prop · GF03150 · 1992-01-01 00:00:00 — Regeringen beslutade att ge i uppdrag att följa upp och utvärdera äldrereformen i sin helhet och gav ett särskilt uppdrag att följa upp och beskriva utvecklingen avseende särskilda boendeformer för äldre och handikappade. Båda dessa uppdrag skall pågå och enligt direktiven skall bl.a. följande frågor i anslutning till reformen följas upp: kostnadsutveckling, kostnadsfördelning mellan olika parter, frågor om kvalitet och säkerhet i relation till kommunernas ansvar för viss hälso- och sjukvård, samarbetsformer och organisation, hjälpmedelsverksamhet, utnyt- tjande av stimulansbidragen, utformning av särskilda boen- deformer och förändring av boendemiljön inom långtidssjukvården, behovssituationen när det gäller särskilda boendeformer m.m. Denna omfattande uppföljnings- och utvärderingsinsats har initierats primärt genom äldrereformen men ger möjligheter till en fortlöpande uppföljning av situationen inom äldre- och handikappomsorgen. Ett annat exempel är det sk. 50-projektet. Detta projekt tillkom som ett resultat av överläggningar mellan staten och landstingsförbundet och innebar att en gemensam kraftsamling skulle göras för att öka tillgängligheten och kapaciteten i hälso- och sjukvården. En sammanfattande rapport har publicerats som redovisar projektet och dess resultat med avseende på bl.a. kapacitets- och produktivitetseffekter samt hur tillgängligheten inom de sex studerade specialiteterna har utvecklats. I rapporten lämnas också förslag om hur arbetet bör bedrivas . Den uppföljning och utvärdering av nationella mål för barnomsorgen som kan bli aktuell har ett visst samband med den av mig tidigare aktualiserade lagstiftningsfrågan. Jag återkommer därför till dessa frågor i ett senare sammanhang. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen dels föreslår att 1. godkänna att statsbidraget till barnomsorg slopas per , 2. godkänna att statsbidraget till invandrar- och flyktingbarn i förskolan slopas per , 3. godkänna att statsbidraget till service och vård slopas per , 4. godkänna att statsbidraget till färdtjänst, servicelinjer m.m. slopas per , 5. godkänna att statsbidraget till bostadsanpassning m.m. slopas per , 6. godkänna att statsbidraget till specialpedagogiska insatser för vissa förskolebarn slopas per , 7. godkänna att det statsbidrag som utgör ersättning till sjukvårdshuvudmännen för planläggning under fred vad avser hälso- och sjukvård i krig slopas per , dels föreslår att 8. till Bidrag till barnomsorg för /93 anvisa ett belopp som är 2 . lägre än vad som föreslagits i prop. 1991/92:100, bil.6, 9. till Bidrag till service och vård för /93 anvisa ett belopp som är 1 . lägre än vad som föreslagits i prop. 1991/92:100, bil. 6, 10. till Driftskostnader för beredskapslagring m.m. för /93 anvisa ett belopp som är . lägre än vad som föreslagits i prop. 1991/92:102, kapitel 5. 11. till Bidrag till sjukförsäkringen för /93 anvisa ett belopp som är . lägre än vad som föreslagits i prop. 1991/92:100, bil. 6, 12. till Bidrag till allmän sjukvård m.m. för /93 anvisa ett belopp som är . lägre än vad som föreslagits i prop. 1991/92:100, bil. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Anmälan till proposition med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /93, m.m. såvitt avser ekonomi 1 Vägväsende m.m. 1.1 Bakgrund Staten är väghållare för de flesta allmänna vägarna. ansvarar för väghållningen för statens räkning. Kommu- nerna är väghållare för vissa allmänna vägar till vilka lämnas statsbidrag. Statsbidrag utgår dels till kommuner för byggande, drift och underhåll av de vägar och gator för vilka kommunerna är väghållare. Statsbidrag lämnas även till vissa enskilda väghållare för drift och byggande av enskilda vägar. På grundval av regeringens proposition Näringspolitik för tillväxt (prop. 1990/91:87, TU26, rskr. 326) har beslutats om en förändrad planeringsprocess för väginvesteringar. Denna innebär att planeringsprocessen skall utgå från ett helhetsperspektiv och att ett nationellt vägnät som är av särskild betydelse för landets ekonomiska tillväxt och välfärdsutveckling bör få en särställning vid det framtida arbetet med planeringen. På den lokala nivån består de statliga insatserna av bidrag till drift, underhåll och byggande av statskommunvägar, bidrag till byggande av cykelleder, bidrag till byggande av kollektivtrafikinvester- ingar samt bidrag till drift och byggande av enskilda vägar. Eftersom planeringen och prioriteringen av olika åtgärder på det vägnät som här avses är av utpräglad lokal karaktär bör också hanteringen av de ekonomiska medlen ske på denna nivå. Enligt riksdagsbeslut skall därför det politiska och ekonomiska an- svaret för statskommunvägar och enskilda vägar överföras på kommunerna så snart detta är praktiskt genomförbart. Regeringen aviserade i propositionen också att den kommunalekonomiska kommittén skulle få i uppdrag att utarbeta förslag till hur överföringen skulle kunna gå till. 1.1.1 Inom vägområdet har kommittén behandlat anslagen till Byggande av länstrafikanläggningar, Bidrag till drift och underhåll av statskommunvägar samt anslaget till Bidrag till drift och byg- gande av enskilda vägar. Från anslaget Byggande av länstrafikanläggningar betalas kostnader för byggande av länsvägar och kostnader för investeringar i länsjärnvägar. Vidare lämnas från anslaget bidrag till byggande av sådana statskommunvägar som inte är riksvägar, till väg- och gatuanläggningar samt till spåranläggningar för kollektiv persontrafik och till cykelle- der. Från anslaget lämnas även bidrag till kollektivtrafikåt- gärder som främjar miljö, energieffektivitet och samordning. Bidragsgivningen regleras genom förordningen (1988:1017) om statsbidrag till vissa vägar och kollektivtrafikanläggningar m.m., förordningen (1991:1224) om statsbidrag till vissa inve- steringar som rör kollektiv persontrafik samt förordningen (1979:627) om statsbidrag för cykelleder. Av detta anslag har den del av det i prop. 1991/92:100, bil 7 föreslagna anslaget Byggande av länstrafikanläggningar som med dagens system skulle utgå i form av bidrag till kommunerna beräknats till följande: - Bidrag till byggande av statskommunvägar, 83 milj.kr. - Bidrag till byggande av cykelleder, 20 milj.kr. - Bidrag till kollektivtrafikinvesteringar, 140 milj.kr. Från anslaget Bidrag till drift och underhåll av statskommun- vägar lämnas driftbidrag till statskommunvägar samt väg- och gatuanläggningar för kollektiv persontrafik m.m. Medlen dis- poneras av och bidragsgivningen regleras genom förord- ningen (1988:1017) om statsbidrag till vissa vägar och kollek- tivtrafikanläggningar m.m. Ersättning lämnas till delar av kommunernas totala utgifter för statskommunala vägar. Bidrag lämnas även till trafikhuvudmän för drift av kollektivtrafik- anläggningar. Från anslaget Bidrag till drift och byggande av enskilda vägar betalas bidrag till drift och byggande av bidragsberättigade enskilda vägar. Bidragsgivningen regleras genom förordningen (1979:788) om statsbidrag till enskild väghållning. föreslår i sitt betänkande att bidraget för byggande av länstrafikanläggningar inte bör ingå i det generella statsbidragssystemet med anledning av att det är ett investeringsbidrag. Vad gäller statsbidraget till drift och underhåll av stats- kommunvägar föreslår kommittén däremot att detta bidrag bör ingå i det generella statsbidragssystemet. Beträffande bidraget till drift och byggande av enskilda vägar tar inte kommittén ställning till om bidraget bör ingå i det generella statsbidragssystemet. I betänkandet redovisas dock de ekonomiska effekterna av att inordna bidraget till de enskilda vägarna i det generella statsbidraget. har i sitt remissvar motsatt sig att dagens specialdestinerade statsbidrag till väghållning inord- nas i ett generellt bidrag till kommunerna. Förbundet menar att inriktningen för denna typ av kommunalteknisk verksamhet måste vara att finansieringen sker med avgifter från brukarna. Till dess ett nytt finansieringssystem införs bör nuvarande stats- bidrag till statskommunal och enskild väghållning behållas som specialdestinerade bidrag. biträder i sitt remissvar förslaget om att inordna anslaget till drift och underhåll av statskommunvägar i det generella bidraget. Till skillnad mot kommittén anser dock att även investeringsbidragen bör kunna inordnas i det generella bidraget. Verket ser inget hinder mot att investering- ar i vägar hanteras på samma sätt som andra större investeringar i kommuner och landsting. Beträffande bidrag till drift och byggande av enskilda vägar menar att detta även fort- sättningsvis bör vara specialdestinerat och administreras av verket. Verket framhåller bl.a. att av detta vägnät ägs och sköts av enskilda, varför en överföring av bi- dragshanteringen skulle innebära en ny verksamhet för kommuner- na. Vidare framhåller att kom-munernas engagemang be- träffande rådgivning till enskilda väghållare är mycket begrän- sat. utför ett betydande arbete med rådgivning till enskilda väghållare. 1.1.2 Uppdrag till har på regeringens uppdrag utrett de praktiska och juridiska förutsättningarna för och effekterna av att ansvaret för de statskommunala och enskilda vägarna överförs till kommu- nerna. Av redovisning av uppdraget framgår att verket inte ser några hinder när det gäller att överföra de nuvarande stat- liga bidragen för drift och underhåll samt byggande av stats- kommunala vägar, kollektivtrafikåtgärder samt byggande av cykel- leder till ett generellt bidragssystem. Inte heller överföringen av ansvaret för de enskilda vägarna till kommunerna möter enligt några administrativa hinder. anser dock att krav på samordning av statliga och kommunala intressen bör kopplas till överföringen av bidragen. Tidpunkten för en över- föring bör enligt verket med tanke på planeringsperioderna förläggas till . Skälen för mitt förslag: Det blir än viktigare attMitt förslag: De särskilda statsbidragen till drift och under- håll av statskommunvägar och byggande av länstrafikanlägg- ningar vad gäller del av bidrag till byggande av statskommun- vägar, bidrag till bygg-ande av cykelleder samt delar av bidraget till kollektivtrafikinvesteringar som går till kommu- nerna upphör per och inordnas i det gene- rella systemet. investeringarna i vägnätet bygger på en helhetssyn. Det är då viktigt att ansvaret för väghållningen är lämpligt avgränsat. Staten bör ansvara för det övergripande vägnätet som är av nationell och regional betydelse. Det övriga vägnätet bör i större utsträckning än vara en an- gelägenhet. Det är därför av stor vikt att den renodling av det politiska och ekonomiska ansvar som (prop. 1990/9- 1:87, TU26, rskr. 326) har uttalat sig för genomförs. Till fullföljande av riksdagsbeslutet bör arbetet med en klarare ansvarsfördelning mellan stat och kommun fortsätta. Jag instämmer i kommitténs uppfattning att det specialdestine- rade bidraget till statskommunvägar bör avvecklas. Väghållning omfattar både investerings- och driftverksamhet. I syfte att ge kommunerna större handlingsfrihet bör kommunerna ansvara för både drift och investeringar och själva prioritera mellan dessa insatser. Detta bör innebära betydande effektivise- ringsvinster. Jag delar således inte kommitténs uppfattning att investeringsbidrag till den kommunala väghållningen skall kvar- stå som specialdestinerade statsbidrag. Investeringar i vägar bör hanteras på samma sätt som andra större investeringar i kommuner och landsting. Om staten genom och länssty- relserna även i fortsättningen är inblandade i planeringspro- cessen behåller staten sin påverkan på den kommunala väghåll- ningen. Den eftersträvade effekten att kommunerna själva tar ansvar för denna kommer då att utebli. Enligt kommitténs förslag bör huvudregeln vara att alla stats- bidrag som går till verksamhet för vilken landsting eller kommun är ansvarig inordnas i det generella statsbidragssystemet. Beträffande bidrag till den enskilda väghållningen fann kommit- tén ingen anledning att ta ställning i sak. Enligt beslut av (prop. 1990/91:87, TU26, rskr. 326) skall det ekonomiska och politiska ansvaret för hela det lokala vägnä- tet överföras till kommunerna. inte lagt något förslag beträffande den enskilda väghållningen avser jag att i annat sammanhang ta initiativ till att genomföra beslut. Från anslaget Byggande av länstrafikanläggningar lämnas bidrag till kommuner för pågående projekt som inte är färdig- byggda före . Detta gäller byggandet av stats- kommunvägar och kollektivtrafikinvesteringar. Prioriterings- grunden är den 10-åriga plan för investeringar som upprättas av , och länsstyrelserna. Dessutom har kommuner genom förskottering av medel tidigarelagt projekt. Bidragsdelen för dessa projekt betalas normalt ut till kommunerna under de år objekten finns upptagna i planen. Det är angeläget att dessa delar i anslaget inordnas i det nya statsbidragssys- temet. Emellertid måste pågående och förskotterade projekt kunna erhålla bidrag, vilket innebär att anslaget kommer att behöva utnyttjas även framöver för dessa syften. I de tre storstadsregionerna har överenskommelser gjorts om insatser i väg-, järnvägs- och kollektivtrafiksatsningar. Hänsyn har även tagits till storstadsöverenskommelserna genom att medel har reserverats för de åtaganden som staten har gjort gentemot kommunerna. Jag har beräknat det fortsatta medelsbehovet för dessa ändamål till 131 milj.kr. För de därpå följan- de åren fram till och med beräknas anslagsbehovet till sammanlagt 333 milj.kr. är således för vilket anslag kommer att behöva anvisas för dessa ändamål. har inte möjlighet att lämna bidrag till kommuner som inte är väghållare. Den del av bidraget till drift och underhåll av statskommunvägar som bl.a. bekostar drift av kollektivtrafi- kanläggningar i sådana kommuner, lämnas därför till tra- fikhuvudmännen. Enligt min mening bör även denna del inordnas i det generella bidraget till kommunerna. Som tidigare nämnts erhåller även kommunerna bidrag från anslaget till Byggande av riksvägar. Detta gäller byggande av statskommunvägar som är riksvägar. Denna bidragsvolym är av begränsad omfattning. På grund härav och då staten successivt kommer att ta över väghållaransvaret för dessa vägar, bör denna bidragsdel inte överföras till det generella bidragssystemet. Kollektivtrafikinvesteringar som är av huvudsaklig regional karaktär, bör kvarstå som ett specialdestinerat statsbidrag till trafikhuvudmännen. Bidraget bör ingå i anslaget till byggande av länsstrafikanläggningar. Beträffande riksfärdtjänsten har tidigare ställt sig bakom uttalandenna att riksfärdtjänsten bör kommunaliseras. Om ansvaret överförs till kommunerna, är det också naturligt att medel för detta ändamål överförs till det generella statsbi- dragssystemet. Frågan om det framtida ansvaret för riksfärdtjän- sten bereds i . Jag föreslår sammanfattningsvis att bidragen till drift och underhåll av statskommunvägar och till byggande av länstrafikan- läggningar vad gäller del av byggande av statskommunvägar, bidraget till byggande av cykelleder samt delar av bidraget till kollektivtrafikinvesteringar som går till kommunerna upphör fr.o.m. . Bidrag bör i stället utgå under sjunde huvudtiteln (). Jag har vidare för avsikt att senare återkomma till regeringen med förslag om de förordningsändringar som är nödvändiga med anledning av mitt förslag. 2 Hemställan Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag dels att 1. regeringen återkallar för- slaget i prop. 1991/92:100 bil.7 om anslag för /93 till Bidrag till drift och underhåll av statskommun- vägar, dels att regeringen föreslår att 1. godkänna att statsbidragen Bidrag till drift och underhåll av statskommunvägar och Byggande av länstrafikanläggningar vad gäller del av bidrag till byggande av statskommunvägar, bidrag till byggande av cykelleder samt delar av bidraget till kollektivtrafik- investeringar upphör per , 2. till anslaget Byggande av länstrafikanläggningar för /93 anvisa belopp som är 112 milj.kr. lägre än vad som föreslagits i prop 1991/92:100, bil.8. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Anmälan till proposition med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /93, m.m., såvitt avser ekonomi Kommittén föreslår att specialdestinerade statsbidrag som utgår till verksamheter för vilka kommuner och landsting är ansvariga skall avvecklas och lyftas in i ett generellt statsbidragssys- tem. Bidrag inom verksamhetsområde som omfattas av denna princip är det ordinarie skatteutjämnings- bidraget, det extra skatteutjämningsbidraget och bidrag till kommunerna med anledning av avskaffandet av den kommunala före- tagsbeskattningen. Dessutom föreslår kommittén att den allmänna och den särskilda skatteutjämningsavgiften samt avräknings- skatten slopas. Bestämmelser om skatteutjämningsbidrag finns i lagen (1988:491) om skatteutjämningsbidrag och förordningen (1988:494) om skat- teutjäm-ningsbidrag. Skatteutjämningsbidrag garanteras kommuner och landsting vars egen skattekraft är lägre än den de anses behöva för att kunna ge medborgarna likvärdig service oavsett bostadsort. 1.2 Extra skatteutjämningsbidrag Som ett komplement till ordinarie skatteutjämningsbidrag får regeringen bevilja extra skatteutjämningsbidrag. Extra skatteu- tjämningsbidrag bevil-jas, efter ansökan, kommuner och landsting som av olika skäl har kommit i ekonomiska svårigheter. Extra skatteutjämningsbidrag lämnas också för att trygga kollektivtra- fik i glesbygd samt efter särskild ansökan till kommuner som vidtar förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyck- or. Bestämmelser om allmän skatteutjämningsavgift finns i lagen (1987:560) om skatteutjämningsavgift. beräknas skatteutjämningsavgiften enbart på det egna skatteunderlaget. Bestämmelser om särskild skatteutjämningsavgift finns i lagen (1987:561) om särskild skatteutjämningsavgift. Avgiften tas ut på den del av det egna skatteunderlaget som överstiger av medelskattekraften, dock inte för den del som understiger det för kommunen garanterade skatte-underlaget enligt lagen (1988:4- 91) om skatteutjämningsbidrag. har be- slutat (prop. 1991/92:38, FiU10, rskr.108) att ändra avgiften i syfte att ingen kommun vid en ökning av skatteunderlaget behöver betala mer i skatteutjämningsavgift än vad skatteinkomsterna ökar. 1.5 Bidrag till kommunerna med anledning av avskaffandet av den kommunala företagsbeskattningen Från anslaget betalas bidrag till kommunerna som kompensation för det intäktsbortfall som blivit en följd av att den kommunala beskattningen av juridiska personer upphört. 2.1 Skatteutjämningsbidrag, avräkningsskatt m.m. Mitt förslag: Skatteutjämningsbidrag till kommunerna och bidrag till kommunerna med anledning av avskaffandet av den kommunala företagsbeskattningen skall upphöra per den 1 janua- ri 1993. Dock skall den del av det extra skat- teutjämningsbidraget till kommunerna som avser vissa före- byggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor kvarstå som ett specialdestinerat bidrag. Avräkningsskatten avskaffas för både landsting och kommuner . Skatteutjäm- ningsavgif-terna avskaffas för kommunerna och för landstingen . sänks skatteu- tjämningsavgiften för landstingen till . per skattekro- na (kr/skr). Skälen för mitt förslag: Kommuner och landsting för på olika sätt över ett ansenligt belopp till staten. Det sker framförallt genom den allmänna och särskilda skatteutjämningsav- giften samt genom avräkningsskatten. En utgångspunkt med ett nytt statsbidragssystem till kommunerna har varit att åstadkomma en ström av transfereringar enbart från staten till kommunerna. Nuvarande överföringar av medel från till statlig nivå skall upphöra och den totala ramen för de statliga bidragen minska i motsvarande mån. Skatteutjämningsavgifterna, avräk- ningsskatten och bidraget till kommunerna med anledning av avskaffandet av den kommunala företagsbeskattningen bör därför slopas. Avräkningsskatten tillkom som ett led i skattereformen för att neutralisera effekterna för kommunerna för breddade skattebaser och kommunernas avdrag för mervärdeskatt. Syftet är att på detta sätt uppnå ett budgetmässigt neutralt utfall i förhållandet mellan stat och kommunsektorn. Avräkningsskatten som beräknas på kommuners respektive landstings totala skatteunderlag har fast- ställts fram till och med . Kommittén har i sitt förslag utgått från att avräkningsskatten justeras med hänsyn till beslutade ändringar av pensionärernas särskilda grundavdrag och de nya reglerna för änkepension. När dessa regler har beaktats uppgår avräkningsskattens långsiktiga nivå till /skr för kommuner, /skr för landsting och /skr för landstingsfria kommuner. På grund av den tvååriga eftersläpningen och slutavräknings- förfarandet vid utbetalning av kommunalskatt är avräkningsskat- ten högre än 1995. Den fastställda avräk- ningsskatten kan således delas upp i följande tre delar: Som chefen för anfört uppstår vissa problem om de kvittningar mot den allmänna sjukförsäkringen som kommit- tén föreslår helt skall genomföras , som den av samhällsekonomiska skäl föreslagna indragningen görs motsvarande utgifterna. Det belopp som vissa sjukvårdshuvudmän blir berättigade till skulle understiga de ersättningar somKommunernas avräkningsskatt Skattenivå 1993 1994 1995 Långsiktig nivå 1,09 1,09 1,09 Förhöjd nivå 0,65 0,50 0,06 Regeländringar 0.03 0,03 0,37 fastställd nivå 1,77 1,62 1,52 under föregående år lämnats till privata vårdgivare inom sjuk- vårdshuvudmannens område och som enligt motsva-rande regler dras av från ersättningen till sjukvårdshuvudmannen. Mot denna bak- grund föreslår jag som en temporär lösning att skatteut-jäm- ningsavgiften för landstingen får finnas kvar för att sedan avskaffas . sänks skatteutjämnings- avgiften till . Flera remissinstanser, bl.a. , några länsstyrelser och ett antal kommuner, har avstyrkt att den del av det extra skatte-utjämningsbidraget som avser bidrag till de kommuner som vidtar förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor, skall ingå i det generella statsbidragssys- temet. Jag delar uppfattningen att bidraget har haft stor be- tydelse för genomförandet av säkerhetshöjande åtgärder i kommu- nerna och att erfarenheterna av verksamheten är goda. Med an- ledning av detta bör bidraget fortsättningsvis vara ett special- destinerat statsbidrag. Bidraget skall dock även fortsättnings- vis utgå efter de grunder som tillämpats, dvs. med utgångspunkt i vad som anförts kompletteringspro- position (prop. 1985/86:150, FöU11 och FiU29, rskr. 345 och 361). Jag vill vidare nämna de anslag och anslagsförändringar jag föreslår på sjunde huvudtiteln har beräknats med beaktande av förslag avseende anslagsförändringar på andra huvudtitlar. 2.2 Bidrag med anledning av införandet av ett nytt statsbidragssystem Mitt förslag: Den indragning som gjordes från kommuner och landsting i form av en tillfällig höjning av skatteu- tjämningsavgiften återbetalas till den kommunala sektorn . Till landstingen återbetalas . genom att skatteutjämningsavgiften för sänks med motsvarande belopp. Återstående medel bör i första hand betalas ut till kommuner- na i syfte att, dels underlätta övergången från dagens stats- bidragssystem till ett nytt system, dels övergångsvis reglera vissa effekter av skattereformen. Regeringen skall besluta om utbetalningen. För ändamålet avsätts /93 950 milj.kr. Kommitténs förslag: Kommittén anser att om stöd tillfälligt bör ges till ett antal kommuner, bör detta kunna finansieras med de ca , som enligt beslut avsatts för att underlätta införandet av ett generellt statsbidrag. Eventu- ellt återstående medel bör enligt kommitténs mening återbetalas till kommuner och landsting i förhållande till hur de har be- talats in. Kommitténs förslag till inkomstutjämningssystem innebär i princip att skattereformen blir neutral på kommunnivå för de kommuner som ingår i systemet, när detta får slå igenom fullt Kommittén har dock inte särskilt behandlat frågan om hur skattereformens effekter skall behandlas under den föreslagna övergångsperioden.