prop · GF0394 · 1992-01-01 00:00:00 — Flera instanser efterlyser tydligare och mer tvingande skrivningar. i län menar att kommunernas skyldighet att ta över särskolans specialutbildade personal, inkl. skolledning, bör fastslås. Uttryck som "bör", "så långt det är möjligt" och "i princip" och liknande möjliggör olika tolkningar och därmed bristfälliga åtgärder. Av motsatt uppfattning är kommun som tolkar förslagen som ett försök till "en överdriven statlig detaljstyrning". behandlar ett centralt problem nämligen den omorganisation av som pågår i ett antal kommuner. Den innebär att rektorsområdena delas upp i ett stort antal små, självständiga skolenheter. Det är oklart vilka konsekvenser detta får för särskolan vid ett kommunalt övertagande, eftersom rektorer i regel inte har erfarenhet och kunskap om Kommunen delar kommitténs uppfattning att det i kommunens samlade skolledning bör finnas kompetens för utbildning av psykiskt utvecklingsstörda elever. Kommitténs förslag om att kommunerna bör slå vakt om en fortsatt hög kompetens hos särskolans yrkesvägledare och inte betrakta dem som utbytbara mot motsvarande funktionärer i den övriga ungdomsskolan tillstyrks genomgående. i noterar att kommittén här mycket tydligt framhåller den unika kompetensen hos särskolans yrkesvägledare. i betonar den särskilda förtrogenhet med psykiskt utvecklingsstörda ungdomars livssituation som krävs av yrkesvägledarna som behovet av samverkan mellan flera kommuner på detta område betonas. 5 Dammsdalskolan och Salbohedskolan SoS, , kommun, i samt RHS markerar alla tveksamhet till förslaget att ställa dessa skolor under statligt huvudmannaskap. Några remissinstanser bl.a. , , landstingen i , , och jämte tillstyrker förslaget. i län föreslår att , eller annan statlig myndighet åläggs ansvaret att utveckla alternativ till riksinstitutionerna om de skall avvecklas. Andra remissinstanser däribland i och FUB motsätter sig statligt huvudmannaskap. Det är FUB:s bestämda uppfattning att alla barn skall få sin utbildning på hemorten och att skolhuvudmannen i samarbete med de sociala myndigheterna skall tillhandahålla de resurser som krävs för att göra detta möjligt. 6 Konsulenter för flerhandikappade elever Remissopinionen är mycket delad beträffande särskolekommitténs förslag att föra över de landstingskommunala konsulenterna för flerhandikappade elever till . Några remissinstanser bl.a. SoS, , , och kommuner, i samt tillstyrker förslaget. i föreslår att konsulenterna knyts till de resurscentra som finns på ett antal specialskolor. Fördelen med detta skulle vara att konsulenterna skulle komma till en färdig organisation med upparbetade kanaler till särskolan och ett gott renommé. skulle dessa resurscentra kunna bli mer kraftfulla i och med att de får en förstärkning både personellt och kunskapsmässigt. anser att överförandet av statliga medel från särskolans statsbidrag till inte bör göras förrän motsvarande verksamhet vid landstingen avvecklats. Några remissinstanser bl.a. , och Göte-?borgs kommuner jämte i avvisar förslaget. bedömer det knappast som realistiskt att särskolan inom en överskådlig framtid kommer att få en konsulentorganisation av detta slag och förespråkar ett mera verklighetsnära alternativ genom att satsa på de lärare som i dag arbetar inom särskolan och som har skaffat sig såväl specialutbildning som erfarenhet av att undervisa dessa speciella elever. Kommittén föreslår att undervisningsskyldigheten sätts ner för att de skall kunna fullgöra konsulentuppgifter. anser att medlen i stället bör styras till kommunen som på egen hand eller tillsammans med andra kommuner organiserar konsulentverksamheten. 7 Ett nytt statsbidrag för särskolan Remissinstanserna har inga principiella invändningar mot förslaget att låta statsbidraget till särskolan ingå i det nya sektorsbidraget. Invändningar finns mot beräkningsgrunder och variabler. kommun anser att den föreslagna modellkonstruktionen måste utvärderas mot det redan införda sektorsbidraget för skolan. För de små landsbygdskommunerna har sektorsbidraget vid införandet uppvisat kraftiga negativa utfall i förhållande till vad som presenterades i modellkonstruktionen. Glesbygdsfaktorns viktning måste särskilt uppmärksammas. utvärdering av det nya sektorsbidraget bör beaktas före beslut om ett nytt statsbidrag för särskolan. , och kommuner samt i pekar på behovet av ytterligare medel till glesbygdskommunerna. anser att det för glesbygdskommunerna bör finnas möjlighet till särskild prövning och att bidragen bör vara mycket generösa. Glesbygdskommunernas speciella problem blir också föremål för behandling av bl. a. , , och kommuner. kommun menar att glesbygdsproblem även existerar i små kommuner med hög tätortsgrad. Även sådana kommuner måste samarbeta med andra kommuner och köpa särskoleutbildning, vilket leder till höga skjutskostnader för eleverna. Kommunen anser att även om det finns en planerings- och genomförandefrihet med ett schabloniserat bidrag får detta inte överskugga de ekonomiska realiteterna. kommun pekar på det faktum att om antalet särskoleelever är litet, kan minsta variation i elevtillströmningen innebära stora ekonomiska differenser för små kommuner. Flera remissinstanser bl.a. , och kommuner efterlyser beräkningar av de kommunala kostnaderna för att driva särskola. Ett genomgående tema är kravet att kostnadsrelationen mellan staten och skolhuvudmännen skall bibehållas även efter en primärkommunalisering av särskolan. kommun avstyrker förslaget i sin helhet och föreslår ett statsbidrag per elev med en större glesbygdsvariabel för att kompensera de mindre kommunerna för ökade kostnader, eftersom en större kommun rimligtvis måste kunna organisera sin särskoleverksamhet betydligt mer rationellt än en mindre Ett flertal remissinstanser bl.a. , , och kommuner, landstingen i , och samt FUB och pekar på behovet av att särskoledelen av sektorsbidraget öronmärks eller på annat sätt görs tydligt identifierbar. anser att öronmärkta resurser behövs som garanti för att eleverna skall få en behovsanpassad undervisning. kommun vill också att möjligheterna att erhålla särskilt behovsprövat bidrag enligt förordningen om särskilda insatser på skolområdet vidgas till att gälla även mindre kommuner som kan få en tillfällig ökning av antalet särskoleelever. Av motsatt uppfattning är i , som förutsätter att kommunerna tar sitt ansvar fullt ut när de blir huvudmän för särskolan, och att det av det skälet inte behövs någon s.k. öronmärkning av statsbidraget. beräkningsgrunder på grundval av olika variabler behandlas utifrån olika utgångspunkter av ett antal remissinstanser. kommun anser att den stegvisa förändringen av behovsvariabeln och särskolestrukturvariabeln ger kommunerna möjlighet att anpassa verksamheten på ett mjukt sätt och att denna process underlättas om man på förhand kan räkna ut statsbidragets storlek. och kommuner är kritiska till beräkningarna, eftersom de enligt förslaget skulle få en minskning av bidraget. föreslår att en invandrarfaktor vägs in i bidraget och kommun föreslår att man ytterligare utreder de verkliga förhållandena, innan behovsvariabeln alltför hårt dominerar över strukturvariabeln år 5. i anser att särskolestrukturvariablen är grundad på icke objektivt mätbara värderingar och därför inte bör ingå i den permanenta statsbidragsmodellen. i län har svårt att dela särskolekommitténs uppfattning att en schabloniserad beräkningsmodell beskriver de reella behoven på ett bättre och rättvisare sätt än det nuvarande systemet och vill att särskolestrukturvariabeln skall väga tyngre och behållas mera än i kommitténs förslag. 8 Uppföljning, utvärdering och tillsyn förslag att tillföra olika delar permanent sakkunskap på särskoleområdet behandlas av ett stort antal remissinstanser. Disskussionen förs utifrån två utgångspunkter dels själva sakfrågan om behovet av den föreslagna kompetensen på särskoleområdet, dels den delvis oklara gränsdragningen mellan de två centrala ämbetsverken på skolområdet, statens skolverk och . Samtliga remissinstanser, med undantag för , tillstyrker kommitténs förslag att bör tillföras sakkunskap om särskola. anser att fältorganisation skall ha ett samordningsansvar för särskolan så att även små elevgruppers specifika behov kan tillgodoses. betonar vikten av att har kompetens för särskolefrågor. anser att det är av vikt att knyter till sig kompetens när det gäller psykiskt utvecklingsstörda elever för att möjliggöra att kommunerna får stöd i uppgiften att dels bygga upp, utveckla och följa upp särskolan, dels öka integrationen mellan skolformerna. FUB anser att det måste finnas en central tillsynsmyndighet för särskolan för att bl.a. ingripa om missförhållanden upptäcks. FUB anser inte att de instruktionsenliga uppgifter som har är tillräckliga. SFSP anser att statens skolverk bör ansvara för att det på såväl central som på regional nivå anställs befattningshavare, vilka genom erfarenhet och utbildning äger djup insikt i särskolefrågor. förutsätter att det i den nya organisationen anställs personer med kunskap om psykiskt utvecklingsstördas utbildningsbehov. Statskontoret och anser att skall svara för uppföljning och utvärdering av särskolan på samma sätt som sker för resten av den kommunala skolan. pekar på att verket byggts upp med en bred generalist-, utvärderings- och utvecklingskompetens samt med projektledarerfarenhet som kompletterats med experter och specialister på olika sakområden. Verket motsätter sig därför kommitténs förslag att nuvarande särskolechefer anställs i verkets fältorganisation, eftersom det skulle strida mot de principer som gällt för uppbyggnaden av myndighetens organisation och verksamhet. När det gäller förhållandet mellan och ifrågasätter t.ex. kommun vilket av de två statliga verken som skall stödja kommunernas särskoleverksamhet och framhåller att det är angeläget att kommunerna bara har en part att ha kontakt med. Kommunen anser att det är viktigt att det klargörs vilken myndighet som har det övergripande ansvaret och vilka gränsdragningar som måste göras. Den föreslagna genomföranderesursen om 6 milj.kr. bedöms av flertalet remissinstanser som alltför liten. Skolledarutbildningen i betonar vikten av att staten avsätter en särskild genomföranderesurs ur det föreslagna anslaget, medan kommun betecknar förslaget som "en minifortbildning i handikappkunskap". Kommunen anser att medlen i inledningsskedet endast bör gå till de kommuner som har särskola och att medlen betalas ut utan något rekvisitionsförfarande. Propositionens huvudsakliga innehåll 1 Propositionens lagförslag 3 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 15 1 Ärendets bakgrund och dess beredning 15 1.1 Mål- och resultatorienterad styrning 15 1.2 16 1.3 17 2 Allmänna motiveringar till förslagen 18 2.1 Kommunalt huvudmannaskap för särskolan och särvux 18 2.2 Dammsdalskolan i , Salbohedskolan i och yrkesutbildning för hörselskadade psykiskt utvecklingsstörda i 20 2.3 Särskolan som en egen skolform 22 2.4 Skolplikt och rätt till fortsatt utbildning 24 2.5 Fristående särskolor 26 2.6 Förändring av nuvarande särvux 27 2.7 Yrkesutbildning för vuxna utvecklingsstörda 28 3 Vissa personalfrågor 30 4 Utveckling, utvärdering och tillsyn 34 5 Ett generellt finansiellt stöd till driften av särskolan och särvux 35 6 Upprättat lagförslag 35 7 Specialmotivering 36 8 Hemställan 49 9 Beslut 49 Bilaga 1 Sammanfattning av särskolekommitténs betänkande (SOU 1991:30) Särskolan - en primärkommunal skola 50 Bilaga 2 Sammanfattning av remissyttranden över särskolekommitténs betänkande (SOU 1991:30) Särskolan - en primärkommunal skola 54