prop · GG03180 · 1992-12-31 00:00:00 — EnytterUgare lagändring som bör göras är att uiföra ett uttryckUgt förbud mot attden allmänna anläggningen bmkas på sätt som försvårar tiUgodoseendet av mUjö-och hälsoskyddsmttessena i va-verksamheten. Ett sådant förbud, som lämpUgen börkomplettera bestämmelsen i 21 § va-lagen, kommer på bmkarsidan att naturUgtsvara mot huvudmannens ansvar enhgt 12 § va-lagen i den av Naturvårdsverketföreslagna lydelsen. Ett sådant bmkningsförbud bör konkretiseras i de avhuvudmannen utfärdade allmänna besfemmelsema. Förbudet sanktioneras genom reglemaom skadeståndsskyldighet i 29 § va-lagen. Det behövs ingen ytterUgare ändring iva-lagen utöver de nu berörda kompletteringama av 12 och 21 §§ för att stärkahuvudmannens möjligheter att uppfyUa mUjökraven. Genomde ändringar som föreslås i va-lagen blir det klarlagt att huvudmannen kan,i de allmänna bestämmelser som han får meddela med stöd av 22 § va-lagen,föreskriva erforderhga villkor och begränsningar i rätten tiU utsläpp i detallmänna avloppsnätet för att säkerstäUa en från mUjöskyddssynpunkt gcxlfegbar slamkvaUtet.Dessutom kvarstår också möjUgheten att slute privaträttsUga avtel enUgt 28 §va-lagen med den som avleder avloppsvatten som är förorenat. De ändringar somföreslås här ändrar inte tiUstånd enUgt nuljöskyddslagen att få släppa utavloppsvatten utan sådana tiUstånd omprövas enUgt den lagen. TiUäggaskan att i enUghet med förslag i den tidigare nämnda propositionen(1992/93:60) i anledning av beslutet om en ny 12 a § i va-lagen sominnebär att när en allmän va-aiUäggning planeras som kan antes medföra enbetydande mUjöpåverkan skaU en mUjökonsekvensbeskrivning upprättes. Denändringen krävdes för att skaU uppfyUa kraven i EG:s direktiv /337/EEGom bedömning av inverkan på nuljön av vissa offentUga och private projekt. Idenna fråga har jag samrått med stetsrådet Thurdm. 7 1992/93. 1 samL Nr 180 Mitt förslag ochmin bedömning: Som riktUnjer för en kretsloppsanpassad samhäUsutveckling skaU gäUaatt nya produktgmpper och vamområden successivt anges för producentensvar.Många aktörer måste involveras aktivt i denna process. Inom flera onuåden pågårredan arbete i denna riktning, t.ex. när det gäUer skrotdäck och bUar. Andra områdensom bör bU aktueUa mom kort är plaster, byggnadsmaterial, elekfroniska ochelektriska produkter. Skälenför mitt förslag och min bedömning: Omställningen tiU ett kretsIoppssamhäUekommer att stäUa stora krav på förändringar av olUca delar av samhäUet. Den tiUverkandeindustrin måste stäUa om sin produktion tiU mUjöanpassade produkter som klararatt ingå i kretslopp. AvfeUssfrömmama skaU vändas så att materialet i sorteratoch användbart skick kan flöda tiUbaka tiU produktionen som Uisatsvaror för nyproduktion eUer återgå tiU nattirens kretslopp. Här finns möjUgheter för nyaaffärsidéer, teknikutveckling och ny verksamhet och därmed också nya arbetstiUfäUen.En sådan omställning sker redan nu hos stora och fömtseende företeg, särskUt exportföretegmed en väsentiig del av marknaden i eUer i övriga . Kravenpå omsfeUning sprids också tiU andra delar av näringsUvet. Det hävdas iblandatt vår situation inte är lika akut som den är i mer fetbefoUcade länder Jagmenar att ett sådant resonemang är vanskUgt, dels därför att de långsiktiga effektemaav storskaUg spridning av produkter som innehåUer skadUga ämnen kommer attdrabba även oss och måste hejdas, dels därför att det är angeläget att tidigt stäUakrav på den svenska mdustrin. Mångaaktörer måste mvolveras aktivt i den process som skaU leda tiU en UthåUig samhäUsutveckling.Jag har redan berört hur olika sektorer och hur kemikahekonttoUen kommer in i dettearbete. Jag avser som en del av det fortsatte arbetet för en kretsloppsanpassadsamhäUsutveckling att återkomma tiU regeringen med förslag om hur fömtsättningamaför ökad användning av bioråvaror kan förbätttas. Somframgått av vad jag har redovisat har arbetet med att vända avfaUssfrömmamakommit längst i . Även i övriga pågår en utveckling i sammariktning. innebär att nya marknader och nya mfrastmktureUa lösnuigarväxer fram. Det är nödvändigt för som en Uidustrination med stort utiandsberoendeoch Uten egen marknad att noga följa den mtemationeUa utvecklingen. Samtidigtmåste vi analysera det samhäUe vi själva lever i och fråga oss om det finnsanledning att prioritera annorlunda eUer att formulera kraven på andra sätt med hänsyntiU våra specifika behov mUjömässigt Prop. 1992/93:180 och våra fömtsättningarför övrigt. Enanalys av behovet av kretslopp bör ske med utgångspunkt i olika materialslag.Livscykelanalyser bör utgöra en gmnd för att identifiera olika varors mUjöpåverkanfrån råvamutteg tiU avfeUsledet. Varorhar vitt skUda egenskaper i fråga om onUoppstid i samhäUet, fysisk storlek,materialsammansättning, ekononuskt värde m.m. De praktiska lösningama, ochstyrmedlen fÖr att åstedkomma dessa lösningar, behöver därför utformas ohkaför olika vamgmpper För vissa vamgmpper finns redan erfarenheter och kunskapsom kan Ugga tiU gmnd för att bedöma vilka lösningar som är mUjöriktiga ochpraktiskt lämpUga och vilka styrmedel som krävs. För andra vamgmpper saknas detteunderlag. EttvUctigt analyssteg som varje företeg måste genomgå i processen mot mer mUjöanpassadeprodukter är att bedöma produktemas egenskaper ur avfeUs- och mUjösynpunkt. AvfeUs-eUer mUjövamdeklarationer bör mföras stegvis med början för vissa utvalda produktgmpperDeklarationema bör umehåUa en bedömning av vUka mUjökonsekvenser varan kan fåunder användningen och i avfåUsledet, anvisningar för hur den bör hanteras samtdeklaration av återvinningsmöjtighetema. Grova, men helfeckande analyser avmaterialflöden bör utarbetes. Jag kommer vid ett senare tUlfälle att föreslåregeringen att ge i uppdrag att i samråd med berördamyndigheter och mdustrin utarbete förslag med denna inriktning. Arbetetför att åstedkomma varor som inte skadar hälsa och nuljö och som i möjUgastemån kan ingå i ett kretslopp måste, som jag redan har betonat i samband medmitt förslag om lagstedgat prcxlucentansvar, bedrivas av de företeg somproducerar varoma. Det är företegen som måste utveckla system för återanvändningoch återvUining och se tiU att skadUga ämnen i varoma byts ut. Även inköpare -såväl stora private och offentUga som småföreteg och privatkonsumenter - kandriva på denna utveckling. Erfarenhetemai både och utlandet visar dock att det behövs krav också från aktörerutanför marknaden för att den skaU förmås att te hänsyn tiU de kosöiader som mtefrån början finns inbyggda i kalkylema; nämUgen kosmader i form av hälso- och mUjöförlusterI dette syfte kommer lagar och andra styrmedel att behöva utoyttjas. Påden stothga sidan är de närmast ansvariga myndighetema Stotens naturvårdsverk och KemikaUemspektionen, men också många andra myndigheter t.ex. , m.fl. Även andra offenthga or gan, inte minst på de kommunafe och landstingskommunala områdena, kan spela vUctiga roUer Det är vidare angeläget att den UitemationeUa UtveckUngen följs så att vår sttategi kan anpassas och vi kan dra lärdom av praktiska lösningar, framgångar och missteg. Ett aktivt deltegande krävs i det mtemationeUa arbetet, dels i olika intemationeUa organisa tioner som FN och , dels i de expertgmpper som bUdas mom EG. Produkter och materialslag bör bedömas utfrån mängd och fårhghet som underlag för en prioritering av arbetet i . underlag finns och kommeratt finnas att hämte i det arbete som gjorts i andra länden LämpUga styrmedel för att åstedkommamUjöanpassade och återvinningsbara produkter behöver anges. Insamlings- ochåtervinnings-mål för ohka produkter och materialslag behöver preciseras.Behovet att avveckla skadUga komponenter i produkter och materialslag bör särskUtbeaktes. En uppföljning bör ske av att feststäUda mål nås. Den inhemskautvecklingen inom industrin och inom avfeUshanteringen måste därför följas ochövervakas. Även forskarsamhäUet måstebidra med underfeg som kan underlätte valet av lösningar i omställningen mot kretsloppssamhäUet.Det är således angeläget att forskningsinsatser inom dessa områden, som ofto ärav tvärvetenskapUg karaktär, ges prioritet på umversitet och högskolor. SärskUtansvar har och . Mot bakgmnd av gjordaerfarenheter och utiändsk verksamhet kan redan nu ett antal vamområden angesför vilka det Ugger nära i tiden att tiUämpa producentonsvar. Närmast Ugger enUgtmin mening plaster, skrotdäck och bilar. Vidare viU jag nämna elekttoniska ochelektriska uttaistningar, byggnadsmaterial, lysrör samt möbler och textiUer somandra produktgmpper för vilka återtagningspUkt eUer andra styrmedel som kan förverkUgaproducentansvaret relativt snart bör övervägas. Mittförslag: Inom ramen för en kretsloppsanpassad samhäUsutveckling skaU följande rUctiinjergälfe för aU plasthantering: Förplaster bör bätfre hushållnmg ske med sådant plasttnaterial som framstäUs ur ändUganaturresurser genom ökad återanvändning och materialåtervinning. SärskUt mUjöbelastandeplastmaterial bör undvUcas helt. Utveckling av altemativa plastmaterial, somkan tiUverkas av fömybara råvaror, bör stödjas. Skälen för mitt förslag:Av den totala mängden olja som förbmkas i världen går tiU tiUverkningav plaster av den plast som tiUverkas i är polyeten,polyvUiyUdorid (PVC) och polypropen. De är termoplaster, vilket Ui-nebär att deär möjUga att stöpa om och därmed materialåtervmna. Utveckling sker av altemativaplastmaterial som inte tiUverkas ur olja, utan av fömybara resurser, såsomstärkelse. Sådana material är att föredra ur mUjö- och hushållningssynpunkt. Dehar den fördelen att de mte tiUför mUjön något extra tiUskott av koldioxid, somannars ytterUgareskuUe späda på växtiiuseffekten. För att möjUggöra en vida- Prop.1992/93:180 reutveckling och användning av altemativa pfesttnaterial baseradepå fömybara råvaror krävs fortsatt forskning och utveckling. Konsumtionenav plaster har ökat och fortsätter att öka, delvis påbekosttiad av andra material som papper och ttä. Jämfört med vissavästeuropeiska länder Ugger den svenska konsumtionen relativt högt.Konsumtionen uppgår totalt tiU årUgen. Av dette används grovträknat en fredjedel tUl förpackningar och något nundre än en fredjedel tiUbyggnads- och anläggningsUidu-strin. Resten används tiU hushåUs- och kontorsmaskmer,bUar, husgeråd, leksaker, mom sjukhussektom och dyUkt. PlastovfåUetåterfinns framfor aUt i det icke-branschspecifika UidusttiavfåUet och i hushåUensavfåU. I hushåUsavfåUet mgår plast tiU 8 - 10 vUctsprocent, vUket motsvarar ca250 årUgen. Den störsto andelen plast i hushåUsavfåUet härrör frånförpackningar. Jag har redan i avsnittet om förpacknmgar (7.3.8) redogjort förde mål som jag anser bör gäUa för återanvändning och återvuming av uttjänte plastförpacknUigarfrån hushåUen. Deticke-branschspecifika avfeUets sammansättning är mte Uka väldokumenterat som hushåUsavfåUet.Dette plastevfåU är dock i aUmänhet renare och uppkommer i större och mer koncentterademängder än hushåUens plastevfåU. Mängden plast i detta avfåU varierar i olikaregioner I regi omhändertas årUgen uppskattningsvis 150 000-170 000ton icke-branschspecifikt plastevfåU. Det meste av detta avfeU deponeras.Kunskapen är ofuUständig befräffande vad som händer med deponerad plast pålängre sUrt. En risk finns att mnehåUet av mUjöfarUga additiver sprids i nuljönnär plasten bryts ned. Förnärvarande sker mgen nämnvärd återanvändning eUer återvuming av plaster iSverige. ErUigt plasti)ranschen återvmns av aU plast i . Detfinns flera orsaker tiU att andelen återanvändning och återvUuung av pfesttnaterialär så låg. Producentenansvarar Uite fÖr uttjänte plastprodukter. De ekonomiska mcitamenten saknas, bl.a.eftersom priset på den jungfmUga råvaran Ugger aUtför nära eUer under kosttiadenför det återvunna plasttnaterfe-let. TiU faktorer som försvårar plasfetervinninghör en varierad marknad för återvunnen plast och separerings- ochreningskostnader. Efterfrågan påverkas också av att kvaUteten på den återvunnaplasten i vissa fåU varierar. Större mängder rent plasfevfåU av en enhetiig ochkänd plasttyp underlättar återvuming. Återanvändnuigoch återvuming av plaster är emeUertid ett område som är under snabb vidareutveckUng.Forsknings- och utvecklingsprojekt pågår såväl i de västeuropeiska ländema ochmom som i . En stor andel rör återvinning av pfest ur hushåUens avfåU. Materialåtervmningeni förväntes nu öka i takt med att producentema åläggs aUt större ansvar för sma produkter i avfåUsledet, som deponUcostiiadema stiger Även i andra delar av världen finns ett ökande mttesse för plasfetervUming. I satsar näringsUvet 101 iaUt högre utsfräckning på återvmning och återanvändning av plaster I många delsteter har lagar antegitssom stimulerar återvinning och separering av plastevfeUet. Jag bedömer mot denna bakgmndatt det finns en stor potential för ökad återanvändning och materialåtervinningav plaster i . 10.2.2PVC och andra klorerade plaster Mm bedömning: Ettuppdrag bör ges tiU den kretsloppsdelegation som jag kommer att föreslå i ettsenare avsnitt att i samverkan med berörda myndigheter, branscher m.fl.upprätte en plan för att undvUca mUjöpåverkan firån polyvUiyUdorid och andraklorerade plaster genom substitution eUer återvinning. En avveckling sker avanvändning av klorerade pfester i kortUvade produkter genom att substitutionsprincipeni lagen (1985:426) om kemiska produkter tiUämpas. Ett avvecklingsbeslut börföregås av en mUjökonsekvensbeskrivning . Skälenför min bedömning: Prcxluktion och konsumtion av PVC-plast i har sedanmitten av ökat kraftigt på bekostnad av andra material, från omkring40 (XX) ton PVC tiU nuvarande nivå om 100 000 - . PVC-plasthar ökat i användnmg beroende på egenskaper som lång Uvslängd, låg vikt, lågakrav på underhåll och en god skyddande förmåga. Dessutom är PVC-plast ett förhåUandevisbilUgt material. Den störste mängden PVC går tiU bygg-och anläggningssektom,där PVC-plasten används i rör och rördelar, Uster, profiler, golv, elkablar, m.m.PVC-plast har ersatt andra material såsom frä, metaUer och linoleum. Den störredelen, uppskattningsvis av den totala PVC-volymen återfinns i långUvadeprodukter mom konstmktionsområdet med en bmkstid . Enfjärdedel ingår i produkter som bUar och möbler som används före kassering.Resten utgörs av mer korthvade produlcter Förpackningar var tidigareett relativt vaiUigt användningsonuåde för PVC-plast. Genom ett frivilUgt åtegandefrån förpackningsindustrin har aUa svensktiUverkade förpackningar, enUgtuppgifter från branschen, från juh 1990 bytts ut mot andra material. Därmed uppskattesnärmare av PVC-plastförpackningama vara utbytte mot förpackningar i andramaterial. Resterande del utgörs av importerade PVC-plastförpackningar. För attäven här övergå tiU andra material krävs UitemationeUa överenskommelser. Detnordiska samarbetet kan spela en viktig roU. PolyvinyUclorid (PVC) ochandra klorerade plaster diskuteras ur mUjösynpunkt främst på gmnd av sitt höga klorinnehåUoch de mUjöfarUga tiUsatsema, som medför problem vid avfaUshanteringen. PVC-plastensandel av det totala klorinnehåUet uppskattes tiU meUan en femtedel och hälfteni hushåUsavfåUet och en fredjedel i industriavfåUet. Förbränning medför fömtom bUdningav saltsyra ökad bUdning av olika meteUklorider och en ökadrisk för bUdning av dioxiner och andra Prop. 1992/93:180 klorerade organiskaföreningar. Ombränslefraktionen innehåUer klorhaltiga plaster som PVC försvåras och fördyras energiutvinning.Användningen av klorerade plaster i korthvade prcxlukter, som fett hamnar i hushåUsavfåUet,bör därför upphöra. PVC-plastär för sina olika funktioner beroende av tiUsatser i form av stebiUsatorer ochmjukgörare. SamtUga pfesttiUsatser som på gmnd av sin mUjöfarUghet ingår i KemikaUeinspektionensoch arbete med att begränsa användningen av mUjöfarUga ämnenoch ämnesgmpper, Ulgår också som tiUsatser i PVC-pfest. Större delen av de ftalateroch klorparaffiner som används i ingår i PVC-plast. Tennorganiskaföreningar används vid PVC-tiUverkning paraUeUt med andra tungmetaUföreningar.Oorganiska blystebiUsatorer tiUsätts PVC-plast i rör, byggprofiler och kablar.De mUjöfarUga tiUsatsema bidrar tiU bUdning av mUjöfarUga restprcxlukter vid förbränningoch kan lakas ut när PVC-plasten deponerats. är kunskapen ofuUständigom hur det tar för olika typer av PVC att bryfes ned och vilkanedbrytningsprodukter som bUdas. Ävenom avfåU innehåUande PVC inte skaU deponeras, är det angeläget attdet arbete som pågår med ufljyte av mUjöfarUga tiUsatser fortsätter Ettavlägsnande av sådana tiUsatser bör underlätte återvinning. Utvecklingeni visar på en ökad ambitionsnivå för att byte ut PVC mot andra material,framför aUt på det lokala planet. Jag har erfarit att sådant arbete pågår i Nederländema,och . I Nederländema krävs t.ex. en hög återvinningsgrad av PVC.I föreUgger ett lagförslag avseende användning av PVC-plast somförbjuder saluförandet av bl.a. engångsartiklar och förpackningar samt leksakerav PVC. Återvuming av PVC-plast och försök med att återvinna PVC-plast skerockså i de västeuropeiska ländema. Även i pågår vissa försök attåtervinna PVC-pfest ur kasserade produkten IDanmark och pågår ett arbete för att undvUca att PVC-plast påverkar mUjön.I ingicks ett skriftUgt avtal rörande användning av PVC-plast meUandet danska mUjöministeriet och represententer för branschen, detaljhandeln ochkommunema. Avtalet slår fest en handlingsplan för att användningen av PVC skaUske på ett mUjömässigt riktigt sätt. PVC-plast bör enUgt dette avtal inteförbrännas eUer deponeras. Dessutom skaU mUjöfarUga tiUsatser avvecklas. Bl.a. omfattesbyggprodukter av PVC i dette avtal av specifika mål för insamUng, sorteringoch återvinning. INorge skaU näringsUvet efter initfetiv från det norska mUjödepartementet utforma en strategi för hur avveckling av engångsförpackningar av PVC och tiUsatsmedel tiU PVC skaU ske. De norska mUjömyndighetema skaU utteda mUjömässiga for- och nack delar för PVC-produkter med lång Uvslängd och för altemativa mate rial. Jag avser att i annatsammanhang föreslå regeringen att uppdra åt kretsloppsdelegationen, tiiU vilkenjag sttax återkommer, att i samverkan med berörda myndigheter, branscher m.fl. utarbeteen plan för att undvUca miljöpåverkan från PVC och andra klorerade plaster främstgenom substitution eUer återvinning. I uppdraget bör ingå att specifiera återvUmmgsmålför olika produktgmpper Därvid skaU producentens ansvar hävdas i enhghet meddet stegvisa förfårande jag tidigare redovisat i avsnitt 7.1. Ett avvecklingsbeslutbör föregås av en mUjökonsekvensbeskrivning . Min bedömning:Inom ramen för en kretsloppsanpassad samhäUsutveckUng bör återvmning ochåtertagning av uttjänte gummidäck öka. I förste hand bör dette ske genom attett återtegnings- och återvinningssystem för uttjänte gummidäck byggs upp på frivilUgväg av berörda branscher och handhas av dem. Skälen fdr min bedömning:Betydande mängder däck hgger lagrade på avfåUsplatser mnt om i landet. Gummidäckär skrymmande och omöjhga att komprimera och upptar därför stort utrymme i en deponi.Däck har en benägenhet att röra sig i deponin och ger därigenom upphov tiU hålmm.Sådana hålmm gör deponin instebU och kan begränsa användningen av marken sedan deponinavslutets. är mte ett problem enbart på kort sikt eftersom gummidäckbryts ner mycket långsamt i en deponi. Risken för att brand skaU uppsfe blanddeponerade däck är också mycket ston En sådan brand kan orsaka stora mUjöproblemmed intensiv rökutveckling och omfattande stoftemission och är oftest mycket svårsläckt.Ökade avfaUsmängder och mUjörisker med lagrade, uttjänte bUdäck gör det angefegetatt få tiU stånd återtagning av däck. ÅrUgen kasseras ca eUer 6 nuljonerdäck i varav ca 35 0(X) ton personbUsdäck och ca 33 (XX) ton däck förtyngre fordon. En del däck återtes för regummering eUer blir föremål för materialåtervUining.Mer än 90 % av aUa uttjänte däck läggs emeUertid förr eUer senare upp på avfeUsdeponi. Den störste svårighetenvad gäUer uttjänte däck har hittiUs varit att fömtom regummering av däck finnaen avsättningsmarknad som är tUlräckUgt stor och uthåUig för att däckavfeUet skaUkunna tes om hand. I regummeras 1 mUjondäck fördefet på ca 2(X) 000 lasfljUs-och 800 000 personbUsdäck. Regummering avdäck är ur fiertalet synvinklar betydelsefuUt. Genom regummering minskasbehovet av nya däck, vUket umebär resurshushåUning. Mängden däck tiU avfeUsledetminskas, även om ett regummerat däck också tjänat ut. Regummeringinnebär att däckstommen kan återanvändas i vart fåU minst en gång för sainmaändamål. EnUgt min mening finns det en potentialför en ökad andel regummerade däck på marknaden, särskUt Prop. 1992/93:180mom personbilssektom. En större marknad skuUe kunna skapas genom StetUg ochkommunal upphandling av sådana cfeck. Enmindre del, ca , uttjänte däck används för tiUverkning avdiverse gummiprodukten I finns ett fåtal företeg som arbetar medåtervinning av gummi från uttjänto däck. Regeringen har gett stöd tiU materialåtervinningsprojekt.Jag kan också nämna att bidrag från bUskrotningsfonden getts tiU ett projektför undersökning av fömtsättningama för energiutvinning genom att bränna uppinsamlade skrotdäck. Intemationelltpågår arbeten för att lösa avfeUsproblem på gmnd av skrotdäck. I och iNorge har beslutots om regler som innebär bl.a. återtognings- resp. återvinningspUktför uttjänto däck. Inom EG prioriteras arbetet på att få tiU stånd system förhantering av uttjänte däck. Jaghar erfarit att det mom däckbranschen pågår förberedelser föratt branschen på friviUig gmnd skaU te sitt mUjömässiga producentansvar föråtertagning av uttjänte gummidäck. Branschen har, delvis tiUsammans med NUTEKbedrivit arbete i dette syfte. Även Stetens naturvårdsverk har, inom sitt nyUuättedekretsloppssekretariat, påbörjat ett arbete på att utteda hur ett återvumingssystemför skrotdäck kan se ut. Jag ser det som mycket positivt att dessa uutiativhar tegits och utgår från att , , däckproducenter ochdäckimportörer nu kommer att samverka i arbetet på att utveckla ettåtervinningssystem som innebär att återanvändning och materialåtervinningfrämjas. Jag utgår från att branschen särskUt ser över möjligheten att ytterUgareöka användningen av regummerade däck. Jagär medveten om svårigheten att eteblera en kommersieU efterfrågan på återvunnetmaterial ur skrotdäck. Flera lösningar kan vara nödvändiga för att fåavsättning för skrotdäcken, t.ex. användning i vägbeläggningar. Energiutvinninggenom förbränning - med sttänga mUjökrav - får ses som en lösning tiUsvidare påavsättningsproblemet. JagviU betona att det är angeläget att branschen nu tar sitt ansvar för att få tiUstånd ett återtagningssystem som är riksfeckande. EnUgt min mening bör det varamöjUgt att uppnå dette tiU . TiU bör återtegning av aUa årUgenuppkomna skrotdäck ha nåtts. Jag anser likaledes att det bör vara möjUgt att tiUår 1998 nå återtagning. Jag utgår från att kommeratt följa hur branschens arbete med att utveckla återtagningssystem förskrotdäck fortgår och håUa regeringen underrätted med lämpUga meUanmm. Ombranschen inte fått tiU stånd ett riksfeckande återtagningssystem tiU år 1995avser jag att återkomma tiU regeringen med förslag att bemyndigandet i renhållningslagenuttiyttjas att föreskriva om obUgatoriskt producentansvar för återtagning och omhändertegandeav uttjänte däck. Mitt förslag: Inomramen för en kretsloppsanpassad samhäUsutveckling bör som riktlinje gäUa attnuvarande bilskrotningssystem skaU utformas tiU ett återvinningssystem där tiUverkareoch importörer har fysiskt och ekonomiskt ansvar att te tiUbaka uttjänte bUaroch återvmna material från dem. Skälenför mitt förslag: Inom bilindustrin både i och intemationeUt pågårarbete med att utveckla system och metoder för att återvinna material ocholika komponenter i bilama när dessa tjänat ut. Det finns redan exempel på onuådendär produktutvecklingen leder tiU ökade möjligheter för materialåtervinning.Ett sådant exempel är plast. En modem bU består tiU ca 10 viktprocent av plast.Plaster märks i ökad utsfräckning av bUproducentema med avseende på plasttypför att underlätte senare återvinning.