prop · GG0381 · 1992-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1992/93:81 om osann utsaga inför m.m. Regeringenförelägger vad som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokolletden för den åtgärd och det ändamål som framgår av föredragandenshemställan. Somen följd av har EFTA-statema undertecknat ett avtal om bl.a.inrättandet av en . För att uppfylla vad EFTA-statema överenskommitom stadga måste den svenska lagstiftningen vara så utformadatt mened som vittnen eller sakkunniga begår inför kan behandlaspå samma sätt som om brottet begåtts inför en svensk domstol. Med anledninghärav föreslås i propositionen att det införs en ny straffbestämmelse ibrottsbalken om osann eller ovarsam utsaga inför en internationell domstol. Detföreslås vidare att bestämmelsen i 2 kap. 3 § om domstolsbehörighet ändras så att den täcker också de nya brotten. Denya reglema avses träda i kraft den dag regeringen bestämmer. 1 1992/93. Härigenomföreskrivs i fräga om dels att 2 kap. 3 och 5 §§ skall ha följandelydelse, delsatt det i 15 kap. skall införas en ny paragraf, 4 b §, av följande lydelse. Förbrott som begåtts utom riket dömes även i annat fall än som avses i 2 § eftersvensk lag och vid svensk domstol, 1. om brottet förövats å svenskt fartyg ellerluftfartyg, så ock eljest om det begåtts i tjänsten av befälhavaren eller nägonsom tillhörde besättningen å sådant fartyg, 2. brottet begåtts av någon som tillhör försvarsmaktenpå ett omräde där en avdelning av försvarsmakten befann sig eller om detbegåtts av någon annan på ett sådant område och avdelningen befann sig där förannat ändamål än övning, 3. om brottet begåtts vid tjänstgöring utom riket avnågon som är anställd i svensk beredskapsstyrka för FN-tjänst, 4. om brottet förövats mot , svensk kommuneller annan menighet eller svensk allmän inrättning, 5. om brottet begåtts inom område som ej tillhör någonstat och förövats mot svensk medborgare, svensk sammanslutning eller enskildinrättning eller mot udänning med hemvist i . 6. om brottet är kapning, sjö- el- 6.om brottet är kapning, sjö- eller luftfartssabotage, flygplatssabo- lerluftfartssabotage, flygplatssabotage, försök till sådana brott eller tage,försök till sådana brott, folk-folkrättsbrott, eller rättsbrotteller osann eller ovarsam utsagainför en internationell domstol, eller 7. omdet lindrigaste straff som i svensk lag är stadgat för brottet är fångelse eller därutöver. Åtalför brott, som inom riket begåtts å utländskt fartyg eller luftfartyg av utlänningsom var befälhavare eller tillhörde besättningen ä fartyget eller eljest medföljdedetsamma mot sådan utlänning eller mot utländskt intresse, må ej väckas utanatt förordnande därom meddelas av regeringen eller den regeringen bemyndigatdärtill. 1 Senasie lydelse 1990:416. Ny lydelse föreslageni prop. 1992/93:77. 2 Senaste lydelse 1986:645. Ny lydelse föreslageni prop. 1992/93:77. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop.1992/93:81 Åtalför brott, som förövats utom Åtal för brott, som förövats utom riket,må väckas allenast efter för- riket,/dr väckas endast efter förord- ordnande som i första stycket sägs. nande enligt första stycket. Åtal får Utan dylikt förordnande må dock dock väckas utan ett sådant förord- åtal väckas, om brottet förövats nande, om brottet är osann eller ovarsam utsaga Inför en internationell domstol eller om brottetbegåtts 1. å svenskt fartyg eller luftfartyg eller i tjänstenav befälhavaren eller någon som tillhörde besättningen å sådant fartyg, 2. av någon som tillhör försvarsmakten på ett områdedär en avdelning av försvarsmakten befann sig, 3. vid tjänstgöring utom riket av någon som äranställd i svensk beredskapsstyrka för ET-tjänst, 4. i , , eller eller på fartygeller luftfartyg i reguljär trafik mellan orter belägna i eller någonav nämnda stater, eller 5. av svensk, dansk, finsk, isländsk eller norskmedborgare mot svenskt intresse. Omett vittne eller en sakkunnig under ed inför Europeiska frihan-delssammanslutningensdomstol, , lämnar osann uppgift eller förtiger sanningen, dömsför osann utsaga inför en internationell domstol ull påföljd enligt 1 §, omutsagan här i riket skulle ha avgivits under laga ed. Begås gämingen av grov oaktsamhet,döms för ovarsam utsaga inför en internationell domstol nll påföljd enligt 3 §. Bestämmelsemai 4, 14 och 15 §§ gäller i tillämpliga delar också gärning som avses i förstastycket. Dennalag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 1* 1992/93. 1 samt Nr 81 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministem Bildt, ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , , , Proposition om osann utsaga inför m.m. Sverigehar tillsammans med övriga sex EFTA-stater undertecknat ett omfattande avtalmed EG och dess medlemsstater om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (). Enligtartikel 108.2 i åligger det EFTA-statema att inrätta en domstol(), som skall vara behörig att i fråga om tillämpningen avavtalet avgöra bl.a. mål och ärenden som rör övervakningsförfarandet avseendeEFTA-staterna, överklaganden av beslut på konkurtensområdet som fattas av samt tvister mellan rvä eller flera EFTA-stater. Utöverdessa grundläggande behörighetsregler ges det i inte nägraföreskrifter beträffande . I stället förutsätts det i avtalet attEFTA-statema sinsemellan skall träffa ett avtal rörande . EFTA-statemahar med undertecknat det särskilda avtalet(övervakningsavtalet) om . reglerar bl.a.frågor om domstolens behörighet, sammansätming, domförhet m.m. proposition om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) som regeringennyligen har överlämnat till föreslås att övervakningsavtalet i sinhelhet inkorporeras med svensk rätt (prop. 1991/92:170, del I, s. 141 ff).Avtalsbestämmelserna om kommer därmed att bli gällande som laghär i landet. Ianslutning till övervakningsavtalet har ett antal protokoll upprättats, bl.a. protokoll5 om stadga, l Stadgarna, som är uppbyggda efter förebild imotsvarande regler för , innehåller två bestämmelser - artiklama25 och 26 - vilka båda aktualiserar ändringar i den svenska lagstiftningen.Artikel 25 föreskriver att får för- 1Protokollet är inlaget i prop. 1991/92:170 del VI. ordnaatt förhör skall hållas med ett vittne eller en sakkunnig vid den behö- Prop.1992/93:81 riga rättsliga myndigheten på dennes bostadsort. 1991/92:170har föreslagits att detta avtalsvillkor uppfylls genom att lagen (1946:818) ombevisupptagning åt vissa intemationella organ görs tillämplig även i sådanafall (sedel 1 s. 143). Denandra av de två nu aktuella bestämmelsema i stadgarna, anikel 26, innehåller bl.a.regler om vittnen och sakkunniga som begår mened inför domstolen. Artikeln hari sin svenska version följande lydelse. EnEFTA-stat skall behandla tredskande vittnen eller mened som begåtts av ettvittne eller en sakkunnig som om motsvarande brott begåtts Inför nationelldomstol i tvistemål. Pd anmodan av domstolen skall den berörda EFTA-statenväcka åtal mot gärningsmannen vid behörig nationell domstol. Föratt skall uppfylla den folkrättsliga förpliktelse som följer av artikel26 har det i en inom upprättad promemoria(Dnr 92-1836) föreslagits en ny straffbestämmelse, 15 kap. 4 b § ,om osann eller ovarsam utsaga inför en intemationell domstol. I promemorian harvidare föreslagits en ändring i 2 kap. 3 § om domstols behörighetså att bestämmelsen täcker de nya brotten liksom också en ändring i ätalsbestämmelsemai 2 kap. 5 § . Remissinstansema har i allt vä-sendigt tillstyrktlagförslagen i promemorian eller lämnat dem utan erinran. Som kommer att framgåav det följande anser jag att förslagen bör genomföras. Jag disponerarframställningen på så sätt att jag först behandlar frågan om vittnen ellersakkunniga som begår mened inför . Därefter tar jag uppspörsmålet huruvida några åtgärder är påkallade med anledning av vad stadgamainnehåller i fråga om tredskande vittnen. Tillprotokollet i detta ärende bör fogas en förteckning över remissinstan-serna sombilaga 1. Regeringenbeslutade att inhämta lagrådets yttrande över förslag tilllag om ändring i . Förslaget hade upprättats inomJustitiedepartementet. Lagförslagetbör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2. Lagrådet,vars yttrande bör fogas till protokollet som bilaga 3, har föreslagit enkomplettering av lagförslaget i visst hänseende men har i övrigt inte haftnågra erinringar mot förslaget. Jag kan redan här fömtskicka att jag godtar vadLagrådet har anfört. 2 Vittnen eller sakkunniga som begår mened införEFTA-domstolen 2.1 De svenska bestämmelsema om mened m.m. Densom under laga ed lämnar osann uppgift eller förtiger sanningen döms för mened(15 kap. 1 § ). Om gämingen begås av grov oaktsamhet döms förovarsam utsaga (15 kap. 3 § ). Straffet för mened är fängelse ihögst eller vid ringa brott böter eller fängelse i högst sex månader.Är brottet grovt, utgör straffet fängelse mellan två och . Ovarsamutsaga straffas med böter eller fängelse . Om utsagan är utanbetydelse för saken, är gärningen straffri (15 kap. 4 § ). Detsammagäller när den hörde ägt vägra yttra sig och omständighetema innebar skäligursäkt för honom (15 kap. 4 § andra stycket ). Det finns också enbestämmelse om strafflindring eller straffrihet vid frivilligt tillbakaträdande(15 kap. 14 § ). Även förberedelse tillmened och sådan stämpling till mened som innebär att någon söker anstifta tillmened är straffbar, utom i fall då det fullbordade brottet skulle ha varit attanse som ringa (15 kap. 15 § ). Bestämmelsema om mened ochovarsam utsaga är i princip tillämpliga bara beträffande utsagor som avgivits iett svenskt rättsligt förfarande (se prop. 1974:95 s. 103; m.fl..Kommentar till II,6 u. 1990, s. 157; , Straffrättoch tenitorium, 1976, s. 248 och Jareborg, Brotten IH, 2 u. 1986, s. 96). Det finns emellertid ensärskild bestämmelse om utsagor inför nordiska domstolar (15 kap. 4 a §brottsbalken). Om någon under straffansvar inför domstol i , ,eller lämnar osann uppgift döms han säledes för osann utsaga införnordisk domstol, om utsagan här i riket skulle ha avgivits under laga ed. Begåsgämingen av grov oaktsamhet, döms för ovarsam utsaga inför nordisk domstol.Påföljderna för brotten är desamma som för mened resp. ovarsam utsaga.Bestämmelserna i 15 kap. 4, 14 och 15 §§ gäller också utsagorinför nordiska domstolar. Mittförslag: En särskild straffbestämmelse om osann resp. ovarsam utsaga införEFTA-domstolen införs i . Promemoriansförslag överensstämmer med mitt. Remissinstansernahar i denna del inte haft några sakliga invändningar mot förslaget. Skälenför mitt förslag: För att uppfylla anikel 26 i protokoll 5 till övervakningsavtaletmåste de svenska reglerna vara så utformade att vittnen eller sakkunniga sominför bryter mot en ed kan behandlas på samma sätt som ombrottet begåtts inför en svensk domstol. blimöjligt att enligt svensk lag bestraffa vittnen och sakkunniga som gör sig Prop.1992/93:81 skyldiga till mened inför . Avvad jag tidigare anfört står det klart att det enligt gällande svensk lag inteär straffbart att under ed lämna en osann utsaga inför . Enlagändring är alltså nödvändig. Menedbegås enligt svensk lag genom att någon lämnar osann uppgift eller förtigersanningen under laga ed. Därmed förstås endast uttryckligen lagstadgade eder tillbekräftande av en utsaga (se t.ex. m.fl., a.a., s. 150).EFTA-domstolens stadgar föreskriver att vittnen och sakkunniga får höras undered enligt de för domstolen fastställda proceduneglema eller på det sätt somlagstiftningen i vittnets eller den sakkunniges hemland föreskriver (artikel24). Om eden har avlagts på sätt som föreskrivs i ett annat lands lag ellerenligt de procedurtegler som kommer att gälla för , tordevillkoret att utsagan skall ha avgivits "under laga ed" inte varauppfyllt. Iartikel 26 finns inget krav på att skall ändra sina straffbestämmelser,utan endast att de bestämmelser som finns skall kunna tillämpas på en utsaga avett vittne eller en sakkunnig inför . Det sistnämnda förhållandetkan åstadkommas antingen genom att det införs särskilda straffbestämmelser omutsagor inför eller genom att befindiga straffbestämmelser ommenedsbrott görs tillämpliga på utsagor inför . Enligtmin mening bör den lösning väljas som innebär att särskilda straffbestämmelserinförs för osanna utsagor inför . Ett skäl till detta är att detredan finns en ordning med särskilda straffbestämmelser när det gäller utsagorinför nordiska domstolar. Ett annat skäl är att straffbestämmelserna om utsagorinför , av anledning som jag strax återkommer till, bör skiljasig något från de allmänna bestämmelserna om mened och ovarsam utsaga. Somtorde framgå av vad jag tidigare anfört bör straffbestämmelser om mened införEFTA-domstolen inte innefatta något rekvisit om lagstadgad ed. Vidare bör bestämmelsemagälla endast för vittnen och sakkunniga. Några andra personkategorier omfattasnämligen inte av edsplikten enligt domstolens stadgar. Vad som i gällandemenedsbestämmelser sägs om någon bör alltså i de nya särskildastraffbestämmelserna begränsas till vittnen och sakkunniga. Detfinns vidare en fördel av närmast lagteknisk natur med att välja särskildastraffbestämmelser. Som kommer att framgå av det följande måste nämligen enlagändring göras så att svenska domstolar blir behöriga att döma vittnen ochsakkunniga som begår mened inför . Det är då mest praktiskt att iden nya behörighetsregeln kunna hänvisa till en särskild straffbestämmelse. Idetta sammanhang kan, inte minst mot bakgmnd av att ansökt ommedlemskap i , övervägas om kriminaliseringen skall gälla utsagor inför andraintemationella organ än . Spörsmålet har berörts i bl.a. Sverigesadvokatsamfunds remissyttrande. Enligt min mening bör frågan om en utökning avdet straffbara området anstå till dess ett behov Om en utökning av tillämpningsområdet - t.ex. till att Prop.1992/93:81 omfatta även mened inför - senare blir erforderligsynes det på ett enkelt sätt kunna uppnås genom ett tillägg i den nya straffbestämmelsen.Bl.a. för att förbereda en sådan utveckling bör de nya brotten benämnas osannresp. ovarsam utsaga inför en internationell domstol. Dennya straffbestämmelsen bör införas som en särskild paragraf närmast efterbestämmelsen i 15 kap. 4 a § om osann resp, ovarsam utsaga införnordisk domstol och utformas efter förebild i den bestämmelsen. påpekat bör paragrafen utformas på sådant sätt att det görs klart atten person som inte kan avlägga ed enligt svensk rätt inte skall straffas förmened enligt 15 kap. 1 § eller ovarsam utsaga enligt 15 kap. 3 § . Enligtartikel 26 skall mened som vittnen eller sakkunniga begår inför EFTA-domstolenbehandlas på samma sätt som om brottet begåtts inför en svensk domstol. Detbetyder enligt förslaget i promemorian att de särskilda bestämmelserna i 15kap. 4 § om straffrihet när en utsaga är utan betydelse för sakenoch i vissa fall när den hörde ägt vägra yttra sig samt i 15 kap. 14 §brottsbalken om strafflindring eller straffrihet vid frivilligttillbakaträdande bör tillämpas också i dessa fall. Hovrättenöver och , som delar uppfattningen att bestämmelsema i 15 kap. 4och 14 §§ bör tillämpas vid bedömningen av det nya brottet, pekarpå att det finns vissa skillnader i fråga om vad som gäller vid förhör införEFTA-domstolen resp. svenska domstolar. Det synes t.ex. inte finnas någon rättatt i särskilda fall vägra yttra sig vid förhör inför . Enligthovrätten kan det därför ifrägasättas huruvida svenska processuella regler ombefrielse från vittnesplikt och rätt att vägra yttra sig skall tillämpas vidbedömningen av ett menedsbrott vid . Medanledning av vad Hovrätten över och anfört vill jag understrykaatt stadgans föreskrifter om likabehandling av menedsbrott som begås inför EFTA-domstolenresp. nationell domstol synes innefatta ett krav på att resp. konventionsstatssamtliga regler, vilka har tillämpning vid inhemska menedsbrott, skall varatillämpliga jämväl vid mened inför . Redan detta förhållandeutgör enligt min bedömning skäl att låta bestämmelsema i 15 kap. 4 och 14 §§brottsbalken gälla även vid det nya brottet. Härtill kommer att jag inte kan finnaatt det skulle uppkomma några nämnvärda tolkningssvårigheter för de svenska domstolamanär det gäller att avgöra hur dessa bestämmelser skall tillämpas i enskildafall. Den principiella frågeställningen är för övrigt inte ny utan berördesäven i förarbetena till bestämmelsen i 15 kap. 4 a § om osannresp. ovarsam utsaga inför nordisk domstol (se prop. 1974:95, s. 103 ff).Såvitt jag känner till har samspelet mellan den bestämmelsen samt 15 kap. 4 och14 §§ inte vållat några problem vid tillämpningen, trots att de nordiskaländernas processuella regler på området ingalunda är enhetliga. 1enlighet med vad jag nu anfört bör promemorians förslag genomföras i denna del. Också handlingar somenligt svensk lag bedöms som förberedelse eller stämpling till mened börstraffbeläggas i fråga om utsagor inför (jfr 15 kap. 15 §brottsbalken). En sådan kriminalisering har länge funnits när det gäller osannautsagor inför nordisk domstol (15 kap. 4 a § andra stycket ). Ettannat skäl för den föreslagna ordningen är följande. Degenerella bestämmelsema om förberedelse eller stämpling till mened torde varatillämpliga i det fall en utsaga avges inför svensk domstol efter framställningom bevisupptagning från utländsk domstol eller internationellt organ (se Jareborg,a.a., s. 96 ff, lag [1946:816] om bevisupptagning åt utländsk domstol och lag[1946:818] om bevisupptagning åt vissa intemationella organ). stadgar får domstolen förordna att ett vittne eller ensakkunnig hörs vid en nationell domstol (artikel 25). Som nämnts tidigare (seavsnitt 1) har i prop. 1991/92:170 med anledning härav föreslagits att lagen(1946:818) om bevisupptagning åt vissa intemationella organ skall tillämpasbeträffande övervakningsavtalets bestämmelser om vittnesförhör här i landet.Det kan alltså förutses att t.ex. vittnen kommer att höras inför svensk domstolpå begäran. Det är då önskvärt att ett förberedelse- eller stämplingsbrottkan beivras oavsett om förhöret äger rum inför eller om det skerhär i landet på begäran. 2.3 Omfattningen av svensk domsrätt Mittförslag: Svensk domsrätt skall föreligga oavsett var och av vem brotten osannresp. ovarsam utsaga inför en intemationell domstol begåtts. Promemoriansförslag överensstämmer med mitt. anser att promemorians förslag innebär en alltförlångtgående utvidgning av svensk domsrätt. Övriga remissinstanser hartillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälenför mitt förslag: För att uppfylla artikel 26 måste svensk domstol varabehörig att döma vittnen eller sakkunniga som inför bryter moten ed. Enligtbeslut av EFTA-statema kommer att få sitt säte i . Demenedsbrott som diskuteras kommer alltså som regel att begås i Schweizeller i vart fall i något annat land än . Det innebär att reglema i 2kap. om svensk strafflags tillämplighet måste vara så utformadeatt svensk domstol är behörig att döma över brotten även om dessa begåttsutomlands. De frågor som därvid uppkommer är dels om t)e-hörigheien bör omfattaalla eller bara vissa personer och dels om någon hänsyn bör tas till lagen på gämingsorten. Ipraktiken torde en begäran från om att åtal skall Prop.1992/93:81 väckas i komma att avse personer som bor här.Artikel 26 är emellertid så avfattad att kan vända sig tillvilken EFTA-stat som helst med begäran om lagföring av ett vittne eller en sakkunnigoavsett i vilket land vederbörande är bosatt. Det innebär att någon formellbegränsning av svensk domsrätt till att gälla exempelvis endast svenskamedborgare och här bosatta utländska medborgare inte är möjlig. Stockholmstingsrätt har i sitt remissvar anfört att det kan få orimliga konsekvenser förde svenska domstolarna om de skulle bli tvungna att handlägga mål om mened införEFTA-domstolen som begåtts av personer utan anknytning till och därsvenska intressen inte heller i övrigt är berörda. Tingsrätten gör vidaregällande att en begränsning av svensk domsrätt till fall där svenska intressenär berörda inte torde stå i strid med artikel 26. Som framgår av vad jag nyssanfört delar jag inte tingsrättens uppfattning i detta avseende. Jag villtillägga att det naturligtvis inte finns något utrymme för allmännalämplighetsöverväganden när det gäller att uppfylla en avtalad mellanfolkligförpliktelse av det slag som det här är fråga om. En annan sak är att det ipraktiken bara undantagsvis kan bli aktuellt att här i landet lagfora personersom saknar sådan anknytning hit som enligt de allmänna reglema om svensk domsrättmöjliggör lagföring här. Ibrottsbalken finns regler om att, vid prövning av brott som begåtts utom riket,hänsyn skall tas till innehållet i lagen på gärningsorten (2 kap. 2 § andra ochtredje styckena ; jfr NJA 1983 s. 425). Man kan utgå från att de nuaktuella brotten inte kommer att vara fria från ansvar enligt lagen i det landdär ett förhör inför äger rum och att straffmaximum för brotteni den tillämpliga utländska straffskalan är relativt högt. I praktiken skulledet därför inte få någon nämnvärd betydelse om hänsyn togs till den utländskalagen eller inte. Enligt min bedömning bör sådan hänsyn likväl inte tas. början vill jag således erinra om att inte är någon nationelldomstol. De personer som hörs inför är långtifrån alltid bosattai det land där domstolen bedriver sin verksamhet. Det skulle vidare kunnaifrågasättas om ett hänsynstagande till lagen på gärningsorten är förenligt medartikel 26. Enligt den skall ju mened av vittnen eller sakkunniga behandlas påsamma sätt som om brottet hade begåtts inför en nationell domstol, i vilketfall någon hänsyn till utländsk rätt naturiigtvis inte skulle ha kommit ifråga. Slutsatsenav vad jag nu anfön är att svensk domsrätt skall gälla oavsett var och av vembrotten osann resp. ovarsam utsaga inför har begåtts samt attnågon hänsyn till lagen på gämingsorten inte bör tas. Bestämmelseni 2 kap. 3 § innehåller en uppräkning av de fall där detföreligger en oinskränkt svensk jurisdiktionsrätt när brott begåtts utom riket.Brotten osann utsaga resp. ovarsam utsaga inför en intemationell domstol börtillföras den uppräkningen. Jagvill här anmärka att det föreligger en oinskränkt svensk jurisdiktionsrätt omett brott som begåtts utom riket riktar sig mot (2 kap. 3 § 4brottsbalken). Det har hävdats att den bestämmelsen är tillämplig när t.ex.mened begås under bevisupptagning vid utländsk domstol enligt svensk Prop.1992/93:81 domstols förordnande med stöd av lagen (1946:817) om bevisupptagningvid utländsk domstol (se m.fl., a.a., s. 157 f). Ett brott införEFTA-domstolen torde emellenid knappast i något fall kunna anses vara riktat motSverige. Somjag har nämnt bör förberedelse och stämpling till osann utsaga införEFTA-domstolen vara straffbelagd i samma utsträckning som då förhör sker här ilandet på begäran. Eftersom det i artikel 26 inte finns någotkrav på kriminalisering av förberedelse eller stämpling till osann utsaga införEFTA-domstolen anser jag dock inte att dessa gärningstyper bör tas med iuppräkningen i 2 kap. 3 § . I praktiken torde någon skillnad ifråga om straffbarheten sällan uppkomma. Svensk domsrätt föreligger nämligenalltid när det gäller brott av svenska medborgare och av udänningar med hemvisti och vidare i flera andra fall när brott begåtts av en utlänning somhar anknytning till (2 kap. 2 § ). Det bör dock nämnas att,som Juridiska fakultetsstyrelsen vid påpekat i sittremissvar, förberedelse eller stämpling inte kan lokaliseras till platsen fördet tilltänkta fullbordade brottet, varför det för tillämpningen av 2 kap. 2 §normalt torde fordras att förberedelse eller stämpling är straffbelagd på denort där förberedelsen eller stämplingen ägt rum. Slutligentar jag upp frågan om särskilt åtalsförordnande. Huvudregelnför åtal för brott utom riket är att åtal inte får väckas utan särskiltförordnande (2 kap. 5 § andra stycket ). Ett undantag frånhuvudregeln gäller när brottet förövats i något annat nordiskt land (p. 4).Denna undantagsregel är följaktligen tillämplig vid osann eller ovarsam utsagainför nordisk domstol. Redan detta förhållande talar för att ett liknandeundantag bör gälla för motsvarande brott inför .