prop · GF03119 · 1992-01-01 00:00:00 — En grundförutsättning för att klara dessa svårigheter är att ombildningen sker på ett enkelt och tydligt sätt. En sådan ombildning kan bara ske om staten i praktiken garanterar hela ombildningsprocessen. Den form för ombildning som föreslås uppfyller den målsättningen. rörelse föreslås således i fortsättningen bedrivas i aktiebolagsform. Ett sådant aktiebolag kommer definitionsmässigt att hänföras till gruppen kreditaktiebolag. I det följande benämns bolaget . För att genomföra ombildningen bör kassan och föreningarna först fusioneras, varvid kassan övertar föreningarnas tillgångar och skulder och föreningarna upplöses utan likvidation. Därefter överlåts kassans rörelse med undantag för kassans obligationsskuld till . erhåller kassan av bolaget reverser som svarar mot obligationsskulden. Begreppet obligationer används här i vidsträckt mening och omfattar t.ex. även certifikat. Ombildningen avses äga rum per . Enligt både promemorieförslaget och tidigare förslag avsågs det nya kreditaktiebolaget bildas genom att kassans rörelse överläts mot betalning i aktierna i bolaget, dvs. Möjligheten till aktieteckning mot kontant betalning (kontantemission) var inte aktuell. Som framhållit vid hearingen skulle emellertid en kontantemission kunna innebära praktiska fördelar. Det nya bolaget skulle då kunna bildas och förvärva kassans tillgångar mot betalning i pengar och reverser och alltså fullt ut vara verksamt . Vid apportalternativet skulle bolagsbildningen inte kunna genomföras förrän . Visserligen skulle det nya bolaget då kunna förvärva rörelsen per , alltså retroaktivt, men inte rent faktiskt, t.ex. i marknads- föring, kunna verka innan bolaget bildats. Enligt min mening bör önskemål tillgodoses. För att inte tynga framställningen beskrivs bolagsbildningen fortsättningsvis främst som en apport men det utesluter alltså inte att alternativet med kontantemission utnyttjas. Rörelsen i det nybildade kreditaktiebolaget kommer att regleras av aktiebolagslagen, kreditaktiebolagslagen och bolagsordningen. Detta innebär att stadshypotekslagen och reglementet kan upphävas. införs de bestämmelser som behövs för att genomföra ombildningen och för att ange ramen för den kvarvarande kassans verksamhet. Den ombildningsmodell som föreslås anger de riktlinjer och den ram inom vilken ombildningen bör ske. Merparten av de frågor som rör utformningen av den nya organisationen måste avgöras utifrån affärsmässiga utgångspunkter. Sådana beslut kan därför bara fattas av den nya organisationens behöriga organ. Fusionen mellan kassan och föreningarna och överlåtelsen till aktiebolaget Det första steget i ombildningen är som nämnts en fusion mellan kassan och föreningarna. Den nuvarande fusionsbestämmelsen i 38 a § stadshypotekslagen avser endast fusion mellan föreningar. En fusion mellan kassan och föreningarna förutsätter alltså en särskild bestämmelse. Som lagrådet föreslagit bör fusionsbestämmelsen tillsammans med en bestämmelse om överlåtelse av rörelsen till ett aktiebolag tas in i en särskild lag, av vilken det framgår att ombildningen skall genomföras. Som ett nästa steg i ombildningen föreslås alltså att rörelse förs över till ett aktiebolag, , mot att kassan erhåller samtliga aktier i bolaget. För att undgå bl.a. de problem som sammanhänger med ett gäldenärsbyte bör dock kassans obligationsskuld ligga kvar i kassan och förvaltas av denna. Kassan får en motsvarande fordran på genom att bolaget utfärdar reverser till kassan på belopp och med villkor som svarar mot de utestående skulderna för överlåtelsen av rörelsen. Enligt 2 kap. 2 § jämförd med 4 kap. 1 § aktiebolagslagen (1975:1385, ABL) får värdet på apportegendom inte sättas högre än det verkliga värdet för bolaget. Endast sådan egendom som är eller kan antas bli till nytta för bolagets verksamhet kan gäller vid apport både vid bildande av aktiebolag och vid nyemission. Genom bestämmelserna i 12 kap. ABL om vinstutdelning och annan användning av bolagets egendom gäller motsvarande restriktioner vid bolagets förvärv av tillgångar efter en kontantemission. Säkerheten för kassans obligationsskuld utgörs av lånefordringarna på stadshypoteksföreningarna och den statliga garantin (grundfonden). Lånefordringarna på föreningarna tryggas i sin tur av föreningarnas lånefordringar med tillhörande säkerheter och av föreningarnas övriga placeringar av de egna fonderna. Härvidlag innebär förslaget inte någon försämrad ställning för kassans borgenärer, eftersom hela samlade tillgångar kommer att finnas i form av aktiekapital och reservfond i , i vilket bolag kassan innehar aktierna. Lånefordringarna på föreningarna kommer alltså att ersättas av dels reversfordringar på , dels aktier i . Skatterättsligt betraktas överföringen av tillgångar och skulder vid fusion eller andra ombildningar som en avyttring som i princip skall utlösa inkomstbeskattning. En sådan beskattning skulle kunna utgöra hinder mot fusion. För inkomstbeskattningens del har därför i 2 § 4 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt (SIL) särskilda undantagsregler införts för vissa - i första stycket angivna - fusionsfall. Vid fusion under ett löpande beskattningsår skall överlåtaren i princip beskattas för sin verksamhet före fusionen. I praxis godtas dock retroaktiva övertaganden. Den grundläggande principen för undantagsregleringen är att fusionen skall kunna genomföras utan att utlösa någon inkomstbeskattning hos de deltagande företagen och utan att i övrigt - t.ex. beträffande restvärden och avskrivningsunderlag - medföra någon förändring i deras inkomstskattemässiga situation. Beträffande lager, fordringar och liknande tillgångar innebär reglerna (andra stycket) att - oberoende av vad som står i fusionsavtalet - överlåtaren skall behandlas som om överlåtelsen skett till det skattemässiga värdet. Det övertagande företaget beskattas om tillgångarna tas upp till högre värde än som gällt för det överlåtande företaget vid samma tillfälle. I fråga om inventarier, byggnader och andra anläggningstillgångar (tredje stycket) gäller att företagen - vid beräkning av värdeminskningsavdrag och av vad som återstår oavskrivet - skall ses som ett företag (enhetsprincipen). Det övertagande företaget övertar alltså såväl avskrivningsunderlag som anskaffningstidpunkt och överlåtaren beskattas inte. Om det övertagande företaget tar upp t.ex. inventarier till högre värde skall det beskattas för mellanskillnaden (fjärde stycket). Fusionen skall inte heller utlösa reavinst eller reaförlust för något av företagen. Vid en följande avyttring gäller enhetsprincipen. Reabestämmelserna (sjunde stycket) gäller bl.a. även vid fusion mellan stadshypoteksföreningar. Det övertagande företaget har med vissa begränsningar samma rätt till underskottsavdrag som det överlåtande skulle ha haft (åttonde stycket). I en uttrycklig bestämmelse (elfte stycket) anges att uttagsbeskattning inte skall ske vid dessa slags fusioner. Vidare finns i det här sammanhanget inte aktuella bestämmelser om anskaffningsvärde och ingångsvärde för skog (femte stycket) och om avsättningar för framtida utgifter (sjätte stycket). I SIL finns som nämnts undantagsregler för flera slag av fusioner. Även den nu aktuella fusionen bör omfattas av undantagsreglerna. Till bilden hör att det vid tidigare fusioner inom stadshypoteksinstitutionen har ansetts motiverat att införa lättnader. I det andra steget i ombildningsprocessen överlåter den "fusionerade" kassan sina tillgångar till det för ändamålet bildade . Avsikten är därvid att tillgångarna förs över till skattemässiga restvärden. Av hänsyn till bl.a. de problem som hänger samman med ett gäldenärsbyte kommer obligationsskulden att ligga kvar i kassan. En överlåtelse av tillgångar som ingår i näringsverksamhet för ett pris som understiger marknadsvärdet skall enligt huvudregeln i punkt 1 fjärde stycket av anvisningarna till 22 § kommunalskattelagen (1928:370) föranleda beskattning som om tillgångarna avyttrats till marknadsvärde (uttagsbeskattning). Om särskilda skäl föreligger får uttagsbeskattning underlåtas (jfr prop. 1989/90:110 s. 556 f.). Det anförda innebär att man under vissa förutsättningar godtar att tillgångar vid företagsombildningar överförs från ett företag till ett annat till skattemässiga restvärden även om marknadsvärdet är betydligt högre. Till skillnad mot tidigare gäller efter skattereformen att uttagsbeskattning kan aktualiseras även i fråga om reavinstbeskattad egendom, t.ex. aktier. De villkor som i praxis uppställs för att uttagsbeskattning skall underlåtas är bl.a. att det föreligger ägaridentitet mellan de berörda företagen eller om så inte är fallet att förfarandet i vart fall är affärsmässigt betingat och inte innehåller några benefika inslag. Ett generellt krav är att förfarandet inte leder till någon otillbörlig skatteförmån. Tillgångarna får inte heller lämna aktiebolagssektorn. Enligt min mening torde särskilda skäl mot uttagsbeskattning föreligga så här långt i det aktuella ombildningsförfarandet, dvs. för överlåtelsen från den "fusionerade" kassan till aktiebolaget. Som framgått av min redogörelse för gällande rätt (avsnitt 2.3.3) har kassan och föreningarna inte rätt att göra avsättning till surv. I stället har - med hänvisning till översynen av hypotekslagstiftningen (prop. 1989/90:110 s. 570) - avdragsrätten behållits för avsättning till reservfond eller säkerhetsfond upp till en viss nivå (2 § 8 mom. åttonde stycket SIL). Avsättningarna kan sägas motsvara den möjlighet andra företag tidigare haft att bygga upp obeskattade lagerreserver. Denna möjlighet slopades genom skattereformen. För , gäller motsvarande skatteregler (rätt till avdrag för avsättning till reservfond men inte rätt till surv). Det bör understrykas att denna reservfond inte skall sammanblandas med den aktiebolagsrättsliga reservfonden. För avsättningar till den senare föreligger inte någon avdragsrätt. Frågan om beskattning ansågs i skattereformarbetet böra avgöras i samband med ett ställ- ningstagande till hypotekens beskattning (prop. 1989/90:110 s. 570). Av detta skäl behandlas situation här. Finansiella företags värderegleringsreserver enligt bokslut återförs normalt - liksom andra företags varulagerreserver - till beskattning vid taxering enligt lagen (1990:655) om återföring av obeskattade reserver. För de finansiella företag som lyder under kaptitaltäckningsreglerna gäller att skillnaden mellan de obeskattade reserverna och årets survavsättning (uppskovsbeloppet) i sin helhet utgör skattepliktig intäkt. Betalningen av den skatt som belöper på uppskovsbeloppet får fördelas , i normalfallet på beskattningsåren 1991 - 1994. I enlighet med vad jag kommer att redovisa (avsnitt 4) bör de finansiella företagen alternativt få möjlighet att tillämpa de generella avskattningsreglerna för icke-finansiella företag, dvs. att successivt intäktsföra uppskovsbeloppet . Kassans och avdragsrätt för avsättning till reservfond bör slopas. Gjorda avsättningar bör i princip återföras till beskattning. Även föreningarnas avsättningar till säkerhetsfond bör återföras till beskattning. Med hänsyn till ställningstagande beträffande skatteplikten för upplösning av äldre avsättningar (SkU 1984/85:64) bör återföringen begränsas till avsättningar som gjorts i bokslut till ledning och senare års taxeringar. För övriga företag gäller att avskattningsperioden går ut vid i normalfallet taxering. De bestämmelser som föreslås bör anknyta till . Med hänsyn till att ombildningen avses ske bör reserverna återföras till beskattning vid taxering. Skattebetalningen eller intäktsföringen bör därför kunna fördelas på och på . och bör få rätt till surv. Med hänsyn till att kassan skall finnas kvar endast och under denna inte själv bedriva någon egentlig verksamhet saknas det anledning att ge den kvarvarande kassan rätt till surv. Survavsättning kan beräknas på det s.k. kapitalunderlaget som skall utgöras av företagets beskattade egna kapital (prop. 1989/90:110 s. 519). Som framgått av redogörelsen för kapital- och skattesituationen (avsnitt 2.3.3) torde kassans och föreningarnas egna kapital väsentligen utgöras av obeskattat kapital. Den "fusionerade" kassans ombildning till aktiebolag innebär att äldre reserver i kassan som inte återförs till beskattning i bolaget likväl kommer att kunna betraktas som beskattat eget kapital i form av aktiekapital eller reservfond. Med hänsyn härtill bör effekterna av AB:s möjligheter att beakta hela det egna kapitalet vid beräkning av kapitalunderlaget begränsas. Även kravet på konkurrensneutralitet talar för att en begränsning görs. Motiven för den skattemässiga behandlingen som ifrågavarande avsättningar rönt tidigare och enligt förslaget bör få vid ombildningen utgör inte ett tillräckligt skäl för att de skall få genomslag också vid den fortsatta löpande beskattningen. Vad som anförts om survavsätt- ning bör på motsvarande sätt gälla för möjligheten till Annell- avdrag enligt lagen (1967:94) om avdrag för viss aktieutdelning. Utgångspunkten för en begränsning bör alltså vara avsättningar till reserv- och säkerhetsfond som gjorts i bokslut för och tidigare samt ifråga om tiden allt kapital. Som jag tidigare redovisat går det av praktiska skäl inte att exakt bestämma hur mycket av dessa äldre avsättningar som utgör obeskattat kapital. Utifrån uppgifter som lämnats av om faktiska skattebetalningar kan andelen beskattat kapital i reserv- och säkerhetsfonderna t.o.m. bokslut för beräknas uppgå till medan resterande del () utgörs av obeskattat kapital. Med hänsyn till främst det anförda bör lämpligen ett belopp motsvarande av dessa äldre avsättningar minska kapitalunderlaget för surv och underlaget för Annell-avdrag. En sådan begränsning bör gälla för den del av aktiekapitalet vid förvärvet som motsvaras av de äldre avsättningarnas andel av kassans hela egna kapital. De tidigare nämnda undantagsreglerna i SIL för vissa fusioner reglerar endast beskattningskonsekvenserna av själva överlåtelsen av tillgångar och skulder men däremot inte övertagande av obeskattade reserver. För enskilda näringsidkare som övergår till att bedriva sin näringsverksamhet indirekt genom ett aktiebolag har det ansetts motiverat att tillåta att de obeskattade reserverna i den enskilda näringsverksamheten får upplösas i aktiebolaget (prop. 1989/90:110 s. 606). En sådan möjlighet har införts för bl.a. sparbanker som ombildas till bankaktiebolag (prop. 1990/91:136 NU34). Motsvarande bör gälla för kassans och föreningarnas obeskattade reserver. Som ett tredje steg i ombildningen avses en nyemission riktas till låntagarna. Nyemissionen bör enligt kassan och föreningarna uppgå till i storleksordningen en till och göras till sådan kurs att låntagarna erhåller en tredjedel av kapital och röster i bolaget. Kassan och föreningarna begär vidare att kassan vederlagsfritt skall få överlåta en del av sina aktier i bolaget till de låntagare som deltar i nyemissionen. Varken teckningsrätten till förmånskurs eller den vederlagsfria överföringen av aktier bör enligt kassan och föreningarna föranleda att gåvoskatt tas ut. Enligt min mening torde förfarandet så här långt inte föranleda gåvobeskattning. Däremot aktualiseras inkomstbeskattning hos såväl kassan som hos låntagarna. För låntagarnas del torde redan utnyttjandet av en teckningsrätt till förmånskurs kunna ses som återbäring på erlagda (avdragna) räntor och föranleda inkomstbeskattning för skillnaden mellan marknadsvärdet och vederlaget enligt de generella reglerna för kapitalbeskattningen (3 § 1 mom. Samma gäller givetvis även för aktier som förvärvas helt utan vederlag. Den förmån som låntagarna får bör beskattas. Vad som kan diskuteras är beskattningen skall ske. Enligt gällande regler kommer beskattning att utlösas . Detta är ett utflöde av kontantprincipen och är med ett synsätt materiellt riktigt för att förhindra uppkomst av skattekrediter. Önskemålet om att på ett framgångsrikt sätt kunna genomföra ombildningen talar emellertid för att tillåta ett uppskov med beskattningen. Vid teckningstidpunkten kan man inte förutse beskattningsresultatet som blir avhängigt av kommande marknadsnotering. En omedelbar beskattning skulle redan av det skälet på ett olyckligt sätt kunna minska intresset att delta i emissionen. Det finns därför skäl att medge uppskov med beskattningen till dess att vinsten har realiserats. Ett uppskov med beskattningen bör enligt min mening tillåtas. Nyemissionen till förmånskurs torde inte föranleda några skattekonsekvenser för kassan eller - bortsett från stämpelskatt på nyemitterade aktier - för bolaget. Däremot aktualiserar kassans vederlagsfria aktieöverlåtelser uttagsbeskattning av kassan. Enligt min mening bör något lagstiftningsingripande för att undvika en uttagsbeskattning inte komma i fråga. HÄR SAKNAS TEXT MOTSVARANDE EN SIDA Sedan aktierna börsintroducerats avser kassan att som ett fjärde steg avyttra en del av sitt aktieinnehav i bolaget. Likviden efter skatt avses skjutas till som kapitaltillskott till bolaget. Gällande regler torde föranleda gåvobeskattning av bolaget (jfr rättsfallen NJA 1980 s. 642). Det är alltså inte de övriga aktieägare som berikas genom kapitaltillskottet som beskattas utan bolaget. Någon lottuppdelning som skulle ge ett lägre skatteuttag sker därför inte. Vidare tas skatt ut på hela tillskottet och inte endast för den värdeökning tillskottet medför för de övriga aktieägarnas aktier. Tillskottsgivaren berikas inte genom tillskottet utan tvärtom men beskattas ändå indirekt för en "gåva" till sig själv. Detta materiellt otillfredsställande beskattningsresultat har uppmärksammats av arvs- och gåvoskattekommittén som i sitt slutbetänkande (SOU 1987:62) Ny arvs- och gåvoskattelag lämnat förslag till en materiellt mer riktig beskattning i det aktuella avseendet. Arvs- och gåvobeskattningens framtida utformning bereds i och jag avser att senare återkomma med förslag till förändringar. Jag är redan av det skälet inte beredd att nu föreslå någon åtgärd på området. Jag vill i sammanhanget framhålla att kassan kan betala gåvoskatten och att s.k. gåvoskattegåva är skattefri. Ombildningen föranleder vidare uttag av vissa indirekta skatter, nämligen stämpelskatt på emitterade aktier i enligt lagen (1984:405) om stämpelskatt på aktier och stämpelskatt för fastigheter som förs över från den "fusionerade" kassan till aktiebolaget enligt lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter. Något undantag från beskattning bör inte komma i fråga. För överföringen av fastigheter vid fusionen mellan kassan och föreningarna utgår ingen stämpelskatt. Sammanfattningsvis är innebörden i hypoteksutredningens förslag att ingen som helst beskattning skall utlösas till följd av ombildningen. Jag har i det föregående tagit ställning för att begränsa skatteeffekterna i olika hänseenden. Betalningen av de indirekta skatter eller den inkomstskatt och gåvoskatt som kan komma att tas ut utgör enligt min mening inte något hinder för ombildningen. Mitt ställningstagande i skattefrågorna i detta ärende ligger i linje med den bedömning som gjordes i fråga om sparbanksombildningen. Med hänsyn till bl.a. att de föreslagna reglerna med något undantag skall tillämpas endast övergångsvis bör regleringen göras i en särskild lag. Även återföringen av obeskattade reserver bör tas in i den särskilda lagen. Förslagen föranleder i övrigt ändringar i 2 § 4 och 8 mom. SIL, 1 § survlagen samt lagen (1976:225) om avdrag vid inkomsttaxering för bidrag till hypoteksförening m.m. Lagen (1974:809) om befrielse från skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteksinstitutionen, m.m. blir obehövlig och kan upphävas. Även förordningen (1969:744) om befrielse från skattskyldighet vid fusion inom stadshypoteks- och bostadskreditinstitutionerna, m.m. bör upphävas. Tillsättningen av kassans styrelse och dess sammansättning Som framgått tidigare (avsnitt 2.3.1) är låntagarrepresentanterna i majoritet i kassans styrelse. Några egentliga skäl att i samband med ombildningen ändra på det förhållandet gör sig enligt min mening inte gällande. Huvudsaken är att staten är representerad i styrelsen och att staten kan bevaka att den av beslutade ombildningen genomförs enligt de riktlinjer som jag redogjort för i det föregående. Ett sätt att garantera detta är att för beslut i särskilt betydelsefulla frågor kräva viss kvalificerad majoritet i kassans styrelse. Sådana frågor är att utse ledamöter i aktiebolagets styrelse, att avyttra kassans innehav av aktier i och att bestämma riktlinjer för kassans upplåning. I enlighet med bestämmelserna i lagen (1987:1245) om styrelserepresentation för de privatanställda är de anställda i stadshypotekskassan företrädda av två representanter i kassans styrelse. I den tidigare nämnda skrivelsen från Svenska Bankmannaförbundets Centrala Företagsklubb för föreslås att kassans styrelse nu skall utökas med två representanter från den centrala företagsklubben, för att dessa skall få möjlighet att delta i omstruktureringsprocessen. Vidare föreslås att sådana representanter skall finnas i kassans styrelse fram till dess att kassan likvideras. Jag ser inte något skäl att komplicera lagstiftningsärendet med bestämmelser om ytterligare representation för de anställda fram till ombildningen. Jag utgår från att kassans styrelse kommer att låta alla anställda i organisationen få medverka i ombildningsprocessen på sådant sätt att deras intressen kan tas till vara på rimligt sätt. När ombildningen är genomförd är det enligt min mening tillräckligt att de anställda får representation i aktiebolagets styrelse enligt vanliga regler. föreslås därför bestå av elva ledamöter varav regeringen utser fem och en av dessa till ordförande. De övriga sex ledamöterna, bland dem vice ordföranden, utses av låntagarna på ombudsstämma. Mandatperioden bör sättas till högst , vilket innebär att ledamöter också kan utses i taget. Kassastyrelsen eller en kvalificerad majoritet av stämmoombud bör kunna utlysa extra stämma för val av styrelseledamöter. Kassan kommer efter ombildningen att förvalta obligationsskulden och reverser utställda av . Kassan kommer också att att äga och förvalta samtliga aktier i . Kassan skall se till att de intentioner som anger beträffande ombildningen fullföljs. Kassan har möjlighet till detta genom att kassan - som ägare av aktierna i - utser styrelsen i bolaget. I kassans uppgift ingår också att avveckla aktieinnehavet. Hur detta skall gå till måste bestämmas utifrån bl.a. affärsmässiga grunder. Här kan endast anges huvudinriktningen för en sådan avveckling. bör som tidigare nämnts vara en självständig aktör på kreditmarknaden. Av detta skäl bör aktier i bolaget erbjudas till en bred allmänhet. Därför bör låntagarna beredas tillfälle att under förmånliga villkor teckna aktier. Dessa bör enligt min mening få särskild möjlighet att påverka utvecklingen i den nya organisationen. Kassan bör också vara berättigad att utan vederlag dela ut delar av sitt aktieinnehav till dem som deltar i nyemissionen. Målsättningen bör vara att nyemissionen skall göras så stor och till en sådan kurs att låntagarna - när hänsyn tas också till eventuellt vederlagsfritt utdelade aktier - erhåller omkring 1/3 av kapital och röster. Tidpunkten för låntagare att kvalificera sig för förmåner som kan komma i fråga i samband med ombildningen bör inte bestämmas till senare tidpunkt än , dvs. före offentliggörandet av lagrådsremissen. I ett senare skede skall kassan sälja ut sina aktier på marknaden. Av det kapital som då inflyter bör kassan ha rätt att vederlagsfritt tillskjuta en del till , om det behövs för att uppnå målet att de låntagare som är med och tecknar aktier skall ha erhållit av det kapital som fanns vid ombildningen. Tekniken för en nyemission och de förmåner som kan kopplas till denna fordrar emellertid noggranna överväganden som det bör ankomma på att göra. För att skall kunna förbli självständigt erfordras en stabil ägarbild. Det bör därför inte uteslutas att flera större investerare erbjuds aktieposter.