prop · GG0354 · 1992-12-31 00:00:00 — Harregeringen föreskrivit att sekretess enligt 8 kap. 6 § sekretesslagen (1980:100)skall gälla i verksamhet som består i tillsyn över efterlevnaden 'Senaste lydelse 1980:202. Nuvarande lydebe Föreslagen lydebe Prop. avförevarande lag, tillämpas första stycket också i fråga om den som röjeruppgifter vilka han till följd härav är skyldig att hemlighålla. Åtalför brott som avses i 11 § första och tredje styckena får väckas endast efterförordnande av regeringen eller den myndighet regeringen bemyndi-gar. Denna lag träder i kraft . Bestämmelserna i 10 a § skall inte tillämpas i fråga om tillstånd som meddelasi enlighet med ett före ikraftträdandet av denna lag beviljat tillstånd. Lag omändring i lagen (1987:12) om hushållning med Härigenomföreskrivs att 1 kap. 2 § lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser ra.m. 'skall ha följande lydelse. 1 kap. 2 §2 Bestämmelserna i 2 och 3kap. skall tillämpas enligt vad som är föreskrivet i (1987:10), vattenlagen (1983:291), miljöskyddslagen (1969:387), naturvårdslagen(1964:822), lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter, väglagen (1971:948),lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriskaanläggningar, lagen (1978:160) ora vissa rörledningar, luftfartslagen(1957:297), minerallagen (1991:45), lagen (1966:314) om kontinentalsockeln ochlagen (1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled ochallmän hamn. Bestämmelserna i 2 och3 kap. skall tillämpas enligt vad som är föreskrivet i (1987:10), vattenlagen (1983:291), miljöskyddslagen (1969:387), naturvårdslagen(1964:822), lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter, väglagen (1971:948),lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriskaanläggningar, lagen (1978:160) om vissa rörledningar, luftfartslagen(1957:297), minerallagen (1991:45), lagen (1966:314) om kontinentalsockeln,lagen (1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled ochallmän hamn och lagen (0000:000) om ekonombka Denna lag träder ikraft . ' Lagen omtryckt 1987:247.2Senaste lydelse 1991:651. 2Riksdagen 1992/93. Lag omändring i räddningstjänstlagen (1986:1102) Härigenomföreskrivs att 26, 27 och 27 b §§ räddningstjänstlagen (1986:1102) skall haföljande lydelse. Vid flyghaverier inom Sveriges sjöterritorium, med undantag för vattendrag, kanaler, hamnar samt andra insjöar än , och , skall svara för räddningstjänsten. Vidflyghaverier inom Sveriges sjöterritorium, med undantag för vattendrag, kanaler, hamnar och andra insjöar än , och , samt inomSveriges ekonombka zon skall svara för räddningstjänsten. Luftfartsverketskall svara för förebyggande räddningsinsatser mot skador, när ett luftfartygär nödställt eller när fara hotar lufttrafiken. Verket skall också svara förefterforskning av luftfartyg som saknas. Inom Sverigessjöterritorium, med undantag för vattendrag, kanaler, hamnar samt andrainsjöar än , och , skall svara förefterforskning och räddning av människor, som är eller kan befaras vara i sjönöd,och för sjuktransporter från fartyg. Inom Sverigessjöterritorium, med undantag för vattendrag, kanaler, hamnar och andra insjöarän , och , samt inom ekonombka zon skall Sjöfartsverketsvara för efterforskning och räddning av människor, sora är eller kan befarasvara i sjönöd, och för sjuktransporter från fartyg. 27 b Inom Sverigessjöterritorium, med undantag för vattendrag, kanaler, hamnar samt andrainsjöar än , och , skall svara för räddningstjänsten,när olja eller andra skadliga ämnen har kommit ut i vattnet. InomSveriges sjöterritorium, med undantag för vattendrag, kanaler, hamnar ochandra insjöar än , och , samt inom ekonombka zonskall svara för räddningstjänsten, när olja eller andra skadligaämnen har kommit ut i vattnet. Denna lag träder ikraft . ' Senaste lydelse 1992:97. Senaste lydelse 1992:97. Miljö- och naturresursdepartementet Prop-1992/93:54 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden . , ,, , , , , , , ,, , , , , P. , Proposition om en svensk ekonomisk zon 1 Inledning Teknikenatt utnyttja tillgångarna i havet och under havsbottnen har utvecklats mycketsnabbt under . Detta har inneburit bl.a. att fiskeuttagethar ökat och att det har blivit möjligt att utvinna olja och gas som finnsunder havsbottnen. Även möjligheterna till mineralutvinning från havsbottnenhar ökat genom ny teknik. Främst de tekniska framstegen har medfört ett ökatbehov av en utvidgad rättsordning som närmare reglerar utnyttjandet av havet.Mot denna bakgrund har inom FN:s ram hållits tre havsrättskonferenser.År 1982, efter avslutandet av den tredje havsrättskonferensen, framlades enheltäckande havsrättskonvention (1982 United Nations Convention on the of theSea) för undertecknande. Jag kommer i min fortsatta redogörelse att kalladenna konvention för havsrättskonventionen. Ettviktigt bidrag till den nya havsrätten är den rätt att inrätta en ekonomiskzon som ges i havsrättskonventionen. Inom den ekonomiska zonen, som får ha enbredd av högst från baslinjerna, har kuststaten ensamrättentill utforskning och utvinning av alla ekonomiska tillgångar. Kuststaten gesockså rätten att använda sin lagstiftningsmakt, dvs. sin jurisdiktion, tillatt skydda och bevara den miljön i zonen. Ävenom en ekonomisk zon inte i alla avseenden är underkastad nationell reglering, t.ex.gäller rätten till fri sjöfart i zonen, innebär tillskapandet av en rätt attinrätta en ekonomisk zon, och den reglering som återfinns i havsrättskonventionen,ett väsentligen nytt regelverk som kuststaten kan utnyttja bl.a. för attskydda den miljön utanför sjöterritoriet. Det som tidigare ansettsutgöra fritt hav läggs alltså vid införandet av en ekonomisk zon i väsentligaavseenden under nationell jurisdiktion. Inomutrikesdepartementet har upprättats en promemoria (Ds 1990:41) Sverigesekonomiska zon. I proraemorian föreslås att med iakttagande av deregler som ges i havsrättskonventionen inrättar en svensk ekonomisk zon runtden svenska kusten. Promemorian har remissbehandlats. Till protokollet i dettaärende bör fogas dels en sanunanfattning av prome som bilaga 1 med en kartskiss över den föreslagna ekonomiska zonen 19 (bilaga 1.1), dels deförfattningsförslag som har lagts fram i förslaget som Prop. 1992/93:54 bilaga2, dels en förteckning över remissinstanserna och en sammanfattning avremissyttrandena som bilaga 3. Regeringenbeslutade att genom lagrådsremiss inhämta Lagrådetsyttrande över förslag till lag om ekonomiska zon med flera lagar.Lagförslagen hade upprättats inora Miljö- och naturresursdepartementet.Lagrådsremissens lagförslag bör fogas till protokollet i detta ärende sombilaga 4. Lagrådet har yttrat sig över förslagen. Yttrandet bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 5.1 samband med att jag behandlar deenskilda lagförslagen kommer jag in på Lagrådets synpunkter. Jag kan emellertidredan nu säga att jag godtar Lagrådets förslag till ändringar. Lagrådetsgranskning har också lett till vissa redaktionella ändringar. Principenom det fria havet har utgjort grunden för den internationella havsrättsligaregleringen ända fram till tiden efter . Principen har byggtpå tanken att ingen nation har rätt att göra anspråk på suveränitet över detfria havet. Ett lands jurisdiktion till havs bör enligt samma princip begränsastill att omfatta en smal kustremsa, territorialhavet, och de fartyg sora förlandets flagga. Utvecklingen efter har dock inneburit attprincipen om det fria havet i vissa avseenden kan sägas ha övergivits. Istället har utvecklingen gått i riktning mot att strandstaterna fått ett ökatinflytande över hur angränsande hav får utnyttjas. Denna utveckling har gälltbåde en utflyttning av gränserna för sjöterritoriet och en successivt ökad rättatt bestämma över utnyttjandet och bevarandet av naturresurserna i områden som gränsartill det egna sjöterritoriet. För svenskt vidkommande har denna senareutveckling konunit till uttryck genom lagstiftning om verksamhet påkontinentalsockeln och inrättandet av en svensk fiskezon. Denfolkrättsliga utvecklingen av havsrätten har skett genom de havsrättskonferensersom anordnats av FN. sammanträdde i FN:s första havsrättskonferens.Vid denna konferens tillkom bl.a. den konvention om kontinentalsockeln, somligger till grund för den svenska lagstiftningen på området. Den tredje havsrättskonferensen,som hade ett betydligt vidare raandat än sina föregångare, nämligen att i enenda konvention behandla alla havsrättsliga frågor, avslutades medframläggandet av havsrättskonventionen. har mer än 150 länder,däribland , undertecknat konventionen. För att konventionen skall trädai kraft krävs att 60 stater har ratificerat den. har drygt 50länder ratificerat konventionen, som alltså ännu inte trätt i kraft. Blandindustriländerna är det endast som har ratificerat havsrättskonventionen. Föratt underlätta förståelsen av de lagändringar jag avser föreslå kommer 20 jagnärmast att lämna en översiktlig beskrivning av de svenska regler som Prop.1992/93:54 gäller havet och dess nyttjande. Närmast kommer jag att redovisagällande regler i fråga om det svenska sjöterritoriet följt av en beskrivningav den lagstiftning som handlar om vattenföroreningar från landbaserade källoroch fartyg. De rättigheter till naturresurser som får utnyttja utanförsitt territorium i enlighet med den särskilda lagstiftningen om kontinentalsockelnoch fiskezon kommer också att ingå i min redogörelse. I samband meddenna kommer jag också något att beröra sådana konventioner (x:h andraöverenskommelser som har till syfte att skydda den miljön runt Sverigeskuster. Jag kommer att avsluta beskrivningen av regelsystemet med att återgehuvuddragen i havsrättskonventionen med särskild inriktning på de artiklar somrör den ekonomiska zonen. 2.2 Gällande svensk havsrättslig reglering 2.2.1 Gränserfor havsområden Sjöterritoriet Havetindelas i rättsligt hänseende i inre vatten, territorialhav och det fria havet.Dessutom kan förekomma olika typer av zoner som tilläggszon, fiskezon ochekonomisk zon samt olika avgränsningar av kontinentalsockeln, dvs. Sverigessjöterritorium regleras genom lagen (1966:374) om Sveriges sjöterritorium ochomfattar inre vatten och territorialhavet enligt följande. a/insjöar, vattendrag och kanaler samt b/vid kusterna belägna hamnar, bukter och vikar samt vattenområden innanför ochmellan öar, och skär intill räta linjer som regeringen bestämmer. räknas för svenskt vidkommande de till hörandevattnen, vilka sträcker sig intill ett avstånd av , eller från rikets landområden eller från linjer som mot havet bildar gränsför de under b/ nämnda vattnen, dock längst intill gränsen mot annat landssjöterritorium sådan denna gräns blivit bestämd. Deinre vattnen och territorialhavet bildar tillsammans sjöterritoriet. territorialhavär i princip brett, en sträcka motsvarande drygt två landmil.På vissa kuststräckor är dock - beroende på närheten till andra länder - territorialhavetsbredd något mindre. Ettav de viktigaste instramenten för att motverka föroreningar i den miljönfrån landbaserade källor är miljöskyddslagen. Lagen är tillämplig i fråga omåtgärd eller användning som avser utsläppande av avloppsvatten från byggnadeller anläggning i vattendrag, sjö eller annat vattenområde. Lagen är vidaretillämplig i fråga om annan användning av mark, byggnad eller anläggning somkan medföra förorening av grundvatten, vattendrag, sjö eller annatvattenområde. Miljöskyddslagenär i huvudsak uppbyggd genom tillåtlighetsregler, regler om tillstånd och tillsyn samt ansvarsregler. Tillåtlighetsreglernainnebär i korthet att den som bedriver miljöfarlig Prop. 1992/93:54 verksamhetskall vidta åtgärder för att förebygga och motverka störningar från verksamheten.Han skall välja den från miljöskyddssynpunkt bästa platsen och använda denbästa tekniken, allt mot bakgrand av vad som är rimligt att begära. Enligtmiljöskyddslagen föreligger en relativt omfattande förprövningsplikt somkommer till utttyck genom föreskrifter om vilka verksamheter som är tillstånds-eller anmälningspliktiga. Tillståndspliktiga verksamheter är sådana somtypiskt sett bedöms som särskilt riskabla från störningssynpunkt. Iett tillstånd till miljöfarlig verksamhet anges närmare de villkor som skall gällaför verksamheten. Det åligger prövningsmyndigheten. förmiljöskydd eller , att göra en fullständig utredning av vaijeansökan om tillstånd till miljöfarlig verksamhet. När det särskilt gäller utsläpptill vatten av förorenande ämnen kan följande tilläggas. Ilagen anges vissa typer av avloppsvatten som i princip inte får släppas ut isjöar eller andra vattenområden. Detta gäller t.ex. avloppsvatten från tätbebyggelseoch som inte undergått längre gående rening än slamavskilj-ning. Frånslutet av har gjorts stora satsningar på utbyggnader av kommunalareningsverk och begränsningar av industrins avloppsutsläpp. Även om dessainsatser får sägas ha varit framgångsrika, har andra problem tillkommit.Särskilt kommer detta till uttryck genom det överflöd av växtnäringsämnen, somsjöar och kustområdena har tillförts . För attmotverka denna utveckling infördes särskilda regler i miljöskyddslagenom skydd för föroreningskänsliga områden. Regeringen gavs möjlighet attförklara ett visst vattenområde och angränsande marker som ett särskilt föroreningskänsligtområde. Särskilda föreskrifter får beslutas av regeringen eller länsstyrelsenför ett sådant område. Två områden har förklarats vara särskiltföroreningskänsliga, nämligen i och . som rör skötsel av jordbruk m.m. har meddelats för berördaområden. Senarehar reglerna om föroreningskänsliga onuåden utvidgats till att omfatta ävenandra föroreningar än vattenföroreningar. Fr.o.m. ärbeteckningen på ett område som förklaras föroreningskänsligt miljöskyddsområde. Somen följd av internationella åtaganden i fråga om dumpning in fördes lagen (1971:1154) om förbud mot dumpning av avfall i vatten. Lagen, som trädde i kraft , reglerar dumpning av avfall från svenska fartyg, oberoende av var fartyget befinner sig, och från utländska fartyg som befinner sig på svenskt territorialvatten. Enligt dumpningslagen är det förbjudet att inom Sveriges sjöterritorium släppa ut avfall från fartyg, luftfartyg eller annat transportmedel. Dumpning får inte heller ske från svenskt fartyg i det fria havet. Avfall som är avsett att dumpas i det friahavet får inte föras ut ur . För brott mot lagen kan följa böter ellerfängelse i högst . 2.2.4 Vattenföroreningfrån fartyg . Igällande svensk lagstiftning regleras skyddet av den miljön mot föroreningarfrån fartyg genom lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening frånfartyg och tillhörande föreskrifter. Lagstiftningen bygger i stor utsträckningpå internationella överenskommelser. Jag kommer något senare i minframställning att återkomma ttll den internationella regleringen. Vattenföroreningslagstiftningeninnehåller bestämmelser om fartygs konstruktion, förbud mot vattenföroreningfrån fartyg, mottagning från fartyg av rester och avfall som innehållerskadliga ämnen samt tillsyn och andra ätgärder för att förebygga eller begränsavattenförorening från fartyg. Reglernaom konstruktion, utsläpp av skadliga ämnen, utrustning och drift av fartyg ärtillämpliga på svenska fartyg överallt i världen och på utländska fartyg inomSveriges sjöterritorium. Reglerna om utsläpp är också tillämpliga på utländskafartyg utanför Sveriges sjöterritorium i den mån svensk domsrätt föreliggerenligt bestämmelserna i . Med stöd avvattenföroreningslagstiftningen kan förbud införas mot ett fartygs avgång ellervidare resa. Det är också möjligt för myndigheterna, närmast ,att meddela beslut som innebär att ett fartyg måste följa en viss färdväg.Även har vissa befogenheter när det gäller fartyg som uppvisarväsentliga brister i fråga om konstruktion, utrustning eller drift. I vattenföroreningslagenfinns också regler om vattenföroreningsavgift. Sådan avgift kan tas ut om oljaeller andra förorenande ämnen släpps ut i strid mot bestämmelserna i lagen ochutsläppet inte är obetydligt. Avgiften fastställs med hänsyn till utsläppetsomfattning samt fartygets storlek till belopp mellan 5 000 och 500 000 kr.Frågor om vattenföroreningsavgift prövas av . Ävensjötrafikförordningen (1986:300) med tillämpningsföreskrifter, som utfärdas avSjöfartsverket, innehåller regler av betydelse för skyddet av den marinamiljön. Isammanhanget bör också nämnas lagen (1973:1198) om ansvarighet för oljeskadatill sjöss. Denna lag reglerar ersättningsanspråk på grand av oljeskada somorsakats av fartyg som fraktar olja. Även ersättning för kostnad för attförhindra eller begränsa oljeskada omfattas av lagens bestämmelser. Enligtlagen ersätts oljeskada av fartygets ägare, oavsett vem som har orsakatskadan. Lagen bygger på en konvention , den s.k. ansvarighetskonventionen,och ett protokoll till denna konvention, upprättat i den 19 november1976. Medstöd av räddningstjänsflagen (1986:1102) har ansvaret förmiljöräddningstjänst till sjöss. Denallt mer ökande fångstkapaciteten hos världens fiskeflottor liksom över-fiskningav värdefulla fiskbestånd föranledde många länderatt utvidga sitt sjöterritorium eller att inrätta särskilda fiskezoner.Inrättandet av sådana zoner drabbade i hög grad svenska västkustfiskare. Dessahade haft sina fångstplatser inom områden som de genomden nya ordningen blev utestängda från. Det var mot denna bak- Prop.1992/93:54 grand som beslutade att utvidga sin fiskezon från och medden . Densvenska fiskezonen omfattar numera havsområdet utanför territorialgränsen ochhar en sträckning till mittlinjen i förhållande till främmande stat eller tillannan överenskommen gränslinje i de olika havsområdena. Riksdagenhar genom lagen (1950:596) om rätt till fiske bemyndigat regeringen attföreskriva om gränser för den svenska fiskezonen. Gränserna finns angivna iförordningen (1977:642, omttyckt 1988:850) om den svenska fiskezonensomfattning. Utnyttjandetav fisktillgångarna i havsområdet kring sker i samverkan med övrigastrandstater och inom ramen för ett antal konventioner och bilateralaöverenskommelser. En av de viktigaste konventionerna är konventionrörande fisket och bevarandet av de levande tillgångama i ochBälten, den s.k. Gdansköverenskonunelsen, som trädde 1974, (SÖ1974:24). De fördragsslutande parterna, däribland , har enats om attsamarbeta för att bevara och föröka de levande tillgångarna i ochBälten inbegripet också , , och , samtatt inom dessa områden verka för att få bästa möjliga avkastning frånfiskbestånden. En särskild kommission, för , medsäte i , leder samarbetet. I samband med den utvidgade svenskafiskezonen har ramavtal i fråga om främmande fartygs fiskerättigheter i densvenska zonen och svenska fiskefartygs rättigheter i andra zoner träffats. Deberörda länderna förhandlar om fångststorlek m.m. för varje fiskezonefter det att fastställt den totala tillåtna fångstmängdenför . Sedan förhandlingaraa avslutats är det regeringen som försvenskt vidkommande fattar beslut om högsta tillåtna fångstmängder och kvoter. Konventionenav om kontinentalsockeln tillträddes av (SÖ1966:24). Den närmare regleringen återfinns i lagen (1966:314) omkontinentalsockeln och kontinentalsockelförordningen (1966:315). Lagen,som definierar kontinentalsockeln som havsbottnen och dess underlag, reglerarrätten att utforska kontinentalsockeln och att utvinna dess naturtillgångar.Lagen är tillämplig utanför territorialgränsen och innanför denna gräns på dendel av sockeln som är belägen på allmänt vatten. Innanförterritorialgränsen görs undantag för lagens tillämpning i fråga om fångst avsådana levande organismer som regleras med stöd av lagstiftning om fiske. Ävenvissa andra undantag finns i fråga om kontinentalsockel-lagenstillämpningsområde. Lagen kan därför i praktiken sägas reglera endast mineraliskaoch andra inte levande naturtillgångar på kontinentalsockeln. Lagen är utformad på detsättet att staten förbehåller sig rätten att ut forska och utvinna naturtillgångar ur kontinentalsockeln. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan dock lämna tillstånd till ut- 24 forskningeller utvinning åt annan än staten. Med begreppet utforskning av- Prop.1992/93:54 ses alla typer av forskning, dvs. även sådan forskning som sker utanfysisk kontakt med havsbottnen, som t.ex. flygprospektering och geofysiska mätningarfrån farfyg. Viss vetenskaplig forskning kräver dock inte tillstånd. Innanförterritorialgränsen krävs tillstånd för en svensk juridisk person endast i frågaom sådan undersökning som innebär letning efter olja, gas eller salt ellerundersökning som innebär borrning, sprängning, inrättande av anläggning ellerannat ingrepp av betydelse i naturen. Undersökning som inte kräver tillståndskall dock i förväg anmälas hos geologiska undersökning, SGU. Etttillstånd skall avse ett bestämt område och gälla . Tillståndet kanförenas med villkor för att skydda allmänna och enskilda intressen. Tillståndtill sand-, gras- och stentäkt på område helt beläget innanför territorialgränsenmeddelas av SGU. I övrigt meddelar regeringen tillstånd enligt kontinentalsockellagen.Dessa ärenden bereds inom . Regeringen kan besluta att detrant en anläggning för forskning eller utvinning får finnas en säkerhetszon somsträcker sig högst från anläggningen. Regeringen får meddelaföreskrifter som gäller inom zonen till skydd för anläggningen. Tillsyn överatt föreskrifter och villkor efterlevs utövas av SGU. Denna myndighet ellerannan myndighet som regeringen bestämmer har också rätt att på begäran följa tillståndshavarensverksamhet i geologiskt avseende. Svensklag är tillämplig inom den del av kontinentalsockeln som är belägen på svensktterritorium. I fråga om svensk lags tillämplighet på den del av sockeln somfaller inom ramen för lagens tillämpningsområde men som inte utgörs av svensktterritorium, kan dock svensk lag tillämpas i betydande omfattning. Exempel pådetta är frågor om straffrätt, exekutionsrätt, arbetarskydd samt in- ochutförsel. Även svensk lagstiftning om inkomst- och förmögenhetsbeskattning kantillämpas inom kontinentalsockelområdet utanför svenskt territorium. Särskildaregler för bevakning och andra säkerhetsfrågor gäller också i vissutsträckning inom en anläggnings säkerhetszon. Som jag återkonuner till senarekan det dock förekonuna svårigheter att i vissa fall bestämma hur långt svensklag skall tillämpas på den del av kontinentalsockeln som är belägen utanförsvenskt territorium. Visslagstiftning som minerallagen (1991:45) och vattenlagen (1983:291) innehållerundantag till förmån för kontinentalsockellagen. Detta innebär att frågor somnormalt regleras med stöd av sådan lagstiftning i stället prövas av regeringeni samband med tillståndsprövningen. 2.3 Konventioner om slgdd för den miljön Sverigehar tillträtt flera av de konventioner som finns om skydd för den miljön.Dessa konventioner kan vara antingen globala eller regionala. Fleraöverenskommelser återspeglas också i den svenska lagstiftningen. (SÖ 1974:8), som är en global konvention, förbjuder eller reglerar dumpning avvissa särskilt angivna miljöfarliga ämnen. Konventionen reglerar också fråganom förbränning av avfall till havs. Blandde regionala avtalen till skydd för den miljön bör särskilt 25 nämnas (SÖ 1972:25, 1985:22 och 1987:43) samt Paris- Prop. 1992/93:54 konventionen(SÖ 1976:14) och (SÖ 1976:13, 1981:10, 1981:53 och1984:38). Oslo-konventionenomfattar och Nordostatlanten. Den har till ändamål att förhindraförorening av havet på grand av dumpning från fartyg och luftfarkoster.Paris-konventionen omfattar sainma områden som Oslokonventionen. Konventionensyftar till att förhindra havsföroreningar från landbaserade källor. Nyligenhar Oslo- och förts samman till en gemensam konvention.Den nya konventionen undertecknandes i . Ifråga om konventioner som reglerar den miljön kring Sveriges kuster, kanför vidkommande särskilt nämnas Helsingforskonventionen. Enligtdenna konvention skall de fördragsslutande staterna, dvs. länderna runtÖstersjön, vidta alla behövliga åtgärder för att skydda och förbättraÖstersjöns miljö och därvid också minska föroreningaraa.