prop · GG0356 · 1992-12-31 00:00:00 — Stockholmstingsrätt: I 3 § i promemorieförsfeget införs begreppet "företeg".Enligt specialmotiveringen till den angivna paragrafen anges att"företeg" väsentiigen har samma innebörd som det i svenskrätt använda begreppxt "näringsidkare". Det har i specialmotiveringen inte anförts något som övertygar tingsrätten om det nödvändiga cxhlämpliga i att införa en för svensk rätt ny term som förefaller vara nästansynonym med det redan befintiiga och väl inarbetede begreppet"näringsidkare". Kammanätteni : Begreppet företeg avses få en innebörd som enligt kammarrättensmening inle helt sfemmer med vanligt språkbmk. I synnerhet vad gäller olikaformer av offentiig verksamhet borde det därför övervägas att i lagtexten temed en definition av det slag som finns på s. 61 i promemorian. : I promemorians specialmotivering till lagförslaget sägs detatt begreppet företeg ska, precis som i EG-rätten, ges en vidsträckt tolkning.Begreppet ska omfatte i princip varje juridisk person eller fysisk person somdriver verksamhet av ekonomisk eller kommersiell natur. För offentiigrättsligasubjekt, som kommuner, är myndigheteutövningen undantegen. I förbundetsyttrande över konkunenskommitténs huvudbetänkande sägs det: "Om kommuneraai ökad uteträckning betraktas som näringsidkare ökar därmed den stetiigakonttollen av kommuneraa. Det är enligt uppfatming angelägetart konttoll utformas så att den inte medför stömingar i denlokala politiska processen". Det finns enligt styrelsens mening anledningart ytterligare understryka dette. Den kommunala självstyrelsen är lagfäst iregerings- formencxh i den nya kommunaUagen. Kommunemas offentUgrätteliga Prop. 199/93:56särställning cxh kommunalpolitiska styraing är, enligt styrelsens uppfart- Bilaga 8 ning, förhållanden som på ett tydUgare sätt än mäste beaktasi konkunensrätten. Kommerskollegium:Kollegiet anser dock att tiUämpningen av fegen som den framgår av motiven ipromemorian i vissa avseenden är oklar. Det gäller bl.a. i fräga om förbjudnacxh därmed ogUtiga avtal som fömtsatte kunna tUlämpas under den tidkonkunensverket handlägger anmälan om undanteg frän förbudet. De vidtegnaåtgärderaa ämjuter i regel immunitet mot konkunensskadeavgift underhandläggningstiden. TiU oklarheten bidrar också språkbmket. Begäran om undantegfrän förbudet i 4 9, d.v.s. en regelrätt dispensansökan, benämns anmälan medanbegäran om icke-ingripandebesked, dvs. en förklaring att ett visst förfarandeinte strider mot lagen, benämns ansökan. Enligtdepartementspromemorian omfattas inle de immaterialrätteliga ensamrättema som sådana av4 9 i förslaget. överlåts eller upplåtstill någon annan än rältighelsinnehavare, föreligger ett avtalsförhållande iparagrafens mening. NOdelar i slort bedömningen i promemorian av i vilken mån immaterialrättsligaensamrätter omfattes av förbudet i 4 9 förslaget men vill peka på att detmöjligen kan visa sig problematiskt att vid rättstillämpningen användaEG-rätten till ledning för bedömningen av konkunensbegränsande verkningar inomlandet av visst rättsenligt umyttjande av de immaterialrätteligaensamrätteraa. Frägani vilken omfattning avtal om upplåtelse eller överlåtelse av immaterialrätteligaensamrätter skall anses ha till syfte eller effekt att konkunensen på densvenska marknaden hindras, inskränks eller snedvrids på ett märkbart sättpåkallar i sig därför enligt NO:s mening en närmare belysning. Idepartementspromemorian anges att dess förslag formellt sett inte medgeringripanden mot konkunensbegränsningar i ftiUt ut samma sträckning somkonkunenslagens missbmksbesfemmelse. Etetfe anges gälla konkunensbegränsandebeteenden som inte har sin gmnd i avtal etc. cxh som vidtas av företeg utandominerande ställning. Det anges vidare att det dock kan antas att sådana fallär sällsynte och i allmänhet saknar betydelse för konkunensen. NOdelar uppfattningen i promemorian att ovan angivet beteende som i Prop.1992/93:56 dag kan prövas enligt 2 9 KL i vissa fall fiiUer utanför detföreslagna Bilaga 8 förbudsomrädet. Avgörande är härvid tolkningen avavtalskriteriet i 4 9 förslaget. har givit motsvarandeavtalskriterium i 85 art. en vid tolkning. Så t.ex. harEG-domstolen i flera fall ansett ett tiU synes ensidigt beslut av en leverantöratt vägra att leverera till en viss återförsäljare vara resultetet av enunderförsfedd överenskommelse mellan leverantören cxh hans befintiigaåterförsäljare. På liknande sätt har ansett att en leverantörsförsäljningsstrategi kunnat ses som utgörande en av leverantörensåterförsäljare underförsfett accepterad del av deras avtalsrelation och attdette förhållande kan vara nog för att avtalskriteriet skall kunna ansesuppfyllt. En fömtsättiung synes i båcfe situationerna vara att leverantörentUlämpar ett distributionssystem som pä något sätt begränsar en utanförsystemet stående återförsäljares möjligheter att delte i dette. Hur långtgåendedessa begränsningar skall vara för att en leveransvägran skall kunna ansesgmndad på en underförsfedd överenskommelse är en rättstillämpningsfräga sominte kan besvaras generellt. En lika vid tolkning av avtalskriteriet i 4 9förslaget som den givit ullryck för skulle kunna innebäraatt skillnaden i bedömningen gentemot nu gällande rätt blir begränsad. Medhänsyn härtill anser inte heller NO att det nu finns något behov av ensäneglering för att täcka in den del av 2 9 konkunenslagens t/fJämpningsområdesom faller utanför försfeget. 4§ 2 st 3j). Idepartementspromemorian anges att en köpttoheterabatt - ofte i form av årsbonus- kan innebära en premiering av köpare som tiUgcxloser hela eller stöne delenav sitt inköpsbehov hos ett företeg. Rabatten - bonusen - sägs oftest inte varaprestetionsanpassad cxh kan därför innebära en diskriminering när inte likastora order ger lika stor rabatt. Påsfeendetatt köpttohetsrabatter oftast inte är prestetionsanpassade är alltför långtgående.Uttalandet kan uppfattes så att prestetioner från köparens sida bara kan hakostnadsavlastande effekter för säljaren. Hänsyn måste dock ocksä las tillprestetioner som är intäkteskapande. Stora årsin-köp är ofta inläklsskapandecxh kan ur företegsekonomisk synpunkt vara väl värda att premiera. En annan sakär humvicfe det från konkunensrättslig synpunkt skall accepteras att sådanaintäkteskapande prestetioner i det dynamiska perspektivet premieras i form avsärskilcfe rabatter. Att dominerande förefeg tiUämpar en sådan rabattgivningaccepteras inte i EG-rätten såsom NO har uppfattet denna. Det är däremot oklarthur man ställer sig till inläklsskapande rabatter tillämpade av ickedominerande företeg. Sveahovrätt: Lagförslaget i 4 § förste stycket bör hellre utformas enligt följande. Omnägot annat inte följer av beslut enligt 6 9 eUer föreskrifter enligt 11 §, äravtal mellan företeg förbjudna om de har tiU syfte att hindra. inskränkaeller snedvridna konkurrensen på den svenska marknaden på ett Prop.UJ2/93:56 märkbart sätt eller om de ger ett sådant resultet. Kammarrätteni : Förslaget synes avvika firån förebilden i på sä sättatt villkoret "på ett märkbart sätt" inte återfinns i fördraget. InomEG tycks den begränsning som ligger i nänrnda villkor gälla enligt praxis,vilket kan vara en bättre lösning. Denna skiUnad kan nämligen få en vissbetydelse. En anbudskarteU kan bU tillåten enUgt förslaget, om de i kartelleningående företegen inte tillsammans har en viss storlek eller marknadsandel.Kammarrätten är tveksam till om dette är en lyckad förändring. förslag fanns ett krav på information tiU mottegaren avanbud i de fall där en tillåten anbudskarteU avgav anbud (kommitténs lagförslag9 och 20 9§)- E)et bör övervägas att införa en sädan informationsskyldighet omnu föreliggande förslag genomförs. Stcxkholmsuniversitet - juridiska fakultetsnämnden: Förhållandet till immaterialrätten Enligtden nuvarande konkunenslagen anses gälla att det normalt inte är möjligt attingripa mot sådana konkunensbegränsningar som ligger inom ramen förensamrätten. Av promemorian framgår inte (jfr.s. 63 f.) humvida denna principär avsedd att vara tillämplig även enligt den föreslagna lagen. framstår det emellertid som självklart att den nya lagen intekan ges en sådan innebörd att den neutraliserar effekterna avimmalerialrättslagstiftningen. Vadgäller möjligheteraa att med stöd av den föreslagna lagen kunna ingripa mot geografiskamarknadsuppdelningar i patentiicensavtal synes vad som anförs i promemoriangmnda sig på en missuppfatming. En exklusiv licens att tillverka enpatentskyddad prcxlukt ger inle i sig upphov till någon absolutmarknadsuppdelning (jfr.s.64). Exldusiviteten innebär endast att licensgivarenvarken har rätt att själv vara verksam inom det omräde som licensen avser elleratt upplåte konkunerande licenser avseende dette omräde. Däremot hindrar inteexklusiviteten eventuella andra Ucenstegare i andra omräden från att sälja sinaprodukter tiU kunder inom den förste licenstegarens omräde. För att dette skallkunna hindras måste exklusivi-tetsklausulema kompletteras med klausuler omabsolut områdesskydd. exklusivitelsklausuler anses inte heller konkunensbegränsandeinom EG (mål 258/78). Nämndendelar inte den i promemorian uttryckte uppfåtmingen att lagförslaget endastmarginellt skulle skilja sig från nuvarande ordning vad gäller möjlighetema attingripa mot säljvägran cxh liknande diskriminering. Jämfört med dagenssituation blir det, om lagförslaget genomförs, en betydande minskning av derättsliga möjligheteraa till ingripande pä dette omräde. Dessa ingripanden harhittills i stor utettäckning riktete mot oligo- polföreteg och andraleverantörer av välkäncfe märkesvaror, som i aUmän- Prop. 1992/93:56 hetinte torde ha en dominerande marknadsställning. Det är tveksamt om Bilaga 8möjligheteraa att ingripa mot sådan säljvägran, bakom vilken ligger avtal ellerannat samordnat förfarande, t.ex. mellan leverantör cxh återförsäljare, kommeratt få så stor betydelse. Leverantörer kommer nog i allmänhet att undvikadylUca uppgörelser. behålla nuvarande rättsläge erfordras att lagförslaget kompletteras. Dettebör ej ske genom bibehållande av nuvarande generalklausul. Ingår en sådan i dennya lagen uppnås inte den klarhet i gränsdragningen mellan tillåtet ochotUfetet, varpå den föreslagna motsvarigheten tiU art. 85 bygger. Etet rättasynes i så fall vara att komplettera lagförslaget med en särskUd bestämmelserikted mot säljvägran. FörebUder härtiU finns utomlands. Sålunda innehållerden franska konkunenslagen, som bygger pä art. 85 cxh 86, en sådan särskildbestämmelse, som för övrigt har stor betydelse i praxis. En särskildbesfemmelse i ämnet finns också i den tyska konkunenslagen, dcxk begränsadtill s.k. marknadsstarka företeg. Vad gäller själva bedömningsprincipema skulleman däremot i huvudsak kunna behålla skadlighetskriterieraa i nuvarande generalklausuloch därigenom knyte an till hittillsvarande praxis. Medviss tvekan har dcxk nämnden stannat för att inte förorda en dylikkomplettering. Härför talar främst två skäl. Det ena är att säljvägransären-denhittills upptegit en väl stor del av NO:s resurser och attmellanmärkes-konkunensen torde böra pointeras starkare i förhållande tillinommärkes-konkunensen än vad fallet varit framför allt i NO:s interaa praxis.Det andra är att inlemmande i EG/EES-marknaden bör öppna för fleraktörer på marknaden och import av nya fabrikat och därigenom gepris-konkunerande återförsäljare tillgång till nya inttessante alteraativ. Detkan påpekas att parallellimport även av patent- cxh mönslerskyddade prcxlukteri stor utsträckning blir möjlig. Nämndenhåller dock inte för osannolikt att det sedan några års erfarenheter avtUlämpningen av den nya lagen föreUgger kan bli aktuellt att kompletteradensamma på här antytt sätt. DagabAB: En viktig paragraf i förslaget är paragraf 4, där oUka typer av konkunensbegränsandeförbjudet samarbete mellan företeg exemplifieras. Vi anser att prissamarbete avkampanj karaktär för vissa typer av produkter oundgängligen måste vara tillåtetför företeg i frivUlig samverkan (se ovan), annars föreligger inte neutralitet meUanolika företegs- eller asscxiationsformer. Ett förbud sttikt tillämpatbettäffande dette prissamartiete av kampanj karaktär skulle också leda tillhögre kosmader för företegen. Därmed också högre priser för konsumenteraa ocheventuellt i ett senare skede utslagning och försämrad närservice av butiker.Dette gäller inte bara dagligvaror utan också specialvaror. Vi anser detutomordentiigt angeläget att man i lagstifmingsarbetet tar hänsyn till dennaståndpunkt. föreligger det i promemorian inte annat än mycket svepandeformuleringar och svårighetenart tolka dessa bettäffande möjUgheteraa till icke-mgripande Prop.1992/93:56 besked eller undanteg är utomordentUgt små. Däremot anser vi detnamr- Bilaga 8 Ugt att cirkaprissamarbetet upphör. På den punkten har viinga invändningar. (): Marknadsbegreppet Avgörandeför innebörden av förbuden i förslagete 4 9 Förbud mot konkunensbegränsandesamarbete meUan företag cxh 13 9 Förbud mot missbmk av dominerande ställningär begreppet relevant marknad. Begreppetrelevant marknad kommer att vara oUka, beroende pä vilket led ilivsmedelskedjan, vilken delbransch eller tUl cxh med vilken företagskonstellationsom avses i del enskilda fallet. Ett företeg som har en marknadsdominerandeställning på den svenska marknaden kan vara förtjänt av en sådan ställning,till exempel på gmnd av en gcxl marknadskännedom. Dessutom är de geografiskasaml demografiska förhållandena i av sådan karaktär att enmarknadsdominerande ställning ibland är en fömtsättning förkostnadseffektivitet. DLFanser att en bedömning av de producerande företegens storlek cxh deras påverkanpå konkunensen alltid måste göras utifrån det europeiska perspektivet. Riskfinns annars att de svenska företegen hämmas i sin utveckling. Industrin måstefå möjligheter att utveckla sina produkter, sin marknadsföring cxh sinkonkunenskraft så att de kan konkunera såväl inom som utanför gränser. Förslagetinnebär etl förbud mot konkurrensbegränsande samarbete om det anses påverkakonkunensen på ett "märkbart sätt". Avgörande för dette är storlekenpå de samarbetande företegen och marknadsandelen för avtals-produkterna. Någonnedre gräns beträffande marknadsandel anges inte, men enligt EG praxis tordeavtal som omfattar av den relevante marknaden omfattes av förbudet,(det s.k. bagatellavtalet). EnligtDLF:s uppfattning finns det en risk i att direkt "översätta" EG:spraxis tiU den nationella lagstiftningen. mot bakgmnd av att den svenskamarknaden ur många aspekter skiljer sig från den europeiska marknaden, inteminst vad beträffar den svenska marknadens "Utenhet". Enmarknadsandel på på den svenska marknaden kan naturligtvis inte jämföras med5 % inom EG-marknaden. Vidareinnebär det s.k. bagatellavtalet att ett betydligt antal avtal som ttäffas avsmå och medelstora företeg och som avser av den totala marknadenskulle prövas av . kan medföra en stor rättsosäkerhet förde svenska företegen. Etessutom är det förknippat med en omfattandeadministrativ hantering för säväl de enskilda företegen som för Konkunensverketsom skall pröva avtalen. Förbudmot horisontell prissamverkan Prop. Exempelpå konkunensbegränsande avtal, enligt förbudet i 9 4, är avtal Bilaga 8 sominnebär att inköps- eller försäljningspriser eller andra affänvillkor direkteUer indirekt fastetäUs. Här ingår olika former av prisöverenskommelser, såsomhorisonteU och vertikal prissamverkan, rabatter och rekommendationer om pris.Förbudet omfattar bland annat cirkaprisUstor. CirkaprisUstorförekommer i många branscher, bland annat inom dagligvamhandeln. Motivet attanvända cirkaprisUstor är bland annat att minska de administrativa kosmademasom skulle kunna uppsfe om varje butik själv skuUe kalkylera fram priset påvarje enskUd artikel. Cirkaprislistoraautgör, inom cfegligvambranschen, även en vUctig del i leverantöreraas cxhhandelns gemensamma marknadsföringsåtgärder, det s.k. SA/VA-systemet.SA/VA-systemet innebår att disttibutören åtar sig att inkludera leverantörensvara i en veckoannons i dagspressen samt i direktreklam. Leverantören ersätterdistributören genom ett fast annonsbidrag för deltegande i veckoannonsen samt ien rabatt för de varor som levereras till grossisten . Priset pä den alctiverade varan sätts ned i butiken underkampanjpericxlen samt aktiveras genom t.ex. skylming, exponering i butiken. SA/VA-systemetär ett av flera konkunensmedel som leverantören har att välja mellan. Vilketkonkunensmedel som leverantören väljer beror på vilket syfte man har medkampanjen. SA/VA-systemet väljs oftast dä leverantören cxh butiken vill uppnåstora volymer. Är syftet med kampanjen att få så många konsumenter som möjligtatt prova en ny prcxJukt väljer förefegen ofte rabattkuponger, medan TV-reklamanvänds för varumärkesuppbyggnad. Väljerföretegen att genomföra en gemensam aktivitet med handeln enligt det s.k.SA/VA-systemet möjliggör cirkaprislistoraa att annonsören/kedjan kan nä ul medett cxh samma budskap i flera butiker. är inte minst viktigt med tanke påatt dagligvambranschen kännetecknas av ovanligt hög omsättningshastighet.Dessutom är samverken meUan butik cxh leverantör oftest en nödvändighet om manvill nå ut med ett gemensamt budskap cxh få ner kostnadema för dette. DLFanser som tidigare nämnts att det är viktigt att företegen ges en sä storfrihet som möjligt att konkunera, inte minst genom en mångfald av möjligheteratt marknadsföra sina produkter. Ju fler marknadsföringsinstm-menl leverantörenhar att välja mellan, desto effektivare marknadsföringssystem och konkunens. Konkurrenskommitténsförslag om undanteg för småföreteg och konceraer innebar en stor ojämlikhet ihur olika företagskonstellationer skulle omfattes av förbuden. DLF var i sittremissvar mycket kritiskt tiU kommitténs förslagdå det innebar olika behandling av sammanslumingar av småföreteg Prop.1992/93.56 (frivilligakedjor) och integrerade företeg inom koncemer. ävförslaget innebar bland annat att frivilliga kedjor inom handeln skulle förbjudasatt samverka med gemensam marknadsföring och prisrekommen- cfetionerför flera enheter medan de integrerade företegen skulle tillåtas att PromemorieförslagetinnehåUer inget förslag om undanteg för konceraer. Istället avgörs frägan omföretagen inom konceraen beslutemässigt agerar oberoende av varandra ellerinte. Företeg inom konceraer betraktas som ekonomiska enheter, därföretegsinleraa transaktioner mellan mcxlerbolag och dess dotterföreteg inteanses konkunensbegränsande om företegen bildar en ekonomisk enhet cxhdotterföreteget inte har någon verklig frihet. Etet framhålls även att det föratt bettaktas som ekonomisk enhet inte är nödvändigt att det är frågan om enkoncera. DLFmenar att det är av störste vikt att konkunensreglema är konkunens-neutrala txhatt frågan kring ekonomiska enheter borde behandlas betydligt mer ingående änvad som har gjorts i promemorieförslaget. En viktig firåga i sammanhanget ärt.ex. humvida kooperativ samverkan är att betraktes som en ekonomisk enheteller inte. : När man jämfört med nuvarande konkunenslag, skärperreglema cxh "vänder bevisbördan" medför det risker för att alltförytiig handläggning av undantegsärenden kan kullkaste vedertegna cxh välfungerade affärsstmkturer. Härär det också angeläget med en bred tolkning av vad som är "relevantmarknad". var varje trafiktillstånd och därmedbeställningscentral kopplad till ett trafikområde, oftast en kommun.Be-Ställningscentralemas huvudsakliga verksamhetsområde är även icfeg förknippademed den egna kommunen. På många håll räknar man dcxk cxkså medremrköraingar från lasarett eller regionsjukhus i länet. Begreppet"relevant marknad" bör därför hänföras tiU län snarare än kommun. : Förbuden gäller sålunda tiU en början först närkonkunensen påverkas på ett "märkbart sätt". Motivuttalandena tyckspeka på att en sådan påverkan skulle uppsfe redan vid den ungefärliga gräns på5 % av den relevante marknaden som utgör utgångspunkt för tillämpningen avEG-regleraa. Enligtvår mening måste dock på de fleste nationelfe marknader betydUgt Prop.1992/93:56 högre marknadsandelar krävas för att konkurrensförhåUandena skaUkunna Bilaga 8 motivera lagstedgade förbud. Vivill också påpeka att den rättsosäkerhet som finns kring när ett förfarandeblir förbjudet i princip inte påverkas av var man lägger nivån för när ettföreteg passerar gränsen mellan förbjudet cxh tillåtet. är givetvis ennödvändig konsekvens av att man väljer förbudsprincipen i stället förmissbmksprincipen. Föratt både företeg cxh myndigheter inte skall belastas med betungande ochmeningslöst arbete med dispensansökningar cxh ansökningar om s.k.icke-ingripandebesked krävs därför någon form av vägledning, som därtill mästeklargöra att den 5 %-gräns som vunnit viss hävd inom EG inte utgör en relevantgräns för tillämpningen av vår inhemska lagstifining. Vidarefår det fömtsattes att - eventuellt i anslutning till enskildaärenden - publicerar någon form av mera generella meddelanden om sin värderingav olika konkunensförhållanden på olika marknader. Humvidaen berörd näringsidkare vågar förlite sig pä sädana icke bindande besked kanvara svårt att fömtse. En tydlig markering i förarbetena om att sanktioner inteskall utdömas i klara gränsfall kan möjligen underlätte hanteringen av "oförargligafall". (): Vad gäller beslut om undantag sägs i departementspromemorian att undanteginte kan beviljas, om det inte finns tillräckUg konkunens på den relevantemarknaden från andra företeg. Hänsyn skall därvid också tes tillimporlkonkurrens. Företeg med en dominerande ställning på marknaden torde merasällan kuima uppfylfe detfe villkor. ViUkoret sätter cxkså en gräns förtiUåtiigheten av samarbete meUan mindre företeg på så sätt att samarbetet intefår omfatte för stor del av marknaden. NOdelar den i promemorian framförda uppfåtmingen om bestämmelsens innebörd ochvill understryka vikten av prövningen enligt denna. Det konkunenstest som härskall genomföras har avgörande betydelse för avgränsningenav lagens tiUämpningsomräde cxh tar sikte på konkunens-ti7ckete styrka (jfr.SOU 1991:59 dd 2 s. 148). Kammarrätteni : I 2. anges som krav för undantag att konsumentema tiUförsäkras enskäUg andel av vinsten. Bestämmelsen anger inte hur snart cxh hur direktvinsten skall komma konsumenteraa tUl godo cxh går därför att tolka mycketfritt. synes dock inte vara avsikten. EnUgtkammarrättens mening borde 2. i stället innehålla ett mer aUmänt Prop.1992/93:56 krav om positiva samhällseffekter inom . Man kan tänka sigdet Bilaga 8 fallet att undanteg begärs för företeg som befinner sig i en sådålig ekonontisk situation att det ekonomiska överskottet av verksamheten inomöverskådlig tid kommer endasl företeget cxh dess anstallcfe till gcxlo. Mankan också tänka sig att fördelaraa för det allmänna begränsas tiU attexport-möjligheteraa cxh sysselsättningen ökar eUer till positivamiljöeffekter. Ett annat enligt kammarrättens mening gcxitegbart motiv för attmedge undanteg borde vara scxiala skäl som exempelvis sysselsätmingen iglesbygd eller en önskan att fördröja en pågående stmkmrrationalisering för attminska de negativa effektema av en företegsnedläggning. DagabAB: Paragraf 6 berör de undanteg som vi efterlyst. vill här bara understrykaatt de fyra punktema inte ger nägra tydliga indikationer om ettställningstegande. Vi tycker cxkså att det är anmärkningsvärt att bevisbördanvid prövningen i enlighet med den här paragrafen helt ligger på de berördaföretegen, eftersom den typ av samarbete som ofte kan vara aktuell gäller småföreteg cxh dessa har knappast resurser eller möjligheter att mera utförligtjuridiskt motivera sitt agerande. Undantegsfrågoma behandlas också i paragraf11. : Beträffande punkten 4 bör även latent/potentiell konkunensräcka. De offentiiga uansporteraa svarar i snitt för av TAXLs intäkter.På TAXI-området finns därför på nästan alla håll en skarpare konkunens vidolika anbudstillfällen än i den dagliga verksamheten på orten. Det kan handlaom beställningscentraler på orten, i angränsande kommuner eller t.o.m. län,samt taxiföreteg inom den egna BC:n.