prop · GF0366 · 1992-01-01 00:00:00 — Kommittén framhåller i sina allmänna överväganden, att det kommunala partistödet skall ses som ett allmänt samhälleligt stöd för att förbättra partiernas möjligheter att utveckla en aktiv medverkan i opinionsbildningen bland medborgarna och därigenom stärka den kommunala demokratin. Den kommunala kompetensen att besluta om partistöd bör enligt kommitténs mening ges en friare utformning. En friare reglering möjliggör en uppdelning av partistödet i ett grundstöd och ett mandatbundet stöd. Kommittén har inte funnit anledning att närmare reglera utformningen av stödet. Det bör ankomma på kommunerna och landstingen själva att bestämma t. ex. storleksrelationen mellan ett grundstöd och ett mandatbundet stöd. Den föreslagna kompetensregeln vilar på den allmänna likställighetsprincipen, vilket enligt kommitténs mening bör garantera att ett visst parti inte otillbörligt gynnas eller missgynnas. Förslaget innebär i huvudsak att kommuner och landsting får ge stöd till partier, som är representerade i fullmäktige, för deras till kommunen/anknutna verksamhet som avses i stödbeslutet. Dock får stöd utgå även för året efter det att partiets representation upphört. Stödet, som beslutas av fullmäktige, skall syfta till att möjliggöra partiernas till kommunen/anknutna verksamhet, och det får inte otillbörligt gynna eller missgynna något parti. Om partistöd utgår i form av politiska sekreterare skall det beaktas vid bestämmandet av annat stöd. Av specialmotiveringen framgår bl a att lika fördelning av grundstödet mellan de i fullmäktige representerade partierna inte är ett självklart rättvisekrav. Om stödet sätts till en något lägre nivå för parti med ett i förhållande till fullmäktigeförsamlingens storlek ringa antal mandat, bör detta inte uppfattas som ett otillbörligt missgynnande. Både när det gäller grundstödet och det mandatbundna stödet bör dock uteslutande vid fördelningen av något representerat parti inte kunna komma i fråga. Bilaga 2 lagförslag Härigenom föreskrivs i fråga om kommunallagen (1991: 900) att 2 kap. 9 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse /kolumn1/ Kommuner och landsting får /kolumn2/ Kommuner och landsting får un- lämna ekonomiskt bidrag till de po- /kolumn2/der den tid som avses i stödbeslutet litiska partier som är representera- /kolumn2/ge stöd till partier som är represen- de i fullmäktige som /kolumn2/terade i fullmäktige för deras till avses i bidragsbeslutet. Bidraget /kolumn2/kommunen respektive skall fördelas så, att varje parti får /kolumn2/anknutna verksamhet. Stöd får ett lika stort belopp för varje plats /kolumn2/dock utgå även för året efter det att som partiet har i fullmäktige. /kolumn2/partiet upphört att vara represen- /kolumn2/terat i fullmäktige. Stödet beslutas av fullmäktige. Det skall syfta till att för varje parti möjliggöra verksamhet som avses i första stycket och får inte otillbör- ligt gynna eller missgynna något parti. Om partistöd genom anställande av politisk sekreterare finns särskil- da bestämmelser. Utgår sådant stöd skall det beaktas vid bestäm- mande av annat stöd. -- Denna lag träder i kraft . Bilaga 3 Utdrag ur betänkandet (SOU 1991: 80), kapitel 2. Rättsläget och kapitel 3. Statligt och kommunalt partistöd och andra former av stöd -- nuvarande förhållanden 2 Rättsläget 2.1 Den kommunala kompetensen Den grundläggande regeln om kommunernas och landstingens allmänna kompetens finns kommunallag i 2 kap 1 § och har följande lydelse: "Kommuner och landsting får själva ha hand om sådana angelägenheter av allmänt intresse som har anknytning till kommunens eller område eller deras medlemmar och som inte skall handhas enbart av staten, en annan kommun, ett annat landsting eller någon annan". Kommunallagen har här karaktär av ramlag och kommunernas och landstingens befogenheter inom ramen för bestämmelsen brukar benämnas allmän kompetens. Utöver kommunallagen finns andra föreskrifter om kommunernas och landstingens befogenheter och skyldigheter på vissa områden. Dessa befogenheter, som brukar benämnas specialreglerad kompetens eller specialkompetens, är av två slag, nämligen frivillig och obligatorisk. Den frivilliga specialkompetensen är inriktad på att ge ett visst tillskott till eller för visst fall utvidga den allmänna kompetensen. Denna lagstiftning benämns smålagar. Lagen om kommunalt partistöd och lagen om politiska sekreterare i kom-muner och landstingskommuner, vilka båda inarbetats i kommunallagen, är exempel på sådana smålagar. Den andra typen av speciallagstiftning tar sikte på att göra vissa angelägenheter obligatoriska för kommuner och landsting. Exempel på sådan lagstiftning är lagarna om plan- och byggnadsväsendet samt hälso- och sjukvården. Den grundläggande bestämmelsen för den allmänna kompetensen är en generalklausul, vars konkreta innehåll kan anpassas efter samhällsutvecklingens krav. Bestämmelsen omgärdas emellertid av några regler som begränsar handlingsfriheten. Dessa regler ställer krav att behandla kommunmedlemmarna rättvist (likställighetsprincipen) och förbjuder retroaktiva beslut med negativ verkan. Den nämnda likställighetsprincipen innebär att rationella skäl eller sakliga överäganden krävs som grund för att kommunmedlemmar skall behandlas olika eller att kommunen på saklig grund varit behörig att göra det. 2.2 Lagen om kommunalt partistöd I föregående avsnitt har redogjorts för tillkomsten av nu gällande lag (1969: 596) om kommunalt partistöd. Lagen som var en sk smålag har oförändrad inordnats i kommunallagens kompetenskapitel (2 kap 9 §). Från principiella utgångspunkter kan det mot bakgrund av motiven ifrågasättas om befogenheten numera skall betraktas som en specialkompetens eller anses omfattad av den allmänna kompetensen. 2.3 Rättspraxis rörande tillämpningen av partistödslagen De frågor om tillämpningen av lagen om kommunalt partistöd som regeringsrätten avgjort har huvudsakligen gällt rätten till stöd när partier splittrats eller utbrytning skett från parti under pågående mandatperiod. Några fall har gällt avvikelser från lagens strikta mandatbundna fördelningsgrund. I några fall har andra stödformers förenlighet med lagen prövats. I R 1976: 90 fastställde regeringsrätten att nybildat parti inte kunde göra anspråk på partistöd sedan ledamot av fullmäktige lämnat det parti han valts för och övergått till det nybildade partiet. Regeringsrättens majoritet ansåg att det nybildade partiet inte kunde grunda sitt krav på bidrag på lagen om kommunalt partistöd eftersom det inte blivit representerat i fullmäktige vid kommunvalet. Regeringsrätten grundade sitt beslut på definitionen av politiskt parti som angivits i propositionen (1969: 126 s 21). Som politiskt parti i partistödssammanhang skall nämligen anses varje politisk sammanslutning eller grupp av väljare som uppträder i val under särskild partibeteckning. Härutöver krävs att partiet utgör juridisk person. I R 1978 2: 10 avgjordes en liknande fråga med samma utgång när utbrytning skett ur ett parti och ett nytt parti uppstått. Regeringsrätten, som var enhällig, diskuterade frågan om det gamla partiet hade ombildats och helt eller delvis ersatts med ett annat parti. Ett sådant ombildat parti skulle nämligen kunna anses uppfylla representationsvillkoret. Regeringsrätten konstaterade dock att det nya partiet inte deltagit i valet och att det gamla partiet alltjämt bestod som politiskt parti och således inte ombildats. Partistödet skulle således fortsättningsvis utgå till det gamla partiet trots att samtliga för partiet valda ledamöter inte längre representerade partiet. Att partistödet tillfaller partier och inte ledamot personligen har fastslagits i flera rättsfall, bl a R 1981 Ab 351. Avvikelse från den av lagen föreskrivna fördelningsgrunden att stöd skall utgå med samma belopp för varje plats som partierna har i fullmäktige har genomgående underkänts av regeringsrätten (R 1977 Ab 491, R 1978 Ab 337, R 1976 Ab 592, R 1980 2: 1). 2.4 Andra former av stöd till politiska organisationer och politisk verksamhet Vid sidan om de lagreglerade stödformerna partistöd och tillhandahållande av politiska sekreterare förekommer i varierande omfattning olika former av bidrag. Även annat stöd förekommer som skrivhjälp och annan administrativ hjälp och tillhandahållande av möteslokaler. Arvoden till förtroendevalda på hel- och deltid har sin grund i deras uppdrag åt kommunen eller och har sitt stöd i kommunallagens arvodesbestämmelser. Dessa förmåner utgör inte partistöd. Utbildningsbidrag för förtroendevaldas deltagande i partiernas utbildning i kommunala frågor har likaledes sitt stöd i kommunallagens Detsamma gäller arvode till förtroendevalda vid deltagande i partigruppsmöten som förberedelser för ordinarie sammanträden i fullmäktige och nämnder. Särskilt stöd åt partierna för informations- och mötesverksamhet samt fria lokaler och annan kostnadsfri service utanför det lagreglerade partistödet torde i princip strida mot partistödslagen och innebära befogenhetsöverskridanden. Beslut om detta skulle sannolikt upphävas efter överklagande. Däremot är det fullt i överensstämmelse med kommunallagens arvodesbestämmelser att ge sådant biträde till enskilda förtroendevalda eller ersätta kostnader för dessa om det behövs för att de skall kunna fullgöra förtroendeuppdraget. Politiska sekreterare som är anställda av kommunen har naturligtvis tillgång till kommunförvaltningens administrationsapparat. I sakens natur ligger också att de förtroendevalda har tillgång till denna i den utsträckning det kan anses motiverat av deras uppdrag. Bidrag till politiska ungdomsorganisationer har numera sitt stöd i lagen (1989: 977) om kommunalt stöd till ungdomsorganisationer. Stödet får numera avse även den politiska verksamheten. Huvudsyftet är emellertid detsamma som i den tidigare regleringen i den upphävda barnavårdslagen att stödja organisationernas personlighetsutvecklande och samhällsfostrande verksamhet. Kommunens allmänna kompetens att tillgodose behovet av samlingslokaler har tidigare blivit erkänd i rättspraxis. Avgörandena av sådana frågor har inneburit en strikt tillämpning av likställighetsprincipen. I fråga om upplåtelse eller beviljande av anslag förutsätts det att kommunen iakttar partipolitisk neutralitet eller skaffar sig garanti för det av anslagsmottagare. Upplåtelse av möteslokaler skall således ske på lika villkor för såväl politiska som andra organisationer i kommunen. Möjligheten att differentiera arvoden till förtrodendevalda på hel- eller deltid framgår av 4 kap 15 § tredje stycket i kommunallagen. Om bestämmelse om sådant arvode utformas som en föreskrift om parti- eller gruppledarbidrag till visst parti kommer den emellertid att strida mot partistödslagen. 2.5 Rättspraxis rörande andra stödformer till politisk verksamhet Rättspraxis beträffande de stödformer som redovisats i det föregående är tämligen självklara. Av de ur legalitetssynpunkt mer tvivelaktiga former av bidrag som riktas direkt till partierna har en del fall nämnts i redogörelsen för praxis vid tillämpningen av partistödslagen. De troligen vanligast förekommande stödformerna vid sidan om lagens mandatbundna stöd, nämligen olika former av administrativt stöd till partigrupperna torde sällan bli föremål för rättslig prövning då de bygger på överenskommelser mellan partierna. Däremot är rättsfallsmaterialet tämligen rikligt när det gäller kommunernas och landstingens förhållande till det politiska livet i kommunen i allmänhet och där de överklagade besluten kan sägas innebära stöd för eller diskriminering av olika politiska organisationer eller meningsyttringar. I rättsfallet R 1979 Ab 258 fann regeringsrätten att det inte var en angelägenhet att anslå medel till ett politiskt ungdomsförbunds jubileumsfestival i kommunen. Utgången berodde på att kommunen, som menade att avsikten var att stödja en för allmänheten öppen kulturaktivitet, inte förmådde styrka i vilken omfattning kommunmedlemmarna i övrigt kunde ta del av arrangemanget. Stöd åt en samhällskritisk teatergrupp med klar politisk målsättning för sin verksamhet har i RÅ 2: 64 ansetts tillhöra de kommunala angelägenheterna att vårda kulturlivet i dess olika former. Inom ramen för åsikts- och yttrandefriheten ansågs kommunen ha frihet att själv bestämma över teaterverksamhetens inriktning och utformning och vad slags teater den vill stödja. I några rättsfall, bl. RÅ 1980 2: 33, har besvärsinstanserna undanröjt beslut om anslag till kultur- och artistarrangemang i samband med politiska möten, där uppträdandenas kulturella karaktär inte kunnat skiljas från den politiska delen av mötena. Begränsningen av antalet partier som skulle medverka i skolans samhällsinformation har gjorts på objektiv grund och har därför inte ansetts strida mot likställighetsprincipen enligt regeringsrätten i R 1981 2: 26 I och II. För en mera utförlig genomgång av rättsläget, se bilaga 4. 3 Statligt och kommunalt partistöd samt andra former av stöd -- nuvarande förhållanden 3.1 Partistödet 3.1.1 Det statliga partistödet Det statliga partistödet består av dels ett partistöd, som utgår som ett mandatbidrag, dels ett kanslistöd, som utgår i form av ett grundstöd och ett tilläggsstöd. Av tabell 1 framgår omfattningen av det statliga partistödet. Det totala stödet inklusive kanslistödet har i löpande penningvärde ökat från 1966 till /91. Dessutom utgår ett särskilt stöd till partigrupperna. Stödet består av ett grundbidrag och ett mandatbundet bidrag. Detta stöd uppgick /91 till . Härutöver erhåller riksdagsledamöterna kontorshjälp beräknat efter en assistent för var fjärde ledamot. Detta bidrag uppgick /91 till . Det statliga partistödets omfattning /91 i milj kr. m fp c mp s v Tot Statligt partistöd 24,8 18,1 17,2 9,9 50,0 11,0 131,0 Varav p st 18,7 12,4 11,5 4,7 43,2 5,8 96,2 Varav k st 6,1 5,7 5,6 5,2 6,9 5,2 34,8 Bidrag till partigrupperna 8,0 5,8 5,8 3,6 15,2 3,9 42,3 Varav p st 3,6 3,0 2,9 2,3 5,1 2,4 19,3 Varav k hjälp 4,4 2,8 2,8 1,3 10,1 1,6 23,0 Totalt 32,8 23,9 23,0 13,5 65,2 14,9 173,3 Förkortningar: p st = (mandatbundet) partistöd; k st = kanslistöd; k hjälp = kontorshjälp Källa: 3.1.2 Partistödet i kommunerna Som framgår av tabell 2 har det kommunala partistödet --89 ökat från till . Preliminära data från kommunförbundet visar att totalbeloppet uppgår till , en ökning . Konsumentprisindex har stigit med . Utgående kommunalt partistöd 1971--89 fördelat på partierna i milj kronor. År m c fp s v kds mp Övr Tot 1971 3,3 5,2 4,6 13,5 1,2 0,3 0,3 28,4 1974 5,4 8,9 4,0 17,1 2,1 0,4 0,4 38,4 1977 9,7 14,1 7,3 28,8 3,2 0,7 0,7 64,5 1980 19,1 17,9 10,9 45,4 6,1 1,3 1,6 102,3 1983 25,2 25,3 7,5 61,3 5,7 3,2 1,3 1,9 131,5 1986 29,9 26,0 18,2 71,5 7,2 3,3 2,8 2,5 161,6 1989 35,9 24,9 22,9 86,3 11,2 3,8 11,3 3,7 200,1 Källa: Kommunalt förtroendevalda och deras arvoden ; . Tabell 3 visar mera i detalj hur det kommunala partistödet har förändrats --89. Förändringen av det kommunala partistödets storlek -- 1989; tabellens övre del visar storleken av partistödet per mandat medan den undre delen visar totalsumman per kommun År Lägsta Undre Median belopp kvartil kvartil belopp 1971 100 400 500 1.500 25.000 1974 100 1.000 1.500 3.000 35.000 1977 400 1.500 3.000 5.000 50.000 1980 500 2.500 4.500 8.340 75.000 1983 500 3.000 5.340 10.000 106.700 1986 1.000 4.000 7.000 12.400 120.000 1989 1.500 5.160 8.370 15.000 153.450 1971 2.400 12.500 20.500 73.500 2.525.000 1974 4.100 35.000 71.500 152.500 3.535.000 1977 15.600 67.500 122.500 262.640 5.050.000 1980 20.500 102.500 205.000 387.450 7.575.000 1983 20.500 123.000 233.700 494.700 10.100.000 1986 35.000 171.500 313.400 625.660 12.120.000 1989 46.500 205.550 372.000 765.000 13.938.000 Källa: Kommunalt förtroendevalda och deras arvoden ; Högsta stöd per mandat får partierna i de tre storstäderna, men relateras stödet till invånarantalet ligger t ex under riksgenomsnittet, per invånare. Högsta stöd per invånare har med . Lägst stöd per invånare har , och med . har det kommunala partistödet i allmänhet utgått med ett jämnt belopp per mandat. De flesta kommuner har gått ifrån detta system och istället knutit beloppet till en viss procent av basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring vid ett visst tillfälle. I hälften av kommunerna utgår partistödet med ett bestämt belopp i förhållande till basbeloppet, och detta belopp regleras endast genom ett särskilt beslut i fullmäktige när höjning skall ske. I övriga kommuner justeras beloppet kontinuerligt genom indexuppräkning i förhållande till basbeloppet. I tabell 4 visas skillnaderna mellan kommuner med borgerlig respektive socialistisk majoritet eller kommuner med oklara majoritetsförhållanden vad gäller nivån på partistödet. Genomsnittsvärden på utgående kommunalt partistöd per mandat i kommuner med skiftande majoritetsförhållanden . Medel- Undre Median Maj.förh. värde kvartil kvartil kommuner m+c+fp 7.292 3.500 5.224 9.685 56 s+v 12.829 6.450 10.000 18.070 125 Vågmäst 14.839 5.017 8.930 18.060 103 Hela riket 12.467 5.160 8.370 15.000 284 Med "vågmäst" (vågmästarsituation) menas en situation där , kds eller annat parti avgör majoritetsförhållandena. Källa: Kommunalt förtroendevalda och deras arvoden ; . Som framgår av tabellen är kommuner med vänstermajoritet (s + v) mer generösa med partistödet, vilket framgår vid en jämförelse mellan samtliga värden på den första och den andra raden. Kommuner med oklara majoritetsförhållanden/vågmästarsituationer intar en mellanposition mellan socialistiskt styrda och borgerligt styrda kommuner. 3.1.3 Partistödet i landstingen Det landstingskommunala partistödet har ökat från 1970 till 1989. 1991 är totalbeloppet . Stödets utveckling och fördelningen mellan partierna framgår av tabell 5. Det landstingskommunala partistödets fördelning mellan de politiska partierna 1971--1991 i milj kr, löpande penningvärde. År m fp c s v kds mp Totalt 1971 1,4 2,0 2,4 5,7 0,3 -- -- 11,8 1974 2,4 1,4 4,1 7,4 0,6 -- -- 16,1 1977 4,8 3,3 7,0 13,6 1,3 0,1 -- 30,1 1980 9,4 5,1 8,9 21,5 2,9 0,3 48,2 1983 15,0 4,5 11,2 32,4 3,4 0,7 -- 67,2 1986 18,6 11,8 10,7 40,1 4,5 0,8 -- 86,4 1989 19,2 13,8 14,0 49,9 5,5 2,2 5,3 109,8 1991 22,4 16,2 16,6 59,0 6,5 2,5 6,3 129,5 Källa: Ds C 1985: 8; . I tabell 6 visas relationen mellan landstingens storlek i fråga om antal invånare och nivåerna på de belopp som utbetalas i partistöd. Totalbeloppen i milj kr för det landstingskommunala partistödet i förhållande till landstingens storlek samt variationsbredden inom olika storleksklasser 1991 i samtliga 23 landsting. Landstings- Lägsta Medelvärde Högsta Summa storlek belopp (median) belopp Under 200.000 inv (n = 3) 2,7 3,0 3,3 9,1 200.001--300.000 inv (n = 14) 2,7 4,4 6,9 66,2 Över 300.000 inv (n = 6) 4,8 6,3 23,4 54,2 Totalt 129,5 Källa: 3.2 Andra former av stöd I samband med redovisningar av partistödet i kommuner och landsting är det vanligt att man även redovisar stöd till partierna av annat slag än kontantstöd. Det som brukar ingå i sådana beskrivningar är bl a förtroendevalda på hel- eller deltid, politiska sekreterare samt vissa speciella bidrag och allmän administrativ service. I den sistnämnda ingår bl a fria möteslokaler, hjälp med utskrift och kopiering och tillgång till kontorsutrustning. Dessutom brukar man redovisa bidrag till de politiska ungdomsorganisationerna. Sådana redovisningar tar i allmänhet inte hänsyn till att de olika former av stöd som behandlas är sinsemellan olikartade. Några kategorier borde med hänsyn till deras särskilda karaktär egentligen inte nämnas tillsamman med partistöd och andra former av stöd som riktar sig direkt till partierna och deras verksamhet. Det gäller förtroendevalda på hel- eller deltid samt bidrag till politiska ungdomsorganisationer. Inte heller utbildningsbidrag och bidrag till partigruppsmöten i den del som avser arvoden till enskilda förtroendevalda är att betrakta som partistöd i egentlig mening. De hel- och deltidsengagerade förtroendevaldas främsta funktion är att utgöra dels en extra resurs för förtroendemannaorganisationen i det politiska arbetet, dels en balans getemot den professionella organisationen. Funktionen är således baserad på behov hos de förtroendevalda och inte hos partiorganisationen eller den rent partipolitiska verksamheten. Mot den bakgrunden är det inte riktigt att rutinmässigt, som ofta sker, räkna in de hel- och deltidsengagerade förtroendevalda som en del av partistödet. Inte heller bör ekonomiskt stöd till politiska ungdomsorganisationer räknas in i partistödet främst av det skälet att det inte avser partierna själva utan deras sidoorganisationer samt att stödet inte främst är avsett för politisk verksamhet. Ursprungligen avsåg stödet den samhällsfostrande och den personlighetsdanande delen av ungdomsorganisationernas verksamhet. Dessa reservationer bör man ha i minnet vid läsningen av den följande redovisningen. Kostnaderna för arvoden till de förtroendevalda på hel- eller deltid, bidrag till utbildningsverksamhet och partigruppsmöten samt anslagen till de politiska ungsomsorganisationerna skall inte uppfattas som partistöd i egentlig mening. 3.2.1 Förtroendevalda på hel- och deltid har det blivit allt vanligare att kommuner och landsting engagerar förtroendevalda på hel- eller deltid. Av de 279 kommuner som 1989 hade kommunalråd hade 36 kommuner minst fyra kommunalråd. 156 kommuner () hade endast ett kommunalråd. Kommuner med mindre än 10.000 invånare hade samtliga med ett par undantag endast en heltidsengagerad förtroendevald. De tre största kommunerna hade mellan 11 och 18 kommunalråd. Av tabell 7 framgår antalet hel- och deltidsengagerade i kommunerna 1989. Hel- och deltidsengagerade i kommunerna 1989 m c fp s Övriga Totalt Heltid 74 107 43 341 8 573 Deltid 38 56 33 134 25 286 Summa 112 163 76 475 33 859 Av övriga (heltid) representerade 3 (v), 2 (kds), 1 (mp) och 2 övriga partier. Av övriga (deltid) representerade 14 (v), 10 (mp) och 1 övriga partier. Källa: Kommunalt förtroendevalda 1989. Det totala antalet förtroendevalda på heltid i kommunerna var 1989 573. Ökningen mellan 1986, då antalet uppgick till 531, och 1989 hänför sig främst till socialdemokraterna. Partiet ökade med 77 personer mellan de två valen. 1989 fanns det sammanlagt 286 förtroendevalda på deltid (av heltid) i 125 kommuner (). Det var en ökning med två kommuner respektive 35 deltidsengagerade . Knappt hälften, 134 av 286, av de deltidsengagerade var socialdemokrater. En jämförelse med 1986 visar att det är främst inom de mindre partierna som antalet deltidsengagerade har ökat. Totalt sett har antalet förtroendevalda på hel- och deltid i kommunerna ökat med 77 () , då deras antal uppgick till 859. 1989 fanns det förtroendevalda på heltid i samtliga landsting. Deras antal uppgick till 135, en obetydlig ökning jämfört med . Antalet deltidsengagerade var 52. Totalt uppgick antalet hel- och deltidsengagerade i landstingen till 187. 3.2.2 Politiska sekreterare och andra former av biträde åt de förtroendevalda 1983 trädde lagen (1983: 565) om politiska sekreterare i kommuner och landstingskommuner i kraft. Lagen gör det möjligt att anställa särskilda tjänstemän, politiska sekreterare, att biträda de förtroendevalda. De politiska sekreterarna kan sägas vara en komplementär form av partistöd. Politiska sekreterare anställda enligt ovannämnda lag finns i 17 kommuner () och i nio landsting (). I kommunerna har det inrättats 93 tjänster och i landstingen 87, totalt 180 tjänster. Tjänsterna är i de flesta fall heltidstjänster, men deltidstjänster är också vanliga. Sålunda svarar de 93 tjänsterna i kommunerna mot 73 årsarbetande. Antalet kommuner med politiska sekreterare anställda på detta sätt har ökat med fyra /88, medan antalet landsting har minskat med två . Av rapporten (Ds 1988: 15) med politiska sekreterare framgår att alternativet med andra, tillsvidareanställda tjänstemän än politiska sekreterare med uppgift att bistå de förtroendevalda är relativt vanliga i kommunerna () och landstingen ().