prop · GG03258 · 1992-12-31 00:00:00 — Räddningsverkethar ansvaret när det gäller samordningen av beredskap för kemikalieolyckor. blir arbetet med att uppnå rationella samverkansformer med industrin väsentligt. Det kan bli aktuellt med ett ökat inslag av specialiserade insatsstyrkor som utnyttjas för förstärkning även utanför industriområdet. Informationsbank bör kunna bli ett effektivt hjälpmedel med så långt möjligt gemensamma eller samordnade funktioner för berörda myndigheter. bör mot kostnadsfåckning även kunna tillgodose andra intressenters behov av in- 10 formation.På utbildningsområdet fordras insatser från sida för att kunnatillgodose kommunemas behov av kompetensutbildning och fortbildning.Räddningsverket bör verka för att kemikalieolyckoma behandlas inom ramen förutbildningen också på andra verksamhetsområden som har betydelse isammanhanget. Samarbetet med industrin bör även på utbildningsområdetfördjupas. Enligtmin mening bör inom ramen för det pågående programplanearbetetutgå från den nu angivna inriktningen. Motsvarande bör gälla förKustbevakningen i fråga om insatsema till sjöss. Myndighetemas programplanerkommer att ge ett underlag för de beslut om konkreta åtgärder som kan komma attfordras från och regeringens sida när det gäller beredskapen förkemikalieolyckor. har som jag framhållit väsentliga uppgifterpå området. Dessa kan i vissa avseenden också förändras som ett resultot av detpågående utredningsarbetet inom Hot- och riskutredningen. 4 Transport av farligt gods Min bedömning:Statens räddningsverks samordning av åtgärder när det gäller transporter avfarligt gods och av denna verksamhet med räddningstjänstberedskapen bör ges enmera framträdande roll. Det pågående utvecklingsarbetet i fråga om metoder föroch tillämpningen av riskanalyser, val av transportslag, vägvalsstymingen. RäddningsverketsInformationsbank, tillsynen och utbildningen bör fortsätto. Skälen för min bedömning:Sambandet mellan räddningstjänstens befolkningsskydds- och beredskapsåtgärderoch arbetet med säkerheten vid transport av farligt gods är viktigt.Transportskedet utgör ett känsligt led i kemikaliehanteringen, och särskildarisker skapas genom att transporterna ofta sker nära befolkningscentra ochandra känsliga områden. Statens räddningsverks lägesrapport med åtgärdsprograminnehåller en utförlig beskrivning av det pågående arbetet med frågan omtransport av farligt gods. Säkerhetsarbeteti fråga om transporter av farligt gods styrs i allt högre grad avinternationella regelsystem, vilket har sin gmnd i att sådana transporter iökande utsträckning är internationella. Gmnden för utformningen av reglema omhur transporterna, oavsett transportslag, skall genomföras finns i FN-rekommendationer.Reglema har trots detta kommit att förbli olika för de skilda transportslagenoch hanteras i regel av olika sektorsmyndigheter. Det finns också vissaskillnader mellan inrikes regler och regler för internationella transporter,även om så långt möjligt eftersträvat att tillämpa de internationella reglema. Ettklart behov av harmonisering av regelsystemen föreligger således. Initiativhar tagits till en översyn av de internationella landtrans- portreglema, och ävenarbetet inom EG bedrivs med en inriktning mot harmonisering av reglemaför olika transportslag. i strävandena mot harmoniseringav regelsystemen. också till att förenklaregelverken och göra dem mer användarvänliga. Detär önskvärt att sammanföra den nationella informationen om reglema förtransport av farligt gods i ett system. En lösning kan enligt min mening varaatt utnyttja Informationsbank för detto ändamål. För företegoch myndigheter som behöver upplysningar om sådana transporter är det ettstarkt önskemål att helfåckande information finns tillgänglig på ett ställe.Arbetet med att harmonisera regelsystemen har betydelse också i dettosammanhang. Närdet gäller frågor om transport av farligt gods bör samordningsrollsom jag tidigare framhållit stärkas. Dessa frågor har nära samband medbefolkningsskyddet och räddningstjänsten. har diskussionengällt inte enbart effektiviteten hos regelsystemen för transporter av farligtgods utan också sambandet med samhällsplaneringen, farlig industriverksamhet m.m.I har bl.a. frågor om valet mellan olika transportslag spelat enbetydelsefull roll. Även i det internationella samarbetet har behovet av ettmera sektorsövergripande synsätt aktualiserats. har aktivt verkat föratt föra upp dessa frågor på dagordningen i olika internationella organ. IOECD har således spelat en ledande roll i planeringen och genomförandetav ett arbetsmöte (workshop) i om sambandet mellan farligindustriverksamhet och landtransporter av farligt gods. I det nationellaarbetet bör sålunda fortsätta att utveckla sitt arbete medsamordningen mellan olika transportslag med övriga insatser vad gällerbefolkningsskyddet och räddningstjänsten på kemikalieområdet. Utvecklingen avsamordningsrollen bör ske i samråd med andra berörda myndigheter, bl.a. ifrågor om trafiksäkerhet och tillsyn. Jag vill också peka på att Hot- ochriskutredningen skall överväga dessa frågor. Påde andra arbetsområden som kompletterar regelsystemen för trans porterna av farligt gods bedrivs ett systematiskt utvecklingsarbetet som bör fortsätta i samklang med den pågående utvecklingen på det internationella området. Riskanalyser bör läggas till gmnd för regional och samhällsplanering. Metoder bör tas fram för att på gmndval av lokala variationer och faktorer utforma principer för val av transportsätt eller transportslag. Metodema bör kunna ligga till gmnd för generella föreskrifter och råd om att vissa transportslag, vägar, sjöfartsleder m.m. skall undvikas för Uansporter av farligt gods. Sådana metoder har således betydelse för vägvalsstymingen där ett system med rekommenderade vägar och punktvisa förbud för transporter av farligt gods utvecklats. Jag vill betona betydelsen av den roll länsstyrelserna har i den praktiska utvecklingen och tillämp- 12 Vad gäller den fysiska planeringen bör frågor Skr. om transport av farligtgods integreras och samordnas med andra sam- 1992/93:258 hällsinttessen.Boverket har viktiga uppgifter i detto sammanhang. tilläggasatt inom EG övervägs att genom ett direktiv utvidga ansvaret för transporterav farligt gods genom att ställa krav på att en särskild ansvarig tjänsteman utses vidföretog som genomför sådana transporter. är, liksom frågan ombehovet av utbildning även av andra som svarar för transporterna än förarna,angelägen och fordrar fortsatta överväganden. Räddningsverketslägesrapport med åtgärdsprogram utgör en värdefull gmnd för myndighetemasfortsatta insatser och för överväganden inom Hot- och riskutredningen. När detgäller sjösäkerhetsarbetet kan redovisning ge underlag föreventuella ytteriigare åtgärder. Förslagen om ett bemyndigande förRäddningsverket att utfärda föreskrifter för länsstyrelsemas arbete med vägvalsstymingsfrågomaoch länsstyrelsemas bemyndigande att utge lokal föreskrift med stöd avförordningen om transport av farligt gods fordrar fortsatta överväganden. Jagvill understryka betydelsen av det internationella samarbetet med moderniseringav regelsystemen och EG:s framtida betydelse på detta område liksom i frågor ombl.a. tillsyn, effektiva sanktionssystem och utbildning. EG kommer sannoliktockså att bli en positiv kraft i det angelägna arbetet med att harmoniseraregelsystemen för olika transportslag. får en viktig uppgift i framtogningenav underlag inför och vid den nationella tillämpningen av EG:s beslut omtransport av farligt gods. Jaghemställer att regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag anförti det föregående om framtidens beredskap mot kemikalieolyckor och transporterav farligt gods. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar i enlighet med hanshemställan. Sammanfattnuigenoch prioritenngar i Statens räddningsverks förslag till långsiktigtåtgärdsprogram, Framtidens beredskap för kemikalie- Dennordiska inriktningen för beredskapen mot kemikalieolyckor, som utarbetats inomNordiska ministerrådets forsknings- och utvecklingsarbete i fråga om bekämpningav kemikalieolyckor på land och till sjöss, har utgjort ett viktigt underlagför arbetet. redovisar ingen ansvarsfördelning vid genomförandeav åtgärdema. Detto kommer i stället att tos upp i samband med ordinarieverksamhets- och programplanering och i direkt samverkan med berörda instanser. Detövergripande målet för beredskapen mot kemikalieolyckor skall vara att vidtoåtgärder så att i första hand olyckor inte inträffar. Därför skall det olycksförebyggandearbetet bedrivas mycket kraftfullt. I andra hand skall skadorna i samband medolyckor begränsas så mycket som möjligt. Huvudansvaretför att olycksförebyggande åtgärder vidtas ligger på de kemikaliehanterandeföretagen. Genom en kombination av riskanalyser och bl.a. utnyttjande av bästatillgängliga teknik kan de effektivaste åtgärdema vidtas. Enviktig åtgärd i det olycksförebyggande arbetet är information om teknikutveckling,som bör ske i samverkan mellan industri och myndigheter. En bättresystematisering av informationsflödet bör eftersträvas för att göra informationenmer lättillgänglig. Föratt öka medvetenheten om olika risker i samhället, måste allmänheten i ökadomfattning engageras i diskussionen om risker. Myndighetemasarbete med regelverk och tillsyn är en viktig del av det förebyggande arbetet.Det samarbete som påbörjats inom den för berörda myndigheter och organisationergemensamma samrådsgmppen den s.k. SAMKEM-gmppen bör fortsätto. bör, ihögre utsträckning än vad som är fallet, vara Skr. pådrivande när detgäller samordning av olycksförebyggande åtgärder. Detto 1992/93:25 8 bör skebl.a. genom att tillsynsarbetet, som i första hand är inriktat på åtgärder mot brand, utvidgas till att gälla de totala riskema vid de kemikaliehanteradeföretagen. Beredskapenmot kemikalieolyckor skall vara organiserad och dimensionerad så, att åtgärderkan sättas in var helst en olycka inträffar. Av bl.a. kostnadsskäl är detemellertid inte rimligt att det i varje kommun finns fullt utbyggd beredskapmot alla typer av kemiska olyckor. I stället skall beredskapen anpassas tillrisksituationen i respektive kommun. Ialla kommuner måste de dock finnas en gmndberedskap, som bör anpassas tillolyckor med de inom resp. kommun vanligast förekommande kemikalierna. Medhänsyn till konsekvenserna bör särskild vikt läggas vid olyckor medkondenserade gaser (både giftiga och brandfarliga) och bensin. Varje kommunskall därför behärska tekniken för fåtning av läckor och åter-kondensering avgaser. Vidvissa särskilt stora olyckor med komplicerade förlopp och allvarliga konsekvenserkan särskild experthjälp komma att krävas. Denna experthjälp kan besfå avsärskilt kvalificerad räddningstjänstpersonal och/eller personal från industrinmed särskild kunskap om skadebegränsande åtgärder och materiel. Räddningsverketföreslår att denna experthjälp i första hand tillkallas via verkets riksresurslistaoch ställs till räddningsledarens förfogande antingen genom moderna sambandsmedeleller genom transport till olycksplatsen. Hämtöverbör personal i de kommuner som tecknat avtal om medhjälp vid begränsning avkemikalieolyckor till sjöss förberedas så att de också vid störrekemikalieolyckor på land inom andra kommuner än den egna kan ställas till aktuellaräddningsledares förfogande. i dessa kommuner bör därför utmstosmed specialmateriel och särskilt utbildas för denna uppgift. Detta bör lösas påmotsvarande sätt som för oljeskyddsbe-redskapen dvs. den materiel som inte kananses ingå i kommunens egen beredskap mot kemikalieolyckor finansieras tillhuvuddelen genom stafliga medel. På motsvarande sätt bör specialutbildningen iförsto hand genomföras och finansieras av stoten. Genomförandetav denna organisation sker efter sedvanlig förhandling med aktuella kommuner. Skadebegränsandeåtgärder tiU sjöss Skr. Förbegränsning av kemikalieolyckor till sjöss som hotar människor, egendom ochmiljö skall följande mål kunna uppnås. *Undsätta människor i fara("sjöräddning") efter larm. *Bedöma och upprätto riskområdenkring utsläppskällan efter larm samt bevaka och kontrolleradessa områden. *Kvalificerad insats med kemdykareombord på olycksdrabbat fartyg bör påbörjas efter larm. *Begränsa eller ta hand omutsläpp av kemikalier i vatten. Insatsen bör påbörjas inom åtto timmar efterlarm. * Ommöjligt undanröja hotet från kemikalierna genom att begränsa skadan ombord på aktuellt fartyg. * Släckautbmten brand ombord på fartyg. Ettviktigt mål för beredskapen mot kemikalieolyckor är att minimera skadeverkningarnapå miljön. Deskadebegränsande åtgärdema måste därför vara så skonsamma som möjligt motmiljön. Redan under det skadebegränsande skedet måste därför beaktas vilkasaneringsmetoder som kommer att krävas efter insatsen. Såvälinom industrin som inom och stoflig räddningstjänst måste det därförfinnas kunskap om lämpliga saneringsmetoder. Följandeforsknings- och utveckligsprogram bör i första hand påbörjas: *Sammanställa och vid eventuelltbehov utveckla metoder för riskvärdering. *Systematiskt följa uppinträffade olyckor och förbättra det statistiska underlaget vad gällerkemikalieolyckor. *Följa utvecklingen avspridningsmodeller och för vattensidan utveckla * Ta fram enkla mallarför överslagsmässiga riskområdesberäkningar på en Skr. * Utveckla metoder att minska ett pågående utsläpp. *Vidta åtgärder vid brand ikemikalielager osv. *Utveckla metoder för saneringoch återställning Enmycket stor andel av orsakerna till olyckor ligger på det mänskliga planet. Attskapa medvetenhet ("säkerhetskultur") om risker inom kemikalieområdetär en mycket viktig del i det förebyggande arbetet mot olyckor. Detta arbetemåste riktas mot de anställda i industtin och allmänheten. Den kemikaliehanterandeindustrin har här en nyckelroll. Enav de viktigaste olyckförebyggande åtgärdema är införandet av ny och bättreteknik vid de kemikaliehanterande industrierna. Detta arbete pågår kontinuerligt,och informationen om ny teknik är mycket viktig. Möjligheten och behovet av enmer systematisk spridning av teknikinformationen bör studeras. Kommunernabör påverkas att i den fysiska planeringen ta större riskhänsyn, bl.a. genomatt i högre utsträckning differentiera industri och bosfåder, införaskyddsområde kring vissa objekt m.m. Somen gmnd för den fysiska planeringen är det nödvändigt att kommunerna har genomförten riskanalys och därigenom fått en samlad bild av risk- ochskyddsobjekt inom kommunen. Utvecklingav ny taktik och nya metoder att begränsa kemikalieolyckor pågår i mångaländer. bedömer det särskilt angeläget att vidareutveckla: *Räddningskolomas gmndutbildningmed generell taktik så att kemikalieolyckans speciella karaktär även beaktos. * Läromedel på svenska om räddningstjänst vidkemikalieolyckor. *Information- och beslutsstödet,bl.a. informationsstödet i larmskedet. *En sammanställning av resurseroch experter i . *Utmstning och metoder för fjärrteknik(t.ex. robotar). * Avanceradeåtgärdskalendrar som hjälp vid utbildning och planering. * Fömtsättningamaför att använda utrymning i samband med kemikalieo lyckor. Utvecklingav ny och bättre materiel görs på olika sätt. Inom industrin pågår ettkontinuerligt vidareutvecklingsarbete. Vissa utvecklingsprojekt drivs direkt avRäddningsverket. De områden där det är angeläget med ett utvecklingsarbete är: Den materiel som ingår ikommunemas gmndberedskap. Dräkter, andningsskydd och handskar.Särskilt angeläget är det att utveckla en ny form av dräkt, som kan utnyttjasbåde vid brand- och kemikalieolyckor. Radioutmstningen vidkemikalieinsatser både vad gäller tal- och hörselförmåga samtkemikalieresistens. *Snabba och lätthanterliga mätinstmment. *Tätningsutmstning som klararhöga tryck. Materielför upptagning och omhändertagande av kemikalier. Arbetet bör inom detta område bl.a. inriktas på att utveckla materiel som tål konden serad gas och andra "svårhanterliga" kemikalier. Utbildningoch information är kanske de viktigaste medlen för att öka medvetenheten omrisker och förbättra förmågan att begränsa kemikalieolyckor. Detta måste skepå många olika sätt och i olika former. Encentral del är utbildning av industrins och kommunemas räddningstjänstpersonal.Den kemiska industrins personal behöver ges ökad utbildning i hur de kangenomföra de första skadebegränsande insatsema. Om skadan kan begränsas innanräddningstjänsten hunnit fram, är oerhört mycket vunnet. Utbildningen bör ske isamverkan med räddningstjänsten lokalt. Vadgäller utbildning av den kommunala räddningspersonalen kommer Räddningsverketatt se över utbildningsplanerna för samtiiga personalkategorier. För den personal sominte genomgått utbildning vid räddningsskoloma bör Skr. de skapas möjlighet tillfortbildning dels genom specialkurser, dels genom 1992/93:258 Utbildningenbör genomföras tillsammans med industrin. Detta sker delvis men samarbetemåste fördjupas. Detta samarbete kan också underlätta utvecklingen av nya ochbättre utbildningsanordningar. Utbildningeni riskhantering bör stimuleras. Det är viktigt att högskolomas utbildning inomdetta område utökas. följande områden bör särskilda satsningar ske: * Förstudiebeträffande utveckling av en särskild plattform för insatser mot kemikalieolyckor. Utvecklingav utmstning och mtiner för upptagning av kemikalier som flyter på vattenytan eller som sjunker till botten. * Utvecklingav enkla lätthanterliga mätinstmment för mätning av både luft- och vattenburna farliga ämnen. Utvecklingav enkel operativ teknik för sökning, identifiering och upptagning av förpackningar med farligt gods som hamnat på havs botten. Ökadtillgänglighet av särskild utmstning och kompetens genom avtal med utomsfåendeföretog, institutioner och myndigheter eller egen resursförstärkning. Deresurser som finns i fred för att begränsa konsekvenserna vid kemikalieolyckorskall utgöra gmnden för den krigstida räddningstjänsten inom kemikalieområdet.Då karaktären och omfattningen av olyckorna under krig är helt annorlunda än ifred, kommer de fredstida resurserna inte att vara tillräckliga. De måstedärför kompletteras med speciella civilförsvarsresurser. Sammanfattningeni Statens räddningsverks lägesrapport med åtgärdsprogram, Transport av farligtgods: Rapportentjänar två syften. Dels ger den regeringen underlag för redogörelsen tillriksdagen. Dels skall den ligga till gmnd för aktiviteter under den kommande programplaneperioden1994 -1999. Tiden för studien har varit knapp. Rapporten behandlar därförendast yfligt frågor som har med sjö- och lufttransporter att göra. Den ärskriven av utifrån rollen som landtransport- ochsamordningsmyndighet. Verksamheteni baseras lagstiftning om transport av farligt gods somsammanförde alla frågor om transport av farliga produkter i en författning. Detfinns olika regler och olika ansvariga transportmyndigheter för de olikatransportslagen. Vidare finns skillnader mellan inrikes regler och regler förinternationell transport. Gmndstmkturen är övervägande bra. De problem somfinns hänger samman med att det är fråga om olika regelsystem för olikatransportslag och att det dessutom finns system för inrikes och internationelltransport. Harmoniseringen har inte drivits så långt som det vore önskvärt. FN:srekommendationer lägger gmnden för hur transporter av farligt gods skallutföras oavsett tt-ansportslag. En hel del internationellt arbete återstår medatt harmonisera besfåmmelsema till dessa rekommendationer. Fråganom landttansport av farligt gods ses i inte som en fråga om i förstahand trafiksäkerhet utan som en uppgift att minska sannolikheten för ochkonsekvenserna av en kemikalieolycka. Kopplingen till räddningstjänsten ärviktig. Regelarbete,tillämpning och kontroll Arbetetmed de internationella och nationella regelverken för väg- och järnvägstransporterutgör kärnan i verksamheten. Regelsamlingama är omfattande och komplicerade.Räddningsverket medverkar med experter i olika internationella organ där reglemautvecklas och beslutas. Vidare utfärdar föreskrifter förinrikes transporter av farligt gods. Dessa kan inte alltid få en likadanutformning som de internationella. Ambitionen är dock att så långt som möjligtbegränsa de "blå-gula" lösningama. Eftersomregelverken är ingripande och berör stora delar av samhället fordrarärendehandläggning och service i samband med tilllämpningen. Verksamheten är mycket ufåtriktodoch ger tydlig "feed-back". ningsverket uppfattar dennaså att marknaden har stort förtroende för det 1992/93:258 utförda arbetet,och det är högst sällan som tyngre kritik framförs. Denkritik som har kommit till del handlar om att regelverken ärtunga, otympliga och svåra att försfå sig på. Dessutom upplevs det som besvärandeatt myndigheter, organisationer och företag inte kan få helfåckande informationom samtiiga transportslag via en och samma myndighetskontakt. Den senare fråganär olöst. Vad gäller regelverkens otymplighet så har det nu tagits initiativtill åtgärder i det europeiska samarbetet, och föreslår aktivtdeltagande i detto från svensk sida. Samordningsfrågornahar stor betydelse. har också särskilt tryckt på att Räddningsverketssamordningsroll skall stärkas. Besfåmmelsemaför transport av farligt gods har betydelse för många samhällssektorer. Transportreglemahar anknytning till ett antal regelverk som tar sikte på fasta installationer,arbetsmiljö och särskilda produkter, för att ta ett par exempel. Det blir härfråga om samordning av näringslivets intressen, särskilda myndigheterssektorsintressen osv. Ett stort samordningsintresse ligger också i att söka harmoniseringsvinstermellan transportlagen. Framgånghar nåtts på en rad områden och fungerande samordningsorgan har etablerats. Påett antal områden finns dock kvarsfående problem. Samordningsarbetetmellan de svenska transportmyndigheterna fungerar endast delvis. En bristkonstateras då det gäller en enheflig hållning vid medverkan i olika regelutvecklingsorgan.Frågan om farligt gods tenderar också att aktualiseras i andra sammanhang än detraditionella organen inom FN. Samordningen brister även inför det svenskaagerandet i desssa. Vidare finns ett antal områden där det inte gått attharmonisera sektoriella inrikes regelverk. Engmndläggande orsak till bristema i samordningen är att de bemyndi-ganden somföreligger för samordning inte är offensiva nog. Mandatet för samordningbehöver stärkas och förtydligas. Arbetetmed att utveckla tekniska regler för transport av farligt gods har genomförts med hög ambition . En god säkerhet fömtsätter emellertid även andra typer av åtgärder. Detta gäller så länge den ansvariga myndigheten inte kan svara nej på frågan om en stor olycka kan hända och så länge som allmänheten känner oro för situationen. uppfattning är den attden största nyttoeffekten nås genom utvecklingsinsat- Skr. serpå andra arbetsområden som komplement till regelarbetet. Det viktigaste 1992/93:258 är inte att skapaytterligare regler, utan att se till att de som finns fungerar på ett bra sätt. Dessakompletteringsprogram har till del sin utgångspunkt i motionsyrkanden iriksdagen. De områden som behandlas är tillsyn, sanktioner, utbildning,forskning och utveckling, vägvalsstyming, datastöd och stotistik. Förområdena tillsyn, sanktionssystem och utbildning kan sägas att verksamheten hardrivits ganska långt och med framgång. Det finns oklarheter då det gällertullkontrollen i det nya och innehållet och utvecklingen av en EG-förordningpå tillsynens område. Likaså finns problem med konttollen av farligt gods somankommer till svenska hamnar, särskilt från öststotema. Då gäller detsanktioner så återstår problemet med att nå effektivitet i systemet dåavsändare i annat land har bmtit mot reglema, liksom fömtsättning för attåterkalla förarintyg då innehavaren agerat olämpligt. På utbildningsområdetgenomförs ett stort program för förargmppen. För andra gmpper är marken ännu obmten.Den störsto olösta frågan gäller utbildning av avsändare av farligt gods. Detföredragande statsrådet anförde i budgetpropositionen 1989 (prop. 1988/89:100,bil.