prop · GF03135 · 1992-01-01 00:00:00 — För led ningar med högre spänning krävs linjekoncession, som avser en enda ledning med bestämd sträckning. Varje regionnät används i allmänhet endast av ett företag, nätägaren. Samma gäller för de lokala näten. På de lokala näten förs strömmen via eldistributören tillhöriga distribu tionsledningar fram till byggnader och andra förbrukningsställen. Detta led ningsnät innefattas i distributörens elektriska anläggning. Från leverans punkten i en byggnad förs strömmen vidare genom ledningar som går i bygg naden och tillhör ägaren till denna. Detta interna ledningsnät mynnar ut i urtag av olika slag, där andra elektriska apparater ansluts. Det kan då vara fråga om lös anslutning med vanlig stickpropp eller fast anslutning, vilket krävs eller kan komma ifråga för vissa apparater som tvättmaskiner, spisar m.m. Det är det sista ledet efter leveranspunkten som avses med termen ''''''''förbrukningsanläggning'''''''' i 4 § ellagen. Som påpekas i betänkandet råder en viss oklarhet om den precisa innebörden av de i ellagen använda termerna ''''''''elektrisk anläggning'''''''' och ''''''''förbrukningsanläggning''''''''. Systemet innebär att enskilda elabonnenter är bundna till den lokale el distributören, som har monopol inom sitt område men också leveransskyl dighet. En koncessionshavare är skyldig att underkasta sig prisreglering en ligt en särskild ordning. Detaljdistributionen ombesörjs f.n. av ca 290 före tag med olika storlek och företagsform. Drygt hälften är kommunala bolag och verk. De levererar el till ca två tredjedelar av landets abonnenter. Nuvarande skadeståndsregler innebär som framgått av det tidigare att skadeståndskyldigheten i praktiken läggs på eldistributören för skador som vållas av ström från en vanlig lågspänningsanläggning. Det är från dennes anläggning med egen generator eller transformator som den skadevållande strömmen kommer. Utredaren har ansett att distributören måste omfattas också av produktan svaret, om den levererade strömmen har säkerhetsbrister som vållat skada. Även i detta fall kommer den skadevållande strömmen från dennes anlägg ning med egen generator eller transformator. Strömmen måste anses vara satt i omlopp av honom, när den lämnar hans anläggning. Även om kraften köps från en producent, omvandlas den i transformatorn och någon möjlig het att identifiera viss elektrisk ström i nätet finns inte. Man kan därför inte se distributören som enbart återförsäljare av en tillverkad produkt. Några invändningar mot denna bedömning har inte kommit fram under remissbe handlingen och lagtexten har utformats i enlighet med utredarens förslag. har ansett att distributör och leverantör skall vara solida riskt ansvariga. Till detta vill jag säga att lagen medger ersättningsanspråk även mot anläggningshavare i tidigare distributionsled, om det kan visas att även denne satt i omlopp ström med säkerhetsbrister som har orsakssam band med skadan. Någon särskild regel om ansvar för importörer är inte motiverad med hän syn till det tidigare nämnda om omöjligheten att identifiera viss elektrisk ström i näten. Import av elkraft sker inte i sådana former att det kan bli fråga om enbart återförsäljning av en utomlands tillverkad produkt. Som nämndes i avsnitt 2.2 har flera remissinstanser begärt förtydliganden av när en säkerhetsbrist skall anses föreligga. Av vad jag anförde där framgår att jag inte anser det lämpligt att här närmare försöka tolka innebörden av att elektrisk ström inte är så säker som skäligen kan förväntas. Utredaren har påpekat att de normer för skälig kvalitetsnivå på levererad ström, som håller på att utvecklas, kan väntas få stor betydelse i detta sammanhang. Utredaren har också påpekat att vissa kvalitetsbrister på området kan ha ka raktär av systemfel som inte grundar produktansvar. Med systemfel menas att riskerna godtas i samhället. I dessa påpekanden kan jag instämma. Som utredaren har föreslagit bör produktansvarslagens regler om självrisk och preskription, vilka följer EG-direktivet, tillämpas trots att de innebär skillnader i förhållande till ellagens nuvarande regler. Närings- och teknikut vecklingsverket har beträffande preskription föreslagit att preskriptionsti den alltid skall vara begränsad till från skadetillfället. Detta skulle dock innebära en för speciell avvikelse från EG-direktivet, som är svår att motivera. Även vad gäller lagregleringen i övrigt bör utredarens förslag genomföras. Det betyder också att de generella regler som finns i nu gällande 6,9,10,12 och 13 §§ bör vara oförändrade och därmed tillämpbara också på skadestånd grundat på produktansvar. I den förestående totalöversynen av ellagen finns utrymme för att närmare överväga utformningen av den samlade skade ståndsregleringen. Vissa synpunkter från bl.a. kan tas upp i detta sammanhang. 3.2 Samordningen med nuvarande skadeståndsregler Mitt förslag: Den skadelidande skall ha rätt att åberopa annan grund för sin talan i fråga om skador som omfattas av produktansvaret i ella gen. Utredaren: med mitt förslag Remissinstanserna: Ingen erinran Skälen för mitt förslag: I avsnitt 2.5.1 har berörts hur produktansvaret för håller sig till andra skadeståndsrättsliga regler. 1990/91:197 framhålls (s.78f) att någon särskild olägenhet inte följer av att även en annan skade ståndsrättslig speciallagstiftning kan tilllämpas på en produktskada. För den skadelidande är det tvärtom en fördel att ha alternativa möjligheter att kräva ersättning för sin skada. Utredaren har föreslagit att produktskadereglerna i ellagen inte skall vara exklusivt tillämpliga. Jag delar denna uppfattning, som har fått stöd av remissinstanserna. Det nuvarande skadeståndsansvaret gäller skador som orsakas av elekt risk ström från en anläggning och omfattar därmed i princip också skador som orsakas av bristande kvalitet på den elektriska strömmen som sådan. Den valda lösningen innebär att rätt till ersättning för en skada som orsakas av brister i elkvalitet kan finnas enligt flera grunder. I praktiken torde det dock normalt vara förmånligast för den skadelidande att åberopa produktan svaret. Det grundläggande syftet med produktansvaret är att förbättra skyddet för enskilda konsumenter. För sakskador utgår ersättning endast när den skadade egendomen används för enskilt ändamål. Ett produktansvar för elektrisk ström som sådan kommer att omfatta även vissa skador, som på grund av begränsningsregeln i 4 § 3 st ellagen varit undantagna från strikt ansvar. Elleverantören blir i dessa fall strikt ansvarig för säkerhetsbris ter i den elektriska strömmen som sådan. Personskador torde sällan orsakas av fel på den elektriska strömmen som sådan. Frågan gäller därför främst skador på egendom som används för enskilt bruk. Både det nuvarande ansvaret och produktansvaret bygger på principen om strikt ansvar. Det nämnda undantaget i 4 § 3 st innebär att strikt ansvar inte gäller för skador i t.ex. bostadslägenheter när ström tillförs elmateriel som är anslutet till elnätet. Skyddet för bl.a. enskilda blir genom detta un dantag svagare genom att vårdlöshet måste visas hos eldistributören. Pro duktansvaret innebär däremot att strikt ansvar föreligger om det uppkom mer skada på en elektrisk apparat för enskilt bruk inom en byggnad på grund av bristande kvalitet på den levererade strömmen. Upprättat lagförslag I enlighet med vad jag nu har anfört har det inom upp rättats förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar. Specialmotivering 4 § I paragrafen har tillagts ett femte stycke vari anges att skadeståndsskyldig het även kan föreligga enligt 4a §. 4 a § I paragrafen anges förutsättningarna för skadestånd med bestämmelser som har motsvarighet i 1,3 och 5 §§ produktansvarslagen. De grundläggande frågorna har behandlats i den allmänna motiveringen. 4 b § I paragrafen anges undantagen från skadeståndsskyldighet motsvarande 8 § produktansvarslagen. I förhållande till utredarens förslag har p.4 om s.k. utvecklingsskador tillkommit, se närmare avsnitt 2.2. 7 § I ett tredje stycke har tillagts att i fråga om jämkning på grund av medvål lande från den skadelidandes sida skall tillämpas 6 kap. 1 § skadeståndsla gen. Motsvarande gäller övriga produktskador. Någon uttrycklig bestäm melse om detta behövs egentligen inte och saknas i produktansvarslagen. Ef tersom frågan dock behandlas i ellagen vad gäller andra skador, har det an setts lämpligast att för tydlighets skull ta in en uttrycklig bestämmelse. Som nämndes i den allmänna motiveringen övervägs inom justitiedeparte mentet efter begäran av att beträffande produktansvarslagen eventuellt ändra jämkningsreglerna i enlighet med EG-direktivet. Om en så dan ändring görs, bör motsvarande ändring göras i ellagen. 8 § Första stycket har anpassats till regleringen i skadeståndslagen. Andra stycket reglerar självrisk för sakskador. En motsvarande bestäm melse finns i 9 § produktansvarslagen. 11 § I paragrafen har tillagts tre stycken om preskription. Dessa motsvarar 11 § produktansvarslagen. Ikraftträdandebestämmelserna Lagen träder i kraft med produktansvarslagen . På motsvarande sätt som beträffande produktansvarslagen har också medta gits att lagen inte tillämpas om den skadevållande elektriska strömmen satts i omlopp före ikraftträdandet. Att så bör vara fallet är tydligt principiellt sett. Den praktiska betydelsen av regeln torde dock vara mycket liten. Hemställan Jag hemställer att regeringen föreslår att anta förslaget till lag om ändring i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmel ser om elektriska anläggningar. Beslut Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå att anta det förslag som föredraganden har lagt fram. Bilaga 1 Sammanställning av remissutfallet Remissinstanserna: Efter remiss har yttrande över betänkandet, ELSU 91 Förslag till omfattning, organisation och finansiering av det svenska elsäker hetsarbetet (SOU 1991:94), avgetts av Närings- och teknikutvecklingsver ket, , , , , , , , , , , , , Statskontoret, Riksre visionsverket, , , , , , , Försäkringsbranschens Ser viceaktiebolag, , i , , , , , , , Svenska Elektriska Kommissionen, , , , ges Akademikers , , , och . Yttrande har även inkommit från Byggentreprenörerna, Riksförbundet Energileverantörerna, Stiftelsen stitutet för Företagsutveckling, , och . Förslaget avseende ändringar i ellagen för att därigenom bringa den svenska lagstiftningen inom området i överensstämmelse med EG-direkti vets regler om produktansvar bemöts i huvudsak positivt eller lämnas utan erinran av remissinstanserna. pekar på att när det gäller skada på grund av kvalitetsbrist i levererad ström kan pro blem förutses vid tillämpningen och att innan produktansvar för skador av elektricitet kan börja tillämpas måste i starkströmsföreskrifterna preciseras vad som avses med ''''''''så säker el som skäligen kan förväntas''''''''. Vidare föreslår verket att den som vill ha ersättning enligt lagens 4 § skall väcka talan från skadetillfället. framhåller vikten av att ellagen och produktansvarslagen har samma skyddsnivå. Verket anser vidare att ett solidariskt strikt ansvar bör gälla för leverantör och distributör för skador som drabbat konsumentens person eller egendom och detta bör tydligare framgå av lagen. Bestämmelsen om regress och solidariskt ansvar i ellagen bör övervägas närmare anser verket och betonar även behovet av ett star kare konsumentskydd för elektrisk ström. Verket anser vidare att särskilda omständigheter föreligger för att överväga regler om bevislättnader i fråga om skador genom inverkan av elektrisk ström. Ett antal remissinstanser framhåller behovet av förtydliganden. finner således behov av vissa förtydliganden vad beträf far 4 § för att undvika framtida osäkerhet. anser bl.a. att uttrycket ''''''''skäligen kan förväntas'''''''' ger utrymme för ett stort mått av god tycke vid tillämpningen. Rejlers Ingenjörer menar att formuleringen ''''''''sätta den elektriska strömmen i omlopp'''''''' är en för elbranschen ny formulering som verkar oklar. och framför liknande synpunkter. Även och Riksförbundet Energileverantörerna menar att vissa begrepp bör definieras. SEMKO stöder förslaget att anpassa lag stiftningen för produktansvar för skador orsakade av elektricitet till den europeiska men förutspår problem vid lagens tillämpning på grund av den komplicerade tekniska bakgrunden. efterlyser en total översyn av reglerna för skadeståndsansvaret vid inträffade incidenter med elektricitet samt pekar bl.a. på att det bör finnas en accepterad norm för kva litet på elleverans. och anser att produktansvar för skador orsakade av elektricitet bör regleras i produktansvarslagen. Bilaga 2 Lagrådet Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1992--03--17 Närvarande: justitierådet , regeringsrådet , justi tierådet . Enligt protokollet vid regeringssamanträde har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets ytt rande över förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar. Förslaget har inför lagrådet föredragits av rättschefen . Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. 1 Senaste lydelse 1982:487. 2 Senaste lydelse 1975:583. 3 Senaste lydelse 1958:429.