prop · GG03250 · 1992-12-31 00:00:00 — Övriga riksgiltiga kursplanerfastställs av . Vihar i avsnittet om den nya läroplanen betonat att det är vår avsikt attmåldokumenten tillsammans skall uttrycka den strävan som skall genomsyraskolans undervisning och de kunskapsmål som eleverna skall nå, kraven. Ikursplaner för ämnen, som finns i den obligatoriska skolan, kommer varjekursplan att innehålla både mål att sträva mot och krav. Som framgår av avsnitt5 av denna proposition ställer en mål- och resultatstyrd skola som ärkursutformad andra krav på uppbyggnaden av kursplanerna. Kursplanerna skall isådan skola innehålla kursens syfte och mål samt de kunskaper eleverna skallha fått genom undervisningen, kraven. Av kursplanen skall kursens strukturframpå. Timplanernaför gymnasiesärskolan skall utgöra nettotid och anges i timmar påsamma sätt som sker för bl.a. gymnasieskolan. Vid omräkningen till nettotidhar vi utgått från nuvarande timplan, som omfattar , och från attläsåret har . Detta ger, i timmar och efter en vissavrundning, en nettotid på . Detta timtal bör fastställas som en minstagaranterad undervisningstid för varje elev och framgå av skollagen. Fördelningenav tiden mellan olika ämnen kan inte vara densamma som i motsvarande program igymnasieskolan. Så bör särskolans elever t.ex. habetydligt mer tid för idrott och hälsa samt estetisk verksamhet ängymnasieskolans elever. En del av eleverna igymnasiesärskolan kan ha behov av att få ägna mer tid åt vissa ämnen äntimplanen anger och mindre tid åt andra ämnen. Därför är det viktigt atttimplanerna inte är centralt låsta, utan att de kan jämkas lokalt genom beslutav styrelsen för utbildningen för att tillgodose behoven hos elever med skildaförutsättningar. Det skall också vara möjligt för rektorn att befria en elevfrån delar av undervisningen, om det finns särskilda skäl. Sådana kan varat.ex. att eleven inte orkar delta i eller kan tillgodogöra sigheltidsundervisning. Liksom i gymnasieskolanoch i särvux bör styrelsen för utbildningen få besluta om att inrätta lokalakurser i yrkesämnen. En lokal kurs skall ge kunskaper i ett eller flera ämneninom ett yrkesområde och svara mot sådana behov som inte tillgodoses genom ennationellt fastställd kursplan. Kursplaner och timplanerför lokala kurser skall fastställas av styrelsen för utbildningen. Även lokalakurser skall omfatta minst . Regeringensbedömning: Av gymnasiesärskolans totala timtal skall av timmarna pånationella och specialutformade program utgöras av arbetsplatsförlagd utbildning.Sådan utbildning syftar bl.a. till tillämpningsövningar och till inskolning iarbetslivet. Styrelsen för utbildningen beslutar vilka kurser eller delar avkurser som skall arbetsplatsförläggas och ansvarar för anskaffningen avplatser. Påmotsvarande sätt som gäller för gymnasieskolan bör det dockfinnas en möjlighet att byta ut den arbets-platsförlagda utbildningen motmotsvarande utbildning i skolan, om arbetsplatser inte kan skaffas. Bakgrundoch skälen för regeringens bedömning: I den nuvarande särskolan anordnasundervisning i arbetsteknik i form av inbyggd utbildning (19 §särskoleförordningen (1986:573) jämförd med 7 kap. 4, 5 och 7 §§ förordningen(1992:396) med vissa bestämmelser för linjer och specialkurser i gymnasieskolan).Eleverna i särskolans yrkesutbildning är i regel ute på arbetsplatser under treeller fyra 6-veckors praktikperioder . I gymnasieskolan skall denarbetsplatsförlagda utbildningen uppgå till lägst av den totala utbildningstidenpå de yrkesförberedande programmen. Flertalet av eleverna i gymnasiesärskolansyrkesutbildning är ute på arbetsplatser under i storleksordningen 35-50veckor. De behöver även i fortsättningen få möjlighet att vara på arbetsplatseri högre grad än gymnasieskolans elever och genom vistelsen där få möj- Särskolelever behöver också få möjlighet till en socialträning i arbetslivet, till erfarenheter från flera olika arbetsplatser ochtill inskolning på en blivande arbetsplats. Regeringen anser att en stor del avtiden för yrkesämnena bör förläggas till arbetsplatser och att omfattningenanges till av gymnasiesärskolans totala undervisningstid. Med dennautformning av regeln kan andelen höjas genom lokala beslut. Gymnasiesärskolan har - ilikhet med vad som gäller för gymnasieskolan - ansvaret för eleverna ävenunder utbildningen på arbetsplatserna. Styrelsen för utbildningen skallbesluta vad som skall arbetsplatsförläggas och ansvara för anskaffningen avplatser. På samma sätt som förnärvarande föreskrivs i 5 kap. 10 § gymnasieförordningen (1992:394) bör skolanha möjlighet att ersätta arbetsplatsförlagd utbildning med utbildning iskolan, om man praktiskt inte kan skaffa platser. Dennu förordade regleringen om arbetplatsförläggning av undervisning bör fåankomma på regeringen att meddela i förordningsform. Regeringensförslag: De nuvarande relativa betygen för elever i yrkesutbildningen ersättsmed ett mål- och kunskapsrelaterat betygssystem, som innebär att betygenrelateras till krav som anges i respektive kursplan. Betyg sätts på varjeavslutad kurs efter en betygsskala med betygsstegen Godkänd (G) och Väl godkänd(VG). För den elev som inte uppnår betyget Godkänd utfärdas i stället ett intygatt eleven har deltagit i kursen. Regeringensbedömning: Till kursplanerna skall fogas betygskriterier. Nuvarandeform av läsårsbetyg avskaffas. Iett slutbetyg samlas de betyg på kurser och de intyg om deltagande i kurser,som eleven har fått under sin utbildning i gymnasiesärskolan. Skälenför regeringens förslag och bedömning: Enligt särskoleförordningen skallelever, som får yrkesutbildning i dagens frivilliga särskola, få betyg i slutetav varje årskurs. Om det finns särskilda skäl får dock rektor besluta att betygi ett eller flera ämnen skall ersättas med intyg om att eleven har deltagit iundervisningen. Elever som får yrkesträning eller verksamhetsträning skall fåintyg om avslutad utbildning. Av Lsä 73 (s. 89) framgår att betyg skall sättasenligt den femgradiga betygsskalan. Regeringen förordar entvågradig betygsskala, som nära anknyter till den fyrgradiga skala som föreslåsför gymnasieskolan. Av varje kursplan skall det framgå vilka mål varje elevavses uppnå. Betygskriterier skall fogas till kursplanerna. Den elev som når högre äntill Godkänd-gränsen bör kunna få betyget Väl godkänd. För elever som inte nårupp till Godkänd-gränsen i gymnasiesärskolan bör inget betyg sättas. I ställetbör liksom nu ett intyg utfärdas om att eleven har deltagit i kursen. När ett system medbetygsättning successivt vid slutet av varje kurs införs, kan nuvarandeläsårsbetyg avskaffas. De betyg och intyg omdeltagande som en elev har samlat ihop under sin skoltid i gymnasiesärskolanskall samlas i ett slutbetyg. Ipropositionen (1992/93:220) om läroplan för m.m. har vi föreslagitatt stadieindelningen tas bort för alla skolformer på grundskolenivå. Detta föranlederändring bl.a. i skollagens kapitel om särskolan (6 kap.). Som det emellertidstod klart att ytterligare ändringar nu skulle föreslås i detta kapitel i denparagraf som berördes av stadieindelningen har vi samlat förslaget tilländringar i 6 kap. 3 § skollagen i denna proposition. 8 Vissa komvux- och särvuxfrågor 8.1 Programmål, kursplaner ochtimplaner Regeringensbedömning: Programmål och kursplaner för grundläggande vuxenutbildning ochsärvux bör revideras efter principerna för läroplanens två typer av mål, dvs.krav och mål att sträva mot. Timplanerna bör vara oförändrade. Skälenför regeringens bedömning: Regeringen har fastställt programmål, kursplaner ikärnämnen samt timplan för grundläggande vuxenutbildning. harfastställt kursplaner för övriga ämnen. Regeringen har också fastställtprogrammål för de delar av särvux som motsvarar den obligatoriska särskolansamt timplaner. Det ankommer på att fastställa kursplaner. Regeringenavser att fastställa programmål som är reviderade enligt den nya läroplanensprinciper med två typer av mål, dvs. mål som skall uppnås av alla elever,kraven, och mål som läraren skall sträva efter i sin undervisning. Avsikten ärockså att nya kursplaner skall fastställas för grundläggande vuxenutbildningoch för särvux att gälla fr.o.m. . De nya kursplanerna skallhuvudsakligen avse en anpassning efter principerna för läroplanens två typerav mål. Regeringenbedömer att de förändringar som har föreslagits beträffande grundskolanoch den obligatoriska särskolan inte bör påverka timplanerna för de så nyligeninförda utbildningarna grundläggande vuxenutbildning och särvux. Vi har i föregåendeavsnitt föreslagit att yrkesutbildningen i särvux och gymnasiesärskolan skallha gemensamma kursplaner i likhet med vad som gäller beträffande gymnasieskolanoch komvux. 8.2 Vissa ytterligare frågor om betygssystem och kurser Regeringensförslag: Den nuvarande tvågradiga betygsskalan i grundläggande vuxenutbildningoch särvux med betygsgraderna Icke godkänd och Godkänd kompletteras medbetygsgraden Väl godkänd. Dennatregradiga betygsskala tillämpas även i påbyggnadsutbildningar inom komvux. Särvuxanpassas till förändringen av gymnasiesärskolan. Iskollagen tas in bestämmelser om att utbildningen i komvux och särvux skallbestå av kurser. Bestämmelser införs i skollagen om att elever i komvux ochsärvux har rätt att fullföja en kurs som de har tagits in på och påbörjat.Bestämmelsen att undervisningen skall upphöra, om en elev saknar förutsättningaratt tillgodogöra sig utbildningen eller annars inte gör tillfredsställandeframsteg skall även omfatta elever i gymnasial vuxenutbildning ochpåbyggnadsutbildning. Regeringensbedömning: Till kursplanerna skall fogas betygskriterier. Skälenför regeringens förslag och bedömning: Den relativa betygsättningen har redantidigare övergivits inom den grundläggande vuxenutbildningen till förmån förmålrelaterade betyg i två steg. Även i särvux används en sådan betygsättning.Vad som krävs för betyget Godkänd anges i alla kursplaner. En centraltfastställd kursplan får lokalt delas upp på flera delkurser. Betyg sätts vidslutet av en kurs eller delkurs. Nuvarande tvågradiga skalaskulle i och för sig kunna bibehållas. Men mot bakgrund av att regeringen i daghar föreslagit att antalet betygssteg skall utökas till sex i ochatt gymnasieskolan och gymnasial vuxenutbildning skall ha en fyrgradigbetygsskala, är det motiverat att införa möjligheten att få överbetyg även inomden grundläggande vuxenutbildningen och särvux. Däremot finns det ingenanledning att utöka antalet steg till fler än tre. Flera steg behövs inte i enutbildning, vars slutbetyg inte används för urval till fortsatt utbildning. Isärvux kan rektorn nu besluta att ge intyg i stället för betyg. För att undvikamissförstånd vill regeringen påpeka att ingen förändring härav föreslås. I olikapåbyggnadsutbildningar inom komvux förekommer antingen relativbetygsättning i en femgradig skala eller den tvågradiga skalan Godkänd och Ickegodkänd. Regeringen föreslår att den tregradiga be- tygsskalan Icke godkänd.Godkänd och Väl godkänd skall tiUämpas Prop. 1992/93:250 även i dessautbildningar. Enligt12 kap. 1 § skollagen syftar särvux till att ge vuxna som är utvecklingsstördakunskaper och färdigheter motsvarande de som ungdomar kan få i denobligatoriska särskolan och i den del av den frivilliga särskolan som omfattaryrkesutbildning. Vi föreslår under avsnitt 7.1 att den frivUliga särskolanskall betecknas gymnasiesärskolan. Det som betecknats somyrkesutbildning kommer att återfinnas i de nationella och de specialutformadeprogram som vi föreslår skall införas i gyninasiesärskolan. 12 kap. I § börändras i detta avseende. Bestämmelserom att utbildningen i komvux och särvux skall bedrivas i fristående kurserfinns i förordningarna för respektive skolform. Att utbildningen består avfristående kurser är så grundläggnde för dessa skolformer att det bör framgåredan av skollagen. Den möjlighet till lokal indelning i delkurser som finnsför komvux och särvux bör bibehållas när det gäller grundläggandevuxenutbildning och påbyggnadsutbildning inom komvux samt den del av särvuxsom motsvarar den obligatoriska särskolan. Detta bör alltjämt regleras irespektive förordning. Bestämmelsernaill kap. 13 § och 12 kap. 12 § skollagen om att undervisningen i grundläggandevuxenutbildning respektive särvux skall upphöra så snart som eleven har uppnåttsådana kunskaper som utbildningen avses ge, passar mindre bra för utbildningsom anordnas i form av kurser och där betyg skall sättas först vid kursensslut. En elev som har tagits in för studier i en kurs i komvux eller särvux börsom huvudregel ha rätt att fullfölja den kurs som han eller hon har påbörjat.Dock bör, på samma sätt som , undervisningen för en elev i grundläggandevuxenutbildning och särvux kunna upphöra, om eleven saknar förutsättningar atttillgodogöra sig utbildningen eller annars inte gör tillfredsställandeframsteg. Detta bör även införas beträffande gymnasial vuxenutbildning ochpåbyggnadsutbildning. Dentidigare detaljregleringen av skolan har ersatts av mål- och resultatstyrning.Viktiga byggstenar i skolans övergång från detaljreglering till målstyrning ärrenodlingen av ansvaret mellan stat och kommun samt en tydligareansvarsfördelning mellan politiker och skolans personal. Skolverksamheten ärpoUtiskt styrd genom att avgörande beslut om mål och resurser fattas av förtroendevaldapå olika nivåer. Det faktiska genomförandeansvaret för att uppnå målen vilaremellertid på rektorer och lärare. Den nya läroplanen utgår från dennaansvarsfördelning. Motdenna bakgrund får lärarnas och rektorernas kompetens en ökad betydelse.Ansvaret att välja arbetssätt och precisera innehåll för att eleverna skallkunna uppnå de nationellt fastställda målen ankommer på lärarna. Detta ansvargäller såväl de kunskapsmål som fastställs i kurs- planerna för respektivekurs som de övergripande mål som läroplanen Prop. 1992/93:250 anger.Rektorernas pedagogiska ledningsansvar, uppdraget att främja de nationellamålen för skolan, liksom deras ansvar som chefer för en verksamhet,får ökad tyngd. Förutom det pedagogiska ansvaret har rektorerna ofta ettekonomiskt ansvar och ett ansvar för skolans personal. Allt detta kräverrektorer med en bredare kompetens . Detär emellertid inte bara förändringar i styrsystemen som har ökat kraven pålärarna och rektorerna. Skolan har fått ett ständigtutökat ansvarsområde. Den har, bl.a. till följd av att de flesta barn ochungdomar nu befinner sig i skolan , kommit att få en allt störrebetydelse för elevernas uppfostran. Utbildningsnivån bland medborgarna harhöjts kraftigt i vårt land under . Detta förhållandeutgör i sig en grund för utveckling och fördjupning av demoltratin. Dennaförutsätter medborgare som kan ta ställning på grundval av såväl personligavärderingar som sakunderlag och orientering om omvärlden. Den förutsätterockså en kultur som är öppen för motsättningar, uppmuntrar till debatt och tillatt kontroversiella frågor diskuteras. Sådana diskussioner måste även lärarna iskolan vara beredda på. Det krävs att lärarna uppmuntrar eleverna attsjälvständigt ta ställning i etiska frågor, som läraren i sinundervisning skall ta ställning för den värdegrund som skolan vilar på. Föräldraroch elever kräver ett ökat inflytande över skolan. Den valfrihetsreform somregeringen har inlett inom skolans område ger elever och föräldrar möjligheteratt i stor utsträckning välja skola. Detta innebär att grunden för konkurrenseninte enbart kommer att vara en viss profil på en skola utan också utbildningenskvalitet och lärarnas kompetens. Ett ökat inflytande över skolan innebär ocksåen möjlighet att påverka själva undervisningen i skolan. Övergångentill målstyrning, decentralisering och avregleringen av den svenska skolaninnebär att förutsättningarna ökar för att lärarna och andra anställda i skolanskall kunna utnyttja, utveckla och fördjupa sitt kunnande. Personalen på denenskilda skolan får ett allt större självständigt ansvar för verksamhetensamtidigt som kraven på vilka resultat undervisningen skall leda till blirtydligare. Lärarna har genom decentraliseringen av ansvaret för skolan ävenfått ökade möjligheter och skyldigheter att utveckla den egna skolan och attdelta i beslut om hur skolans resurser bäst skall användas. Detta ansvar delarden enskilde läraren med kolleger och annan personal inom skolan. Dettamedför en ny lärarroll och behov av en vidgad kompetens. Djupa kunskaper omoch i undervisningsämnena är en självklar utgångspunkt, liksom förmågan attstimulera elevernas lärande. Läraren behöver dessutom social förmåga, dvs,kunna kommunicera, få kontakt, vara kreativ och ha självkänsla. Läraren behöverkänna till skolan som system och hur beslut fattas. Vidare skall läraren kunnainitiera och delta i utvecklingsarbete och känna till och kunna användautvärderingsmetoder och ny teknik. Läraren skall också både kunna undervisa ioch tillämpa demokrati.Förmågan att hantera ett betydande inflytande över Prop. 1992/93:250undervisningen från elever och föräldrar är en viktig del av en lärareskompetens. Detsamma gäller förmågan att skapa kontakter mellan den gymnasialautbildningen och arbetslivet. Samtidigtär lärarna en yrkesgrupp som kanske mer än någon annan är utsatt föromgivningens krav och förväntningar. Alla har egna erfarenheter av lärare ochsåledes en uppfattning om vad som kännetecknar en bra eller dålig lärare.Därtill har samhället stora förväntningar på skolan och de problem och bristerskolan skall lösa. Det finns knappast något samhällsproblem, socialt problemeller någon kunskapslucka som inte leder till förhoppningar om skolansmöjlighet att finna en lösning. Många hoppas att skolan kan rätta tillbristerna och ge de unga allt som är bra att kunna och veta. Betydligt färrevill ta på sig att prioritera mellan krav och önskemål. Den uppgiften lämnas ipraktiken ofta tiU läraren, med risk för att också lärarna får bära kritikenför allt det som skolan inte kan, bör eller hinner göra. Detta förhållande kanvara en viktig del i bakgrundsbeskrivningen när lärarnas arbetssituationdiskuteras. 1allt för hög grad är läraryrket ett ensamarbete med begränsade möjlighetertill erfarenhetsutbyte och till att utvecklas kompetens-, personlighets- ochkarriärmässigt. Yrket är ensamt i den meningen att läraren ensam ställs införatt prioritera mellan många och delvis motstridiga krav och förväntningar.Samtidigt har det reella friutrymmet att göra sådana prioriteringar hittillsvarit otillräckligt. Men det är också ensamt i den praktiska arbetssituationen,där modem arbetsorganisation i arbetslag och institutioner med gemensamtansvar och professionell utveckling ännu inte har fått tillräckligt genomslag. Lärarnaskarriärmöjligheter inom skolområdet är starkt begränsade. För närvarandeinnebär en karriär oftast att läraren måste lämna undervisningen. Det ärviktigt att kommunerna erbjuder möjligheter till karriär ochkompetensutveckling. Kompetensutvecklingen av lärare är av yttersta vikt föratt regeringens mål om att skapa bästa skola skall kunna uppnås.Regeringen presenterar i det följande riktlinjer för kompetensutvecklingen avlärare inom skolområdet. Densnabba tekniska utveckling och de växande krav på skolan, som har beskrivitstidigare i denna proposition, ställer stora krav framför allt kanske pågymnasielärare med inriktning mot yrkesämnen. Utbildningenav gymnasielärare med inriktning mot yrkesämnen sker genom enpraktisk-pedagogisk utbildning om 40 poäng. För examen ställs det också kravpå relevanta ämnesteoretiska kunskaper, yrkesutbildning och yrkeserfarenheteller omfattande yrkeserfarenhet. Densnabba förändringen av arbetsuppgifter inom främst tekniska yrken påverkar ihög grad kompetensbehovet hos gymnasielärarna med inriktning mot yrkesämnen.Samarbetet mellan lärare i allmänna ämnen och yrkesämnen betonas allt mer. Desenares skyldigheter att i allt högre grad knyta kontakter med arbetslivetökar. Till dessa "klassiska" krav på gymnasielärare med inriktningmot yrkesämnen kommer följderna av reformeringen av gymnasieskolan. Traditionellt hargymnasielärarna med inriktning mot yrkesämnen Prop. 1992/93:250 själva hafthand om praktiskt taget hela undervisningen i yrkesämnena. Som statsrådet i propositionen om vissa gymnasie- och vuxenutbildningfrågor m.m.(prop. 1991/92:157) innebär emellertid reformeringen av yrkesutbildningarnatill 14 yrkesförberedande program att var och en av utbildningarna innehålleren mängd kurser som fordrar olika lärarkompetenser. Det blir därför iframtiden mycket svårt för en lärare att besitta alla skilda yrkeskompetenserinom ett program. En del av den utbildning som fordrar speciellalärarkompetenser eller utrustningar kan förläggas till arbetsplatser. Skolankan också för vissa utbildningsinslag ta in "experter", som har sinhuvudsakliga verksamhet inom det aktuella yrkesområdet. Den lärare som harmerparten av sin undervisning inom programmet kan få ansvar för att håUa sammanprogrammet. dessa skäl kommer regeringen att tillkalla en utredare för attgöra en översyn av kompetenskraven för gymnasielärare med inriktning motyrkesämnen utifrån deras framtida funktion och roll. En sådan översyn har ocksåförordats i betänkande. Genomavvecklingen av den statliga regleringen av tjänster för lärare har det blivit lättareatt skapa nya kombinationer av tjänster för lärare i olika utbildningsformer.Möjligheterna har således ökat för att ha utbytestjänstgöring mellan lärarefrån gymnasieskolan och komvux respektive universitet och högskolor.Regeringen anser att det är av stort värde, både för fördjupandet av lärarnasämneskunskaper och för möjligheten att få fler forskarutbildade lärare tillgymnasieskolan och komvux, att sådan utbytestjänstgöring kommer till stånd. Detär emellertid kommunemas respektive universitetens och högskolornas ansvar attsom arbetsgivare genomföra detta. Detbör också vara möjligt att erbjuda lärare ett vidgat pedagogiskt ansvar. Inomuniversitet och högskolor byggs på flera platser upp didaktiskt inriktadforskarutbildning, vilken kan vara en lämplig grund för mer avanceradepedagogiska ledningsuppgifter i skolan. Lärarebör också uppmuntras att fördjupa sina ämneskunskaper genom forskning. Detfinns för få lektorer inom gymnasieskolan. Regeringen tar upp detta iavsnitt 9.2 om lektorer. Ivid mening handlar läraryrkets utveckling om att komma bort från den snävatidsstyrningen där kraven på läraren oftast definieras i krav på hur lärarenskall använda sin tid i stället för vilka resultat som skall åstadkommas. Såvälhos kommuner som bland lärare förs nu en intensiv diskussion om hur läraryrketkan utvecklas. har det, enligt vår mening, blivit uppenbart attett framgångsrikt förändrings- och utvecklingsarbete kräver lärare som ärsjälvständiga som de är lojala mot de nationella målen. Övergångentill en mål- och resultatstyrd skola förstärker detta utvecklingsbehov.Diskussioner om ökad lärarprofessionalitet bör utgå från dessa förhållanden. Enökad lä-rarprofessionalitet är en viktig förutsättning för att uppnå denhöjning av kvaliteten påundervisningen, som är ett viktigt mål för skolpoliti- Prop. 1992/93:250 ken.Med professionalism menas här inte enbart motsatsen till amatö-rism. För attlärarna, liksom vilken annan yrkesgrupp som helst, skall kunna arbetatillsammans krävs en ram kring yrkesutövningen. En gemensam kunskapssyn, ettgemensamt yrkesspråk och en gemensam etik är viktiga faktorer för enyrkesgemenskap och en professionalisering av yrket. Frågorav denna art bör fortiöpande hållas öppna för diskussion inom lärarkåren ochmellan lärarna och de politiska beslutsfattarna. Ettled i lärarkårens professionalisering är att kraven på lärarna görs tydliga.Ett annat är att utbildning, fortbildning och forskning ordnas så att destödjer en professionalisering. Det är sannolikt så att man därmed skullekomma till rätta med en del av de lågstatusproblem som många lärare upplever . Isamband med diskussioner om lärarprofessionalitet har frågan om lärarcertifikataktualiserats. Chefenför presenterade vissa principer för lärarcertifikat ipropositionen om lärarutbildning (prop. 1991/92:75).