prop · GF0338 · 1992-01-01 00:00:00 — För att underlätta byggandet avvecklas markvillkoret, den kommunala bostadsanvisningsrätten, produktionskostnadsprövningen och konkurrensvillkoret. Kommunernas inflytande över bostadsbyggandet kan fortsättningsvis utövas på ett tillfredsställande sätt genom gällande planlagstift Sammantaget bör dessa åtgärder kunna leda till betydande kostnadssänkningar för bostadsbyggandet. Mot denna bakgrund och med hänsyn till de betydande behov av utgiftsneddragningar som föreligger föreslår regeringen att procentsatsen för investeringsbidraget sänks från till , vilket beräknas motsvara minskade utgifter i statsbudgeten på ca . I avvaktan på beslut kommer regeringen i annat sammanhang att besluta att bestämmelserna i förordningen (1990:1369) om statligt investeringsbidrag för ny- och ombyggnad av bostäder ändras så att bidrag för ändamålet fr.o.m. tills vidare bara får beviljas i ärenden i vilka ansökan kommit in till kommunen före nämnda dag. bör inriktningen vara att investeringsbidragen helt avvecklas. Denna fråga bör dock behandlas tillsammans med utformningen av ett nytt förslag till en långsiktig lösning av bostadsfinansieringen. En proposition om bostadsbyggandets finansiering skall läggas fram med sikte på att de förändringar i bostadsfinansieringen som föreslås skall träda i kraft . Omständigheten att ett nu har träffats innebär att före måste ha sett över verkets nybyggnadsregler för att säkerställa att de inte i något avseende står i konflikt med bl.a. EGs byggvarudirektiv. I samband därmed bör verket också så långt det är möjligt med hänsyn till aktuella förutsättningar i fråga om producentansvar m.m. kraftigt förenkla bestämmelerna med inriktning på att konsekvent utforma dem som funktionskrav. Regeringen avser att lämna ett särskilt uppdrag med denna innebörd. Förenklingar av nybyggnadsreglerna bör göra det möjligt att ytterligare begränsa produktionskostnaderna. 4.10 En ny näringspolitik Målet för den ekonomiska politiken är att återvinna utvecklings- och tillväxtkraften i svensk ekonomi. Avgörande för näringslivets utveckling och förnyelse är att den generella ekonomiska politiken ger ett bra klimat för företagande i . För att åstadkomma detta krävs en klar och tydlig omläggning av kursen i den ekonomiska politiken. En rad förändringar kommer att ge näringspolitiken ett nytt innehåll. Generella insatser för näringslivsklimatet, fungerande marknader, avreglering och konkurrens blir viktiga delar i en ny näringspolitik. Förändringarna innebär en omprövning av den förda, selektiva politiken, som bl.a. bestått av ett stort antal olika finansiella stöd till näringslivet. Både företagsstöd och skatter påverkas således av en omläggning av näringspolitiken. Skattelättnader som påverkar företagande och ägande föreslås i en proposition om skattepolitik för tillväxt (prop. 1991/92:60). Förändringarna av skatterna görs enligt förslagen på ett sådant sätt att de ger bättre arbetsbetingelser särskilt för de mindre företagen. Förutom skattelättnader kommer även förenklingar av regelverket för de mindre företagen att föreslås (prop. 1991/92:51). Regeringen kommer också att föreslå att företagens tillgång till riskvilligt kapital förbättras genom att skattebelastningen minskar och vinstmöjligheterna på satsat kapital ökar. Risken för snedvridning av konkurrensen på grund av av olika former av stöd och selektiv beskattning är stor. Företagsstöd till vissa branscher konserverar befintliga strukturer och minskar dynamiken i näringslivet. Förutom de principiella skäl som finns för att avveckla företagsstöd innebär de skattesänkningar som föreslås att kravet på besparingar inom statsbudgeten ökar. Då skattesänkningarna kommer alla delar av näringslivet till godo bör dessa också till stor del kunna finansieras genom besparingar inom befintliga företagsstöd. Regeringen kommer att i budgetpropositionen redovisa en samlad bild av de besparingar som skall göras. Följande förslag till besparingar rörande företagsstöd kan dock redan nu redovisas. Inom område omprövas statens stöd till exportråd. Övervägandena grundar sig på ett betänkande från exportfrämjandeutredningen, som presenterades . Regeringen avser att presentera förslag till med anledning av denna utredning. Enligt utredningen finns samhällsekonomiska motiv för fortsatt statligt stöd med viss inriktning till exportråd. står det klart att de generella ekonomisk-politiska åtgärder som föreslås borde skapa förutsättningar för att väsentligt minska det statliga stödet /93. Förslag om minskningens storlek kommer att lämnas i den tidigare nämnda propositionen. Inom område föreslås att sjöfartsstödet avvecklas vid utgången av . Vidare föreslås att det kommande utvecklingsstödet inom ramen för det äldre stödet till svenska rederier avvecklas redan under innevarande budgetår. Inriktningen är att skapa förutsättningar liknande de som det danska internationella fartygsregistret ger för rederinäringen. Stödet till den civila trafikflygarutbildningen bör upphöra så snart nuvarande elever färdigutbildats. Regeringen kommer alltså inte att under innevarande budgetår ta i anspråk anslaget E7 Stöd till svenska rederier (5 milj.kr.) under sjätte huvudtiteln. RRV genomför en studie av kredittider i företagens inleverans av punktskatter. Studien kommer att klarlägga förutsättningarna för att korta kredittiderna. Genom en sådan förändring skulle det inom område vara möjligt att minska statens räntekostnader med några 100 milj.kr. Eftersom denna fråga har kopplingar till övriga förslag som redovisas i propositionen om skattepolitik för tillväxt avser regeringen att återkomma till så snart som RRV har slutfört sin studie. Inom område kommer bidraget till jordbrukets rationalisering att avvecklas i takt med att pågående projekt avslutas. Det innebär att inga nya beslut om bidrag kommer att fattas. Bidraget till trädgårdsnäringens rationalisering dras ner under /93 och avvecklas helt fr.o.m. /94. Bidragen till fiskarorganisationerna halveras /93 och fr.o.m. /94 avvecklas bidragen helt till fiskarorganisationerna. halveras /93. Till fiskvårdsområden som ansökt om bildande kommer bidrag till förrättningskostnader att utgå även efter 1992/93. Skogsvårdsavgiften halveras och avvecklas helt . Åtgärderna som finansieras med skogsvårdsavgiften avvecklas successivt med början 1992/93. Samtliga åtaganden avvecklas . Vissa naturvårdande insatser som finansierats inom denna ram kan komma att inrymmas under andra anslag. Effekten på statsbudgeten med anledning av dessa åtgärder beräknas bli ca 350 milj. kr. Genom särskilda propositioner (1990/91:140 och 141) som har beslutat om har arbetsgivarens ansvar för arbetsmiljö och rehabilitering blivit tydligare och mer omfattande. har därefter genomfört en revisionell studie av den statliga styrningen av företagshälsovården, vilken föreslår att statsbidraget avvecklas. Med utgångspunkt i detta bör inom område företagshälsovårdens organisations- och finansieringsformer skyndsamt ses över. I avvaktan på utredarens förslag bör statsbidraget i form av grundbidrag ligga kvar på samma nivå som innevarande år. Regeringen kommer därför att ändra den tidigare regeringens beslut och fastställa grundbidraget till företagshälsovården fr.o.m. till . Inom område avvecklas den statliga prospekteringsverksamheten samt . Regeringen avser att återkomma i budgetpropositionen om formerna för detta. Anslaget till stiftelsen avvecklas /94. Om bidrag till stiftelsens verksamhet anses motiverat därefter får det prövas inom ramen för närings- och teknikutvecklingsverkets (Nuteks) anslag till småföretagsutveckling. Statens engagemang i turistråd avvecklas /93. För /93 anvisas enbart 50 milj.kr. engångsvis, förutsatt att näringen bidrar med samma belopp samt står för framtida kostnader. Det är angeläget att framför allt de nuvarande organisationerna ges möjlighet att dra nytta av turistrådets marknadsföringsstöd. Anslaget till småföretagsutveckling reduceras. Stödet till teknisk utveckling inom avseende programmen för nya produkter och ny teknik reduceras. Det 3-åriga branschprogrammet för verkstadsteknik avvecklas , dvs. Verksamheten vid minskas som en följd av besparingarna ovan. Regeringen avser att återkomma till denna fråga i budgetpropositionen. I propositionen om en ny småföretagspolitik (prop.1991/92:51) kommer frågan om de regionala riskkapitalbolagen att behandlas. Den tidigare beslutade inbetalningen från utvecklingsfonderna till statskassan, . under , kommer att genomföras som planerat. Dessutom kommer de medel som Norrlandsfonden och Utvecklingsfonderna skulle satsat i dessa bolag att levereras in till statskassan dvs. Regeringen har för avsikt att återkomma med förslag om småföretagens riskkapitalförsörjning, t.ex. i form av villkorslån av liknande slag som de tyska EKH-lånen. kommer förslag om avveckling av de nuvarande formerna för riskkapitaltillförsel t.ex. genom utvecklingsfonder och småföretagsfond. Den totala effekten på statsbudgeten av förändringarna i näringslivsstödet beräknas bli ca 1 300 milj.kr. Därutöver kommer successivt 800 milj.kr. att inbetalas till staten från Norrlandsfonden och utvecklingsfonden. 4.11 Strategi för statens förmögenhetsförvaltning Staten äger tillgångar i form av aktier och fastigheter i en mängd olika verksamheter och till betydande värden. En samlad strategi för förvaltningen av statens förmögenhet skall utarbetas där inriktningen är att kommersiell och konkurrensutsatt verksamhet skall avyttras och förvaltningen av den statliga förmögenheten skall effektiviseras. I en marknadsekonomi är statens viktigaste näringspolitiska uppgift att utforma stabila regelsystem samt att säkra en god infrastruktur och fungerande marknader för den samlade företagsamheten i hela landet. Verksamheter som bedrivs på konkurrensutsatta och i övrigt väl fungerande marknader bör inte ägas av staten utan säljas till privata ägare. Situationen är något annorlunda för verksamheter som finns på marknader som präglas av marknadsimperfektioner t.ex. utpräglade oligopol- och monopolmarknader. I dessa fall bör förändringar av regelverk och strukturella åtgärder vidtas för att åstadkomma bättre fungerande marknader innan en försäljning påbörjas. Statens ägande bör begränsas till områden och funktioner där marknaden inte själv förmår skapa de bästa förutsättningarna för en fungerande samhällsekonomi. Detta innebär att staten endast i undantagsfall och då med bestämda motiv bör uppträda som ägare av verksamheter som har kommersiella förutsättningar. Staten bör effektivisera sitt ägande genom att klart separera ägarrollen från statens ansvar för regelverk och konkurrens inom en sektor. Detta bör ske genom att samla resurser och kompetens för ett aktivt ägande. Strategier för ägandet av olika verksamheter bör läggas fast. Strategier och mål för de enskilda företagen bör däremot fastställas, inom ägarens ramar, av resp. bolagsstyrelse. En aktiv och självständig ägarroll innebär att analys och uppföljning av de olika verksamheterna bör ske konti- nuerligt. För detta bör extern kompetens och erfarenhet utnyttjas i större utsträckning. Regeringen kommer som ägare alltid att kunna ställas till svars för verksamheten. Det är angeläget att tar ett aktivt ägaransvar för statligt ägda verksamheter så länge som staten har ett väsentligt ägarintresse. Staten skall som ägare ställa höga krav på ansvar i den operativa driften av verksamheten. Strategin för statens förmögenhetsförvaltning skall vara baserad på en grundläggande kartläggning av statens samlade förmögenhet. Kartläggningen bör bl.a. innehålla en korrekt värdering av samtliga tillgångar samt en genomgång av lämpliga associationsformer. En försäljning av statlig förmögenhet inbringar betydande belopp. För att inte minska statens förmögenhet bör dessa medel användas till investeringar i infrastruktur som skapar förutsättningar för tillväxt dvs. har en hög samhällsekonomisk avkastning, till investeringar i verksam heter som ger minst lika bra avkastning som de sålda verksamheterna eller för att amortera statsskulden. Därtill kommer att beslut om statliga investeringar också måste prövas från realekonomiska utgångspunkter. förvaltas statens tillgångar i tre olika former: - affärsverkens förvaltning av statlig egendom, - övriga myndigheters förvaltning av statlig egendom - förvaltning av aktier i bolag. I det följande ges en kortfattad redogörelse för regeringens arbete med att effektivisera den statliga kapitalförvaltningen inom samtliga dessa områden. Affärsverkens förvaltning av statlig egendom Affärsverken förvaltar statlig egendom för att bedriva verksamhet på kommersiell grund. Affärsverken har oftast även ansvar för vissa samhällsuppgifter inom sektorn och för utformningen av regelverk. Som ett led i statens strategi för förmögenhetsförvaltning bör den del av affärsverkens verksamhet som är kommersiell och konkurrensutsatt privatiseras. En viktig förutsättning är dock att konkurrensneutrala regelverk och fungerande marknader skapas innan en försäljning sker. Som ett första steg bör verksamheten vid affärsverken och de tillgångar som förvaltas av affärsverken överföras till statligt ägda aktiebolag. Vidare bör tillgångarna värderas och kapitalstrukturen, dvs. fördelningen mellan eget och lånat kapital, ses över innan ett sådant överförande sker. Marknadsmässiga avkastnings- och utdelningskrav bör åläggas bolagen. I samband med bolagsbildning bör verksamhet med karaktär av "naturligt monopol" skiljas ut från konkurrensutsatt verksamhet. Monopoldelarna bör även fortsättningsvis vara statligt ägda och fungera som neutrala aktörer samt verka för att en effektiv konkurrens på lika villkor skapas på kringliggande områden. Även tillgångar som saknar kommersiella förutsättningar bör avskiljas. Exempel på sådana tillgångar är mark av stort naturvärde som har undantagits från normalt skogsbruk eller annan mark som har karaktären av nationell tillgång. Detta gäller även mark och byggnader som inte är kommersiella i den meningen att de kan åsättas krav på avkastning. Andra tillgångar som inte bör överföras till juridisk person är bl.a. donationer som är knutna till statligt ägande. denna dag kommer regeringen att i en särskild proposition (1991/92:49) närmare precisera åtgärder som skall vidtas i samband med att huvuddelen av verksamheten vid överförs till aktiebolagsform som bl.a. det s.k. storkraftsnätet ges en från fristående ställning. Förslagen i propositionen följer den här presenterade inriktningen. När det gäller möjligheterna att privatisera är en av förutsättningarna att det i finns en väl fungerande elmarknad med effektiv konkurrens. Vertikal integration på elmarknaden som bl.a. tagit sig uttryck i kraftföretagens köp av lokal distributionsverksamhet innebär risk för minskad konkurrens och bör motverkas. Regeringen avser förelägga en proposition om förändringar på den svenska elmarknaden, där målet bl.a. är att främja konkurrensen och motverka vertikal integration. Regeringen avser även att lägga fram förslag om en ny och förstärkt konkurrenslagstiftning. Inom område intensifieras arbetet med att anpassa den svenska telemarknaden till ökad internationalisering och konkurrens. Det är regeringens avsikt att fullfölja arbetet med att bolagisera . Förutsättningarna för ett framtida privat ägande i bolaget övervägs. För att säkerställa en effektiv konkurrens är det nödvändigt att arbeta fram en reglering för detta ändamål av den svenska telekommunikationsmarknaden. Med hänsyn bl.a. till de förändrade konkurrensförhållandena inom flygsektorn avser regeringen att även ta fram förslag angående luftfartsverkets framtida struktur. Inriktningen är att tydligare skilja myndighetsfunktioner och ansvar för infrastruktur från kommersiell verksamhet och att skapa möjligheter för nya former för huvudmannaskap vid flygplatser- na. Det är dock inget självändamål att överföra statens tillgångar till statligt ägda bolag. I vissa fall kan det ur ett förmögenhetsperspektiv vara lämpligare att staten säljer tillgångar direkt till allmänheten. Den pågående utförsäljningen av mark och fastigheter från domänverket har i detta avseende varit framgångsrik. Övriga myndigheters förvaltning av statlig egendom Myndigheter förvaltar i regel statliga tillgångar för att internt inom staten nyttja dem eller för att tillhandahålla dem för allmänhetens nyttjande mot ingen eller låg ersättning. För att öka effektiviteten skall de tillgångar och verksamheter som är att betrakta som kommersiella i första hand överföras till statligt ägda aktiebolag och, i den mån de är att betrakta som konkurrensutsatta, i nästa steg privatiseras. En effektiv förvaltning av statens tillgångar är viktigt även internt inom staten. En av utgångspunkterna för en effektivare styrning av myndigheternas förvaltning är att skilja på ägandet och brukandet av tillgångarna. Ägandet innebär att utifrån givna krav på avkastning och andra förutsättningar sätta ett pris på utnyttjandet av tillgången. Detta gör kostnaden synlig för brukaren, vilket är en förutsättning för att pröva nyttjandet av tillgången mot andra alternativ. Det är i detta sammanhang angeläget att även statliga tillgångar som saknar alternativ användning eller konkurrens förvaltas effektivt. De bör därför åsättas ett sådant avkastningskrav på det disponerade kapitalet som ger en rättvisande kostnadsbild. Ytterligare en utgångspunkt är att den tekniska förvaltningen bör skiljas från ägandet. Detta gäller främst tjänster i form av underhåll och skötsel av mark och byggnader, där upphandling bör ske i konkurrens på mark-naden. Den statliga förvaltningen bör alltid kunna jämföras kostnadsmässigt med konkurrerande alternativ. En förutsättning är dock att klara föreskrifter sätts upp, främst vad gäller de förutsättningar som skall gälla för förvaltningen av naturreservat samt miljö- och kulturhistoriskt värdefulla fastigheter m.m. Strategin för förmögenhetsförvaltningen bygger därmed på tre faktorer. En tydlig statlig ägarfunktion som sätter ett pris på nyttjandet av tillgångarna och upphandlar tjänster på marknaden, statliga brukare som inte är bundna att nyttja statens tillgångar samt föreskrifter som utfärdas av ansvariga tillsynsmyndigheter eller av statsmakterna. I en särskild proposition lägger regeringen fram förslag om bolagisering av stora delar av verksamheter. Förslaget följer den ovan beskrivna strategin samt förtydligar hur strategin skall genomföras för att uppnå ökad effektivitet i den statliga förmögenhetsförvaltningen. Förvaltning av aktier i bolag kommer att begära bemyndigande att när det bedöms lämpligt sälja en stor del av dessa tillgångar till de anställda, allmänheten och andra intressenter. Syftet är att stimulera till ökad effektivitet i företagen och att främja ett brett enskilt ägande av aktier. Generellt gäller att statens tillgångar inte bör säljas till ett pris som understiger en korrekt marknadsvärdering. En storskalig försäljning av aktier i statliga bolag förutsätter att det finns tillgång till kapital för placeringar i aktier på marknaden. Regeringen har till lagrådet remitterat ett lagförslag som rör reglerna för utländskt ägande i . Ett av syftena med detta förslag är att öka tillgången på riskvilligt kapital på den svenska marknaden. Regeringen kommer att föreslå ett antal skattelättnader som syftar bl.a. till att öka tillgången på riskvilligt kapital inom näringslivet. Den ovan presenterade strategin för statlig förmögenhetsförvaltning har som mål att öka effektiviteten i förvaltningen av statens tillgångar och därmed också öka avkastningen på dessa tillgångar. En effektiv statlig förvaltning medför att resurser kan frigöras och användas inom andra prioriterade områden. Strategin är en viktig del i regeringens strävan att öka tillväxten i ekonomin. 4.12 Effekter på den offentliga sektorns finanser De offentliga finanserna har försämrat mycket drastiskt jämfört med de bedömningar som gjordes av den förra regeringen. Det preliminära utfallet /91 innebär ett budgetunderskott om . Så sent som bedömdes att budgeten var i stort sett i balans. RRV:s första prognos över utfallet för innevarande budgetår pekar på ett underskott om ca . Detta skall jämföras med den av fastställda statsbudgeten, där budgetunderskottet beräknades stanna vid . Försämringen - ca . över - kan till stor del tillskrivas den mycket allvarliga ekonomiska nedgången. Den leder till både sämre inkomstutveckling genom att skattebaserna urholkas och till större utgiftsökningar för bl.a. insatser mot arbetslöshet. De försämringar som inrapporteras kommer också att påverka statsfinanserna under nästa budgetår. De förslag till reformer och förändringar i de offentliga systemen som aviserats kommer, när de har genomförts fullt ut, att få mycket omfattande effekter på såväl samhällsekonomin som helhet som de offentliga finanserna. Särskilt gäller detta de förändringar som måste ske i kommunernas verksamhet och arbetssätt. Kommunernas betydelse för den totala offentliga verksamheten åskådliggörs av att de sysselsätter av alla anställda. Också pensionssystemet spelar en central roll för samhällsekonomin och de offentliga finanserna. De offentliga pensionsutbetalningarna uppgår till av BNP. Även om syftet med de reformer som genomförs är betydligt vidare än att åstadkomma besparingar i de offentliga budgetarna finns det anledning att belysa åtgärdernas effekter på den offentliga sektorns finanser. Detta framstår som särskilt angeläget mot bakgrund av att det kommer att genomföras betydande sänkningar av olika skatter och att det är regeringens avsikt att fullt ut finansiera de skattesänkningar som genomförs. Det är ännu inte möjligt att i detalj precisera utfallet på de offentliga budgetarna av de åtgärder som här aviseras. I flera fall är problemen så komplexa att för utredande är oundgänglig. När det gäller pensionssystemet eftersträvar regeringen dessutom ett brett politiskt samförstånd, som förutsätter medverkan också av övriga partier. Regeringen avser att i budgetpropositionen 1992 återkomma med ytterligare utgiftsminskningar och preciseringar. Flertalet av de utredningar som tillsätts ges mycket snäva tidsramar. Senast skall omfattande, konstnadsbesparande förändringar göras i bl.a. sjuk- och arbetsskadeförsäkringen och bostadsfinansieringssystemet. Den offentliga sektorns inkomster påverkas av de olika förslag till förändringar i skattesystemet som regeringen avser att presentera (prop. 1991/92:60). Sammantaget beräknas dessa förslag innebära att inkomsterna under budgetåren 1991/92 och 1992/93 kommer att minska med ca 3 resp. . som en följd av förslagen beräknas en varaktig inkomstminskning på . Hänsyn har då tagits till den slopade skattereduktionen för fackföreningsavgifter och motsvarande avdragsbegränsning för arbetsgivarna på sammanlagt . De förslag som läggs fram innebär besparingar i statens budget vilka beräknas uppgå till ca . De största besparingarna sker i näringslivsstödet med , investeringsbidragen till bostadsbyggande med ca . och i arbetsskadeförsäkringen med . Regeringen aviserar vidare besparingar i sjukförsäkringen med . Till detta kommer förändringar i arbetslöshetsförsäkringen som förstärker den offentliga sektorns finanser med . Utöver dessa bestående besparingar förstärks budgeten tillfälligt av att höjningen av barn- och studiebidraget skjuts upp. Den totala utgiftsminskningen uppgår till . jämnt fördelade på budgetåren 1991/92 och 1992/93. från Norrlandsfonden och utvecklingsfonderna successivt att inbetalas till staten. Till detta kommer en indragning av medel från kommunerna 1993. Avsikten är som nämnts att förhindra att kommunerna expanderar, vilket skulle äventyra den samhällsekonomiska balansen och bromsa den konkurrensutsatta sektorns tillväxt. Med de förändringar som sker i styrningen av kommunerna förbättras deras möjlighet att hushålla med sina resurser. Indragningen kommer att preciseras i den kommunalekonomiska propositionen . Regeringen bedömer att det rör sig om belopp i storleksordningen .