prop · GG0397 · 1992-12-31 00:00:00 — 1992/93:97 [ omreglering av användningen av vattenskotrar 1992/03 07 Regeringenföreslår att anta det förslag sora har tagits upp i bifogade utdragur regeringsprotokollet . Ipropositionen föreslås att det i lagen (1975:88) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer (bemyn-digandelagen)införs ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter omanvändningen av vattenskoter eller annan liknande vattenfarkost. Syftet medregleringen är att minska störningarna från användningen av vattenskotrar genomatt hänvisa vattenskotrama till särskilt angivna vattenområden där det inteföreligger någon konflikt med boende, friluftsliv eller naturvård.Lagändringen föreslås träda i kraft . 1992/93. Lag om ändring i lagen (1975:88) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer Härigenomföreskrivs att 1 § lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter omtrafik, transporter och kommunikationer' skall ha följande lydelse Regeringenbemyndigas att meddela föreskrifter som avses i 8 kap. 3 eller 5 §regeringsformen, om föreskriftema gäller 1. befordran i spårbunden trafik som är avsedd förallmänheten, 2. sådan befordran i vägtrafik som ombesöijes avjärnvägsföretag till komplettering av eller som ersättning för jämvägsbefordransom avses under 1, 4.postbefordran eller telekommunikationer, 5.rätt att driva sjöfart inom Sverigessjöterritorium med utländskt fartyg, 6.trafikregler, sjövägmärkeneller säkerhetsanordningar för sjötrafiken inom Sveriges sjöterritorium eller försjötrafiken med svenska fartyg, sjöflygplan och svävare utanför Sverigessjöterritorium, 8.trafik på väg eller i terräng, 9. fordonsbeskaffenhet och ut mstning, 10. registreringeller annan kon troll av fordon, Regeringenbemyndigas att meddela föreskrifter som avses i 8 kap. 3 eller 5 §regeringsformen, om föreskriftema gäller 1. befordran i spårbunden trafik som är avsedd förallmänheten, 2. sådan befordran i vägtrafik som ombesötjes avjärnvägsföretag till komplettering av eller som ersättning för jämvägsbefordransom avses under 1, 4.postbefordran eller telekommunikationer, 5.rätt att driva sjöfart inom Sverigessjöterritorium med utländskt fartyg, 6.trafikregler, sjövägmärkeneller säkerhetsanordningar för sjötrafiken inom Sveriges sjöterritorium eller försjötrafiken med svenska fartyg, sjöflygplan och svävare utanför Sverigessjöterritorium, 8.trafik på väg eller i terräng, 9. fordonsbeskaffenhet och ut mstning, 10. registreringeller annan kon troll av fordon, 'Lagenomtryckt 1978:233. Senaste lydelse 1990:1159. 11. skyldighetför kommunema att tillhandahålla föreskrifter och andra uppgifter som rör förhållandena i trafiken, 13.tillstånd att bmka svävare. 11. skyldighet för kommunema att tillhandahållaföreskrifter och andra uppgifter som rör förhållandena i trafiken, 13.fillstånd aU bmka svävare, 14. användning avvattenskoter eller annan liknande vattenfarkost. Regeringenbemyndigas att meddela föreskrifter om avgifter för granskning eller kontrollenligt bestämmelse som avses i första stycket 9, 10, eller 13. Regeringenbemyndigas också att besluta föreskrifter om avgifter för farledsverksamhetsamt om avgifter för skeppsmätning och avgifter för ullstånd enligt förstastycket 5. Dennalag träder i kraft . Miljö-och naturresursdepartementet Prop.1992/93:9? Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministem Bildt, ordförande, och statsråden . , , ,, , , , , , , , ,, P. , Proposition om reglering av användningen avvattenskotrar Utredningenom åtgärder mot buller i fjällområden och skärgårdar m.m. lämnade i maj 1992ett delbetänkande (SOU 1992:41) Angående vattenskotrar. Betänkandet innehållerförslag om allmänt förbud mot användning av vattenskotrar med möjlighet fillundantag för särskilt angivna vattenområden. Förslaget har remissbehandlats. Till protokollet i detta ärende bör fogas dels en sammanfattning av utredningensförslag som bilaga 1, dels en förteckning över remissinstanserna och ensammanfattning av remissyttrandena som bilaga 2. Vattenskotemutmärks bl.a. av litet djupgående, stor motorstyrka, stora fartresurser och enhög bullemivå. Bullret kan uppgå till 70 å (A) på ett avstånd av 25 meter.Vattenskotem har i stor utsträckning kommit att användas i anslutning fillområden där människor bor eller vistas. Användningen har därmed inneburitolägenheter på gmnd av framför allt buUerstömingar men också frånnaturvårdssynpunkt. hemställde i en skrivelse att regeringenutfärdar bestämmelser som innebär ett generellt förbud mot användning avvattenskotrar. ansåg att en omfattande trafik medvattenskotrar är störande både för annat friluftsliv och från miljösynpunktsamt att det är mycket angeläget att reglera färdseln med vattenskoter innanantalet har ökat alltför mycket. Ett totalförbud borde enligt verketeftersträvas. Nittonlänsstyrelser yttrade sig till dåvarande () över förslag. Samtliga uttalade sig för attanvändningen av vattenskotrar borde regleras. Många ansåg att ett generellt förbud bordekombineras med möjligheten att tillåta användning Prop. 1992/93:97 avvattenskotrar inom vissa vattenområden. Regeringenbeslutade den 29 augusfi 1991 om direkfiv (dir. 1991:78) för en utredning meduppgift att, som ett led i regeringens arbete med en samlad aktionsplan motbuller, belysa möjlighetema till och konsekvensema av restriktioner motbullrande aktiviteter i landets fjällområden och skärgårdar. Frågan omvattenskotrar skulle enligt direktiven behandlas med förtur. Rättenatt färdas fritt över vatten kan sägas utgöra en del av allemansrätten. Varoch en anses i princip ha rätt att färdas och tillfälligt uppehålla sig påannans vattenområde, i den mån detta inte medför någon olägenhet förfastighetsägaren. Medstöd av sjötrafikförordningen (1986:3(X)) föreskriver regeringen vad som skallgälla i fråga om trafiken och säkerheten till sjöss. Enligt förordningen avsesmed fartyg varje farkost som används eller kan användas till transport påvattnet. Detta innebär att en vattenskoter är ett fartyg i sjötrafikförordningensmening. Länsstyrelsenfår enligt 2 kap. 2 § sjötrafikförordningen efter samråd med Sjöfartsverketmeddela föreskrifter om fartbegränsning, förbud mot ankring eller begränsning irätten att utnyttja vattenområde för båttävling, vattenskidåkning ellerliknande sport. I de fall en föreskrift har betydelse för trafiken medfritidsbåtar skall samråd också ske med . fårvidare, efter samråd med och , meddelaföreskrifter om andra begränsningar och förbud mot användningen av ettvattenområde för trafik med fartyg, om det behövs med hänsyn fill miljön. Detanses dock inte vara möjligt att använda sjötrafikförordningen för att avbullerskäl förbjuda trafik med exempelvis vattenskotrar för en hel kust ellergenerellt för alla sjöar i en kommun. Enligtnaturvårdslagen (1964:822) kan dessutom i vissa fall förklara ettområde som naturteservat, naturvårdsområde eller djurskydds-område. För sådanaområden kan ges föreskrifter för att trygga syftet med reservatet, t.ex. närdet gäller begränsningar i rätten att färdas med fartyg. Vidare kanlänsstyrelsen med stöd av 16 § naturvårdslagen utfärda föreskrifter om vadallmänheten har att iaktta inom strandskyddsområde. Enkommun får med stöd av hälsoskyddslagen (1982:1080) meddela föreskrifter tillskydd mot sanitära olägenheter. Hälsoskyddslagen har, enligt utredningen,använts i ett fall för att meddela en vattenskoterklubb förbud mot användningav vattenskotrar i ett visst vattenområde. 2.3Reglering av användningen av vattenskotrar Mittförslag: Regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter om användningen avvattenskotrar genom att ett tillägg införs i lagen (1975:88) med bemyndigandeatt meddela föreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer (bemyndiganddagen).Syftet med regleringen är att minska störningarna från användningen av vatten-skofi-argenom att hänvisa vattenskotrama till särskilt angivna vattenområden där detinte föreligger någon konflikt med boende, friluftsliv eller naturvård. Utredningensförslag: Regeringens föreskrifter bör enligt utredningen utformas som ettallmänt förbud mot användningen av vattenskotrar med möjlighet till undantagför särskilt angivna vattenområden. Remissinstansema:Remissinstansema är överlag positiva till förslaget. Samtliga länsstyrelser ochkommuner som yttrat sig samt flertalet andra myndigheter och organisationertillstyrker förslaget att införa ett allmänt förbud med undantagsmöjlighet. Ivissa fall vill remissinstansema gå längre i restriktivitet, t.ex. genom attföreslå även buUemormer eller totalförbud mot vattenskoteranvändning. Någraremissinstanser anser också att den nuvarande lagstiftningen är alltföradministrativt betungande för att man på ett eflfektivt sätt skall kunnaförhindra en från allmän synpunkt olämplig användning av vatten skotrar. Någrainstanser, främst organisationema inom båtbranschen samt , anserdock att förslaget till ett generellt förbud är alltför drastiskt och förordari stället reglering genom hastighetsbegränsningar, förarbevis, bullerkrav m.m.Kommerskollegium och avstyrker utredningensförslag med hänsyn till handelspolitiska åtaganden. Skälenfor mitt förslag: I en god livsmiljö bör ingå tillgång till boende-ochrekreationsmiljöer som inte är utsatta för störande buller. , skärgårdamaoch havssträndema tillhör våra finaste och mest attraktiva miljöer. Frihet frånstörande buller är i sådana områden av särskilt stor betydelse. Målet bördärför vara att begränsa det störande bullret från aktiviteter som båttrafik,flyg m.m. Utiedningen om åtgärder mot buller i fjällområden och skärgårdar m.m.har i uppgift att redovisa förslag om hur det bör ske. Vattenskotemanvänds ofta i sådana områden där många människor bor eller som är attraktivaför friluftsliv och rekreation. Ofta körs vattenskotrar fram och tillbaka isamma område . Omgivningen utsätts därigenom för buUerstömingaroch andra olägenheter. Vid sidan av bullret finns - i samband med lek, bad ochvattensporter som paddling och jollesegling - olycksrisker i områden därvattenskotrar används. De höga farterna kan leda fill allvarliga följder vidkollisioner. En ytterligare olägenhet,vid sidan av buller och olycksrisker, är använd- Prop. 1992/93:97 ningen avvattenskotrar i gmnda och produktiva vattenområden som utgör häckningsplatserför fåglar och lokaler för reproduktion av fisk. Fisket försvåras dessutom,vilket har pekat på. Genom vattenskotem kan dessutom nyavattenområden bli lättare tillgängliga för motordrivna farkoster.Vattenskotrar kan framföras i vattenområden där traditionella motorbåtar intekan användas på gmnd av djupförhållandena. Lättheten med vilken skotem kanflyttas till nya vattenområden ökar alltså risken för skador i naturen. Detbör inte få vara så att man fritt skall kunna utöva en aktivitet som stör andramänniskor eller har negativ inverkan på naturmiljön. Detta synsätt hartillämpats i andra sammanhang. Sålunda får, enligt svävarfarts-förordningen(1986:305), svävare inte användas utan tillstånd. 1 samband med att regleringav svävartrafiken infördes framfördes farhågor för att en frianvändning av svävare skulle kunna leda till olägenheter för såväl naturmiljönsom för befolkningen och friluftslivet, främst i skärgårdarna. En liknandebedömning gjordes vid en översyn av bestämmelsema då man konstateradeatt en oreglerad trafik med små svävare kunde befaras ge upphov till ettmiljöproblem i likhet med vad snöskoter-trafiken hade gjort. Antaletvattenskotrar har ökat år och uppgår till ca 1 000stycken. Detta är kanske inte något stort antal, men trots det upplevs användningensom jag redogjort för som mycket störande. Dagens möjligheter att reglerastörande vattenskotertrafik har inte visat sig vara tillräckliga. Min slutsatsär därför att det nu bör införas en särskild reglering av användningen avvattenskotrar. En sådan åtgärd har också ett brett stöd i remissvaren. Somjag tidigare pekat på används vattenskotem ofta i sådana områden där mångamänniskor bor eller vistas . För att en reglering av vattenskoteranvändningenskall bli meningsfull behöver den därför syfta till att styra användningen tillsådana områden där den inte medför några olägenheter för människor eller miljö.Användningen av vattenskotrar bör alltså stå tillbaka för mer väsentligaintressen som skyddet för människors och djurs liv och hälsa samt miljön. Ensärskild fråga är hur regleringen skall genomföras. En möjlighet är att införaområdesvisa förbud mot vattenskotertrafik. Det arbete som skulle erfordras föratt kartlägga, utreda och besluta om begränsningar av användningen av vattenskotrari särskilt angivna områden skulle, för att uppnå den åsyftade stymingen, bliorimligt stort. Vidare skulle det uppkomma stora kostnader för information omoch skyltning av förbudsområden. Jag anser vidare att en modell medområdesvisa förbud medför för stora kostnader och är onödigt omständlig. Istället bör det ankomma på att besluta om var vattenskoteranvändningkan tillåtas. I denna modell blir arbetsinsatsema betydligt mindre, eftersomdet endast blir fråga om att ange och besluta om var vattenskotrar fåranvändas. Minavsikt är alltså inte att införa ett totalt förbud mot användningen avvattenskotrar utan endast att begränsa de olägenheter användningen medför genomatt minska bullerstörningarna och stärka naturvårdens intressen. defall sådana konflikter inte förväntas uppstå bör användning av vatten- Prop.1992/93:97 skotrar alltså tillåtas. Attlänsstyrelsema skall fatta beslut om var vattenskotrar kan användas överensstämmermed utredningsförslaget. Staten bör ha möjlighet att bevaka intressen avövergripande natur, främst riksintressen och mellankommunala frägor. Det ärdärför enligt min mening naturligt att blir den myndighet somsvarar för beslut om att tillåta vattenskoteranvändning i ett visst område. Självfiilletskall emellertid berörd kommun ha ett stort inflytande i frågan. Sompåpekas i betänkandet finns olika typer av vattenskotrar. Någon i författningdefinierad betydelse av begreppet vattenskoter finns inte. Någraremissinstanser har framhållit att det är viktigt att definiera vad som menasmed en vattenskoter. För egen del gör jag den bedömningen att den definitionav vattenskoter som föreslås i betänkandet, nämligen "en motordriven planandevattenfarkost som föraren antingen står eller sitter på", i huvudsak börkunna godtas. En definition bör emellertid inte fastläggas i detta sammanhangsom avser införandet av ett bemyndigande för regeringen att utfärdaföreskrifter om användningen av vattenskotrar. Jag avser återkomma tillregeringen med förslag om hur den närmare regleringen av användningen bör ske.För att undvika onödiga gränsdragningsproblem föreslår jag dock attbemyndigandet skall avse användning av vattenskoter eller annan liknandevattenfarkost. Någraremissinstanser har hävdat att det på gmnd av handelspolitiskaåtaganden inte går eller i vart fall är olämpligt att inskränka användningenav vattenskotrar. Jag anser emellertid att de föreslagna åtgärdema tar hänsyntill dessa åtaganden. Skyddetför miljön är ett väsentligt mål för den europeiska gemenskapen. Detta harslagits fast . Att skyddet för miljön kan berättiga tillnationella regler som i praktiken innebär inskränkningar i den fria rörlighetenför varor har också bekräftats av i några uppmärksammade domar. Enbegränsning i användningen av vattenskotrar bedömer jag både som nödvändig ochproportionell i förhållande till det avsedda syftet, nämligen att skydda naturenoch miljön i övrigt från de olägenheter som användningen av vattenskotrarförorsakar. Enligt min mening hindrar inte våra åtaganden enligt EES-avtaletden föreslagna regleringen. Jag gör samma bedömning i fråga om på området. Eftersomregeringens föreskrifter om användning av vattenskotrar kan ha handelshindrandeeffekter bör partema inom , EFTA och EG underrättas genom notifiering. Regeringenhar enligt 1 § 5 och 6 bemyndigandelagen rätt att besluta om föreskrifter ifråga om sjötrafik. Då det gäller användning av vattenskotrar anser jagemellertid inte att de bemyndiganden som jag nämnt är tillräckliga. Jagföreslår därför att ett bemyndigande för regeringen att utfärda föreskrifter omanvändning av vattenskoter eller annan liknande vattenfarkost tas in i 1 §första stycket bemyndigandelagen. Bestämmelsen bör placeras som en ny punkt 14. Naturvårdsverketbör ges i uppdrag att utvärdera resultatet av den Prop. 1992/93:97föreslagna regleringen, Ienlighet med vad jag nu anfört har inom Miljö- och naturresursdepartementetupprättats förslag till lagom ändring i lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter omtrafik, transporter och kommunikationer. Jaghar i detta ärende samrått med chefen för . Medhänvisning till vad jag nu anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagenatt anta förslag till lagom ändring i lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter omtrafik, transporter och kommunikationer. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta det förslag som föredraganden har lagtfram. Delrapportfrån Utredningen om åtgärder mot Prop. 1992/93:97 buller 1 fjällområden och skärgårdar m.m. »'gai (SOU 1992:41) Angående vattenskotrar Sammanfattning hämtad ur utredningen Vårtuppdrag är att utreda åtgärder mot buller i främst de svenska fjällen och skärgårdama.I denna delrapport redovisar vi överväganden och förslag om en särskildreglering av användningen av vatten skotrar, som vi har till uppgift attbehandla i ett riksperspektiv. Detfinns olika typer av farkoster som allmänt kallas för vattenskoter. Några karaktäristikaför de vanligaste typema är att de är , drivs av vattenjetstråle,blir planande vid framdrift och är gmndgående samt att de är avsedda för 1-2personer, som står eller sitter på vattenskotem. Vattenskotemhar knappast någon betydelse som nyttofordon. Den används så gott som enbartför nöjesköming och för sport. Detsom kännetecknar användningen av vattenskotem och är en betydande orsak tillatt bullret uppfattas som särskilt störande, är att den ofta körs intensivtinom ett begränsat vattenområde nära land. Vattenskotrama kan också medföraskador på naturmiljön, främst när de körs i gmnda vattenområden. Vianser att det finns skäl att nu reglera användningen av vattenskotrar för attundvika ytterligare problem . Vattenskotemanvänds ofta i sådana områden där många människor bor eller vistas på fritiden.För att en reglering skall bli meningsfull behöver den syfta till att styratrafiken till särskilda områden, där konfliktema med motstående intressen ärsmå. Bestämmelseri sjötrafikförordningen kan användas för att i ett visst vattenområdebegränsa den allmänna rätt som finns att färdas på vattnet, bl.a. av miljöskäl.Dessa bestämmelser anser vi dock inte vara ändamålsenliga för att tillgodoseden av oss åsyftade geografiska stymingen. Somreglering förordar vi i stället en modell som bygger på ett allmänt förbud motatt använda vattenskotrar, kombinerat med möjligheter att använda vattenskoterinom särskilt angivna områden. Utanförsådana särskilda områden bör tillstånd kunna lämnas för vattenskotertävlingaroch för viss annan verksamhet om det finns något särskilt skäl härför. Vårutgångspunkt är att överväganden gjorda i den kommunala Prop. 1992/93:97 översiktsplaneringenbör ges stor tyngd vid beslut om sådana områden där Bilaga 1 åkning medvattenskoter skall kunna fillåtas. För att riksintressen och vissa mellankommunalafrågor skall kunna hävdas bör det dock åvila att besluta om dessaområden. Det är viktigt att finna en form för detta som garanterar kommunenmöjlighet till ett avgörande inflytande vad gäller övriga frågor. Vi föreslårdärför att beslut om att tillåta vattenskoteråkning i ett område inte får stå istrid med de överväganden om sådana områden som har gjorts i en kommunalöversiktsplan enligt . Viden reglering behövs en definition av begreppet vattenskoter, som inte flnns.Det är svårt att finna en definition som urskiljer just sådana vattenfarkostersom skall betraktas som vattenskotrar. Vi lämnar följande förslag. "Medvattenskoter avses en motordriven planande vattenfarkost som föraren antingenstår eller sitter på." Med en sådan allmän definition behöver det finnasen möjlighet att ge närmare föreskrifter om vilka vattenfarkoster som skallomfattas av en reglering. 1detta sammanhang bör uppmärksammas att även andra vattenfarkoster orsakarliknande olägenheter från miljösynpunkt som vattenskotrama. Vi anser att enreglering så långt som möjligt skall omlåtta också sådana vattenfarkoster. Deav oss förordade bestämmelsema om användningen av vattenskotrar föreslår viskall finnas i en särskild förordning - Vattenskoterförordningen. Regeringenbör kunna bemyndigas att meddela föreskrifter, i en sådan förordning, genom etttillägg i lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter om trafik,transporter och kommunikationer. Förteckningöver remissinstanserna och samman- Prop. 1992/93:97 fattning av remissyttrandenaöver (SOU 1992:41) Bilaga 2 Angående vattenskotrar 1 Förteckning över remissinstanserna Yttrandenhar lämnats av , Justitiekanslem, Riksåklagaren, ,, Överbefälhavaren, , ,, , , i län.Länsstyrelsen i län, i . i Gotiands län.Länsstyrelsen i , i län. i län, i . i län.Länsstyrelsen i , i län. iVästmanlands län, i . i län.Länsstyrelsen i . Utredningen förhandlingsplan mot buller (M 1992:02), , kommun,kommun, , , kommun, ,kommun, , kommun, kommun, Rättvikskommun. kommun, , kommun, kommun,kommun, kommun, Ystads kommun, kommun, Ömsköldsvikskommun, . , ,, , Stiftelsen , , , , , , och . 2.1 Förslag om generellt förbud Fleraav de centrala verken, alla länsstyrelser och kommuner som yttrat sig och ettantal föreningar och organisationer tillstyrker i princip utredningens förslageller lämnar förslaget utan erinringar. biträder den regleringsmodellsom utredningen föreslagit bl.a. med hänsyn till att användningen avvattenskotrar och liknande farkoster medför oönskade mUjöstömingar. Frånsjösäkerhetssynpunkt anser verket dock att ett generellt förbud motframförande av vattenskotrar inte är befogat. anser attanvändningen av vattenskotrar är till men för fiskets bedrivande och med hänsyntill beståndsvården eftersom skotrarna används inom sådanaområden som är av särskild betydelse för fiskbestånden. Länsstyrel- Prop.1992/93:97 sema i samt anser att etttotalförbud Bilaga 2 borde införas. De anser dessutom det angeläget att detinförs någon form av buUemormer för sjötrafiken. i län anseratt en fortsatt fri utveckling av utnyttjandet av vattenskotrar riskerar attspoliera stora natur- och miljövärden. Länsstyrelsema i , ,och anser att nuvarande möjligheter tillreglering av denna verksamhet inte är tillfredsställande och ansluter sig tillutredningens förslag om generellt förbud med undantagsmöjligheter. Naturvårdsverketfinner liksom utredningen att vattenskoteråkning medför sådanabullerolägenheter att ett generellt förbud mot vattenskoteråkning är angeläget.Utredningen för handlingsplan mot buller (M 1992:02) anser, med hänsyn till attmängden bullerkällor ständigt ökar och behovet av tystnad framstår alltmer, attutredningsförslaget är ett steg i rätt riktning för rätten till stillhet i vårfritidsmiljö. Förslaget innebär i allt väsentiigt en geografisk begränsning menytterligare åtgärder behövs för att minska störningarna från vattenskotrargenom att bulleremissionen från den enskilda vattenskotem begränsas. , , ,, , Svenska Kryssarklubbenoch är negativa till ett generellt förbud.Kommerskollegium avvisar utredningens förslag med motiveringen att de rimligaskyddsåtgärder ifråga om buller som vattenskotrama kan ge upphov till i ställetbör åtgärdas genom alternativa, mindre handelshindrande åtgärder, som stårtill buds. anser att när man ser till helabeståndet av vattenfarkoster, är det inte rimligt att införa något generelltförbud annat än för vissa särskilt angivna vattenområden. Den föreslagnaordningen skapar, enligt förbundet, direkta problem avseende intemationellaåtaganden när det gäller handeln. , de flesta kommunema.