prop · GG035 · 1992-12-31 00:00:00 — Frånregeln att behörighetsregler skall gälla i förhållandetill Luganostater undantas fall där behörigheten grundas på andrakonventionsåtaganden. 1 och med att tUlträder arrestkonventionen blirdärför kvarstad på ett fartyg behörighetsgrundande i situationer då den konventionenär tillämplig. Detta speciella undantag från bör förtydlighets skull utttyckligen anges i lagtexten. Enligtartikel 15 tredje stycket i arrestkonventionen blir en stat som ansluter sigtUl konventionen bunden av denna först efter den dag dåunderrättelse om statens anslutning tagits emot av det belgiska utrikesministeriet.Det är därför inte möjligt att säkert ange konventionenkan träda i kraft för del. Fleraremissinstanser har framhållit det angelägna i att den nu föreslagnalagstiftningen träder i kraft med lagen om tUlträde till Luganokonventionen.Jag delar i och för sig den uppfattningen. Det är emellertid av flera skäl,bl. a. med hänsyn till praktiska betydelse, angeläget attSverige tillträder denna konvention. Såvitt nu kan bedömasbör detta kunna ske . TUI den tidpunkten kan dockSverige inte ha anslutit sig till arrestkonventionen. Av detta skäl torde detinte vara möjligt att ett tillträde till de båda konventionerna skersamtidigt. Man tvingas därför acceptera de olägenheter som uppstår till följdav att kommer att vara anslutet tUl Luganokonventionenmen inte tUl arrestkonventionen (jfr avsnitt 4.1). Denföreslagna lagstUtningen syftar i första hand till att så långt möjligt be hålla svensk domstols behörighet att handlägga sjörrättsmål med internatio nell anknjftning. Antalet sådana tvister torde därför inte komma att ändras 29 i någon nämnvärdomfattning. Det finns inte anledning att anta att lagstift- Prop. 1992/93:5ningen i övrigt medför några ökade kostnader för domstols- ellerexekutions-väsepdet. Inte heller kan lagstiftningen fömtses medföra någrabesparingsmöjligheter. 1enlighet med vad jag nu har anfört har det inom upprättatsförslag till 1. lag om kvarstad på fartyg i internationella rättsförhållanden, 2. lag om ändring i sjölagen (1891:35 s. 1). 6 Specialmotivering Prop. 6.1 Lagen om kvarstad på fartyg i internationellarättsförhållanden Dennalag gäller kvarstad på fartyg för anspråk som i eller ett annat land äreller kan bli föremål för rättegång i tvistemål eUer för talan om enskiltanspråk i brottmål. Lagen gäller dock inte kvarstad för fordringar som avserskatter eller avgifter till stat eller kommun. Lagengäller för fartyg som är Införda i det eller ettmotsvarande utländskt fartygsregister. Lagen gäller dock inte för svenskaskepp, om sökanden har hemvist eller sitt huvudsakliga driftställe i . 1lagen (1938:470) med vissa bestämmelser om främmande statsfartyg m.m. finnsbestämmelser om att kvarstad inte får läggas på vissa fartyg. Kvarstad får inteheller läggas på fartyg som ägs eller uteslutande används av svenska staten. Dennaparagraf har behandlats under den allmänna motiveringen (avsnitt 4.2.1 och4.2.2). Paragrafenhar avfattats enligt lagrådets förslag. Vadsom i allmänhet gäller om kvarstad pä fartyg gäller också för kvarstad enligtdenna lag, om nägot annat inte föreskrivs i lagen. Dennaparagraf bygger på artikel 6 i konventionen. Frågor om de processuellaförutsättningarna för kvarstad, om domstols handläggning av kvars-tadsfråganoch om ställande av säkerhet för den skada som genom ett felaktigtkvarstadsbeslut kan tillskyndas motparten skall alltså avgöras enligt vanligaregler. Detinnebär bl.a. att sökanden måste visa sannolika skäl för att han har enfordran, som är eller kan antas bli föremål för rättegång eller prövning i annanliknande ordning, och att han skall göra antagligt att det föreligger viss riskför att motparten skall hindra eller försvåra för honom att få betalt för sinfordran. Pä denna punkt finns det emellertid som nämnts ett undantag såvittavser vissa sjöfordringar. 1 248 § tredje stycket SjöL stadgas nämligen attdomstol får förordna om kvarstad enligt 15 kap. 1 § RB på ett fartyg för enfordran som är förenad med sjöpanträtt i fartyget även om det inte finns riskför att motparten undandrar sig att betala skulden. Vidkvarstad i allmänhet anger domstolen i sitt beslut normalt inte vilken egendomsom skall bli föremål för kvarstad utan förordnar endast att gäldenärentillhörig egendom till ett så stort värde att ett visst angivet fordringsbeloppkan antas bli täckt skall beläggas med kvarstad. Det ankommer därefter påkronofogdemyndigheten att vid verkställighet av beslutet bestämma vilkenegendom som skall tas i anspråk. Då åtgärden riktar sig mot ett utländsktrederi som äger ett i svensk hamn liggande fartyg vilket är berett att avgå,anger domstolen dock i regel i sitt beslut att det är fartyget som skallbeläggas med kvarstad. 1 tvistemål får kvarstadbeviljas endast om sökanden hos rätten ställer sä- Prop. 1992/93:5 kerhet förden skada som kan tillfogas motparten. Rätten får emellertid undantagsvisbefria en sökande från denna skyldighet. Förutsättningarna för undantagsregelnstillämpning är att sökanden inte förmår ställa säkerhet och att han visarsynnerliga skäl för sitt anspråk. Staten och vissa kommunala myndigheterbehöver inte ställa säkerhet. Inte heller den som har beviljats allmänrättshjälp behöver ställa sådan säkerhet, se 9 a § rättshjälpslagen (1972:429).Säkerhet skall bestå av pant, borgen eller en bankgaranti. Säkerbeten skallprövas av rätten, om den inte har godkänts av motparten. Ett tillträde tillarrestkonventionen föranleder alltså inte någon ändring i dessa bestämmelser. Paragrafenhar avfattats enligt lagrådets förslag. Ettfartyg får beläggas med kvarstad endast för en sjöfordran. Medsjöfordran avses ett anspråk som grundar sig på nägon av följande omständigheter: 1. skadasom bar orsakats av ett fartyg genom sammanstötning eller på annat sätt, 2.dödsfall eller personskada som harorsakats av ett fartyg eller som har inträffat i samband med driften av ettfartyg, 5.avtal som rör befordran av gods medett fartyg på gmndval av certe-parti, konossement eller liknande, 6.förlust av eller skada på godsinklusive resgods under befordran med fartyg, 10. lotsning, 11. leverans av varor eller materiel för ett fartygsdrift eller underhåll, 12. byggande, reparation eller utrustande av ett fartygeller kostnader för dockning, 13. lön eller annan gottgörelse till befälhavaren ellerannan ombordanställd på grund av dennes anställning på fartyget, 14. befälhavares utlägg samt utlägg som gjorts avavlastare, befraktare eller agenter för fartygets eller dess ägares räkning, 15. tvist om äganderätten till ett fartyg, 16. tvist mellan delägare till ett fartyg omäganderätten eller besittningen till fartyget eller driften av eller intäkternafrån detta, 17. panträtt på gmnd av inteckning eller annan på avtalgmndad panträtt i fartyg. 1paragrafens första stycke ges den gmndläggande bestämmelsen att kvarstad påfartyg får meddelas endast för en sjöfordran. Paragrafensandra stycke innehåller en uttömmande uppräkning av sjöfordringarna.Uppräkningen följer artikel 1 i arrestkonventionen. Det kan konstateras att ettanspråk i vissa fall kan hänföras till två eller flera av de angivna gmndema.Detta förhållande har dock inte någon praktisk betydelse. Under/7M«A:r1 anges skada orsakad av ett fartyg antingen genom samman- Prop. 1992/93:5stötning eller på annat sätt. Fömtom sakskador som uppkommit vid kollisionmellan fartyg eller vid sammanstötning mellan ett fartyg ocb ett annat föremålomfattar denna gmnd även andra skador som orsakats av ett fartygs manövrering.Som exempel kan nämnas skador på btyggor och förtöjda båtar till följd avkraftigt vågsvall liksom att ett fartyg framförs på ett sådant sätt att dettvingar ett annat fartyg till en skadebringande undanmanöver. En sådansjöfordran är förenad med sjöpanträtt enligt 244 § första stycket 4 SjöL. Punkt2 behandlar dödsfall eller personskada som orsakats av ett fartyg eller som harinträffat i samband med driften av ett fartyg. Personskador till följd avhändelser som åsyftas under punkt 1 faller under denna punkt. Vidare omfattasexempelvis situationer då någon träffas av ett nedfallande block, halkar på etthalt däck eller till följd av en bristfällig reling faller över bord ochdrunknar. Huruvida skadan drabbar en passagerare, besättningsman eller tredjeman saknar i sammanhanget betydelse. Också för en sjöfordran av detta slagfinns sjöpanträtt, 244 § första stycket 3 SjöL. Punkt3 avser bärgning. Här avses inte endast bärgarlön. Också vissa andra anspråksom uppstått i anslutning tUl en bärgningsoperation omfattas, t.ex. skador somuppstått på det bärgade fartyget till följd av bärgarens vårdslöshet. Enligt244 § första stycket 5 SjöL gäller sjöpanträtt till säkerhet för fordran påbärgarlön. Dessutom gäller enligt 232 § SjöL att ett bärgat fartyg inte utanbärgarens medgivande får lämna det ställe dit det förts efter bärgningen innanbärgarlönen betalts eller säkerhet ställts. Punkt4 omfattar anspråk på gmnd av avtal om skeppslega, dvs. att ett fartyg heltställs till förhyrarens disposition. Denna upplåtelseform motsvarar ipraktiken konventionens "avtal som rör fartygs användning eller förhyrningpå gmndval av certeparti eller liknande". Punkt5 avser anspråk som grundar sig på avtal som rör befordran av gods med ettfartyg enligt certeparti, konossement eller liknande. Avtalet kan avse såvälstyckegodstransport som olika typer av befraktning. Alla typer av bristandeuppfyllelse av avtalet ryms inom detta stadgande med undantag för skada påeller förlust av det befordrade godset. Anspråksom gmndas på sistnämnda förhållanden inordnas \mder punkt6 "föriust av eller skada på gods inklusive resgods under befordran medfartyg". Resgods får här anses omfatta även handresgods. Punkt7 avser anspråk grundade på gemensamt haveri och tar sikte på de haveribidragsom därvid kan aktualiseras. En fordran på bidrag tUl gemensamt haveri ärförenad med sjöpanträtt enligt 244 § första stycket 5 SjöL. Detvmderpunkt 8 upptagna bodmeriinstitutet, dvs. ett slags lån mot pantförskrivning,har utmönstrats ur svensk rätt. Det kan emellertid inte uteslutas attinstitutet alltjämt kan förekomma i främmande rättsordningar. Punkt9 upptar bogsering. Alla slags anspråk som hänför sig till bogsering, vare sigden utförs på öppet hav eller i hamn, kan aktualiseras med stöd av denna punkt.Som exempel kan nämnas ersättning för skada på det bogserade fartyget ellerbogserbåten och skadestånd för kontraktsbrott. Punkt 10 behandlar lotsning.Lotsavgift är förenad med sjöpanträtt enligt 244 § första stycket 2 SjöL. Det kan nämnas att avgifter för lotsning (x;kså 33 3Riksdagen 1992/93. bereds skydd genom atttullmyndighet efter anmälan av får Prop. 1992/93:5 hindra ettfartyg att avgå innan sådan avgift har betalts, se 26 § förordningen (1982:914)om lotsavgifter. 1 den mån en lotsavgift är att betrakta som en offentligavgift, berörs den överhuvudtaget inte av de nya reglerna. Punkt11 avser leverans av varor eller materiel för ett fartygs drift och underhäll.1 konventionen framhålls att det saknar betydelse var leveransen skett. Det baransetts onödigt att i lagtexten skriva in detta för svensk rätt självklaraförhållande. Leveransen kan alltså ha skett såväl i hemmahamnen som underresans gång. Det krävs inte att leveransen varit nödvändig för fartyget. Underpunkt 12 förs samman anspråk pä ersättning för byggande, reparation ellerutmstande av ett fartyg samt dockningskostnader. Alla fordringar på grund avtillverkning, reparation och ombyggnad av ett fartyg är enligt 247 § förstastycket SjöL förenade med retentionsrätt i fartyget. Underpunkt 13 tas upp lön och annan gottgörelse till befälhavaren eller annanombordanställd pä gmnd av dennes anställning på fartyget. Avfattningenöverensstämmer helt med bestämmelsen i 244 § första stycket 1 SjöL omsjöpanträtt för lönefordringar. Denna bestämmelse bygger i sin tur på 1967 årsinternationella konvention om sjöpanträtt och fartygshypotek. Den aktuella punktenhar följande lydelse på engelska: "...wages and other sums due to themaster, officers and other members of the vesseFs complement in respect oftheir employment on the " (se prop. Däremotavviker den föreslagna lydelsen något från arrestkonventionens grundtext pådenna punkt, nänUigen "wages of , Officers and crew" eller isvensk översättning "befälhavares, befäls och besättnings löner". Ensådan avvikelse synes emellertid försvarlig. "Lön" enligtarrestkonventionen har nämligen i internationell praxis fått omfatta ävenskilda typer av bonus liksom olika socialförsäkringsavgifter. Begreppet tordealltså väl täcka även "annan gottgörelse" enligt 244 § första stycket1 SjöL. Nägotmera osäkert är det om personkretsarna kan anses sammanfalla.Sjöpanträttsstadgandet innefattade nämligen då det infördes en nyhet i förhållandetill vad som tidigare gällt i och med att även ombordanstäUda som inte stod inågot direkt anställningsförhållande tUl redaren fick sjöpanträtt förlönefordringar. Det är vanligt att redaren överlåter bemanningsansvarettUl ett bemannings- eller managementbolag. Självfallet är det angeläget attlönekrav också frän t.ex. sådan personal kan säkras genom kvarstad. Motbakgrund av den nära överensstämmelsen mellan konventionernas grundtexter pådenna punkt torde det kunna godtas att lönekrav från även andra med anknytningtill fartyget än besättningen i trängre mening förs in under sjöfordringarna. Punkt14 behandlar befälhavares utlägg samt utlägg som gjorts av avlastare,befraktare eller agenter för fartygets eller dess ägares räkning. Enligt 64 §SjöL är befälhavaren i denna sin egenskap behörig att på ägarens vägnar företarättshandlingar bl.a. för att bevara fartyget eller utföra resan. För utlägg sombefälhavaren kan ha haft i samband med sådana rättshandlingar kan ban alltsåutverka betalning genom att söka kvarstad på fartyget. Men inte endastbefälhavaren utan även vissa kategorier av mellanman ges möjlighet att framtvinga betalning på detta sätt. 1 dessa fall krävs dock 34 attutlägget gjorts i ägarens intresse eller att det direkt kommit fartygettill Prop. 1992/93:5 godo. Härigenom utesluts från sjöfordringarnaexempelvis hamnavgifter liksom kostnader för lastning och lossning av skeppslastsom erlagts för en be-fraktares räkning. Flinkt15 tar upp tvister om äganderätten till ett fartyg. Även tvist om bättre rätttill andel i skepp är att hänföra hit, om det inte är fräga om en tvist mellandelägare. Sådana tvister hör nämligen hemma under följande punkt. Till skillnadmot vad som gäller under punkt 16 är emellertid tvister som rör besittningentUl ett fartyg inte att anse som en sjöfordran. Somnyss antytts avser punkt 16 tvister mellan delägare tiU ett fartyg rörandeäganderätten eller besittningen till fartyget eller driften av eller intäkternafrän detta. För det fall ett fartyg ägs av ett bolag, är tvister mellan bolagsmänneneller aktieägarna inte att räkna hit och detta även om fartyget utgör bolagetsenda tillgång. Punkt77 slutiigen handlar om panträtt på gmnd av inteckning eller annan på avtalgrundad panträtt i fartyg. Här rör det sig alltså om vad som i svensk rättbetecknas som skeppshypotek. Även en fordran med panträtt i en andel i ettfartyg synes omfattas av stadgandet. Somtidigare framhållits faller hamn-, kanal- och andra vattenvägsavgifter utanförlagens tillämpningsområde. 1 den mån de är av offentligrättslig karaktär kanemellertid ett fartyg beläggas med kvarstad för sådana krav enligträttegångsbalkens bestämmelser. Detta får anses vara förenligt med artikel 2 ikonventionen. För de av staten förvaltade vattenvägarna ochTrollhätte kanal finns också bestämmelser som ger rätt för trafikområdeschefenresp. kanaldirektören att hålla kvar ett fartyg till dess kanalavgift, särskildavgift eller ersättningsbelopp betalats eller nöjaktig säkerhet lämnats. Omavgift eller ersättningsbelopp för en tidigare resa inte har betalats, fårfartyget i fråga vägras att gå genom kanalen, se 20 § kungörelsen (1970:664) omtrafik på (senast ändrad genom SFS 1983: 813) och 21 §kungörelsen (1970:665) om trafik på . Somexempel på andra regler som inte påverkas av konventionen och därför inteomfattas av regleringen kan nämnas - kvarstad enligt 26 kap. RB för böter, värdet avförverkad egendom, företagsbot och annan ersättning tUl det allmänna; - kvarstad för avgifter enligt 27 § arbetstidslagen(1982:673), 10 kap. 8 § utlänningslagen (1989:529), 6 § lagen (1989:532) omtUlstånd för anställning på fartyg och 57 § miljöskyddslagen (1969:387); - betalningssäkring enligt lagen (1978:880) ombetalningssäkring för skatter, tullar och avgifter; - rätt att hålla kvar ett fartyg förtullkontroll eller till dess vissa offentliga avgifter har betalats; jfr 11 §förordningen (1977:1118) om fyravgift, 6 § förordningen (1977:1119) omfariedsvaruavgift, 8 kap. 6 och 7 §§ lagen (1980:424) om åtgärder motvattenförorening från fartyg och 26 § förordningen (1982:914) om lotsavgifter; - eller annan myndighets rätt enligt7 kap. 4-6 §§ lagen om åtgärder mot vattenförorening från fartyg att meddelaförbud mot ett fartygs avgång eller vidare resa av hänsyn till intresset attförebygga eller begränsa oljeskada ellerför att framtvinga fullgörandet av försäkrings- Prop. 1992/93:5 skyldighetresp. enligt 11 kap. 1 och 2 §§ fartygssäkerhetslagen (1988:49) att avsjösäkerhetsskäl förbjuda ett fartygs vidare resa; samt - hamninnehavaresrätt enligt 7 § lagen (1986:371) om flyttning av fartyg i allmän hamn att hållakvar ett fartyg till säkerhet för sin fordran på ersättning för kostnader förfartygets flyttning m.m. Närdet gäller anspråk enligt 77 a § uppbördslagen (1953:272) på personligtbetalningsansvar mot företrädare för arbetsgivare som är juridisk person förvissa av den juridiska personens skatter och avgifter får dessa anspråk ansesvara av övervägande offentligrättslig natur och således falla utanför lagenstillämpningsområde. Frågan torde ha en begränsad praktisk betydelse, bl.a.eftersom skattemyndigheten i stället kan ansöka om betalningssäkring. Kvarstadfär läggas på det fartyg som sjöfordran hänför sig till. Omen sjöfordran grundar sig på någon omständighet som avses i 3 § andra stycket1-14, får kvarstad i stället läggas på ett annat fartyg som tillhör den som vidtiden för sjöfordrans uppkomst var ägare av det fartyg som sjöfordran hänförsig till. Omnägon annan än fartygets ägare är ansvarig för en sjöfordran enligt andrastycket, får kvarstad i stället läggas antingen på det fartyg som sjöfordranhänför sig till eller pä ett annat fartyg som tillhör gäldenären. Dennaparagraf anger vilka fartyg som kan beläggas med kvarstad för en visssjöfordran. Bestämmelserna svarar mot artikel 3 §§ 1 och 4 i konventionen.Bestämmelsen i paragrafens tredje stycke är inte inskränkt till situationer dären förhyrare vid skeppslega är ansvarig för en sjöfordran, även om detta tordevara det vanligaste fallet. En sådan inskränkning torde strida mot artikel 3 §4 andra stycket i arrestkonventionen. Det får ankomma på rättstill-lämpningenatt precisera den krets av personer på vilka bestämmelsen skall tillämpas. Ettexempel på när så kan bli fallet utanför skeppslegoförhällan-den är då enombordanställd har en fordran på övertidsersättning mot en tidsbefraktare. Betydelsenav bestämmelsen i tredje stycket begränsas i hög grad av 5 §. Enligt dennaparagraf gäller nämligen som en förutsättning för kvarstad att fartyget skallkunna utmätas eller på annat sätt slutligt tas i anspråk för sjöfordringen.Genom denna bestämmelse inskränks möjligheten att med kvarstad belägga ettfartyg för en sjöfordran mot annan än ägaren till fall då fordringen ärförenad med sjöpanträtt eller annan begränsad sakrätt i fartyget. Iartikel 3 § 2 i konventionen finns en regel om vad som skall avses med"samma ägare" till flera fartyg. Bestämmelsen är svårtydd och någonmotsvarande bestämmelse föresläs inte införd i den svenska lagen. Vid tillämpningenav bestämmelserna i förevarande paragraf kan i doktrinen anförda exempel tjänasom ledning (jfr Ds 1991:70 s. 16 f.). Ettfartyg fär beläggas med kvarstad endast om fartyget i kan utmä tas för sjöfordran. Avser sjöfordran någon annan förpliktelse än betalnings- ,, skyldighet,skall vad som sagts om utmätning i stället gälla annan verkstäl- Prop.1992/93:5 lighet än verkställighet av kvarstad på fartyget. Paragrafenupptar en viktig begränsning i möjligheten att fä kvarstad på ett fartyg för ensjöfordran. För att kvarstad skall få beviljas måste det nämligen vara möjligtatt fartyget sedermera slutligt kan tas i anspråk för denna fordran. Omett kvarstadsyrkande avseende en betalningsförpliktelse riktas mot ett s.k.systerfartyg, förutsätter ett bifall till yrkandet att detta fartyg kan utmätasför den aktuella fordringen. Har systerfartyget överlåtits och har inskrivningskett för förvärvet, får enligt 19 § SjöL fartyget efter utgången av deninskrivningsdag då inskrivningen gjordes i regel inte tas i anspråk för annanfordran mot överlätaren. 1 ett sådant fall skall alltså kvarstadsyrkandet lämnasutan bifall, såvida fordringen inte är förenad med panträtt i egendomen. Enannan situation där paragrafen blir tillämplig är om det föreligger ett avtalmellan sökanden och fartygets ägare om att tvister med anledning av deras avtalskall prövas av en utländsk domstol och denna domstols avgörande inte kanverkställas i . 1 detta hänseende utgör alltså paragrafen enkodifiering av den princip som lagts fast i rättsfallet NJA 1983 s. 814. Paragrafensandra mening tar sikte på sädana sjöfordringar som inte avserbetalningsskyldighet, dvs. anspråk på bättre rätt till fartyget och tvister omdriften av eller i vissa fall intäkterna från detta. Också i sådana fall utgörmöjligheten att i verkställa ett slutligt avgörande av tvisten en fömtsättningför att kvarstad skall kunna beviljas i fartyget. Enligtden kontradiktoriska princip som råder vid svenska domstolar ankommer det påparterna att visa humvida fömtsättningar för lagens tillämpning föreligger. Omdomstolen av en ansökan om kvarstad prima facie finner att förutsättningar förbifall föreligger, kan alltså ett interimistiskt beslut därom meddelas. Visarmotparten sedermera exempelvis att det föreligger ett avtal mellan parternaenligt vilket tvister dem emellan skall avgöras av en domstol eller skiljenämndvars avgörande inte kan verkställas i , får kvarstadsbeslutet hävas.Sökanden kan då bli skyldig att ersätta motparten för den skada som tillfogatsdenne genom att fartyget felaktigt förhindrats att avsegla. Lagrådethar i sitt yttrande uppehållit sig vid förhållandet mellan 4 och 5 §§ och idenna del anfört följande. Denärmare konsekvenserna av begränsningsregeln i 5 § torde dock behöva belysasytterligare. 1 specialmotiveringen berörs bestämmelsens betydelse förkvarstadsyrkande som riktas mot ett s.k. systerfartyg och mot fartyg somtillhör en gäldenär, som inte är ägare av det fartyg till vilket sjöfordringenhänför sig. 1 detta sammanhang behandlas en bestämmelse i arrestkonventionensartikel 3 § 2 om delat ägarskap tiU ett fartyg, en regel som inte ansettsbehöva fä någon motsvarighet i lagförslaget. Begränsningsregelni 5 § torde emellertid få betydelse utöver de i motiven berörda i 4§ andra ochtredje styckena reglerade fallen och torde i princip komma att gälla alla falldå ett fartyg har mer än en ägare. Närett fartyg ägs av flera omfattar vars och ens äganderätt en ideell andel i fartyget. Huvudregeln torde därför bli att föremålet för exekution är den ideella andelen och inte fartyget som sådant (: Rätt till skepp, 1976, 37 s.178 ff.; jfr m. :Utsökningsbalken, 1982, s. 29 f.; i fall avpartrederi . 1992/93:5 se prop. 1973:42 s. 255, : tin KnutRodhe, 1976, s. 374 och 380, m.fl. a.a. s. 292). Det sagda gäller varesig det är det fartyg som sjöfordringen hänför sig till eller ett annat fartygsom har flera ägare. I händelse sjöfordringen är förenad med sjöpanträtt ifartyget, vilket gäller för åtskUUga av de i 3 § uppräknade fordringama, kanfartyget beläggas med kvarstad enligt den föreslagna lagen, eftersompanträttshavaren alltid kan få fartyget utmätt.