningar skapas för attförstärka kommunerna med sådana resurser. För förstärkning av Kustbevakningenvid insatser till sjöss utnyttjas i enlighet med ingångna avtal speciellakvalificerade insatsstyrkor från vissa kommuner. Sådana insatsstyrkor kan ocksåfinnas vid industrier eller komma att etableras inom industrin i enlighet medvad som förekommer i andra länder. Enligt vad jag erfarit pågår överläggningarmellan och den kemiska industrin om utnyttjandet av sådanastyrkor för insatser vid olyckor med kemikalier. bör fortsättasitt arbete med att utveckla formerna för förstärkning med kvalificeraderesurser och kunna ge stöd genom sitt informationssystem. RäddningsverketsInformationsbank (RIB), med dess riksresurslista. Jag vill i sammanhanget ocksåpeka på den roll som länsstyrelserna har inom räddningstjänsten. Arbetet meddessa frågor bör i enlighet med vad jag tidigare anfört redovisas iRäddningsverkets programplan. Enallmän inriktning bör vara att kostnadema för beredskapen och för räddningstjänstinsatsemai enlighet med vedertagna internationella principer i högre grad än förnärvarande betalas av de kemikaliehanterande verksamheterna. Hot- ochriskutredningen har som en av sina uppgifter att inom ramen för sitt uppdragmot bakgmnd av den s.k. Polluter-Pays-principen utveckla former förfinansiering av verksamheten. Närdet gäller övriga frågor i förslaget till långsiktig inriktning av beredskapenför kemikalieolyckor, vill jag ansluta mig till de allmänna mål som föreslåsför begränsning av konsekvenserna av kemikalieolyckor till sjöss. Det ärväsentligt från effektivitets- och rationalitetssynpunkt att beredskapen förinsatser på land och till sjöss är så integrerade som möjligt. Den föreslagnainriktningen av forsknings- och utvecklingsverksamheten, vidareutvecklingen avtaktik och metoder för insatser vid kemikalieolyckor samt utvecklingen avmateriel är enligt min mening ändamålsenlig. Det är också väsentiigt att ökatintresse ägnas åt sanering och återställning efter en olycka bl.a. så att interäddningsinsatsen förvärrar skadan från miljöskyddssynpunkt.