prop · GG0313 · 1992-12-31 00:00:00 — 2.16 Närdet gäller råvarahandel bör statema, direkt eUer genom lämpliga intemationella organisationer, i förekommande faU vidtaga följande åtgär der: a)Sträva efter att råvaramarknaderna fungerar på optimalt sätt, bland annat genom ökad genomlysning av marknaderna genom utbyte av åsikter (Kh information beträffande investeringsplaner, affärsmöjligheter och mark nader med avseende pä enskilda råvaror. Reella förhandlingar mellan pro ducenter och konsumenter bör eftersträvas med sikte på att uppnå genom förbara och mer effektiva intemationella avtal som beaktar marknadstren der, eller marknadsrutiner, liksom även studiegrapper. I detta avseende bör särskUd uppmärksamhet ges avtalen om kakao, kaffe, socker och tropiskt timmer. Vikten av internationella råvaraavtal och råvaraarrangemang un derstryks. Arbetarskyddsfrågor, tekniköverföring och tjänster i samband med produktion, marknadsföring (Kh försäljningsfrämjande åtgärder be träffande råvaror och lUcaså miljöfaktorer bör beaktas, 43 b) fortsätta att tUlämpakompensationsmekanismer när utvecklingsländer Skr. 1992/93:13 får minskande exportintäkter av råvaror för att främja diversifieringsan- c) påbegäran hjälpa utvecklingsländer med utformning och genomfö rande av råvarapolitUc samt insamlande och användning av information om råvaramarknader, d) stödjautvecklingsländerna i deras ansträngningar att skapa den poli tiska ram (Kh infrastmktur som krävs för att öka exporthandelns och import handelns effektivitet, och e) stödjautvecklingsländers diversifieringsåtgärder på nationell, regional och internationell nivå. a) Finansieringoch kostnadsberäkning 2.17 Konferenssekretariatethar beräknat den årliga kostnaden (1993 - 2000) för att genomföra de inom detta programområde angivna åtgärderna till i bidrag eller förmånliga krediter från det intemationella samfundet. Det rör sig här endast om ungefärliga uppskatt ningar, som inte har granskats av regeringarna. De faktiska viUkoren för kostnader och finansiering, även icke-koncessionella villkor, beror bland an nat pä vUka strategier och program som regeringarna beslutar att genom föra. 2.18 Deovan nämnda åtgärderna för tekniskt samarbete syftar till att stärka kapaciteten på nationeU nivå att utforma och genomföra råvarupolitik, an vända och handha nationella resurser och samla in och använda information om råvammarknader. Handel och miljö skall stödja varandra Bakgrund 2.19Miljöpolitik och handelspolitUcskaU stödja varandra. A ena sidan möjliggör en öppen multilateralhandelsordning en mer effektiv resurstiUdelning (Kh användning (Kh bidrardärmed till att höja produktion och intäkter samt minska påfrestningarna påmiljön. Därigenom skapas nya resurser som behövs för ekonomisk tUlväxt ochutveckling och en förbättrad miljövård. En sund miljö, å andra sidan, skapar deekologiska och andra resurser som behövs för att underbygga tUlväxt och stödjaen kontinuerlig handelsökning. En öppen multilateral handelsordning, understöddav beslut om en sund miljöpolitik, skulle komma att fä en positiv effekt påmUjön samt bidraga till en håUbar utveckling. 2.20Det internationella samarbetetpå mUjöområdet ökar, och i ett antal fall har handelsbestämmelser imultilaterala miljöavtal spelat en roll när det gälleratt handskas med globala mUjöproblem. 1 vissa enskilda fall har han- 44 delsåtgärder utnyttjats,när så befunnits lämpligt, för att göra mUjöbestäm- Skr. 1992/93:13 melser mereffektiva med avseende på miljövård. Sådana bestämmelser bör avsemiljöförstöringens grundorsaker så att de inte ger upphov till omotiveradehandelsrestriktioner. Utmaningen består i att säkerställa att handelspolitik(Kh miljöpolitik är förenliga med varandra och att de förstärker den processsom leder till en hällbar utveckling. Det bör emellertid tas i beaktande attmiljönormer som fungerar i utvecklade länder kan komma att ge upphov tillomotiverade sociala och ekonomiska kostnader i utvecklingsländer. 2.21 Staternabör sträva efter att uppnå följande mål, genom lämpliga multi laterala fora, inklusive , och andra internationella organi sationer: a)Intemationell handelspolitikoch miljöpolitik skall stödja varandra tUl förmån för en hällbar utveckling, b)den roll som , ochandra internationella organisationer spelar i frägor som har beröring medhandel och miljö skall klargöras och skaU även i förekommande fall inbegripamedlingsförfarande (Kh skUjedomsförfarande, och c)internationell produktivitetoch konkurrenskraft skall främjas, ävenså skall industrins konstraktiva roll ihanteringen av miljö (Kh utvecklingsfrågor främjas. Utarbetandeav en dagordning för miljö/handel och utveckling 2.22 Staternabör uppmuntra , (Kh andra berörda intema tioneUa och regionala ekonomiska institutioner att i enlighet med sina re spektive mandat och befogenheter granska följande förslag CKh principer: a)Utarbeta adekvata rapporter föratt nå en bättre förståelse av förhållandet mellan handel och miljö medavseende på främjandet av en hållbar utveckling, b)främja en dialog mellanaffärslivet, biståndssektom och mUjörörelsen, c)när handelsåtgärder som harsamband med miljön vidtages, skall det säkerställas att genomlysning ochförenlighet med internationella skyldigheter råder, d) taitu med grundorsakerna till miljöproblem och utvecklingsproblem på ett sådant sätt att beslut om miljöåtgärder inte leder till omotiverade han delsrestriktioner, e) strävaefter att undvika användningen av handelsrestriktioner eller handelsstömingar som ett medel att neutralisera kostnadsdifferenser som orsakas av skillnader i miljönormer och miljöbestämmelser, eftersom en så dan tUlämpning kan komma att leda till handelsstömingar och öka protek tionistiska tendenser, f) säkerställaatt mUjörelaterade bestämmelser eller normer, inbegripet hälsonormer och säkerhetsnormer, inte utgör ett medel för att bedriva god- lyckligeller omotiverad diskriminering eller utgöra dolda handelsrestriktio- Skr.1992/93:13 ner, g)säkerställa att speciella faktorer som påverkar miljöpolitik och handelspolitiki utvecklingsländer beaktas vid tUlämpningen av miljönormer (Kh även vidanvändningen av olika handelsåtgärder. Det är värt att notera att normer som ärmotiverade i de mest utvecklade ländema kan vara olämpliga samt medföraobefogade sociala kostnader för utvecklingsländema, h)främja utvecklingsländernas anslutning tiU multilaterala avtal genom sädanamekanismer som exempelvis särskilda övergångsregler, i)undvika unUaterala åtgärder vid hantering av mUjöproblem som ligger utanför detimporterande landets jurisdiktion. Miljöåtgärder riktade mot gränsöverskridandeeller globala miljöproblem bör i möjligaste mån gmndas på intemationelltsamförstånd. Nationella ätgärder som syftar tUl att uppnå vissa mUjömål kanbehöva ledsagas av handelsåtgärder för att bli effektiva. Om ätgärder avhandelspolitisk natur befinns nödvändiga för att genomdriva miljöpolitik, börvissa principer och regler tiUämpas. Dessa skulle bland annat kunna vara:principen om icke-diskriminering, principen om att handels-åtgärden i fräga börvara den som orsakar minsta möjliga begränsning av handeln för att uppnå målen,skyldighet att säkerställa genomlysning vid användning av handelsåtgärder somär förbundna med miljön och ett tillfredsställande system för notifiering avnationella bestämmelser samt behovet att beakta utvecklingsländemas särskildaföratsättningar (Kh utvecklingskrav i takt med att de rör sig i riktning motnuljömål om vilka det råder intemationell enighet, j)uppnå större precision i förekommande fall och klargöra förhållandet mellanGATT-bestämmelser (Kh vissa multilaterala åtgärder som beslutas inommiljöområdet, k)säkerställa att allmänheten kan bidra till utformningen, förhandlingama ochgenomförandet av handelspolitiken som ett medel att skapa större genomlysningmot bakgmnd av de landspecifika föratsättningama, och 1)säkerställa att miljöpolitiken sörjer för skapandet av lämpliga rättsliga (Khinstitutionella ramar så att den kan tUlgodose de nya miljövårdsbehov som kanuppstå som en följd av produktionsförändringar och handelsspecialisering. Tillräckliga ekonomiska resurser tillutvecklingsländema 2.23Investeringar är avgörande för utvecklingsländemas förmåga att uppnä denekonomiska tillväxt som krävs för att förbättra levnadsvUlkoren för befolkningenoch för att tUlfredsställa dess basbehov på ett hållbart sätt, men utanförsämring eller decimering av den resursbas som utvecklingen bygger på. Enhållbar utveckling ställer krav på ökade investeringar och till detta behövsnationella och extema ekonomiska resurser. Utländska privata investeringar ochåtervändande inhemskt kapital är avhängiga ett hälsosamt investeringsklimatoch utgör en viktig finansiell resurskäUa. Många utvecklingsländer har upplevten tioårsperiod under vilken nettoöverföringen av ekonomiska resurser varitnegativ pä grand av att inbetalningaraa understeg Skr. 1992/93:13 de utbetalningarde måste göra, särskilt för skuldåterbetalning. Som ett resultat av dettamåste nationellt mobiliserade resurser överföras tUl utlandet i stället för attinvesteras lokalt för att främja en håUbar ekonomisk utveckling. 2.24 Närdet gäller många utvecklingsländer, kommer ingen reaktivering av utvecklingen att ske om man inte finner en snabb och varaktig lösning på problemet utlandsskulden, med hänsyn tiU det faktum att skuldbördan tUl utlandet är ett betydande problem för många utvecklingsländer. Den börda som återbetalningen av skulden lägger på dessa länder har medfört allvarliga begränsningar i deras förmåga att påskynda tUlväxt och utrota fattigdom och har lett till en minskning av importen, investeringarna och konsumtionen. Skuldsättning till utlandet har visat sig vara en huvudorsak till det ekono miska dödläget i utvecklingsländerna. Ett fortsatt kraftfullt genomförande av den internationella skuldstrategi som är under utveckling siktar pä att återställa de skuldsatta ländernas extema finansiella bärkraft, och om deras tillväxt och utveckling pä nytt skjuter fart skulle detta bidraga tUl att uppnå en hållbar tUlväxt (Kh en hållbar utveckling. 1 detta sammanhang är det av central betydelse att utvecklingsländema fär del av ytterligare ekonomiska resurser och att dessa resurser används effektivt. 2.25 DesärskUda villkoren för genomförande av de i upptagna sektorprogrammen och de sektorövergripande programmen behandlas i re spektive programområde och i kapitel 33 med rabriken "Finansiella resurser och mekanismer". a) Uppnåendeav intemationella mål för offentUg finansiering av utvecklingshjälp 2.26 Somnämns i kapitel 33 bör nya och additionella resurser ställas till för fogande för att stödja programmen i . 2.27 Beträffandeutlandsskulden tUl affärsbanker råder insikt om att fram steg gjorts genom den förstärkta skuldstrategin och därför uppmuntras ett snabbare genomförande av denna strategi. Vissa länder har redan dragit för del av en kombination av sund omstraktureringspolitUc och reducering av skulden tUl affärsbanker, eller liknande åtgärder. Det internationella sam fundet ger sitt stöd ät: a)Att andra länder med storaskulder tUl affärsbanker förhandlar fram en liknande reducering av sina affärsbanksskuldermed sina fordringsägare, b)att parterna i sädanaförhandlingar vederbörligen beaktar skuldreducering på medellång sikt ochgäldenärslandets nya penningbehov, c)att multilaterala institutionersom är aktivt engagerade i den förstärkta 47 interaationellaskuldstrategin fortsätter att ge sitt stöd ät skuldreducerings- Skr.1992/93:13 paket med avseende på affärsbanksskulder, med sikte på attsäkerställa att finansieringens storlek är i samklang med skuldstrateginsutveckling, d) attfordringsägande banker deltar i reduceringen av skulden (Kh skuld återbetalningen, och e) enkraftfullare politik vars syfte är att dra till sig direkta investeringar, undvika ohållbara skuldnivåer (Kh främja återvändandet av inhemskt kapi tal. 2.28Beträffande skulden tUlofficiella bilaterala fordringsägare, välkomnas de av nyligenbeslutade åtgärdema om generösare villkor för att lindra de fattigaste (Kh mestskuldsatta ländemas situation. Det pågående arbetet med att genomföra dessaåtgärder enligt "TrinidadvUlkoren" på sätt som står i proportion tilldessa länders betalningsförmåga (Kh som ger ytterligare stöd tUl derasekonomiska reformarbete välkomnas (Kkså.Likaså välkomnas den av vissafordringsägande länder vidtagna betydande reduceringen av den bUateralaskulden, (Kh det intemationella samfundet uppmuntrar andra som har möjlighetertill detta att vidta liknande ätgärder. 2.29De åtgärder somlåginkomstiänder med betydande skuldbörda genomför till priset av högakostnader för att återbetala skulden (Kh trygga sin kreditvärdighet ärlovvärda. Deras resursbehov bör särskflt uppmärksammas. Andra skuldsattautvecklingsländer som gör stora ansträngningar att fortsätta återbetalningenav skulden och fullgöra sina externa ekonomiska skyldigheter förtjänar ocksåvederbörlig uppmärksamhet. 2.30Det är i samband medmultUaterala skulder angeläget att allvarliga ansträngningar görs för attarbeta i rUctning mot tUlväxtrelaterade lösningar på de problem som ansätterutvecklingsländer med aUvarliga svärigheter att återbetala skulden, inbegripetsådana som i huvudsak står i skuld till offentliga fordringsägare eller tUlmultilaterala finansieringsinstitutioner. Särskilt när det gällerlåginkomstiänder i färd med att genomföra ekonomiska reformer, välkomnas stödfrån de multUaterala finansieringsinstitutionerna i form av nya utbetalningar(Kh möjlighet att utnyttja dessas fonder för förmånliga krediter. Stödgmpperbör fortsätta att utnyttjas för att stå tUl tjänst med resurser för att saneraåterstående skulder hos sådana länder som inleder kraftfulla ekonomiskareformprogram med stöd av intemationella valutafonden (IMF) (Kh Världsbanken.Av multUaterala finansieringsinstitutioner vidtagna åtgärder som exempelvisomfinansiering av räntan på kommersiella lån med återflöden från intemationellautvecklingsfonden () - "femte dimensionen" noteras medtillfredsställelse. 2.31 Sekapitel 33. Stöd till en ekonomisk politik som främjar hållbarutveckling 2.32De ogynnsamma yttreomständigheter som omger utvecklingsländerna gör att mobilisering av nationellaresurser samt effektiv tUldelning (Kh användning av nationellt mobUiseraderesurser blir än viktigare för befrämjandet av en hållbar utveckling. I ettantal länder måste åtgärder vidtas för att korrigera felrUctadc offentligautgifter, stora budgetunderskott (Kh andra ekonomiska obalanser, restriktivaätgärder och störningar inom områdena växelkurser, investeringar ochfinansiering, och hinder för företagande. 1 de utvecklade länderna skullefortsatta politiska reformer (Kh omställningar, inbegripet lämpligasparkvoter, bidra tUl att skapa resurser för att stödja övergången till enhällbar utveckling, både nationeUt och i utvecklingsländerna. 2.33En bra ledning som främjar enförening av en offentlig förvaltning som är effektiv, duglig, hederlig, rättvis(Kh ansvarsfull med individueUa rättigheter och möjligheter, är av centralbetydelse för en hållbar utveckling på bred grand och ett sunt ekonomisktbeteende på alla nivåer. Alla länder bör öka sina ansträngningar att utrotamisskötsel av offentliga (Kh privata affärer, inbegripet korraption, med hänsyntagen till de faktorer som bär ansvaret för denna företeelse och de aktörer somär inblandade i den. 2.34Mänga skuldsattautvecklingsländer genomgär strakturanpassnings-program med avseende päomförhandling av skulden eUer nya lån. Sådana program är nödvändiga för attförbättra budgetbalansen och betalningsbalansen, men i vissa fall har de gettupphov tUl negativa stKiala och mUjömässiga verkningar, exempelvisnedskärningar i anslag tUl sjukvård, utbUdning (Kh miljövård. Det är nödvändigtatt se tUl att omstraktureringsprogram inte ger negativa effekter på miljön ochden sociala utvecklingen, sä att dessa program bringas i samklang med denhållbara utvecklingens mål. 2.35 Detär nödvändigt att, med hänsyn tiU landspecifika föratsättningar, utforma ekonomiska politiska reformer som främjar en effektiv planering och användning av resurser för en hållbar utveckling genom en sund ekono misk och social politik, att främja företagandet (Kh införlivandet av de so ciala och miljömässiga kostnaderna vid prissättning av resurser, samt att av lägsna stömingskällor pä handelsområdet och investeringsområdet. 4 1992/93. a) Lednings- och hanteringsfrågor Främjande av en sund ekonomiskpoUtik 2.36 Deindustrialiserade länderna och andra länder med sådana möjlighe ter, bör öka sina ansträngningar att: a)Främja en stabil ochförutsägbar internationell ekonomisk miljö, särskilt beträffande monetärstabilitet, realräntesatser och fluktuationer hos de viktigaste valutakurserna, b)stimulera sparandet och minskabudgetunderskotten, c)säkerställa att man vid samordningenav policyfrågor beaktar utvecklingsländemas intressen och svårigheter,inbegripet behovet av att främja positiva åtgärder för att stödja de minstutvecklade ländernas ansträngningar att inte hamna utanför världsekonomin, och d) åtasig att genomföra lämpliga makroekonomiska och strakturella åt gärder i syfte att främja icke inflationsdrivande tillväxt, minska skillnaderna inom sina största obalanser gentemot andra länder och öka sina ekonomiers anpassningsförmåga. 2.37 Utvecklingsländernabör överväga att öka sina ansträngningar att ge nomföra en sund ekonomisk politik, som: a)Upprätthåller denpenningpolitiska (Kh finanspolitiska disciplin som krävs för att främjaprisstabilitet och balans gentemot omvärlden, b)leder till realistiskaväxelkurser, och c) edertill lokalt ökat sparande och ökade investeringar, och som även höjer avkastningen på investeringar. 2.38 1synnerhet bör alla länder utforma politiska åtgärder som höjer effek tiviteten vid tilldelningen av resurser och som drar bästa möjliga fördel av de möjligheter som uppstår till följd av de fortgående förändringarna i den globala ekonomin. Särskilt bör länderna, när så är lämpligt och med beak tande av nationella strategier och mål, göra följande: a)Avlägsna de hinder för framstegsom orsakas av byråkratisk ineffektivitet, administrativa påfrestningar,onödiga kontroller och bristfälliga marknadsvillkor, b)främja genomlysning avförvaltning och beslutsfattande, c)stödja den privata sektorn ochfrämja företagandet genom att förbättra de institutionella resurserna för attstarta verksamhet och marknadsinträde. Det centrala målet skulle vara attförenkla eller avskaffa restriktioner, föreskrifter och formaliteter somkomplicerar, gör det kostsammare eller mer tidsödande att sätta igång och drivaföretag i många utvecklingsländer, d) främjaoch stödja investeringar och infrastraktur som krävs för en håll bar ekonomisk tillväxt och diversifiering på en miljömässigt sund och hållbar grand, e) skapautrymme för lämpliga ekonomiska instrament, inbegripet mark nadsmekanismer, som är i samklang med den hållbara utvecklingens mål och tillfredsställandet av basbehoven, f) främjaeffektiva skattesystem och effektiva finansiella sektorer, g) tillhandahållamöjligheter för småskaliga verksamheter, både jordbrak 50 och icke-jordbruk, (Khmöjligheter för den inhemska befolkningen (Kh de Skr. 1992/93:13 lokalasamhällena att fullt ut bidraga tUl att nå en hållbar utveckling, h)avskaffa sådana negativa attityder till export som gynnar ineffektiv importsubstitutionoch utforma åtgärder som gör det möjligt för dem att fullt ut dra nytta av deutländska investeringsflödena inom ramen för de nationella, sociala, ekonomiskaoch utvecklingsmässiga målen, (Kh i)främja uppbyggnaden av en nationell ekonomisk mUjö som leder tiU optimal balansmellan produktion för hemmamarknaden och exportmarknaderna. b)Samarbete och samordning på intemationell och regional nivå 2.39 Regeringarnai de utvecklade länderna och de regeringar som har möj lighet till det, bör öka, direkt eller genom lämpliga internationella och regio nala organisationer och interaationella finansieringsinstitutioner, sina an strängningar att ge utvecklingsländer ökat tekniskt bistånd för följande än damål: a)Kapacitetsuppbyggnad, efterbegäran härom, av nationens utformning och genomförande av ekonomisk politUc, b)utformning och bruk aveffektiva skattesystem, redovisningssystem och finansiella sektorer, och c)främjande av företagandet. 2.40Internationella institutionerför finansiering och utveckling bör ytterligare granska sin politik och sinaprogram mot bakgrand av målen för en hållbar utveckling. 2.41Ett starkare ekonomisktsamarbete meUan utvecklingsländerna har ansetts vara en viktig delav arbetet för att främja ekonomisk tUlväxt och teknologisk kapacitet och föratt påskynda utvecklingen i den del av världen som är under utveckling. Därförbör utvecklingsländemas ansträngningar att främja ekonomiskt samarbete dememellan utvecklas vidare och fortsätta att åtnjuta stöd från det internationellasamfundet. a) Finansieringoch kostnadsberäkning 2.42 Konferenssekretariatethar beräknat den årliga kostnaden (1993 - 2000) för att genomföra de i detta programområde angivna åtgärdema tUl i bidrag eller förmånliga krediter frän det inter nationella samfundet. Det rör sig här endast om ungefärliga uppskattningar, som inte har granskats av regeringarna. De faktiska vUlkoren för kostnader och finansiering, även icke-koncessioneUa vUlkor, beror bland annat på vUka strategier och program som regeringarna beslutar att genomföra. l.ATiDe ovan nämnda förändringama i utvecklingsländemas politUc medför ett betydande nationelltarbete med kapacitetsuppbyggnad inom offentlig 51 förvaltning,centralbanksverksamhet, skatteförvaltning, sparinstitutioner Skr.1992/93:13 och finansiella marknader. 2.44Det är befogat med särskilda ansträngningar beträffande genomförandet av de idetta kapitel behandlade fyra programområdena mot bakgrand av de minstutvecklade ländernas särskilt akuta miljöproblem och utvecklingsproblem. Kapitel 3 Skr. Enhållbar försörjning för de fattiga 3.1Fattigdom är ett komplextflerdimensionellt problem vars upphov är både nationellt och intemationellt.Någon gemensam lösning som kan tUl- lämpas globalt går inte att finna. Det ärsnarare sä att landspecifika program för att tackla fattigdom ochinternationella ansträngningar som stöder nationella ansträngningar, lUcsomäven den paraUella process som innebär skapandet av en stödjandeinternationell miljö, är avgörande för en lösning på problemet. Undanröjande avfattigdom och svält samt större jänUikhet i fräga om inkomsffördelning ochmänsklig resursutveckling tUlhör fortfarande de största utmaningarna. Ansvaretför kampen mot fattigdomen delas av alla länder. 3.2En mUjöpolitik somhuvudsakligen är inriktad på bevarande och skydd av naturresurser måste,som den förvaltar dem på ett hållbart sätt, ta vederbörlig hänsyn tiUdem som är beroende av resurserna i fråga för sitt livsuppehälle. 1 annat fallkan den få en omvänd effekt såväl pä fattigdomen som för möjlighetema att nåframgång på lång sikt vad gäller bevarandet av naturresurser och miljö. Likaså kommeren utvecklingspolitik som huvudsakligen är inriktad på varaproduktion - utanhänsyn till hållbarhetsaspekten hos de resurser som utgör grandvalen förproduktionen - att förr eller senare leda tUl minskad produktivitet, vflketäven det kan ha en ogynnsam inverkan på fattigdomen. En särskildanti-fattigdomsstrategi är tUl följd härav en av de grandläggandeförutsättningarna för att säkerställa en hållbar utveckling. En effektivstrategi för att hantera problemen med fattigdom, utveckling cKhmfljö bör inledas med fokusering på naturresurserna, produktionen ochmänniskorna och bör inbegripa demografiska frägor, förbättrad hälsovård ochutbildning, kvinnornas rättigheter, den roll som spelas av ungdomen,urspmngsbefolkningen och lokala samhäUent samt en demokratiskmedbestämmandeprocess i förening med förbättrad styrelse.