prop · GG03200 · 1992-12-31 00:00:00 — Vissa menaratt samtrafikskyldighet bör gälla för aUa teletjänster av betydelse, medanandra pekar på att vissa s.k. datakommunikationstjänster bör omfettas. DetframhåUs, av exempelvis och Tele2, att samtrafikskyldigheteninte bör vara genereUt bestämd utan bör bestämmas av tiUståndsmyndigheten i feUdär det framstår som motiverat med samtiafik. Somjag har framhålUt i det föregående är det min uppfettning att det kan finnasvinster att göra, såväl ur ett nationeUt perspektiv som för den enskUde, omoUka teleföretags verksamheter samordnas genom exempelvis samtrafik. Minbedömning är att samtrafik meUan nät och tjänster är bland det mestbetydelsefuUa för att firämja konkurrensen och därmed möjUghetema att få tiUstånd en ftingerande marknad. Bakgmndenför min bedömning att en skyldighet att upplåta nät för samtrafik skaUföreskrivas vad gäUer tillhandahåUande av telefonitjänsten är den betydelse somdenna tjänst har i aUa delar av samhäUet. Det bör dessutom noteras att inom EGpågår arbete med att utforma regler om bl.a. samtrafik just med avseende påtelefoni inom ramen för direktivet om öppna nät (ONP on voice telephony). Detkan därför antas att samttafikskyldighet med avseende på telefoni i någonutsträckning i fiamtiden kommer att gäUa såväl meUan EG-statema som inomdesamma. Även med hänsyn härtiU kan det vara motiverat att anlägger ettmotsvarande synsätt. Dettorde i regel Ugga i de olUca teleföretagens eget inttesse att i de fåUsamtrafik är möjUg sådan också etableras. Som framförts från vissaremissinstanser torde det ofta vara en effektivitetsvinst för den som driverteleverksamhet att samtrafik kommer tiU stånd. Självfallet är det eneffektivitetsvinst ur samhäUeUg synpunkt att kostsam infrastmktur mte byggsutöver vad som är motiverat av det samlade behovet. finns detanledning att förvänta sig att överkapacitet i sådant avseende inte skaU behövauppsta under fömtsättning av att de enskilda teleföretagen gör riktigabedömningar utifrån marknadssimationen. EnUgtmin mening bör varje möjUghet i samtrafikhänseende tas tiU vara som skaparfömtsättningar för ökad konkurrens i utbudet av teletjänster Detta gäUer inteminst i fråga om olika datakommunikationstjänster och då även andra än sådanasom kommer att omfattas av det utvidgade kvaUtetskravet på telefonitjänsten.Samttafikens centrala roU för att skapa effektiva telekommunUcationer gör somjag ser det att en i princip genereU samtrafikskyldighet, dvs. bettäffande aUateletjänster, bör gäUa på motsvarande sätt som jag har föreslagit i fråga omtelefoni. En regel härom bör ges i lag. Ifiäga om samtrafikskyldighetens omfatming delar jag Lagrådets upp fettrang att en helt obegränsad skyldighet skulle för den som tiUhanda håUer teletjänster kunna medföra, om än inte betydande, men väl beak- tansvärda svårigheter att själv umyttja den nätkapacitet han förfogar över En sådan bestämmelse som Lagrådet föreslagit i detta hänseende bör där för ges i fegen. Ersättning vid samtrqftk Prop. MöjUghetemaatt använda samtrafikskyldigheten är i hög grad beroende av hur ekonomiska cx;handra meUanhavanden meUan partema bestäms. VisserUgen innehåUer allmännaavtalsregler och näringsrättsUg lagstiftning gmndfeggande utgångspunkter förbestämning av partemas hand-UngsmöjUgheter härvidlag, men med hänsyn tiU attskyldigheten tiU samtrafik föreskrivs i telelagen finns det skäl att också gebestämmelser om villkoren för utövande av samtrafiken. Det bör därför itelelagen föreskrivas efter vilka gmnder som förmedUngen av annanteleoperatörs trafik skaU ersättas. Uttedningen,vars försfeg avser samtrafik endast i fiäga om telefonitjänsten, harföreslagit att det föreskrivs att ersättningen vid samtrafik skaU vara rättvisoch skäUg med hänsyn tiU kosmadema. Bakgmnden tiU utredningens förslag i dennadel är utvecklingen mom EG som denna har tagit sig uttryck i gemenskapemasdu-ektiv om öppna nät (ONP-ramdirektivet). Enligt dessa regler skaUtaxeprinciper baseras på objektiva kriterier och vara kosmadsorienterade ochöppna. De skaU vidare garantera likformighet vid ansluming och får mte varadiskriminerande. Varje debitering för tUlgång tiU nättesurser eUer nättjänstermåste stämma överens med dessa principer och med konkurrensreglema i Romfördraget.Hänsyn måste också tas tiU principen om en rättvis fördelning av globalaresurser och behovet av en rimUg avkastningsnivå för investeringar. Deti det tidigare nämnda regeringsbeslutet om villkor för viss samtrafik angeratt de vilUcor som feststäUs skaU medge konkurrensneutraUtet. Såvitt avseranslutiiingsnivå och antalet anslutningspunkter sägs i beslutet, attoperatörens önskemål skaU ges stor tyngd inom ramen för vad som är teknisktmöjUgt. De ekonomiska villkoren för anslutningama får enUgt beslutet bestämmaspå basis av de faktiska kosmadema. Somjag ser det bör självfaUet de verkUga kosmadema för att upplåta nät församtrafik beaktas. I huvudsak får detta också anses stämma väl överens med desynpunkter som remissorganen framfört. I beräknade kosmader bör ingå en rimUgavkastning på investerat kapital. Såvitt avser tekniska applikationer börönskemål från operatörer beaktas i största möjUga utsträckning varvid hänsynbör kunna tas tiU förväntningar om utveckling eUer andra förändringar avtiUämpad teknik. Somen allmän utgångspunkt för de ekonomiska villkoren för samtrafik torde kunnaanges att de bör bestämmas utifrån skäUga affärsmässiga principer Det får enUgtmin mening anses rimUgt att den som tillhandahåUer nät för samtrafik kanstälfe krav på skäUg lönsamhet med anledning av upplåtelsen. Intäktema avupplåtelsen, dvs. priset för samtrafik, bör då tacka de självkosmader,avskrivningar, den förräntning av kapital samt de underhåUs- ochutveckUngskosmader som kan hänföras tiU den samtrafik som är aktueU. En sådaninriktning Ugger väl i linje med begreppet kosmadsorientering. Detär självfaUet möjUgt att ange specifika gmnder för de viUkor som skaU tUlämpas.Detta kan ha betydelse, eftersom samtrafikviUkoren är centtafe för förändringarav konkurrensen i fråga om ud)udet av tele- fonitjänster Det äremeUertid förenat med stora svårigheter att i detalj Prop. 1992/93:200 -särskUt när det gäller de ekonomiska vUlkoren - ange hur dessa bör utformas. Iprincip gäller detsamma beträffande andra vUlkor för verksamheten. Det är medhänsyn härtUI inte lämpligt att i telelagen mera preciserat ange vad som skaUgäUa beträffande partemas mellanhavanden. Eftersom viUkoren tiU sin karaktär ärprivaträttsUga anser jag, såsom jag fömt framhålUt, att det är mindre lämpUgtatt gripa in med offentUgrätts-Ug reglering. Uttedningenhar föresfegit att det fömtom principen om kosmadsorientering vid bestämningav ersättningen för samtrafik CKkså skaU finnas utrymme för att beaktekosmader som hänför sig tiU särskUda uppgifter som den ersättningsberättigadehar enligt tiUståndsviUkoren. Vad som avses är tiUståndsvillkor som ärbestämcfe mot bakgmnd av målet att telefonitjänsten skaU tiUhandahålfes påUkartede villkor i hefe landet. E)ette förslag har kritiserats av flera remissinstanser,bl.a. , , ICC och Tele2. Det framhåUs attrisk finns för att samtrafiken härigenom skuUe hämmas. En uppfettning somframförs är att ersättning för sådana villkors uppfyUande bör finansieras viastatsbudgeten. Inuvarande situation är det som ser tUl att det angivna måletuppfyUs. Verket får inte någon särskild ersätming för detta utan kosmadema förkostsamma "glesbygdsabonnemang" belastar verkets rörelseresultat. EnUgtmin uppfattning kan det i nuvarande situation inte komma i fråga att, som någraremissinstanser har föreslagit, finansiera merkosmadema för vissatelefoniabonnemang vfe statsbudgeten. Det är, som jag ser det, med hänsyn tiUdet allmänna inttesset av att det på i huvudsak enhetUga villkor skaU kunna gåatt telefonera över hela landet inte orimUgt att sådana kosmader får betalas avtelefonanvändama som koUektiv, vUket principieUt innebär att teleföretagen fårräkna dessa kosmader som en del av totalkosmadema för att bedriva verksamhet. Motbakgmnd av den nuvarande situationen har uttedningen tagit upp firågan omTeleverket med sin dominerande ställning på telefoniområdet även i framtidenbör åläggas att se tiU att målet uppfyUs utan att för detta erhåUa någonsärskUd kompensation eUer om det bör mföras en ordning med fördelning av dessakosmader på även de nya aktörer som finns eUer är på väg att etablera sig påtelemarknaden. Det diskuteras därvid att Ulföra ett system där kosmadema försärskUt dyrbara abonnentanslutningar finansieras genom avgifter Detta skuUebl.a. öppna för att införa ett system där samhäUsåtaganden av detta slag skuUekunna upphandlas i konkurrens meUan flera teleföretag. En ordning medavgiftsuttag skuUe även kunna ha gynnsamma effekter på den framtida konkurrenssituationengenom att marknaden kom att rensas från belastande åtaganden som är svåra attfördela rättvist. Detfinns dock, som uttedningen framhålUt, vissa problem med ett system som baseras på att tiUståndshavama skaU betala merkosmadema för telefoniabonnemang i glesbygd. I den marknadssimation som råder med i praktiken endast som tiUhandahåUer 140 telefonitjänst blir detmycket svårt att beräkna vad kosmaden för att utförasådana abonnemang verkligen uppgår tiU. Eftersom det knappast Prop.1992/93:200 kanförväntas vara en ftingerande marknad vad gäUer telefoni mom de närmasteåren är det mte okompUcerat att bestämma vUka abonnemang somskaU hänföras tiU denna gmpp och bedöma kosmadema för dessa. Omfettningenav finansieringsbehovet kan i denna situation mte säkert Motbakgmnd av redovisade förhåUanden anser jag, i Ukhet med uttedningen, attdet inte finns skäl att införa en ordning med avgiftsuttag frånoUka teleföretag för finansiering av kosmader för särskUt dyrbaratelefoniabonnemang. Härvid beaktar jag även de mte obetydUga administiativakosmader som skuUe uppkomma med ett system med avgifter, vilka i praktiken iaUt väsentiigt skuUe komma att betafes av . Minaöverväganden leder i stäUet tiU att finansieringen av telefoni-abonnemangen iglesbygd bör ske inom ramen för det här föresfegna förfarandet att förenatiUstånd med vUUcor innefettande en förpUktelse att tillhandahåUatelefoniabonnemang i hela landet. Detta tiUvägagångssätt är det som jag, motbakgmnd av den föreliggande marknadssimationen, anser bör komma i fråga. Dethar fördelen att det är enkelt att administtera och det innebär att ettsärskilt system för ekonomisk utjämning av skyldighetema meUan oUka aktörerinte måste skapas. TiUämpatpå den föreUggande simationen och den simation som kan fömtses under denärmaste åren torde detta innebära att någon förändring jämfört med dagensförhållanden inte sker Det finns mycket som talar för att detbolagiserade kommer att få svara för att aUa har möjUghet attumyttja telefonitjänsten. Mot bakgmnd av den dominerande ställning som verkethar torde den belasming som detta innebär i sig knappast vara orimlig. Minuppfettning att det i princip bör ankomma på samtUga telefonanvändare attbidra tiU kosmadema för särskUt kostsamma ansluttimgar leder emeUertid tiU attjag anser det vara motiverat att någon form av balansering av dessaextrakosmader kan ske inom ramen för den samttafik som utväxlas påtelefoniområdet. Så sker för övrigt inom ramen för den samttafiksom bedrivs med utiändska telefonnät i den intemationeUa teletrafiken. Det börenUgt min mening vara möjUgt att när samttafikersättningen skaU bestämmasbeakte även kosmader för att uppfyUa målet om telefoni i hela landet. Vidbedömningen av omfattningen av dessa kosmader bör dock finnas utrymme att tehänsyn tiU de kosmadsfördelar som en dominerande teleoperatör har tiU följd avsin stäUnmg på marknaden. En möjUghet att på detta sätt beakte särskUdakosmader bör enUgt min mening mte få någon hämmande inverkan på sambafiken.Eftersom kosmadema för nämnda betungande åtegande avser tUlhandahåUandet avtelefonitjänsten, bör den ekonomiska kompensationen i detta hänseende i förstahand tas ut vid samttafik avseende denna tjänst. JagviU framhåUa att om utveckUngen leder tiU att dominansen fiän på telefonisidan inte blir lika påtegUg och det visar sig vara lämpUgare att fördefe skyldighetema att tUUiandahåUa olön- 141 sammatelefoniabonnemang pä annat sätt än genom tUlståndsvUUcor, det kan finnas anledning attpå nytt pröva firågan om ett avgiftssystem för Prop. 1992/93:200 fördelningav dessa merkosmader I en sådan simation bortfaUer givetvis möjUgheten attkompensera sig för denna börda via samttafikersättningen. Detsamma bör bUfeUet, som BT framhålUt, i en framtida simation med total tariffbalans. Marknadenför andra teletjänster än telefonitjänsten har expanderat starkt under senareår. Insfeget av nya aktörer blir här aUt större. Nya teletjänster inttoducerassuccessivt. Redan den föreslagna skyldigheten att på begäran upprätta samtrafikinnebär enUgt min mening en tydUg och ingripande styming av denna marknad isyfte att ytterUgare förbättta konkurrensfömtsättningama. Med hänsyn härtiUsamt tiU den pågående och väntade marknadsutvecklingen bör samtrafiken såvittavser andra teletjänster än telefonitjänsten ske på marknadsmässiga villkor DetförhåUandet att marknadsmässiga villkor bör tillämpas innebär inte en möjUghettiU överprissättning, s.k. monopolvinst, av den som har en dominerande stäUningpå marknaden. Genom den nya konkurrenslagen (1993:20) kommer ingripanden attkunna vidtas mot missbmk av dominerande ställning i form av bl.a.etableringshindrande prissättning eUer användning av andra oskäUga affärsvUUcorRedan det förhållandet att ersättningen för samtrafik fiamstår som överdrivethög vid en jämförelse med motsvarande ersättning i liknande fedl får ansesutgöra en avvikelse från vad som bör gcxltas. Vidare får ersättningen inte varaoskäUgt hög i förhållande till vad den är avsedd för Den skall således intepåtagUgt avvUca från värdet av den samtrafik som upprättas. Det bör inte heUerkrävas att de villkor som stalls upp har någon påvisbar effekt på konkurrensen föratt de skaU bedömas som oskäliga (jfr prop. 1992/93:56 s. 85 ff). Somjag återkommer tUl senare bör ha tiU särskUd uppgift att följasamtrafikfrågoma. skall kunna ingripa genom medling, avgeyttranden och meddela vissa förelägganden. Tyngdpunkten bör Ugga iTelestyrelsens medlande verksamhet (se avsnitt 4.9). Givetvis kommer samtidigtden övergripande konkurrensrättsUga regleringen såsom den nya konkurrenslagenatt fyUa en viktig ftinktion i detta sammanhang. Vid sidan av nämndabefogenheter tiU ingripande som föreslås få har styrelsen liksomnamrUgtvis aktörema på telemarknaden aUtid rätt att anmäla ett ifrågasattmissförhåUande som kan innefetta missbmk av dominerande ställning tiUKonkurrensverket för åtgärder enUgt konkurrenslagen. Mittförslag: Nummerplanering skall ske i syfte att skapa effektivatelekommunikationer. Härvid skall nummerplanemas betydelse frånkonkurrenssynpunkt beaktas. Telestyrelsenskall fastställa nummerplanema. skaU cx;kså kunna ingripa vidfördelning av delar av en nummerplan till teleoperatörer. Utredningensförslag stämmer överens med mitt. Remissinstansernalämnar i de flesta fåU denna fråga utan kommentarer Tekstyrelsen ochKonkurrensverket mstämmer i uttedningens förslag. Skälenför mitt förslag: Nummerplanering har ända sedan uppbyggnaden av det aUmännatelenätet varit en namrUg del av verksamhet. Den nuvarandenummerplanen har tte syften, vilka är gemensamma med syftena i de flesta andraländers eUer operatörers nät. De är att peka ut abonnentema, att taxera och attdirigera teletrafiken. Eftersom telettafiken iSverige automatiserades tidigt, har nätet i stor utsträckning äldre utmsmUig.På gmnd av kosmadsskäl har detta fört med sig en viss ttöghet imcxlemiseringen. I sammanhanget bör inte heUer glömmas bort de problem somabonnentema kan få vid nummer-ändringar. Nummerplanen anpassas emeUertid i dagkontinuerUgt efter behoven. beslöts att pjanen skuUe utökas frånnuvarande O -1-åtta siffror tiU O -I- nio siffror och att detta skuUe ske frånår 1992. Utöver nummerplaner för telefonnätet finns nummerplaner för datanätsom datex och datapak samt vissa tjänster svarar, som nyssnämnts, för att upprätta nummerplaner för det som betecknas som detallmänna telenätet. Verket ombesörjer också fördelning av nummerresursema enUgtden övergripande nummerplanen geografiskt respektive för olika verksamheter Isamband med att ett abonnenmangsavtal tecknas sker tiUdelning av nummer tiUtelefonledningar och växeUedningar. Exempelvis har för sedan beslutats om modifiering avnummerplanen och koppUngsutmst-ningen för telefonnätet för att medge nationeUanummer med upp tiU tio siffror inklusive prefix. Att upprätta nummerplanereUer att ändra befintUga planer kräver ingående kunskap om det befintUga ochäven det planerade nätets möjUgheter och begränsningar. Det krävs också insUctom operationeUa krav på dirigering och taxering. Betydelse har självfaUet ävenbl.a. marknadsförändringar i oUka hänseenden, såsom exempelvis ökadefterfiägan eUer önskemål om att mföra nya tjänster, samt tUlkomsten av nyaoperatörer Nummerplanemasbetydelse har uppmärksammats i det intemationeUa samarbetet.Bland annat har beskrivningar av och rekommendationer tiU stmkmrer utarbetats.Tankar finns mom EG om en genomgripande harmonisering av nummerplanema. Nummerplanen för telefoniberörs i uticast tiU Prop. 1992/93:200 förslag tiUrådsdirektiv om öppna nät för telefoni (ONP on voice telephony). EnUgtutkastet skaU medlemsstatema garantera att en nationeU regleringsmyndighet haransvaret för konttoU av nummerplanen och att nummer fördefes rättvist, underlikabehandling och utan diskriminering av olika operatörer Ifråga om intemationeUa accesskcxler har medlemsstatema olikautlandsprefix. Ett flertal länder har dock "00" som prefix. Genom ettrådsbeslut i juU 1991 gäller att detta prefix skaU användas inom EG. Vidare harrådet i juU 1991 beslutat att nummer 112 skaU införas som nödnummer inom EG,antingen som enda nummer eUer paraUeUt med existerande nationeUa nödnummer. Betydelsenav att dels nummerplaner, dels nummerresurser, t.ex. för accesser meUan olikanät och möjligheten att nå eUer umyttja oUka tjänster, handhas på ettkonkurrensneutralt sätt har framhålUts såväl firån sida som avandra aktörer på telemarknaden. Det Ugger i sakens namr att tillgången tiUnummerresurser i en plan för en operatör kan utgöra en konkurrensfördel fördenne. Det är enligt min mening av stor betydelse att en framtida stmkmr på dennationeUa nummerplanen möjUggör en konkurrensneutral tUldelning av delar avnummerplanen tiU olika operatörer Jag anser därför att ansvaret förövergripande stmkmr och tiUdelning inom denna ytterst bör vila påTelestyrelsen. I sammanhanget bör självfaUet betydelsen av intemationeUsamordning beaktas. Enordning av nämnt slag bör skapa förttoende för att de övergripande planernaupprättas utan hänsyn tiU ovidkommande inttessen och bör leda tiU att tvisterom fördelning i planen i möjligaste mån kan undvUcas. Telestyrelsenbör således ansvara för nummerplanens stmkmr, landsnummer, accesskoder tiUnät, gemensamma tjänster (t.ex. nödnummer) och intemationeU samordning. Medhänsyn tiU hur den nuvarande nummerplanen är uppbyggd bör ocksåkunna ingripa med avseende på fördelningen av nummerresurser i simationer dåteleoperatörer inte kan komma överens. Myndigheten bör däremot inte ha del itiUdelmng av abonnenmummer eUer numrering av access tiU egna tjänster Detsagda innebär att ansvaret för att nummerplaner upprättes och upprätdiåUs börläggas hos , vUket Ugger väl i linje med uppgiften att varaftinktionsansvarig myndighet för telesystemet. Avavgörande betydelse i arbetet med att upprätte nummerplaner är in gående kunskap om telesystemets uppbyggnad och utvecklingsmöjUg heter Sådan kunskap finns främst hos operatörema och för det be fintUga telefonnätet hos . Det kan därför vara namrUgt att , i samråd med övriga operatörer och i enUghet med telemyn dighetens anvisningar, bereder underlag för den övergripande stmkmren på nummerplanen med beaktande av bl.a. intemationeU samordning. bör ha möjUghet att vid behov anvisa hur arbetet skaU be drivas och underlag presenteras. Inom styrelsen måste finnas sådan sak kunskap att myndigheten om nödvändigt kan gripa ui i arbetet och effek tivt styra dette. Även om det normalt bör vara nätagaren som tar initiativ tiU utvidgnmg, förbättring eller förändring i övrigt av befintUga nummer- 144 planeroch av resurstiUgången bör telemyndigheten ha möjUghet att mi- Prop.1992/93:200 tiera och driva sådant arbete. Föratt förekommande synpunkter med avseende på utvecklingen och tUlämpningen avnummerplaner skaU kunna beaktes är det namrUgt att operatörer och andrainttessenter ges tiUfäUe att delta i och därigenom utöva inflytande över arbetetmed nya, utvecklade eUer förändrade planer Det bör ankomma på attfinna lämpUga former för samarbetet meUan berörda inttessenter Telestyrelsenbör om det behövs initiera, leda och i övrigt verka för att arbetet drivs påett ändamålsenUgt sätt. Som fimktionsansvarig myndighet för det svenskatelesystemet har styrelsen i detta sammanhang att särskUt beakta attnummerplanerna utformas med beaktande av samhälleUga krav, såsomtotalförsvarets behov, behovet av en fungerande alarmeringstjänst och denintemationeUa teletrafikens fimktion. Föratt undvika oklarhet viU jag lägga tUl följande. Av det förhåUandet attTelestyrelsen skaU ha det övergripande ansvaret för nummerplanens stmkmr ochskaU feststäUa planen följer att planen inte kommer att faststäUas förrän denstämmer överens med de givna målen avseende effektiva telekommunikationer ochkonkurrens. För att utan dröjsmål nå dit kan myndigheten använda föreläggandensom får förenas med vite. Syftet med en sådan åtgärd kan vara att få fram det underlagsom behövs för att planen skall kunna festställas. Motsvarande gäller i de feUdå det handlar om att ändra en gällande plan. Min bedömning är dock att dessafrågor bör kunna lösas i samförstånd under ledning. Sedanen nummerplan upprättets eller arbetets om helt eUer delvis bör planenfeststäUas genom beslut av . bör berördainttessenter genom lämpUgt förfarande beredas tiUfäUe att yttra sig slutUgtöver innehållet i planen. Ett beslut att feststäUa nummerplan bör kunnaöverklagas av den som berörs av beslutet. Med hänsyn tiU det omfettande arbetesom är förenat med t.ex. större förändringar av en nummerplan är det väsentiigtatt evenmella motstaende inttessen noga vägs mot varandra innan en planfeststalls. Härigenom kan överklaganden i möjUgaste mån undvUcas. Jagåterkommer längre fram tiU frågan om överklagande av telemyndighetens beslut,se avsnitt 4.15. Beträffandefördelning av nummerresurser inom en plan, dvs. tiU delning av nummerserier, delar av en nummerserie eUer motsvarande i fråga om nummerblock, bör följande gälla utöver de möjUgheter som finns inom operatörens egna nummerplan enUgt den övergripande stmk mren. Gmndema för fördelningen bör läggas fast vid den övergripande planeringen av nummerplanen och resursfördelningen inom planen för olika verksamheter Härvid bör särskilt beaktas att oUka operatörer be handlas lika. En operatör bör härefter, såsom stmkmren är uppbyggd, när så krävs för ett angivet ändamål i första hand begära viss tiUdelning av nummerserier eUer nummerblock hos den operatör som disponerar över det nät som behöver umyttjas. Det sker då vid förhand- Ungar meUan partema. Om operatören mte är nöjd med tiUdehungen eUer partema av annat skäl inte kommer överens bör frågan på begäran av någon av partema kunna hänskjutas till för medling. partema inte kan enas börmyndigheten kunna använda de befogenheter 10 1992/93. somges i telelagen i överensstämmelse med den ordning som jag föreslår församtrafikfrågor, se avsnitt 4.9. De principer som jag menar bör tiUämpasgenereUt men cKkså särskUt med avseende på samtrafikfåUen bör aUtså även härstyra de myndighetsingripanden som behövs. När väl en plan harfeststäUts bör de samhäUeUga inttessena ha beaktats av myndigheten i form aven systemanpassad planering cKh reservationer för samhäUsvUctiga fiinktionerLUcaså skaU hänsyn ha tagits tiU inriktningen mot en effektiv konkurrens.