prop · GF03173 · 1992-01-01 00:00:00 — SKK vill betona betydelsen av att djurskyddsfrågan får en praktisk lösning i alla kommuner och delar till fullo jordbruksverkets uppfattning att man i mindre kommuner kan lösa frågan i mellankommunal samverkan. 1.39 anser att tillsynen enligt djurskyddslagen bör samordnas på ett bättre sätt . konfronteras djurskötaren med alltför många aktörer. Det kan vara djurskyddsinspektör, hälsoveterinär, distriktsveterinär, länsveterinär och olika rådgivare. Mångfalden ökar risken för varianter i tolkningen av lagen och därmed osäkerheten om vad som egentligen gäller. Vi anser det nödvändigt att kontakten med företaget och djurskötaren handhas av en person med myndighetsansvar. Vår erfarenhet säger oss att detta bör vara en person med gedigen utbildning och praktisk erfarenhet från djurskötsel. Vi anser det viktigt att rekryteringen sker bland personer som har praktisk erfarenhet från djurproduktion. För oss hör djur- och arbetsmiljö nära samman. Vi anser att det är av största vikt, att man i det utvecklingsarbete som pågår tar hänsyn till båda dessa faktorer, eftersom både människa och djur skall fungera tillsammans om intentionerna i djurskyddslagen skall kunna infrias. En viktig del i tillsynen är den s.k. egenkontrollen. För detta krävs utbildning av personalen som arbetar med djur. Vi anser att det finns stora brister i utbildningen av djurskötare, lantmästare och agronomer när det gäller djurskyddet och att en översyn är nödvändig. 1.42 : Rapporten ger en bra bild av dagsläget för djurskyddstillsynen. Den är också en bekräftelse på vad många varit väl medvetna om, nämligen att djurskyddstillsynen i fortfarande inte fungerar. Orsakerna till detta har endast ytligt analyserats. Enligt SDR:s uppfattning handlar det inte bara om resursbrist utan också om ''''''''systemfel''''''''. Djurskyddstillsynen skall ha en övergripande målsättning att förebygga och om möjligt förhindra dålig djurhållning och vanvård av djur. skall endast i undantagsfall behöva använda sig av fiskala åtgärder. SDR anser att det nuvarande tillsynssystemet måste modifieras och kompletteras. Vi bedömer det lämpligt att kommunen liksom har det lokala tillsynsansvaret och att är regional tillsynsmyndighet. Men vi bedömer det också nödvändigt att systemet kompletteras med en egentillsyn. Hur denna skall utformas bör utredas närmare i samarbete med näringen. Det finns kompetens och underlag inom näringens egen rådgivning (utfodring, ekonomi, djurhälsa), hos distriktsveterinärerna alternativt praktiserande veterinärer, hos slakterierna osv. Många uppgifter om produktionen finns också dokumenterade och registrerade i centrala datasystem, i gårdsjournaler osv. Vissa av dessa uppgifter bör kunna ligga till grund för den offentliga tillsynen, som får ett bra bedömningsunderlag. Man kan följa produktionen och avläsa störningar i ett tidigt skede. Den offentliga tillsynen bör därmed kunna bli effektiv utan alltför täta tillsynsbesök och med begränsad tidsåtgång. Det bör rimligen kunna bidra till att kostnaderna kan hållas nere. 1.44 instämmer i att djurskyddstillsynen behöver förbättras. föreslår åtgärder i form av bl.a. ett utökat samarbete och förbättrad utbildning för djurskyddsinspektörer. Även veterinärer behöver dock en förbättrad utbildning om framför allt etik och djurskydd samt gällande lagstiftning och dess konsekvenser. Enligt förbundets mening bör undervisningen i djurskydd under veterinärernas grundutbildning vid veterinärmedicinska fakulteten förbättras. Samverkan mellan kommuner och praktiserande veterinärer behöver utvecklas. Distriktsveterinärerna borde t.ex. kunna avlasta kommunernas djurskyddsinspektörer genom att utföra en del av den rutinmässiga tillsynen i de besättningar där de verkar. Samarbetet mellan miljö- och hälsoskyddsförvaltningarna eller motsvarande nämnder och veterinärerna i kommunerna måste förbättras. Vid beredning av frågor om djurhållning och djurskydd bör nämnderna anlita veterinär expertis. Vidare bör kontaktveterinärer kallas till sammanträden där djurhållnings- och djurskyddsfrågor behandlas. Besked om vilka veterinärer som har relevant kompetens bör kunna lämnas av resp. länsveterinär. För att uppnå önskade resultat i form av bättre djurhållning och bättre välfärd åt djuren krävs att det med stöd av djurskyddslagen är möjligt att meddela bindande föreskrifter om skötsel och vård av olika typer av djur. Genom att 4 § djurskyddslagen enbart gäller produktionsdjuren kan med stöd av lagen endast utfärdas allmänna råd vad gäller försöksdjur, sällskapsdjur och hästar. anser att djurskyddslagens 4 § skall omfatta samtliga de djurslag som människan har i sin vård. 2.2 Universitets- och högskoleämbetet: Avsaknaden av specialist i försöksdjursfrågor inom jordbruksverkets djurskyddsråd är anmärkningsvärd då denna specialitet kräver stor kunskap för att goda råd skall kunna ges och riktiga beslut fattas. UHÄ anser därför att djurskyddsrådet bör utökas med en specialist i försöksdjursfrågor. Specialist i denna bemärkelse är inte liktydigt med person med veterinärexamen. : Den moderna djurhållningen är så specialiserad att det torde vara svårt om inte omöjligt att på ett riktigt sätt fatta rätta beslut i ärenden som djurskydd utan en lång, praktisk erfarenhet av den typ av djurhållning som skall bedömas. Denna specialisering är i dagens samhälle så långt gången att fackkunskap torde erfordras för varje djurslag eller specialitét (såsom djurparker eller försöksdjur) för sig. Utan ingående erfarenhet är risken för felaktiga bedömningar stor. Dessa felbedömningar kan bestå av ej noterade fel eller iakttagelser som feltolkats. Krav på praktisk erfarenhet och förkunskaper bör ställas på deltagare i utbildning. : Det bör påpekas att de försöksdjursetiska nämnderna inte utövar någon tillsyn, de har en rådgivande funktion vid bedömningen av en ansökan om djurförsök. : Att utbildningsinsatser är viktiga för organ och personer sysselsatta med djurtillsyn önskar vi understryka. : Institutionen instämmer i att vidgad utbildning av de tillsynsansvariga är av nöden och då gällande i synnerhet sådana djurarter, som inte ingår i animalieproduktionen eller i den medicinskt inriktade experimentella forskningen. Denna utbildning är alltså aktuell för de kommuner, där biologiska forskningsinstitutioner är belägna. Vad gäller det centrala djurskyddsrådet, kan man konstatera att det är dåligt med representationen för den allmänzoologiska kompetensen. En sådan kan tillföras rådet genom representanten för men är därmed långt ifrån säkerställd. En komplettering med en representant för någon av landets biologiska sektioner vid universiteten bör komma till stånd. : På många håll i rapporten framgår att det finns ett stort otillfredsställt behov av utbildning av tillsynspersonal. Detta torde vara än mera uttalat i de kommuner som också har ansvar för tillsyn av försöksdjur. Det räcker inte här med enbart en god allmän utbildning i djurskyddslagstiftning och i allmänna djurskyddsfrågor, utan det krävs också särskild utbildning i försöksdjursverksamhetens villkor, såväl ur vetenskaplig synvinkel som rörande det ganska omfattande speciella regelverket som omgärdar denna (tillstånd och ansvar, krav på utbildning, krav på etisk prövning, krav på journalföring, m.m.). Utan en sådan särskild utbildning torde det vara svårt för tillsynsmannen att utöva en meningsfull tillsyn, speciellt som det förordas att den inte bara skall bestå i kontroll utan också i information och rådgivning. Med tanke på det förhållandevis begränsade antalet kommuner med försöksdjursverksamhet (14 st enligt rapporten) är det tveksamt om en ''''''''fullständig'''''''' utbildning för tillsyn av försöksdjur behöver ingå i den ordinarie treåriga utbildningen på miljö- och hälsoskyddslinjen vid . Där ingår i djurskyddsutbildningen en särskild del Försöksdjur som omfattar teori + ett studiebesök på försöksdjursavdelning. Den särskilda utbildning som här förordas kan med fördel vara mera omfattande, men fortfarande innehålla dels teoretiska avsnitt rörande de för försöksdjur speciella lagstiftningsavsnitten med följdförfattningar, dels också både studiebesök och ''''''''inspektionsövningar'''''''' på någon eller flera större försöksdjursavdelningar. Det är viktigt att såväl teoretiska som praktiska avsnitt leds av kvalificerade lärare med gedigen erfarenhet av försöksdjursverksamhet. : Försöksdjurstillsynen utgör en begränsad och udda verksamhet. För såväl försöksdjuren som för försöksutövarna skulle en betydligt bättre utbildning av tillsynsansvariga vara befogad. Ett tänkbart sätt att uppnå detta skulle vara att ansvaret för tillsynen av försöksdjur låg centralt vid jordbruksverket och handlades av t.ex. en eller två utbildade veterinärer (motsvarande). Detta skulle kunna leda till en högre kvalitet på tillsynen samt en större enhetlighet i bedömningar i olika delar av landet. : Frågan om tillsynsansvaret skall ligga kvar på lokal nivå eller flyttas upp till regional alternativt central nivå, bör penetreras noggrant i samband med den av jordbruksverket aviserade översynen av regelverket för tillsyn av försöksdjur (s-verksamhet). Det viktiga för kvaliteten i tillsynen är att tillsynsmannens kompetens är på en tillfredsställande nivå. 2.3 : anser, enligt vad som därom sägs, att de i lantbruksstyrelsens rapport (1988:9) Tillsyn enligt djurskyddslagen, föreslagna åtgärderna skulle medföra en avsevärd förbättring då det gäller tillsynen av cirkusar. En granskning av nyssnämnda rapport ger vid handen, att lantbruksstyrelsen därvidlag föreslagit dels ett av veterinärbesiktning föregånget tillståndstvång inför varje cirkussäsong, dels ett bemyndigande att i samband med införsel av cirkusdjur få ta ut depositioner som säkerhet för kostnader i samband med eventuella åtgärder beträffande sådana djur, dels ock avgifter ''''''''för tillsyn enligt den beskrivna modellen''''''''. har konstaterat att cirkus är en av samhället försummad konstart. Rådet har därför företagit en utredning om cirkuskonstens villkor, bl.a. med sikte på uppröjning i den snårskog av bestämmelser och myndighetsanvisningar som hotar dess fortlevnad i landet. Resultatet publicerades i rapporten (1981:1) Samhället och cirkusen. hade emellertid rådet anledning att i ett remissyttrande förslag till en ny djurskyddslagstiftning redovisa sin samlade syn på olika frågor som rör cirkusdjuren. , som i remissyttrande avvisat de relaterade förslagen i lantbruksstyrelsens rapport 1988:9, har konstaterat att jordbruksverket i den nu aktuella rapporten 1992:3 i realiteten bara upprepat dessa förslag. Detta medför att rådet för sin del i alla avseenden hänvisar till innehållet i sistnämnda remissyttrande (dnr 1520/88-27). har självfallet inte något emot en förbättrad djurskyddstillsyn men anser att ett bemyndigande för jordbruksverket, att vid akut behov förbjuda offentlig föreställning av djur, skulle vara ett från djurskyddssynpunkt tillräckligt effektivt men för cirkusverksamheten i betydligt mindre betungande medel än ett tillståndstvång. 4 § i den nu upphävda kungörelsen (1959:486) om offentlig förevisning av djur skulle därvid kunna tjäna som förebild. Skulle av någon anledning ändå ett tillståndstvång införas i djurskyddsförordningen, vill i det sammanhanget hemställa om en motsvarighet till den i 57 a § samma förordning intagna föreskriften att avgift inte får tas ut för tillsyn över cirkusdjur. avstyrker avslutningsvis samtliga i rapporten 1992:3 framförda önskemål beträffande cirkusdjuren. 2.8 Kammarrätten i : I promemorian anges att tillsynen av tävlingshästar inte fungerar tillfredsställande. anför att sådan tillsyn inte bör ankomma på kommunen eftersom endast ett litet antal kommuner bedrivit tillsyn beträffande tävlingshästar under träning. Sistnämnda skäl är enligt kammarrättens mening knappast ett skäl att flytta tillsynsskyldigheten från kommunerna. anser att kommunernas tillsyn över djurhållningen över huvud taget är bristfällig och att det därför är nödvändigt att genom information och utbildning försöka förmå kommunerna att förstärka sina insatser på området. Om tillsynen över djurhållningen i allmänhet därigenom beräknas komma upp till en godtagbar nivå borde denna förbättring inträda även i fråga om tävlingshästarna. För det fall att en mera kvalificerad tillsyn än den som kan åstadkommas av kommunerna krävs och fråga blir om ändrade bestämmelser bör -- såsom också tycks vara avsett -- förslag i det avseendet inte läggas fram utan föregående utredning. I lantbruksstyrelsens rapport (1988:9) Tillsyn enligt djurskyddslagen föreslogs att alla cirkusar skulle inbesiktigas innan de började turnera. Förslaget möttes av kritik från vissa remissinstanser som ansåg att ett sådant krav på besiktning var att likställa med ett krav på tillstånd till verksamhet som uppställs i 16 § djurskyddslagen för viss näringsverksamhet. Förslaget föranledde ingen ändring i lagstiftningen och kommenterades heller inte närmare i den proposition som behandlade de i rapporten framförda förslagen till lagändringar. I den nu föreliggande rapporten uttalar jordbruksverket endast att de tidigare föreslagna åtgärderna skulle medföra en avsevärd förbättring. Om jordbruksverket avser att framföra samma förslag till lagstiftning är det nödvändigt att frågan blir föremål för utredning. 2.9 : Med hänsyn till allt flera svåra incidenter av ren djurskyddskaraktär inom den professionella hästsporten måste tillsynen vad avser tävlingshästar i träning byggas ut. Denna tillsyn är närmast helt obefintlig. Den bör ske under veterinärt överinseende och synes lämpligen kunna utformas i enlighet med det förslag, som dåvarande lantbruksstyrelsen framlade i sin rapport ''''''''Tillsyn enligt djurskyddslagen''''''''. För personal inom de kommuner som har tillsyn över försöksdjur, bör gemensam utbildning i försöksdjurshållning och djurförsöksetik vara en angelägen målsättning. Informationen om djurförsöksverksamheten inom en kommun löses enklast på så sätt att miljö- och hälsoskyddsnämnden erhåller kopia av samtliga ansökningar om etisk prövning, är närvarande vid de djurförsöksetiska nämndernas plenarmöten samt tillställes protokoll från nämnda möten i den mån allt detta inte redan sker. För tillsyn av dessa behövs hjälp av specialist på området, vilket i stor utsträckning saknas. Veterinär bör vara ansvarig för bedövning av hägnat vilt och därmed sammanhängande transport. Med hänsyn tagen bl.a. till djurparksdjurens varierande behov torde kommunerna för tillsyn av dessa djur behöva ta hjälp av experter från jordbruksverket. SVA finner det otillfredsställande att banveterinärer inte kan följa upp tävlingsanmälda eller under lopp skadade hästar på stall och i träningsmiljö. SVA tillstyrker jordbruksverkets förslag om utredning. SVA stödjer förslaget om att cirkus, som skall ut på turné, skall inbesiktigas före säsongstart. SVA saknar området renskötsel i rapporten. Ett eventuellt förbud eller inskränkningar i rätten att driva renar med terrängfordon och helikopter bör utredas. Hur kan försöksdjurstillsynen förbättras? SVA vill framhålla den resurs som finns i de specialinriktade veterinärer som är anställda vid universitetens försöksdjursenheter och läkemedelsindustrin. 2.11 : Den efterfrågade utbildningen för tjänstemän vid berörda miljö- och hälsoskyddsförvaltningar är angelägen. Detta framkom bl.a. vid den sammankomst som centrala försöksdjursnämnden anordnade med företrädare för lantbruksstyrelsen, UHÄ och LIF samt med representanter för tillsynsmyndigheterna. Vid sammankomsten diskuterades dels ett kommande utbildningsinnehåll och uppläggning, dels finansieringen av denna. Som en följd bl.a. av denna sammankomst tillsattes inom CFN en arbetsgrupp för att ta fram ett lämpligt utbildningsprogram. Sedan det slutgiltiga programmet diskuterats inom CFN överlämnades detta till lantbruksstyrelsen . saknas enligt CFN tillräckliga kunskaper hos tillsynspersonalen både om försöksdjurens biologi, användning, uppfödning m.m. och om myndighetsutövningen. CFN vill understryka vikten av att erforderliga medel tas fram så att den adekvata utbildning som krävs för att tillsynen skall bli meningsfull kan genomföras. En fullgod utbildning kan också medverka till att tillsynsfrågorna inom försöksdjursområdet får en större prioritering hos de berörda kommunala nämnderna. CFN vill påminna om den utvärdering av den djurförsöksetiska prövningen som CFN bedriver i egen regi och som sannolikt ligger klar . Erfarenheterna av denna utvärdering får ligga till grund för de eventuella andra förändringar av tillsynen och andra sammanhängande frågor som kan behövas för att förbättra förhållandena för försöksdjuren. 2.12 i län: eller kommun har tillräckliga resurser för att klara denna tillsyn, som kräver stora insatser och kunskaper. Särskilt otillfredsställande är den eftersatta tillsynen av träningskampar. Frågan om en effektivare tillsyn bör omgående bli föremål för överväganden. Inbesiktning inför varje ny säsong bör ske när alla djur är samlade. Krav på turnétillstånd förordas. Det är lämpligt att tillsynsansvaret i princip ligger på lokal nivå. Endast enstaka kommuner har emellertid tillräcklig kompetens för denna tillsyn. kommer att med uppmärksamhet följa den fortsatta utvecklingen hos kommunerna i detta avseende. infördes ett tillägg till 2 § i djurskyddslagen. Det är angeläget att konsekvenserna av detta tillägg för den lokala tillsynsmyndigheten särskilt uppmärksammas i jordbruksverkets vidare översyn av försöksdjurstillsynen. 2.13 i : Tillsyn av tävlingshästar under träning sker praktiskt taget inte alls. Kommunerna saknar i allmänhet resurser för att utföra en meningsfull sådan tillsyn. Inom hästsporten, i synnerhet inom de former där totalisatorspel och stora prissummor förekommer, finns uppenbara risker för att konflikter med djurskyddet kan uppkomma. En effektiv tillsyn är följaktligen mycket angelägen och ställer krav på en tillsynsorganisation med tillgång till särskild sakkunskap. vill förorda att det förslag som lades fram i lantbruksstyrelsens rapport , dvs. en särskild tillsynsorganisation för tävlingshästar, tas upp till förnyad prövning. 2.14 i län: anser att vilthägnen borde uppmärksammas särskilt av följande skäl. I och med att tuberkulos konstaterats på hjort i flera hägn så har livdjurshandeln begränsats genom centralt rekommenderade restriktioner på området. Detta kan leda, och har i vissa fall redan gjort det, till överbeläggningar med åtföljande stressituationer för djuren. Eftersom det också har införts besiktningsrestriktioner i samband med överlåtelse av slaktat vilt, så sker inte heller någon avskjutning som står i nödvändig proportion till beläggningen i hägnen. Beteckningen hägnat vilt skapar för den okunnige en upplevelse av att djuren inte behöver några större tillsynsinsatser från djurägarna utan att djuren kan ''''''''klara sig själva''''''''. Hjortägarna är ofta personer som antingen helt saknar erfarenhet av djurhållning eller åtminstone av hjortproduktion. Enligt uppfattning bör jordbruksverket verka för en landsomfattande tillsyn av framför allt hjorthägnen genom centralt styrda projekt, som kan genomföras av länsstyrelser och miljö- och hälsoskyddsnämnderna gemensamt. Försöksdjurshållningen är komplicerad rent praktiskt för berörda tillsynsmyndigheter men också svår att hantera i förhållande till intresset från massmedia och djurskyddsföreningar. anser att jordbruksverkets förslag till åtgärder, bl.a. översyn, samråd och utbildning, är betydelsefulla och bör genomföras. I detta sammanhang måste framhållas betydelsen av att bemyndigandet i 4 § djurskyddslagen (1988:534) måste omfatta alla djur och inte vara begränsat till animalieproduktionens djur och pälsdjur. tillstyrker ökade tillsynsinsatser på området tävling med djur, särskilt tävlingshästar. I och för sig kan frågan utredas vidare så som jordbruksverket föreslår, men eftersom det redan finns ett bra utformat förslag , borde det vara enklare att antingen verkställa förslaget eller att modifiera det. En sådan modifiering skulle kunna vara att den föreslagna veterinärorganisationen som regionala och lokala tillsynsmyndigheter anlitas i större utsträckning, exempelvis genom uppföljning och rapportering till veterinärorganisationen i fråga. tillstyrker jordbruksverkets synpunkt att de utredning föreslagna åtgärderna skulle medföra en avsevärd förbättring då det gäller tillsynen av cirkusar. Det är sannolikt det enda sättet att dels kunna påverka cirkusdjurens miljö- och transportförhållanden, dels tillse att djur som ej ingår i den offentliga förevisningen inte transporteras omkring i onödan och då ofta under ganska torftiga förhållanden. Tillsyn vid tävling och träning av hästar, oavsett om det avser trav-, galopp-, rid- eller annan hästsport, torde innebära ett krav på högst varierande kunskaper och erfarenheter ofta på expertnivå för att en sådan tillsyn skall vara meningsfull. För att få en tillfredsställande tillsyn av detta område skulle förmodligen kommunerna i de flesta fall få anlita tjänster utanför den egna personalen, eventuellt genom konsultverksamhet. Principiellt sett är förslaget om inbesiktning ett sätt att försöka förbättra djurhållningen -- som i många fall är uppseendeväckande dålig från svensk synpunkt -- hos turnerande utländska cirkusar. Från praktisk synpunkt torde det inte vara lätt att alltid uppfylla intentionerna med besiktningen. Åtskilliga frågor måste besvaras innan man i djurskyddsförordningen kräver ett tillstånd för att turnera. Problemen torde i första hand gälla de cirkusdjur som kommer från andra länder än . Vem skall inbesiktiga cirkusar från utlandet -- meddela tillstånd? De förhållanden som råder när en cirkus anländer till är i regel sådana att det är mindre lämpligt för gränsveterinären att försöka kontrollera om djurhållningen uppfyller de krav som ställs från svensk djurskyddslagstiftning. Någon uppfattning om uppstallningen av djuren kan inte fås vid gränsen. Å andra sidan kan en cirkus anlända till med första föreställning och uppstallningsplats i . De omedelbara bristerna vad t.ex. gäller transportfordonen måste då avhjälpas vid gränsen. Det måste också klargöras om veterinären i sådana fall skall ha samma möjlighet som tillsynsmyndigheten att besluta om föreläggande om avhjälpande av bristerna. anser att frågan om tillsyn av vilthägnen bör lösas och inriktas såväl på djurens välbefinnande som hägnets beskaffenhet bl.a. med hänsyn till länets övriga viltvård. Den nuvarande tillsynen anges i rapporten som ''''''''nästan obefintlig''''''''. För att få en bättre och effektivare tillsyn bör jordbruksverket komma med allmänna råd avseende tävlingshästar och hästtävlingsbanor. Tillsynsansvaret bör ligga på kommunerna och avgiftsfinansieras. bör samordna taxans konstruktion medan varje kommun bestämmer avgifternas storlek beroende på kostnad. Tillståndsplikt för hästhållning utöver vad som avser ridskolor bör övervägas, dvs. stuterier, stallplatsuthyrning o.d. bör åläggas tillståndsplikt. I tillsynen av cirkusdjur bör nya vägar väljas. Exempelvis bör svenska cirkusar besiktigas före turnéstart och då erhålla någon form av godkännande med villkor att klara både djurskydds- och hälsoskyddslag. Cirkusens hemmakommun bör utföra besiktningen. Utländska cirkusar besiktigas i samband med första föreställningstillfälle. Ett alternativ eller komplement är ett system med journalföring över djurens arbete och träning. Regler för godkännande och journalutformning bör kunna utarbetas av jordbruksverket. I städer och tätorter finns ofta någon zoo-affär. Tillsynen av djuren i dessa affärer har varit bristfällig, men den är tyvärr nödvändig. I anslutning till zoo-affären bedrivs ofta dels karantänsverksamhet och dels djuruppfödning. bör utkomma med allmänna råd avseende zoo-affärer inkl. dess biverksamheter. Tillsynen bör avgiftsbeläggas. 2.22 kommun: anser att tillsyn av tävlingshästar, vilthägn, djurparker och cirkusdjur skall ligga kvar på miljö- och hälsoskyddsnämnden.