prop · GG0340 · 1992-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1992/93:40 om semesterlöneförsäkring för små företag p" Regeringenföreslår att anta de förslag som tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Ipropositionen föreslås en ny lag om försäkring raot vissa semesterlönekostnader.Enligt förslaget ges sraå företag rätt att teckna en försäkring för sådanasemesterlönekostnader som förorsakats av semesterlönegrundande frånvaro. Försäkringenskall vara uppbyggd på samma sätt som den särskilda försäkring mot kostnaderför sjuklön som tidigare införts för små företag. Dennya lagen föreslås träda i kraft . 1Riksdagen 1992/93. Propositionens lagförslag Prop. Lag omförsäkring mot vissa semesterlönekostnader 1 §En arbetsgivare kan försäkra sig hos den allmänna för kostnader för den del av en arbetstagares semesterlön som grundar sig pä frånvaro enligt 17 § semesterlagen (1977:480) ora de saramanlagda lönekost nadema under ett kalenderår inte beräknas överstiga 90 gånger det för året gällande basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäk ring. Vid beräkningen bortses från avgifter enligt lagen (1981:691) om social avgifter samt skatt enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa för värvsinkomster. Regeringenfår meddela ytterligare föreskrifter rörande villkoren för försäkringen. 2 §Ärende om försäkring enligt 1 § handläggs av den allraänna försäkrings kassa inom vars område arbetsgivaren är registrerad hos skattemyndighet för inbetalning och redovisning av arbetstagares skatt. Om arbetsgivaren inte är registrerad enligt vad som sagts, handläggs ärendet av den försäk ringskassa inom vars område arbetsgivaren är bosatt. I övriga fall handläggs det av Stockholras läns allmänna försäkringskassa. Denbehöriga får uppdra åt en annan försäkringskassa atthandlägga ärenden enligt 1 §. 3 §I fråga om handläggning av ärenden enligt denna lag tillämpas följande föreskrifter i lagen (1962:381) om allmän försäkring: 2 § om tillsyn, 2 a § om provisoriskt beslut, 4 § om återbetalningsskyldighet, 5 § om preskription, 6 § om förbud mot utmätning och om överlåtelse, 8 och 9 §§ om uppgiftsskyldighet, 9 a § om undantag från sekretess. 4 §De föreskrifter om omprövning och ändring av beslut som finns i 20 kap. 10 ocli 10 a §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring skall också tillämpas på beslut enligt denna lag. Föreskrifternai 20 kap. 11-13 §§ samma lag om överklagande av försäkringskassas ellerdomstols beslut skall också tillämpas på beslut enligt denna lag, om beslutetinnebär att arbetsgivaren inte får teckna försäkring. Iövrigt får beslut enligt denna lag inte överklagas. Dennalag träder i kraft . 2 Förslag till Prop. Lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1927:77) om försäkringsavtalskall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen tydelse Denna lag äger tillämpning på avtal, varigenom försäkringmeddelas av någon som driver försäkringsrörelse. Lagen gäller inte återförsäkring Lagen gäller inte äterförsäkring eller försäkring som avses i lagen eller försäkring som avses i lagen (1962:381) om allmän försäkring, la- (1962:381) om allmän försäkring, la gen (1973:370) om arbetslöshetsför- gen (1973:370) om arbetslöshetsför säkring, lagen (1976:380) om arbets- säkring, lagen (1976:380) om arbets skadeförsäkring, lagen (1979:84) skadeförsäkring, lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring eller la- om delpensionsförsäkring, lagen gen (1991:1047) om sjuklön. (1991: 1047) om sjuklön eller lagen (1992: 000) omförsäkring mot vissa semesterlönekostnader. Lagen tillämpas inte på försäkringar som avses i konsumentförsäkringslagen(1980:38). I förhållande till annan än försäkringstagaren tillämpas dock 25, 54- 58, 86 - 88, 95 och 96 samt 122 och 123 §§ även i fråga om sådanaförsäkringar. Vid tillämpningen av dessa bestämmelser gäller även 3 § förstastycket. Lagen tillämpas inte heller på trafikförsäkringar i denmån annat följer av trafikskadelagen (1975:1410). Denna lag träder i kraft . ' Senaste lydelse 1991:1990. 1992/93. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde . Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden . , ,, , , , , , , ,, , , , , , , P. Proposition om semesterlöneförsäkring för små företag Ibetänkandet (1989/90:AU21) Semesterlön m.m. konstaterade arbetsmarknadsutskottatt de nuvarande reglerna i semesterlagen skulle kunna leda till attsmåföretagare av ekonomiska skäl avstår från att anställa t.ex. unga kvinnor.Av såväl jämställdhets- som rättviseskäl ansåg utskottet att semesterlagensregler om semesterlönegrundande frånvaro borde ses över i syfte att undanröjade betydande negativa konsekvenserna för små företag. Enligt utskottet borderegeringen återkomma till med förslag till förändring avreglerna för semesterlönegrundande frånvaro. beslöt i enlighet medutskottet (rskr. bemyndigade regeringen dåvarande chefen för tillkalla en särskild utredare (dir. 1991:7) raed uppdrag att bl.a. se översemesterlagens regler beträffande små företags kostnader för de anställdassemesterlönegrundande frånvaro. Utredningen överlämnade i deceraber 1991betänkandet (SOU 1991:109) Semesterlöneförsäkring för smä företag. Ensammanfattning av betänkandet bör fogas till protokollet i dettaregeringsärende som bilaga 1. En förteckning över de remissinstanser som avgett yttrandeöver betänkandet har upprättats och bör fogas till protokollet som bilaga 2.Remissyttrandena finns att tillgå i (dnr A91/23851/AL). Förnärvarande har en arbetstagare rätt varje semesterårenligt 4 § semesterlagen (1977:480). Semesterlönen utgör avarbetstagarens under intjänandeåret förfallna lön i anställningen enligt 16 § samraalag. En arbetstagare skallnormalt arbeta in rätten till betalda semesterdagar. 1992/93:40 Utöversådan inarbetad semesterlön kan arbetstagaren vara berättigad till semesterlönför s.k. semesterlönegrundande frånvaro. Rättentill semesterlönegrundande frånvaro är reglerad i 17 § semesterlagen. Därföreskrivs att vissa typer av frånvarodagar skall grunda rätt till semesterlön.Gemensarat för är enligt förarbetena till semesterlagen att deavser frånvaro sora arbetsgivaren normalt har att räkna med. Reglerora semesterlönegrundande frånvaro - tidigare s.k. privilegierad frånvaro - harfunnits länge i den svenska lagstiftningen. Redan i den första semesterlagenfrän 1938 fanns en bestärrunelse om att vissa slag av frånvarodagar skullejämställas med dagar då arbete utförts när det gällde att beräkna rätten tillsemester. Vissa utökningar i den privilegierade frånvaron gjordes ochär 1965. Dennu gällande semesterlagen, som trädde i kraft , innebar enkraftig ökning av den frånvaro som grandar rätt till seraester. Detta skedde pågrundval av ett förslag års semesterkommitté. Kommittén hadeföreslagit en ännu större utökning men förutsatt att kostnaderna skullefördelas på alla arbetsgivare, för att inte en enskild arbetsgivare skulle drabbasorimligt hårt ora nägon arbetstagare råkade ut för t.ex. långvarig sjukdomeller annan frånvaro som grundade rätt till semesterlön. Kostnaderna bordeenligt kommitténs förslag jämnas ut genom att en begränsad riskfond inrättadeshos (). Efter en omfattande remisskritik av detföreslagna fondsystemet beslöts att utvidgningar i rätten tillsemesterlönegrundande frånvaro skulle genomföras utan någon särskild kostnadsfördelning. 17§ första stycket semesterlagen omfattar nu åtta olika slags ledighet, nämligen: 1.ledighet pä grund av sjukdom, 2.ledighet vid havandeskap ellerför vård av barn när havandeskapspenning, föräldrapenning eller tillfälligföräldrapenning utgår, 3.ledighet på grund av risk föröverförande av smitta, 5.ledighet för militärtjänst, 7.ledighet för svenskundervisningför invandrare, samt 8.ledighet för vård avnärstående. Förflertalet av de ovan uppräknade ledighetstyperna finns bestämmelser som påolika sätt begränsar den frånvarotid som är semesterlönegrundande. Underde år som gått sedan semesterlagen trädde i kraft har det - framför allt från småföretagarhåll- framförts krav på åtgärder för att lösa särskilt de mindre företagens probleramed kostnaderna för semesterlönegrundande frånvaro. 2.2 Rätten till semesterlönegrundande frånvaro enligt 17 § Prop. Ledighet på grand av sjukdom Ledighet på grund av sjukdom, i den män frånvaron underintjänande-året icke överstiger eller om frånvaron beror påarbetsskada. Den här punkten bör läsas tillsammans med paragrafensandra stycke som har följande lydelse: Vid tillämpningen av första stycket 1 skall frånvaro underde första av frånvaroperiod ej i nägot fall anses bero påarbetsskada. Har arbetstagare av anledning som anges i första stycket 1 varitoavbrutet frånvarande från arbetet under två hela intjänandeår, grundardärefter infallande dag av fränvaroperioden icke rätt till semesterlön. Rätten till semesterlönegrundande frånvaro är begränsad tillhögst under intjänandeåret. Det gäller inte i de fall sjukdomen berorpå en arbetsskada. Ledighet enligt lagen (1978:410) om rätt till ledighetför vård av barn, m.m. dels under tid för vilken havandeskapspenning utgesenligt 3 kap. 9§ lagen (1962:381) om allmän försäkring, dels under tid förvilken föräldrapenning utges i anledning av barns födelse eller adoptionenligt 4 kap. 3 och 5 §§ samma lag, i den män frånvaron för varje barn, ellervid flerbarnsbörd-sam-raanlagt, icke överstiger eller förensamstående förälder, , dels under tid för vilken tillfälligföräldrapenning utges enligt 4 kap. 10 och 11 §§ samma lag. Enligt lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård avbarn, m.m. (föräldraledighetslagen) har en arbetstagare som är förälder rätttill ledighet från sin anställning. Denna rätt omfattar i viss utsträckningäven andra än barnets föräldrar, t.ex. rättsliga vårdnadshavare ochfosterföräldrar. Den omfattar också i vissa fall den som stadigvarandesammanbor med en förälder. Ledighet enligt föräldraledighetslagen kan varasemesterlönegrundande i tre situationer, nämligen när den ledige arbetslagarenfår: 2.föräldrapenningi anledning av barns födelse eller adoption, eller En gravid kvinna har under vissa förutsättningar rätt tillhavandeskapspenning enligt AFL. Havandeskapspenning kan utgå tidigast från ochmed den sextionde dagen och längst t.o.m. den elfte dagen före dagen för denberäknade nedkomsten. med havandeskapspenning är semesterlönegrundande. Vid barns födelse eller adoption har var och en avföräldrarna rätt till semesterlön av föräldraledigheten. Förensamstående förälder är tiden . En förälder har enligt AFL rätt till tillfällig föräldrapenningi vissa situationer t.ex. för vård av ett sjukt barn, för besök pä barnetsdaghem (två kon- taktdagar ) ellervid s.k. pappaledighet när det kommer ett nytt barn i Prop. 1992/93:40familjen. Rätten till tillfällig föräldrapenning är på olika sätt tidsbegränsadenligt AFL. då föräldern fär tillfällig föräldrapenning är semesterlönegrundande. Ledighetpå grund av smittorisk Ledighetpå grund av risk för överförande av smitta, om arbetstagaren är berättigad till ersättning enligt lagen (1989:225) om ersättning till smittbä rare, i den mån frånvaron under intjänandeåret icke överstiger . Enarbetstagares ledighet på grund av risk för överförande av smitta är se-raesterlönegrundandeunder förutsättning att arbetstagaren har rätt till ersättning enligt lagen oraersättning till smittbärare. Rättentill semesterlönegrundande frånvaro på grund av smittorisk har tidsbegränsatspå sarama sätt som i 17 § punkt 1. Ledighetför utbildning, som ej enligt annan lag medför rätt till semester lön, ora arbetstagaren erhåller korttidsstudiestöd, vuxenstudiebidrag eller utbildningsarvode enligt studiestödslagen (1973:349) eller om utbildningen till väsentlig del avser fackliga eller med facklig verksamhet sammanhäng ande frågor, i den män frånvaron under intjänandeåret icke överstiger . Enligtlagen (1974:981) om arbetstagares rätt till ledighet för utbildning (stu-dieledighetslagen)har en arbetstagare en tämligen omfattande rätt att vara ledig för studier. Rättenatt vara frånvarande frän arbetet och grunda rätt till semesterlönär dock raera begränsad. Den förutsätter antingen att arbetstagaren erhållerkorttidsstudiestöd, vuxenstudiebidrag eller utbildningsarvode enligtstudiestödslagen, eller att utbildningen till väsentlig del avser fackliga ellermed facklig verksamhet sammanhängande frägor. Ledighetför militärtjänst och vapenfri tjänst Ledighetpå grand av sädan i 27 § värnpliktslagen (1941:967) eller med stöd däravlöreskriven tjänstgöring-om , som ej är beredskaps övning och ej heller direkt ansluter sig till grundutbildning, eller ledighetpä grand av motsvarande vapenfri tjänst, i den män frånvaron under intjä nandeåret icke överstiger . Värnpliktstjänstgöringenär enligt värnpliktslagen uppdelad på grandutbildning och repetitionsövningar. Enarbetstagares rätt till semesterlönegrundande frånvaro vid värnpliktsutbildningenär i praktiken begränsad till den tid som han utför repetitionsövningar. Rätttill semesterlön föreligger endast under ett intjänandeår. Ledighet för civilförsvarstjänst Prop. 6-Ledighet på grund av att arbetstagaren efter det kalenderår då han fullgör tjänstgöring i civilförsvaret än då civilförsvarsberedskapråder eller beredskapsövning fär anordnas vid försvarsmakten, i den månfrånvaron under intjänandeåret icke överstiger . Densom fullgör civilförsvarstjänst har i vissa fall rätt till semesterlön för frånvarotiden.Liksom i punkt 5 är endast under intjänandeåret se-mesterlönegrundnande. Ledighetför svenskundervisning för invandrare 7.Ledighet enligt lagen (1986:163) om rätt till ledighet för svenskundervisningför invandrare. Invandrarehar under vissa förutsättningar rätt till ledighet för att lära sig svenska.Detta regleras i lagen (1986:163) om rätt till ledighet för svenskundervisningför invandrare (ledighetslagen). Rätten att delta i svenska för invandrare (sfi)regleras i skollagen (1985:1100). Vilka invandrare som omfattas resp. inteomfattas framgår av 13 kap. 6 och 7 §§ skollagen. Dentid som arbetstagaren är ledig för att delta i svenskundervisning förinvandrare skall räknas som arbetad tid enligt 1 § andra stycket ledighetslagen. Rättentill semesterlön vid denna typ av frånvaro gäller så länge undervisningen ikommunens regi pågår. 8.Ledighet enligt lagen (1988:1465) ora ersättning och ledighet för närståendevård. Omen arbetstagare har en närstående som är svårt sjuk har arbetstagaren rätt attvara ledig för att värda denne. Ersättning utges med belopp motsvarandevårdarens sjukpenning. Rätten till ersättning och ledighet är knuten till densjuke - inte till arbetstagaren - och utgår under sammanlagtför samtliga personer som nägon gång tar ledigt och vårdar den sjuke. 2.3 Utredningens kartläggning av den semesterlönegrundandefrånvaron Utredningenhar genomfört en omfattande kartläggning av den semesterlönegrundandefrånvaron. Kartläggningen grundar sig på ett material från Statistiskacentralbyråns arbetskraftsundersökningar (SCB/). Det är hämtat ur 1989 årsinkomst- och förmögenhetsregister. Materialet visar dels alla utbetalningarunder frän och ianslutning till sädan frånvaro som kan vara semesterlönegrandande, delssamtliga lönesummor för . SCB/har fördelat siffrorna på olika arbetsgivargrupper,branscher, län etc. Förhällandetmellan utbetalningarna från och Centrala ä enasidan och samtliga lönesummor å den andra har ansetts utgöra ett mätt päomfattningen av den semesterlönegrundande frånvaron. Det har inte varitmöjligt för SCB/att ta hänsyn till de tidsfrister som finns inskrivna i 17§ semesterlagen och få fram precis de siffror på utbetalningar frånförsäkringskassan och som motsvarar dagar inom de i lagenangivna tidsfristerna. Utredningen har fått utgå från att all frånvaro som harvarit förknippad med rätt till ersättning frän resp.Centrala grundat rätt till semesterlön. Detta har emellertidi det stora hela ansetts sakna betydelse för resultatet. Den genomsnittliga frånvaronför samtliga arbetsgivargrupper var . Fördelat på olika slag avledighet omfattade den semesterlönegrandande frånvaron på grund av sjukdom 7procent (5,6 för män och 8,9 för kvinnor), föräldraledighet inkl. tillfälligföräldrapenning (0,6 för män och 4,3 för kvinnor) och studier 0,2procent. Av kartläggningen framgåratt omfattningen av arbetstagarnas semesterlönegrundande frånvaro generelltsett inte var högre för smä företag än för genomsnittet. Tvärtom har dennafrånvaro visat sig vara lägre i arbetsgivargrupper med upp till 20 anställda.De arbetsgivargrupper som generellt sett uppvisade den högstasemesterlönegrundande frånvaron var kommuner och landsting, , medanstatliga myndigheter uppvisade den lägsta, . Inteheller branschvisa eller länsindelade uppställningar av de framräknadekvoterna visade på högre frånvaro för små företag än för andra. 3.1 Semesterlöneförsäkring för små företag Mittförslag: För smä företag införs en möjlighet att hos försäkringskassanförsäkra sig för semesterlönekostnader som förorsakats av semesterlönegrundandefrånvaro. För rätt att teckna försäkring krävs att arbetsgivarens lönekostnaderunder ett kalenderår inte beräknas överstiga summan av 90 basbelopp enligtlagen (1962:381) om allmän försäkring. Vid beräkning av lönekostnaden skallbortses från avgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter samt skattenligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Regeringenbemyndigas att meddela ytterligare föreskrifter rörande villkoren förförsäkringen. Ett tillägg görs i lagen (1927:77) om försäkringsavtal för attklargöra att den lagen inte skall tillämpas på försäkring hos en allmänförsäkringskassa mot kostnader för semesterlön. Utredningensförslag: Överensstämmer i stort sett med mitt förslag. Remissinstanserna:Remissinstanserna är övervägande positiva till förslaget. Landstingsförbundetoch avstår från att yttra sig och Kammarrätten iGöteborg anser sig inte kunna bedöma behovet av en sådan försäkring. Kammarrätteni och () pekar på att Prop. 1992/93:40 1§ lagen (1927:77) om försäkringsavtal bör kompletteras med uppgift om att denlagen inte skall tillämpas pä försäkring hos en allmän försäkringskassa motkostnader för semesterlön. anser det rimligt att de kostnadsmässiga konsekvensernasom är svära att överblicka följs upp och utvärderas efter införandet. () anser att premien skall vara läg ora försäkringenskall vara av intresse för företagen. Premien för sjuklöneförsäkringen ärenligt SAF:s mening för hög. FörsäkringsanställdasFörbund anser att försäkringen bör utformas på sådant sätt att den blirattraktiv och ett raedel för sraåföretagarna att kunna budgetera sina kostnaderi förväg. Förbundet pekar på att kan den se-raesterlönegrundandefrånvaron fungera som en rekryteringsbroms. anser att man skall ändra giltighetstiden för företagare utananställda som t.ex. på grund av egen sjukdom måste anställa en ersättare. I ensituation där den som tar försäkringen inte tidigare varit arbetsgivare ochdärmed inte varit berättigad att teckna försäkringen är det orimligt attförsäkringen träder i kraft först efter en å tvä månader. Skälenför mitt förslag: Denav utredningen genomförda kartläggningen har visat att de smä företagenskostnader för semesterlönegrundande frånvaro inte är oproportionerligt stora.Som utredningen påpekat kan dock enskilda smä företag drabbas hårt av kostnadersom de inte haft anledning att förutse. Det finns därför oavsett resultatet avkartläggningen skäl att söka finna en lösning pä de små företagens problem idetta samraanhang. Jagdelar alltså utredningens uppfattning att det bör skapas bättre förutsättningarför sraå företag att klara av oförutsedda kostnader som uppstår i samband med seraesterlönegrundandefrånvaro. Jag håller ocksä med utredningen om att de vägar som tidigarediskuterats för att åstadkomma en kostnadsutjämning, nämligen inrättande av ensemesterlönefond resp. överförande av betalningsansvaret för semesterlön tillstaten, inte kan komma i fräga. Införandetav en seraesterlönefond som skulle förvalta all semesterlön skulle innebära utjämnade kostnaderna för den semesterlönegrundande frånvaron mellan allaarbetsgivare, vilket naturligtvis skulle vara till fördel för småföretagare somdå skulle slippa att riskera stora oföratsedda seraesterlönekostnader. Detskulle dock inte vara acceptabelt att förespråka ett adrainistrativt systerasom skulle bli mycket kostnadskrävande för samtliga arbetsgivargrupper för attlösa ett problem som bara berör småföretag. Ettannat alternativ är att kostnaderna fördelas pä saratliga arbetsgivare sä attden som betalar ut ersättning ocksä svarar för semesterlönen.Det innebär att staten genom . Centrala studiestödsnämndeneller nägon annan tar över kostnaderna. terlönär dock kopplad till den tid som arbetstagaren har innehaft anställning Prop.1992/93:40 under intjänandeåret och till arbetstagarens under intjänandeåretförfallna lön. Vare sig försäkringskassorna eller RFV har nägon registrering avarbetsgivare eller anställningsperioder. Den sjukpenninggrundande inkomsten (SGI)beräknas på en förväntad ärlig inkomst som den försäkrade kan antas komma fäför eget arbete. Den försäkrade får behålla sin SGI i vissa situationer dä haninte har anställning och vid beräkning av SGI bortses från sådan inkomst somöverstiger basbeloppet. Uppgifternainom socialförsäkringsadministrationen är således inte tillräckliga för attutgöra underlag för beräkning av semesterlön enligt nuvarande bestämmelser isemesterlagen. Att överföra betalningsansvaret till staten skulle medföranackdelar som ökad administration, bristande överensstämmelse mellan inkomstoch semesterlön m.m. Den utjämning som skulle ske av de smä företagenssemesterlönekostnader stär inte i proportion till de olägenheter som skulleuppstå. Denförsäkringslösning som utredningen skisserat har däremot uppenbara fördelar.Utredningens förslag har arbetats fram efter samråd med företrädare för RFVoch har utformats efter förebild av den inrättade försäkringen motkostnader för sjuklön. Enligt lagen (1991:1047) om sjuklön, som trädde i kraftden , skall arbetsgivaren enligt huvudregeln svara för sjukersättningentill arbetstagaren av en sjukperiod, räknat från denförsta dagen då arbetstagaren skulle ha utfört arbete åt arbetsgivaren. För attinte detta skall bli alltför betungande för smä företag, kan en arbetsgivaresom inte har högre lönekostnader än vad som som genomsnittligt sett motsvararungefär 15 heltidsanställda, teckna en försäkring för sjuklönekostnader överen viss nivå. Dä utredningsbetänkandet överlämnades föreskrev den nämnda lagenatt arbetsgivare, vars sammanslagna lönekostnader inte översteg 60 basbelopp,hade rätt att försäkra sig mot kostnader för sjuklön. Den 19 december 1991ändrades lagen (genom SFS 1991:1988) så att gränsen höjdes till 90 basbelopp. Utredningenhar undersökt om det finns privata försäkringslösningar och funnit att någralämpliga sädana inte finns att tillgå. Det är mot den bakgrunden jag föresläratt de allmänna försäkringskassorna nu får möjlighet att erbjuda en sådanförsäkring. Praktiskt och kostnadsmässigt innebär det inte en alltföromfattande åtgärd att utvidga det statliga försäkringssystem som redan finnsmed en ytterligare del i försäkringen för små företag. Försäkringen är tänktatt fungera så att kostnaderna för försäkringen bärs av försäkringstagarna.Utvecklingskostnaderna för försäkringen beräknar RFV uppgå till ca 700 000 kroch informationskostnaderna till ca . Denärmare villkoren i övrigt som bör gälla för en sädan försäkring anser jag intebehöver lagregleras. Regeringen bör i stället bemyndigas att meddelaföreskrifter ora sädana villkor. Lagen(1927:77) om försäkringsavtal (FAL) äger tillämpning pä avtal, var igenom försäkring meddelas av nägon som driver försäkringsrörelse. Vid till komsten av lagen (1991:1047) om sjuklön gjordes en ändring i (FAL) för att klargöra att den lagen inte skall tillämpas på försäkring hos en allmän försäk ringskassa mot kostnader för sjuklön. Ett motsvarande undantag i FAL bör göras för försäkring enligt den nu föreslagna lagen.