prop · GG031 · 1992-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1992/93: 1 om universitet och högskolor - frihet för kvalitet Regeringenförelägger vad som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet för de åtgärder och de ändamål somframgår av föredragandens hemställan. Attstärka som kunskapsnation är enligt regeringsförklaringen en avregeringens huvuduppgifter. Att både öka antalet högskoleutbildade och atthöja kvaliteten inom utbildning och forskning kommer att vara avgörande förSveriges framtida utveckling. Dentilltagande internationella konkurrensen och speciellt integrering idet europeiska samarbetet skärper kvalitetskraven på all utbildning ochforskning. Det är nödvändigt att ge högre utbildning och forskning bättrearbetsförutsättningar. Ökad frihet för universitet och högskolor är enligtpropositionen väsentligt för att möta de framtida utmaningarna. Strateginsom redovisas i propositionen för att förändra det svenska universitets- ochhögskolesystemet består av följande tre delar: Ökad frihet för och skapande av incitament förutveckling och kvalitet inom statliga universitet och högskolor. Införandet av fasta och entydiga regler förrelationerna mellan staten och fristående universitet och högskolor: Förändrat, icke-statligt,huvudmannaskap för vissa universitet och Prop. 1992/93:1 högskolor. Ipropositionen förordas att de statliga universiteten och högskolorna ges störrefrihet vad gäller - antagning av studenter, - inrättande och tillsättning av professurer, - skapande av karriärvägar för lärare, - institutionell organisation, - disposition av resurser till grundutbildning och - omfördelning mellan anslag till forskning. Statenanger i lag och förordning vissa reglerade gränser inom vilka denna frihetskall få utövas. Skälen för detta är nödvändigheten av - grundläggande garantier för det kritiska tänkandetoch den fria forskningen, - rättssäkerheten för enskilda studenter och lärare, - fungerande former för kvalitetssäkring, - funktionella beslutsformer och ett tydligtledningsansvar, - undantag från annan lagstiftning för att medge ettsmidigare och till verksamheten mer anpassat arbetssätt samt - klara och grundläggande mål för verksamheten. Ipropositionen framläggs således förslag till ny högskolelag, vissa konsekvensändringari annan lagstiftning, förslag till principer för dimensionering ochresurstilldelning samt slutligen en begäran om bemyndigande att avvecklasamtliga allmänna utbildningslinjer fr.o.m. /94. 1 §1 denna lag ges bestämmelser om universitet och högskolor under stadigt, kommunalt eller landstingskommunalt huvudmannaskap. Vadsom i fortsättningen sägs om högskolor avser både universitet och högskolor, ominte något annat anges särskilt. 2 § Staten skall som huvudman anordna högskolor för 1. utbildning som vilar på vetenskaplig ellerkonstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet, och 2. forskning och konstnärligt utvecklingsarbete samtannat utvecklingsarbete. 1forskning och utvecklingsarbete ingår att sprida kännedom om verksamheten samtom hur sådana kunskaper och erfarenheter som har vuimits i verksamheten skallkunna tillämpas. 3 § Verksamheten skall bedrivas så att det finns ettnära samband mellan forskning och utbildning. 4 § Verksamheten skall avpassas så att en högkvalitet nås, såväl i utbildningen som i forskningen och det konstnärligautvecklingsarbetet. Detär en gemensam angelägenhet för högskolornas personal och studenterna vidhögskolorna att de tillgängliga resurserna utnyttjas effektivt för att hållaen hög kvalitet i verksamheten. 5 §I högskolornas verksamhet skall jämställdhet mellan kvinnor och män alltid iakttas. Högskolornabör vidare i sin verksamhet främja förståelsen för andra länder och förinternationella förhållanden. 6 § För forskningen skall som allmänna principer gälla att 1. forskningsproblem får fritt väljas, 2. forskningsmetoder får fritt utvecklas, och 3. forskningsresultat får fritt publiceras. 7 § Utbildningen skall omfatta såväl grundläggandehögskoleutbildning som forskarutbildning. 1 grundläggande högskoleutbildningingår även fortbildning och vidareutbildning. 8 § Den grundläggande högskoleutbildningen skallväsentligen bygga på de kunskaper som eleverna får på nationella program igymnasieskolan eller motsvarande kunskaper. Regeringen får dock medge undantagnär det gäller konstnärlig utbildning. Forskarutbildrungenskall bygga på en grundläggande högskoleutbildning. 9 § Den grundläggandehögskoleutbildningen skall, utöver kunskaper Prop. 1992/93:1 och färdigheter, ge studenterna förmåga till självständig och kritisk be dömning, förmåga att självständigt lösa problem samt förmåga att följa kunskapsutvecklingen, allt inom det område som utbildningen avser. Utbildningenbör också utveckla studenternas förmåga till informationsutbyte påvetenskaplig nivå. Forskarutbildningenskall, utöver vad som gäller för grundläggande högskoleutbildning, ge dekunskaper och färdigheter som behövs för att självständigt kunna bedrivaforskning. 10 § Kommuner och landsting får anordna högskolorendast med regeringens medgivande. Sådant medgivande kan begränsas till attavse enbart grundutbildning. 11 § Regeringen föreskriver vilka examina som fåravläggas vid högskoloma. De statliga högskolornas organisation 1§ beslutar vilka statligahögskolor som skall fmnas. 2 § Styrelsen för en högskola har inseende överhögskolans alla angelägenheter och svarar för att dess uppgifter fullgörs. 3 § För ledningen av verksamheten närmast understyrelsen skall varje högskola ha en rektor. 4 § 1 styrelsen för en högskola skall högskolans rektor ingå. Regeringen utser flertalet av styrelsens övriga ledamöter. regeringenvälja personer med bakgrund i sådan verksamhet som är av betydelse förhögskolans utbildnings- eller forskningsuppdrag. Lärareoch studenter vid högskolan har rätt att vara representerade i styrelsen. Företrädareför de anställda har närvaro- och yttranderätt vid styrelsens sammanträden. 5 §För forskning och forskarutbildning skall det, vid de högskolor som beslutar, finnas fakulteter, var och en för ett särskilt ve tenskapsområde. För fakultetens uppgifter svarar det eller de organ som högskolestyrelsen beslutar (fakultetsnärrmder). Flertaletledamöter i fakultetsnämnderna skall vara vetenskapligt kompetenta lärare inomfakulteten. De skall utses genom val inom fakulteten. Studenterna vid dehögskolor där fakulteten skall verka har rätt att vara representerade ifakultetsnämnderna. 6 §Vid de högskolor där det finns en fakultet svarar fakultetsnämnden också för grundutbildningen inom sitt vetenskapsområde, om inte hög skolestyrelsen inrättar särskilda organ för grundutbildningen. Vid övri ga högskolor skall styrelsen inrätta organ för grundutbildningen. Avledamöterna i de särskilda organen för grundutbildning skall flertalet varalärare vid högskolan. Studentema vid högskolan har rätt att vara representeradei sådana organ. Professorer och andra lärare . 1 §I tjänsten som lärare vid högskolorna får ingå att handha utbild ning, forskning eller konstnärligt utvecklingsarbete samt administrativa uppgifter. Till en lärares uppgifter hör också att följa utvecklingen in om det egna ämnesområdet. 2 § Den främsta lärartjänsten är tjänsten som professor. Professorstjänster skall finnas inrättade i tillräcklig omfattning för att forskningoch utbildning skaU kunna bedrivas på en hög kvalitativ nivå inom olikavetenskapsområden. Endastden som visat vetenskaplig och pedagogisk skicklighet får ges en tjänst somprofessor. Regeringen får utfärda närmare föreskrifter om behörighet och befordningsgrunderför tjänster som professor. 3 §Tjänster som professor tillsätts med förordnande tills vidare utan tidsbegränsning, om inte annat följer av andra stycket. Tjänstersom professor får tillsättas för en bestämd tid, om det är fråga om 1. konstnärlig verksamhet, eller 2. adjungering till en högskola av någon som har sinhuvudsakliga verksamhet utanför högskoleväsendet. 4 §Den som har fått en tjänst som professor utan tidsbegränsning får skiljas från tjänsten endast om professorn 1. genom brott eller grovt eller upprepatåsidosättande av tjänsteåligganden har visat sig uppenbart olämplig att innehatjänsten eller 2. har uppnått gällande pensionsålder eller annarsenligt lag är skyldig att avgå med pension. 5 § Vid högskolorna skall det, utöver professorer,finnas lärartjänster som lektorer. En lektor skall vara vetenskapligtkompetent, utom i de fall då tjänsten avser konstnärlig verksamhet. I enlektors arbetsuppgifter skall det, utom på det konstnärliga området, normaltingå både utbildning och forskning. 6 § Om inte annat följer av föreskrifter som meddelasav regeringen, bestämmer varje högskola själv vilka lärartjänster som skallfinnas där, utöver tjänster som professor och lektor, samt om debehörighetskrav och befordningsgrunder som skall gälla för tjänsterna. 7 § En lärare vid en högskola får vid sidan av sintjänst inneha anställning eller uppdrag eller utöva verksamhet som avserforskning eller utvecklingsarbete inom tjänstens ämnesområde, om läraren intedärigenom skadar allmänhetens förtroende för högskolan. Sådan bisyssla skallhållas klart åtskild från lärarens tjänsteutövning. 1fråga om bisysslor i övrigt finns bestämmelser i lagen (1976:600) om offentliganställning. 8 §Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att en tjänst som lärare vid en högskola skall vara förenad med tjänst för specialistutbildad läkare eller tandläkare el- ler med en annan tjänst änläkartjänst vid en sådan sjukvårdsenhet som Prop. 1992/93:1 är upplåten förmedicinsk utbildning och forskning. Till en förenad tjänst får utses endast densom är behörig till båda tjänsterna. Detjänster som skall förenas med en lärartjänst tillsätts i den ordning somgäller för lärartjänsten. Innanen sådan lärartjänst som är förenad med tjänst vid en sjukvårdsenhettillsätts, skall sjukvårdshuvudmannen beredas tillfälle att yttra sig iärendet. 1 § Så långt det kan ske med hänsyn tillkvalitetskravet i 1 kap. 4 § första stycket skall högskolorna som studenter taemot de sökande som uppfyller behörighetskraven för studierna. 2 § Om inte annat följer av föreskrifter som meddelasav regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, avgör den högskolasom anordnar en utbildning vilka behörighetsvillkor som skall gälla för att bliantagen till utbildningen. Tillsådan grundläggande högskoleutbildning som anordnas av en kommun eller ettlandsting skall sökande antas utan avseende på folkbokföringsort. 3 § Kan inte alla behöriga sökande till en utbildningtas emot, skall urval göras bland de sökande. 4 § Regeringen får meddela föreskrifter om skyldighetför studenterna vid högskolorna att tillhöra särskilda studentsammanslutningar. 5 § Regeringen får meddela föreskrifter om tillfälligavstängning av studenter. 6 § Regeringen får meddela föreskrifter om att enstudent tills vidare skall avskiljas från utbildningen i de fall då studenten 1. lider av psykisk störning, 2. missbrukar alkohol eller narkotika, eller 3. har gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet. Somytterligare förutsättning för ett avskiljande gäller att det, till följd avnågot sådant förhållande som avses i första stycket 1-3, bedöms föreligga enpåtaglig risk att studenten kan komma att skada annan person eller värdefullegendom under utbildningen. 7 §En för högskolan gemensam nämnd skall pröva frågor om avskil jande. Nämndens ordförande skall vara jurist och ha erfarenhet som do mare. Nämndensbeslut i avskiljandefrågor får överklagas till kammarrätt av studenten. Ettbeslut om avskiljande skall, om den som har avskilts begär det, omprövas . Särskilda föreskrifter Prop. 1 §För prövning av överklaganden av vissa beslut på högskoleväsen dets område svarar en särskild överklagandenämnd. Nämndensbeslut med anledning av ett överklagande dit får inte överklagas. 2 § Sådana ledamöter i styrelsen och andra organ inomhögskolorna som är representanter för studenterna skall utses i den ordning somregeringen föreskriver. I sådana föreskrifter får regeringen överlämna åtenskilda individer eller åt sammanslutningar att utse ledamöter. 3 § En kommun, som till sin högskoleutbildning hartagit emot en sökande som inte är folkbokförd i kommunen, har rätt tillersättning för utbildningen från den kommun där denna student är kyrkobokförd. Omkommunerna inte kommer överens om annat, lämnas ersättning med det belopp somföreskrivs av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Bestämmelsernai första och andra styckena äger motsvarande tilllämpning påhögskoleutbildning som anordnas av ett landsting. 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer får meddela föreskrifter om organisationen av kommuners ochlandstings högskoleutbildning samt om kommuners och landstings befattning i övrigtmed sådan utbildning. 5 § Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer får meddela ytterligare föreskrifter angående högskolan. Dennalag träder i kraft den 1 juU 1993, då högskolelagen (1977:218) skall upphöraatt gälla. Lag om ändring i lagen (1982:764) om vissa läkartjänstervid upplåtna enheter, m.m. Härigenomföreskrivs att 1 och 3 §§ lagen (1982:764) om vissa läkartjänster vid upplåtnaenheter, m.m.' skall ha följande lydelse. I denna lag ges bestänunelserom vissa läkartjänster vid sådana enheter inom landstingens hälso-och sjukvårdsom har upplåtits för den grundläggande högskoleutbildningen på läkarlinjen(upplåtna enheter). I derma lag gesbestämmelser om vissa läkartjänster vid sådana enheter inom landstingens hälso-ochsjukvård som har upplåtits för den grundläggande högskoleutbildningen förläkarexamen (upplåtna enheter). Vadsägs om landstingens hälso- och sjukvård gäller också den hälso-och sjukvårdsom anordnas av kommuner som inte ingår i ett landsting. I36c§ högskolelagen(1977:218) finns bestämmelser bl.a. om att tjänst som lärare vid högskoleenhet kanvara förenad med tjänst för specialistutbildad läkare. I 3 kap. 8 § högskolelagen(1992:000) finns bestämmelser bl.a. om att tjänst som lärare vid en högskolakan vara förenad med tjänst för specialistutbildad läkare. Dennalag träder i kraft . 1 Senastelydelse av lagens rubrik 1991:1972. 2 Senaste lydelse1991:1972. 3 Senaste lydelse1990:641. Prop- i992/93:i Utdragur protokoll vid regeringssammanträde . , ordförande, samt statsråden , ,, , , , , , , , ,, och Proposition om universitet och högskolor -frihet förkvalitet 1regeringsförklaringen från anges arbetet med att stärkaSverige som kunskapsnation som en av regeringens huvuduppgifter. Inom ramenför denna ambition spelar den högre utbildningen och forskningen en nyckelroll. Genomhögre utbildning och forskning kan de kulturella och humanistiska värden somär en del av det goda samhället förstärkas. Det är också bara genom enavancerad utbildning och forskning som kan hävda sig i en hårdnandeinternationell konkurrens. Attbåde öka antalet högskoleutbildade och att höja kvaliteten inom utbildningenoch forskningen blir i detta perspektiv avgörande för framtidautveckling. Iregeringsförklaringen förenas kvalitetssynen med en strävan att vidga friheteninom olika delar av samhällslivet. Det gäller inte minst utbildningen.Universiteten och högskolorna skall inte vara en direkt ut-löpare av dencentrala statsmakten utan inta en mer oberoende ställning i förhållande tilldenna. Ibudgetpropositionen framhöll jag angående detta följande: Jaghar två väsentliga motiv för att förorda en sådan frigörelse av högskolan. Detförsta är kvalitativt. Universitet och högskolor, som står fria, har de störstaförutsättningarna att förmedla en kvalificerad undervisning. Avanceradkunskapsutveckling fordrar frihet, oberoende och konkurrens. Detandra motivet är principiellt. Ett samhälle som värnar mångfalden och som inserriskerna i en allomfattande statsmakt måste skydda de kritiska motvikterna. Dithör fria universitet och högskolor. Det är således regeringenssträvan att finna vägar för en ökad frihet Prop. 1992/93:1 för viktigadelar av den högre utbildningen och forskningen från dagens direkta statliga infljrtande.På så sätt gagnas både kvaliteten i verksamheten och friheten i samhället istort. Universitetoch högskolor med större självständighet måste också tillförsäkras sådanaarbetsvillkor att konkurrensen mellan dem stimuleras. Frihet utan incitamenttill kreativ konkurrens riskerar att leda till de goda resultatens motsats. Dettasynsätt leder enligt min uppfattning till viktiga slutsatser när det gälleruppföljningen och utvärderingen av universitetens och högskolomas verksamhet -och inte minst i fråga om bekantgörandet av utvärderingens resultat. Godkvalitet och goda prestationer i grundutbildning och forskning skall premieras.Otillräcklig kvalitet och bristande effektivitet bör leda till minskadeanslag. Iökande utsträckning kommer vi att leva i en internationell miljö där kunskapsmässigkompetens är avgörande för vårt lands välstånd. geografiskt periferaläge, vårt språk och vår relativt fåtaliga befolkning gör att vi inte kan nöjaoss med att vara bra. Målet måste sättas högre. Vägendit går enligt min uppfattning över organisatorisk mångfald, starka incitamenttill kvalitetstänkande, stimulans till individuellt ansvarstagande och etteffektivt utnyttjande av tillgängliga resurser. Svenska examina skall varainternationellt konkurrenskraftiga. Studenternas val måste få påverkauniversitetens och högskolornas tillväxt och profil. Sedanslutet har krav på enhetlighet dominerat regleringen avuppgifter, befogenheter och organisation för den högre utbildningen ochforskningen. Under intryck av kritik bl.a. från universiteten har utrymmet föranpassning till lokala och innehållsligt betingade förutsättningar efterhandökat. Avgörande förändringar återstår emellertid att göra. Idepartementspromemorian (Ds 1992:1) och högskolorpresenterades en reformstrategi för universiteten och högskolorna.Promemorian som utarbetats av tjänstemän inom harnyligen varit föremål för en bred remiss tillsammans med (dir. 1989:7) huvudbetänkande (SOU 1992:1) Frihet, Ansvar, Kompetens -Grundutbildningens villkor i högskolan. Sammanfattningar av promemorianrespektive betänkandet bifogas denna proposition (bilagorna 1 och 2). Enremissammanfattning av svaren från de ca 100 remissinstanserna bifogas ocksåsom bilaga till denna proposition (bilaga 3). De fullständiga remissvarenpubliceras i departementspromemorian (Ds 1992:52) Yttranden överdepartementspromemorian (Ds 1992:1) och högskolor ochbetänkandet (SOU 1992:1) Frihet, Ansvar, Kompetens. Jagvill i detta sammanhang särskilt framhålla det gedigna arbete somHögskoleutredningen gjort. Utredningens arbete har påverkat de förslag somläggs i denna proposition och kommer att spela roll för förslagen i 1993års proposition om grundläggande högskoleutbildning. Framför Prop.1992/93:1 allt har emellertid utredningen genom sitt öppna arbetssätt startaten diskussion vid universitet och högskolor som jag bedömer kommer att haavgörande betydelse för grundutbildningens status och därmed för dess kvalitet. Strävanatt ge ökad frihet åt den högre utbildningen och forskningen gäller allauniversitet och högskolor. För vissa prövar regeringen härutöver förutsättningarnaför att gå ytterligare ett steg i samma riktning genom att överföra dessa iprivaträttslig form. Enomvandling av ett eller flera universitet och högskolor till privaträttsligform prövas parallellt med de här aktuella förslagen för de statligauniversiteten och högskolorna. Dessa frågor berörs endast översiktligt i dennaproposition. Dessutomanser jag att fasta och entydiga regler bör införas för statens relation tillövriga fristående universitet och högskolor. Syftet är att skapa förutsättningarför en etableringsfrihet som gör att nytänkande och privata initiativ blir enpådrivande kraft i förändringsprocessen. Jagberör inte här frågor som sammanhänger med huvudmannaskapet för de kommunalavårdhögskolorna, då detta är föremål för översyn av en särskildutredare (dir. 1992:43). Fråganom avveckling av det s.k. kårobligatoriet bereds inom ienlighet med vad som anfördes budgetproposition. I awaktan på attdenna beredning skall kunna slutföras har jag tills vidare utgått frånnuvarande regler om studentsammanslutningar. Slutligenberörs givetvis inte heller resursfördelningen mellan olika ändamål. Sådanafrågor kommer i sedvanlig ordning att behandlas propositioner omgrundläggande högskoleutbildning respektive forskning. Verksamheteninom () har varit föremål för enomfattande utredning. Denna redovisades i betänkandet (SOU 1991:101) Landskap,Näring, Kunskap. Remissbehandlingen har avslutats. pågår enomfattande översyn av de olika utbildningarna inom SLU. Chefen förjordbruksdepartementet har för avsikt att återkomma till dessa frågor ianslutning till forskningsproposition. Därvid kommer bl.a. organisatoriskafrågor att behandlas. Jaghar beträffande övriga delar i propositionen som gäller SLU samrått medstatsrådet . Förslageni denna proposition är de första stegen i en serie nödvändiga förändringar isyfte att stärka villkoren för den högre utbildningen och forskningen.Ytterligare steg utgörs av kommande förslag om utnyttjande av en del avlöntagarfondernas resurser för forskning och de förslag som jag avserpresentera avseende den högre utbildningens respektive forskningens inriktningför treårsperioden /94-1995/96. Sverigemåste öka andelen unga i högre utbildning. Det kräver i sin tur en väsentligutökning av forskarutbildningen för att tillgodose behö- vet av kvalificerade lärare.Att åstadkomma detta är, tillsammans med Prop. 1992/93:1 destrukturförändringar av universitet och högskolor som föreslås i dennaproposition, avgörande utmaningar för den resterande delen av . 2.1 Konsekvenser av tidigare högskolereformer Sombakgrund till mina förslag vill jag börja med en beskrivning av de senastehögskolereformerna i och de konsekvenser dessa haft för utbildning ochforskning. Merpartenav all högre utbildning och forskning i bedrivs inom de statligauniversiteten och högskolorna. Dessa har under de senaste trettio årengenomgått en period av stora förändringar. En omfattande expansion av helasystemet för högre utbildning och forskning följdes av en radorganisatoriska reformer. I betydande utsträckning har dessa reformer påverkatsjälva förutsättningarna för universitetens och högskolornas huvuduppgifter. Denstora expansionen kan illustreras genom antalet studenter. uppgick dettill ca 50 000, varav ca 40 000 vid universitet och fackhögskolor. Tredecennier senare, , hade antalet fyrdubblats. har antalethögskoleenheter ökat kraftigt. var universitet ochhögskolor begränsade till de tre stora befolkningsregio-nema kringStockholm/, /och . Endast lärarutbildning förfolkskolan och vissa vårdutbildningar fanns utanför dessa områden. finnsuniversitet och högskolor med varierade utbildningsmöjligheter i varje län. Expansionenav den högre utbildningen andra hälft är ett internationelltfenomen. Varje land i den industrialiserade världen har också brottats medekonomiska och organisatoriska problem som denna utveckling fört med sig. Närdet gällt att lösa dessa problem har i vissa avseenden valt att följaen egen linje. Utvecklingenav den svenska högskolepolitiken efter 1955 finns beskriven iHögskoleutredningens betänkande (SOU 1992:1) Frihet, Ansvar, Kompetens. Idetta sammanhang kan det räcka med att erinra om några huvudlinjer. Detidiga tecknen på en stark expansion av den högre utbildningen under 1950-taletmöttes genom tillsättandet av universitetsutredning. Den hade bl.a. iuppgift att se hur det starkt ökade resursbehovet skulle kunna tillgodoses.Resultatet av utredningens arbete var den s.k. universitetsautomatiken som iprincip innebar att undervisningsresurserna i de filosofiska fakulteternasämnen automatiskt anpassades efter studenttillströmningen. Ett annat resultatvar införandet av de första rena undervisningstjänsterna i form avuniversitetslektorat. Genomdessa förändringar, i huvudsak genomförda , kunde Prop. 1992/93:1det svenska högskolesystemet klara den inledande expansionen under 1960-taletsförsta år.