prop · GG03226 · 1992-12-31 00:00:00 — Underde har i genomsnitt planterats ca 500 miljonei skogsplantor iSverige . svarar för drygt en tredjedel avproduktionen. och andia skogsbolag föi cKh privataplantskolor för . Åtminstone sex av tio privata mindre skogsägare, somplanterade , köpte plantor avskogsvårdsorganisationen. Marknaden präglas av en viss överkapacitetsom delvis är betingad av konjunkturläget Skogsvårdsorganisationenhar 19 plantskolor lokaUserade på olika stäUen i landet DärtiU kommer ett antalkyl- CKh frysteiminalei där plantor kan lagras i samband med tUstributionen tiUskogsägama. Behovet av frö tillgodoses genom insamUng i skogsbestånd (Kh genomproduktion i fröplantager. Viss import av fiämst gran&ö förekommer.Försäljning och leverans av plantor till enskUda skogsägare sköts huvudsakUgenav skogvårdsstyrelsemas distriktspersonal. Frö- CKh plantverksamhetens ekonomiredovisas skild från annan uppdragsverksamhet. () har analyserat det statUga engagemanget i frö-CKh plantproduktionen.Verket drar den slutsatsen att den marknadsmässiga (Kh pr(xluktionstekniskautvecklingen har försvagat bärkraften i de urspmngligaskogspolitiska motiven för en kommersiell statUg plant-produktion i myndighetsform.RRV anför vidare bl.a. följande. I takt med ökande marknadskonkuirens har detskogspolitiska uppdraget till skogs-våidsoiganisationens plantverksamhet blivitoklart med tilltagande konflikt meUan skogspolitiska cKh företagsekonomiskamål. Skogsvåidsoiganisa-tionens plantveiksamhet visai på öveiskott i det åiUgaresultatet, men upp-fyUei inte statens avkasmingskrav på förtänmingspliktigtkapital. reUaproblemen kommei att föidjupas undei till följd av en Prop. 1992/93:226fortsatt försämrad efterfrågeutveckling, varför en omstrakmrering ochfinan-sieU rekonstruktion av verksamheten bör genomföras. En utveckladmyncUg-hetsroU inom frö- och plantverksamheten blir enligt RRV aUt svårare artförena med skogsvårdsmyncUghetens kommersiella inttessen på samma område. Ävenom den kommersieUa plantverksamheten ger visst stöd för myndighetsverksamhetenhar detta inte avgörande betydelse för möjUghetema att fuUgöramyncUghetsuppgiften. AUt talar enUgt RRV för en separation av myndighetsuppgiftemafrån den affärsdrivande plantverksamheten. RRV redovisar treorganisationsm(xleller, nämUgen en bolagisering av hela plantverksamheten, enbolagisering av enbart plantpr(xluktionen (Kh en cUvisionalisering avplantverksamheten. RRV föreslår sammanfatmingsvis attskogsvåitisoiga-nisationens kommersiella frö- (kUplantverksamhet avvecklas i nuvarande form (Kh att staten bUdar ettaktiebolag för produktion, försäljning och cUstri-bution avskogscxUingsmaterial. RRV anser att förändringen bör föregås av enomstmkturering cKh finansiell rekonstraktion av den nuvarande plantverksamheteni syfte att ge det nya plantbolaget goda affärsmässiga föratsättningai.Förändringsaibetet böi inledas skyndsamt med hänsyn tUl det akmeUa marknadsläget(Kh de relativt långsiktiga ekonomiska åtagandena som gäUer förplantprcxluktionen. RRV anser i fråga om fröverksamheten att flera skäl talarföi att ett statiigt plantpioducerande företag, i likhet med andra störteplantpKxiuceiande bolag, förfogai övei sin egen fröföisörjning. Uppbyggnadenav det föreslagna plantbolaget bör därför kunna ske med inrikming på attfroverksamheten integreras med plantverksamheten i det nya företaget Näringsfrihetsombudsmannenhar i en granskning av verksamheten starkt understrukit attförsäljningsverksamheten bör skiljas från myncUghetsperso-nalens uppgifter. Kommitténhar redovisat en rad motiv både föi och emot ett statUgt engagemang i frö- ochplantproduktionen. Kommittén anser att de skogspolitiska motiven härför har nunskati betydelse. Dessutom kan enUgt kommittén en viss minskning av plantbehovetföratses eftersom det ingår i den nya skogspolitiken att andelen avverkningarmed efterföljande plantering tiUåts att minska tiU förmån för andraavverkningsformer. Kommittén anser att en bolagisering av frö- CKhplantverksamheten måste ske sammanhåUet, bl.a. därför att verksamhetema redani dag är integrerade. Föregen del viU jag först slå fast att det redan med gällande skogspoUtik ärskogsägarens ansvar att vidta de återväxtåtgäider som behövs efter awerkning.Denna grandprincip föreslås inte ändrad. Det är sålunda skogsägaien själv somskall se tiU att de skogsplantor eUer skogsfrö som används uppfyllerlagstifmmgens krav både i fråga om kvaUtet och antal. Å andra sidan har hanrätt att kräva tycUig varadeklaration av det frö CKh de plantor som bjuds ut Medhänsyn tiU att skogsägandet är så spritt över hela landet och att omfattningenav skogsbruket skiljer sig så starkt meUan olika fastigheter cKh skUda år, hardet varit en styrka att skogsvårdsorganisationen har bedrivit frö- CKh plantprcxiuktion i så storomfattning under en följd av år. Jag viU särskUt fram- Prop. 1992/93:226 hållaatt det inte har varit fråga om någon subventionerad verksamhet. Däremot hai detbUvit aötmci uppenbart att det äi svårt att skUja på en kommei-siell veiksamhetoch myncUghetsveiksamhet i ansluming till maiknadsföi-ingen av picxluktema.Detta hai säiskilt påpekats av . Vadjag nu har sagt talar, lUcsom den av regeringen tiUämpade principen attkommeisicU veiksamhet inte skaU bedrivas i myndighetsfoim, föi attskogs-vårdsoiganisationens frö- CKh plantveiksamhet helt skUjs av frånorganisationens övriga verksamhet cKh att den samlad överförs till ett aktiebolag.Detta innebäi bl.a. att skogsvåidsorganisationens anstäUda i fortsätmingen inteskaU engageras i marknadsföring (Kh cUstribution av skogsfrö och skogsplantor.OmbUdningen bör ske så snart som möjUgt Målet bör vara att den skall vara heltgenomförd . Mittförslag innebär att staten kommer att vara engagerad i frö- cKh plantprcxluktionentUls vidare men i annan företagsform. Jag anser emellertid att Sttävan bör varaatt finna andra ägarinttssen för hela eller delar av verksamheten. Jag vUldcKk framhåUa att min bedömning i detta avseende inte innebär att veiksamhetenskall styckas upp. Tvärtom äi det viktigt att den kan drivas vidare i samladfoim. Vid lämpUgt tillfäUe cKh i lämplig omfattning böi verksamheten sålundakunna privatiseras. Statens ägardel bör kunna minskas antingen genomförsäljning av aktier eUer genom nyemission riktad tiU annan än staten. Dettaär i Unje med beslut om privatisering av statligtägda företag (prop. 1990/91:69, bet. 1990/91 :NU10, rskr. 1990/91:92). Enbolagisering bör formeUt ske så att ett nybildat aktiebolag tar över verksamhetenmed tiUhörande tUlgångar och skulder. Det bör ske med utgångspunkt i detbokförda värdet. TiUgångama utgöis av både fast och lös egendom. Även derättigheter och skylcUgheter som är förknippade med verksamheten bör, om detär rättsUgt möjUgt, tas över av bolaget sker genom att bolagetförvärvar samtiiga tillgångar cKh skulder i frö- CKh plantverksamheten. DettamöjUggörs genom att staten tecknar aktier i bolaget Vadgäller pensionsåtagandena gäller i likhet med överlåtelse av statUg verksamheti övrigt att avtal skaU näffas mellan staten och motparten om hurbetalningsskyldigheten för de upparbetade pensionsåtagandena i verksamhetenskall överföras tiU motparten. Huvudregeln är att statUga verksamheter som skaUbolagiseras tar med sig de pensionsåtaganden som är upparbetade i verksamheten.Ansvaret för de pensionsåtaganden som hänför sig till frö- ochplantverksamheten böi således övertas av bolaget. Detta rår betydelse för denavknoppade verksamhetens ekonomiska ställning genom an pensionsskulden skaUbalanseras mot tUlgångama i form av reaUcapital m.m. Detbör ankomma på regeringen att närmare utforma vUlkoren för överföringen avtiUgångar och skulder. Jag viU i detta sammanhangredovisa att jag har för avsikt art före- Prop. 1992/93:226 slåregeringen att en uttedningsman tUlsätts för an förbereda (Kh efter riksdagsbeslutetpraktiskt genomföra bolagiseringen. Somjag har redovisat i det föregående finns det av flera skäl anledning att vidtaåtgärder för en stnikmirationalisering av verksamheten. En sådan rationalisering,som bör göras , måste innebära såväl slutUg necUäggning (Khsamordning av verksamhet som necUäggning tiUs vidare. Det bör ankomma påSkogsstyrelsen eUer det nya bolaget att besluta om detta. Ienlighet med vad jag nu har anfört hai inom Joidbraksdepartementet upprättatsförslag tiU 1. lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429), 2. lag om ändring i vattenlagen (1983:291), 3. lag om ändring i lagen (1983:428) om spridning av bekämpningsmedelövei skogsmaik, 4. lag om ändring i natuivårdslagen (1964:822), 5. lag om ändring i växtskyddslagen (1972:318), 6. lag om ändring i plan- cKh bygglagen (1987:10). Lagföislaget2 har upprättats i samråd med statsrådet , förslagen 3 och 4 efter samrådmed chefen för naturresursdepartementet och förslaget 6 efter samrådmed statsrådet . Paragrafenhar sin motsvarighet i nuvaiande I §. Iparagrafen ges i första stycket en sammanfattande beskrivning av statsmaktemaskrav i fråga om skötseln av landets skogar. Som framgår av den allmännamotiveringen har paragrafen formulerats för att ge uttryck för ettproduktionsmål och ett med detta jämstäUt miljömål. Ipaiagiafen används begreppet skog föi att beteckna såväl skogsmaiken som denskog som finns på sådan maik. Enligtparagrafens andra stycke skall hänsyn tas till andra allmänna intressen.Bestämmelsen skUjer sig från den nuvarande bara så tiU vida attnamr-vårdsintresset inte längre anges särskUt Den ändringen är en följd av attparagrafens föista stycke i sin nya lydelse inte bara omfattai ettpicxluktionsmål utan (Kkså ett miljömål. SjälvfaUet skall dcKk även ifortsättningen naturvårdens intressen i vidare bemärkelse beaktas vid skötselnav skog. Begreppet naturvård innefattar både den vetenskapUga CKh den scKialanamrvärden, dvs. såväl naturmUjön i vidare mening som friluftsUv och rekreationi olika former inkl. jakt CKh fiske. Ibegreppet natur innefattas även den kulmrpräglade Prop. 1992/93:226 naturen,t.ex. gamla lövängar och betesmarker vais bevaiande i tracUtions-enlig hävdbidiar tUl kännedom om det gamla cxiUngslandskapet ellei som utmärker sig försärskild skönhet. Somjag nämnt i det föregående skall skogsnäringen verka i samspel med andrasamhällssektorer. I enUghet härmed skall hänsyn tas tUl bl.a. den regionalabalansen CKh sysselsätmingen. Liksom ticUgare skaU hänsyn också tas tiUkulturmUjövårdens (Kh rennäringens intressen. Paragrafenkan fömtsättas ha ett pedagogiskt väide men kan CKkså tjäna tiU ledning vidtolkningen av lagens övriga bestämmelser. Paragrafenhar tiUförts ett nytt stycke med en beskrivnmg av vad som i lagen avses medskogliga impediment Av beskrivningen framgår att det skaU vara fråga om marksom inte äi lämplig föi viikesproduktion utan pioduktionshöj-ande åtgärder.EnUgt lagens skogsmarksdefinition är en mark lämplig för virkesprcxiuktion omden enUgt vedertagna bedömningsgmndei kan producera i genomsnitt minstenkubikmeter viike per hektai. De skogUga impecUmenten äi alltså maikeisom hai en lägre picxiuktionsföimåga under föratsättning att de inte cUkas uteller någon annan produktionshöjande åtgärd vidtas. DetskaU enUgt definitionen vidare vara fråga om marker som antingen bär skog eUerhar föratsätmingai att bäia skog. Den sismämnda bestämningen innebäi attutanföi definitionen faUer marker som inte används eller har använts på ettsådant sätt att de kan bli skogbevuxna. Denändring som gjorts i paiagrafen hänför sig till punkt 3 i första stycket scjmbeskriver skyldigheten att anlägga ny skog på mark som är bevuxen med SärskUtdålig skog. Även om det inte längre uttryckligen sägs i lagtexten syftar punkt3 (Kkså i sin nya lydelse på skogsbestånd som är glesa eUer består av förmarken olämpUgt ttädslag. Skyldighet att vidta återväxtätgärder skall intelängre inträda redan näi beståndets tiUväxt är avsevärt lägre än den möjligautan först när skogstiUständet är så dåUgt att det kan betecknas som uppenbartotillfredsställande. Jag har i den allmänna motiveringen föratsatt att denförändringen kan preciseras i lagens tUlämpningsföreskrifter. I stäUet för attsom kräva återväxtätgärder när virkesförrådet är mindre än hälften av detncmmala eUer tUlväxten mindre än hälften av den möjUga bör skyldigheten ifortsättningen inträda när förtåd eUer tiUväxt är mindre än en tredjedel av vadsom är normalt på växtplatsen. Paragrafenöverensstämmer, frånsett den ändring som följer av slopandet av gallrings- (Khröjningsskyldigheten, med 11 § nuvarande lag. LUcsom tidigare bör möjUghetenatt medge undantag som regel inte komma tiU umyttjande i andra fall än när kravenframstår som oskäligt betungande. I vilka fall Skogs- Prop. 1992/93:226våidsstyielsen kan medge undantag fåi näimare beskrivas iveikstäUighets-föreskiiftema tiU lagen. Paragrafenhar närmast sin motsvarighet i nuvarande 12 och 13 §§. Avparagrafens första stycke, som ersätter nuvarande 12 §, följeratt en awerkningantingen skall vara ändamålsenlig för återväxt av ny skog eUer främja skogensutveckling. Bestämmelsema skiljer sig från de nuvarande i det hänseendet attbegreppen slutavverkning, gallring (Kh röjning inte längre används i lagtexten.Som jag näimaie hai utvecklat i den aUmänna motivei-ingen är avsikten medändringen att markera att vad som hittiUs i lagen betecknats som slutawerkningskall kunna ske i olika former, inte bara genom kalawerkning med eller utankvarlämnande av fröttäd Paragrafensandra stycke ersätter nuvarande 13 §. Den gamla bestämmelsen iimebär ettförbud mot slutavverkning intill dess skogen nått en sådan ålder att mycketUtet står att vinna i ytterUgare prcxluktion om skogen får stå kvar. Den nyabestämmelsen däremot har bara till syfte att ge stöd föi föie-skriftei som kanskydda den yngre skogen mot att exploateras. Som jag har redovisat i denaUmänna motiveringen kan sådana föieskriftei, i jämförelse med nuvarandetillämpningsföreskrifter, göras enklare CKh självfallet också ge skogsägaren enbetycUigt störte frihet att själv välja tidpunkt för avverkningen. Jaghar i den allmänna motiveringen understmkit att skogsvårdslagstiftningen intefår lägga hinder i vägen för försöksverksamhet med nya avverkningsformer. Iparagrafens tredje stycke ges möjUghet att meddela sådanaundantag som behövs innan man säkert vet att en avverkningsmetod ärändamålsenlig för återväxt av ny skog eUer främjar skogens utveckling. Paragrafenmotsvarar närmast nuvarande 14 §. Paiagiafensföista stycke innehållet ett bemyndigande som kan sägas ersätta detransoneringskrav som regleras i nuvarande 14 § första CKh andra stycket, medden skillnaden att det har begränsats till att gälla större skogsinnehav. Vadsom avses med större skogsinnehav får preciseras i tiUämpningsföreskrifter tUllagen. Jag har i den allmänna motiveringen fömtsart en avgränsning som innebärart tUl sådana innehav räknas brukningsenheter som är större än 1 000 haskogsmaik. Ipaiagarafens andra stycke finns ett bemyncUgande för föreskrifter som motsvarardet förenklade ransoneringskrav som gällt för bmknings-enheter med enideal produktionsförmåga meUan 200 och I per ål. Somframgåi av den allmänna motiveringen bör kiavet i fortsättningen gälla fölbmkningsenhetei stöire än 100 ha skogsmaik. Lagtextenhar utformats efter förslag av Lagrådet. Det nuvaiande kiavet påviss aweikningsskylcUghet har inte någon mot- Prop. 1992/93:226 svårighet iden nya bestämmelsen. Paragrafenmotsvarar nuvarande 16 §. Enskogsägare skall Uksom hittiUs kunna fä förhandsbesked humvida en awerkning ärförenlig med lagstiftningens krav på ransonering av den slutawerkningsmognaskogen. Med förenklade regler tiU skydd för den yngre skogen kan det intelängre fömtsättas något behov av förhandsbesked med avseende på humvida enavverkning är tiUåten enUgt föreskriftema om lägsta tiUåmaslutavverkningsålder. Paragrafen har utformats i enlighet härmed Paragrafenmotsvarar nuvaiande 17 § med ett tiUägg i en ny punkt 3 som innebäi skylcUghetföi skogsmaikens ägare att i avverkningsanmälan ange vad han avser att göra föratt tiUgcxlose naturvårdens och kulmrmUjövårdens intressen i samband medavverkningen. Genom19 b § skogsvårdslagen infördes en skylcUghet för markägaren att isamband med ansökan om tiUstånd tiU awerkning i fjällnära skog ange den hänsyntiU naturvålden cKh kulturmiljövården som han avser att ta vid avverkningen.Som ett led i sttävandena att markera den enskUde skogsägarens roU isektorsansvaret CKh delaktigheten i utredningen av skogens naturvärden harbestämmelsen om avverkningsanmälan kompletterats med en motsvaranderedovisningsskylcUghet när det gäller slutavverkning inom den vanUgaskogsmarken. nya redovisningsskylcUgheten ingår inte att ange mer än vad som är rimUgtCKh möjligt med hänsyn till den enskilde skogsägarens förhållanden, såvälekonomiska som andra. Detta innebär att man normalt skaU kunna stäUa stöirekrav på t.ex. ett skogsbolag än på en privatskogsbrakare. Denhänsyn som skaU redovisas bör i första hand avse den mer kvalificerade hänsynsom kräver utmärkning på kartskiss över avverkningsområdet eller särskilda, preciseradeanteckningar om sparande av ttäd CKh trädsamlingar. Men även den mervardagliga hänsynen som kommer tiU uttryck först vid åtgärdens utförande ochsom handlar om att spara skogsbryn, lämna ttäd (Kh ttäddungai för utvecklingtill framtida bottäd, undvika markberedning CKh plantering på använda stigar,spara rönn och sälg för det vUda cKh Uknande åtgärder bör särskilt anges omdet inte i det enskUda faUet kan anses obehövUgt. Paragiafenmotsvaiai nuvarande 19 §. 1enlighet med Lagrådets förslag har i paiagrafen införts ett nytt andra stycke.I konsekvens med vad som skall gäUa föi aweikningsanmälan föreskrivs krav påatt det i ansökan om tillstånd till avverkning i svårföryngrad skog CKh skyddsskog skallredovisas vilka hänsyn som skall tas tiU naturvår- Prop. 1992/93:226 dens CKhkulturmUjövårdens inttessen. Paragrafen,som motsvarar nuvarande 19 b §, har utformats efter förslag av Lagrådet. Somen följd av att det vid aU avverkning, både sådan som endast kräver anmälan ochsådan som kräver tUlstånd, skaU redovisas den hänsyn som skall tas tiUnaturvårdens (Kh kulturmiljövårdens inttessen behövs inte längre någonsärskild regel om sådan hänsynsiedovisning vid aweikning i fjällnära skogai.Föista stycket i nuvarande 19 b § kan däiföi tas bort. Regeb om hänsynsiedovisningkommer i stället att finnas i den nya 16 § som reglerar tillståndsplikten förskyddsskogai (Kh all svårföiyngrad skog (Kh därmed också den Qällnära skogen.Som Lagrådet påpekat böi det i förevarande paragraf anges att bestämmelsemaendast reglerai föihåUandena i QäUnäia skog. Somen följd av att bestämmelsema om aweikningsskyldighet slopas harundantagsregeln för QäUnära skog tagits bort. Närden i det föregående omtalade hänsynsredovisningen infördes tillkom påjordbruksutskottets initiativ en undantagsbestämmelse för småskogsbruketUtskottet förordade att maikägaie vais bmkningsenhetei omfattar högst 500 haskogsmaik inom området föi fjäUnära skog skuUe undantas fiin skyldigheten attange den hänsyn de ämnade ta. Farhågor fanns nämUgen att kraven påhänsynsredovisning i ansökan om avverkningstillstånd i fjällnära skog kunderesultera i så stora ansträngningar att enskilda skogsägare gav upp sinaplaner på awerkning. Närnu kraven på hänsynsredovisning utvidgas till att avse all skogsmark, utanannan arealbegränsning än den som tillämpas för avverkningsanmälan, bör detinte längre finnas kvar något undantag för redovisning av hänsynstagandet iQäUnära skog. I den allmänna motiveringen har jag understrukit att det aldrigkan bli fråga om att kräva mer än vad som är rimligt CKh möjligt med hänsyntill den enskilde skogsägarens förhållanden. Det är naturUgt att detta synsättanläggs också på den redovisning som skall göras i ansökan om tUlstånd attavverka QäUnära skog. Paragrafenmotsvarar 19 c § gäUande lag. Ändringama är en följd av äncttadparagrafnumrering och ändringar i 18 §. Paragrafenmotsvarar 19 e § gällande lag. Ändringen är en följd av ändrad paragrafnumreringoch ändringama i 18 §. 22-24 §§ Prop. Bestämmelsernafrån ädellövskogslagen har i huvudsak oförändrade förts in under en särskildmbrik i ansluming till reglema om skyddsskog CKh svårföryngrad skog. Bestämmelsemaom ädeUövskog har till syfte att bevara landets ädeUövskogar för firamtidenäven om detta mte längre anges säiskUt i lagen. Jaghai i andra sammanhang slagit fast att naturvårdslagens bestämmelser gäUer ävenför skötseln av skog. Någon särskUd bestämmelse om naturvårdslagenstiUämpUghet föi bevarandet av ädellövskog ansei jag inte vaia nödvändig. Förevarandeparagrafer överensstämmer med 24 §§ ädellövskogslagen. Beslutom att medge åtgärder som innebär att ett bestånds egenskap av ädellövskogförloras bör fattas av i enlighet med ett ökatsektorsansvar för den skogUga myncUgheten. Detsamma bör gälla beslut omundantag från skylcUgheten att anlägga ny ädeUövskog efter slutawerkning avsådan skog. Paragrafenöverensstämmer tiU sitt innehåll med 6 § ädeUövskogslagen. Ipaiagrafen hai, i konsekvens med vad som gällei föi aweikningsanmälan (Khansökan om tiUstånd till aweikning i svårföiyngrad skog och skyddsskog,införts krav på att det i ansökan om tiUstånd tiU aweikning i ädellövskog skaUredovisas vilka hänsyn som skall tas tiU natuivåidens och kulmi-miljövåidensintressen. Vidare hai den ändringen gjorts att Skogsvåidsstyi-elsen fåi beslutaom det sätt på viUcet slutavveikning och anläggning av ny ädeUövskog skaUgenomföras i stället föi att som enligt gäUande bestämmelse meddelaföreläggande om detta. Ändringen göis som ett led i anpassningen tiUskogsvårdslagens övriga bestämmelser. Paragrafenmotsvaiai 8 § ädellövskogslagen. Enviktig slutsats man kan dia av den ökade kunskapen om livsbetingelsema föl växteiCKh djui äi att andelen gamla ttäd i skogen behövei ökas föi att gynna denbiologiska mångfalden. Exemplifieringen i paiagrafens första stycke har utökatsså att det tycUigt framgår att föreskrifter kan meddelas för att SäkerstäUa attttäd sparas i ökad omfatming. Föreskriftema kan också innebära att gödsUngbegränsas eller förbjuds inom vissa områden. Som jag har utvecklat idet föregående bör den naturliga karaktären på de Prop. 1992/93:226 skogligaimpedimenten bibehållas med hänsyn till att det i vissa fall finns höganaturvärden inom sådana marker. Jag har i den allmänna motiveringen utvecklatvarföi det utttyckligen böi anges att hänsynsreglema omfattai även de skogligaimpecUmenten. Paiagrafenstredje stycke motsvarar nuvarande 21 § andra stycket. Begränsningen attföreskrifter inte får vara så ingripande att pågående maik-användning avsevärtförsvåras skall inte gäUa föreskrifter för de skogUga impecUmenten. Dessamaricer har sådan karaktär att någon sådan resttiktion inte kan anses behövlig. paragraf införs om miljökonsekvensbeskrivningar. Jag har i det föregåendeutvecklat vaiföi jag nu ansei tiden vara mogen föi att införa krav på sådanabeskrivningai CKkså föi skogsbmkets del. Paiagiafenäi i huvudsak uppbyggd enligt samma mönstei som reglema förmiljökonsekvensbeskrivningar inom andra sektorer. Lagtextenhar utformats efter förslag av Lagrådet. Paragrafenmotsvaiai nuvarande 24 §. Iparagrafen hai redaktioneUa ändringar gjorts. SkälettiU ändringen i andra stycket har redovisats i den allmänna motiveringen. Somframhållits där syftar ändringen till att förelägganden för att säkentäUanaturvåidshänsyn skaU komma att meddelas utan föregående rådgivning i långtstörre utsträckning än hittUls. Paragrafenmotsvarar 25 § gällande lag. Ändringama är en följd av ändrad paragiafnumreringCKh av att ädellövskogslagens regler föis in i skogsvåidslagen. Paragrafenmotsvaiai 26 § gällande lag. Medhänsyn tUl att bestämmelsen om förhandsbesked finns kvar finns ett fortsatt behovav bestämmelsen i förevarande paragraf Ett tiUämpningsområde för avgiftertillkommer genom mirt förslag om miljökonsekvensbeskrivningar, där det kan bUaktueUt att låta den enskilde stå för kostnadema. Bestämmelsenbör dock formuleras om för att göra det möjUgt för regeringen att delegera tiUen myndighet aa föreskriva om avgifter. Lagrådet har inte haft någon erinranmot förslaget på den punkten.