prop · GG03230 · 1992-12-31 00:00:00 — Frbtåendeskolor som avses i 1 och 5 §§ skall i fråga om sin utbildning för skolpliktigaelever stå under tilbyn av . Skolorna är skyldiga att delta iden uppföljning och utvärdering av skolväsendet som genomförs av . Om en frbtående skolasom avses i 1 och 5 §§ inte längre uppfyller kraven för godkännande och brb-ternainte avhjälps efter påpekande för huvudmannen, skall godkännandet återkallas.Detsamma gäller om en frbtående skola trots påpekande inte iakttar sinskyldighet enligt 11 § att delta i uppföljning och utvärdering. Återkallandebeslutas av den myndighet som beslutar om godkännande. Fristående skolor somfår bidrag för vbs utbildning enligt 8 § skaU, i fråga om den utbildningen, ståunder tilbyn av . Skolorna är i fråga om dessa utbildningarskyldiga att delta i den uppföljning och utvärdering av skolväsendet somgenomförs av . Omen frbtående skola som har rätt till bidrag enligt 8 § inte längre uppfyller kravenför att få bidrag och brbterna inte avhjälps efter påpekande för huvudmannen,skall förklaringen om rätt till bidrag återkallas. Detsamma gäller om en friståendeskola trots påpekande inte iakttar sin skyldighet enligt 13 § att delta iuppföljning och utvärdering. Nären skolpliktig elev börjar eller slutar vid en frbtående skola, skallhuvudmannen för skolan lämna uppgift om detta till styreben förutbildningen i elevens hemkommun. 14 § finns föreskrifter om uppgiftsskyldighet vid vbsa fall av frånvaro. Ungdomarkan tas emot i en fristående skola som motsvarar den frivilliga särskolan, omstyreben för särskolan i hemkommunen har bedömt att de är utvecklingsstörda. Beslutav i ärenden om godkännande eller återkallande avgodkännande för en frbtående skola enligt I, 5 eller 12 § samt beslut iärenden om elevavgifter enligt 7 § får överklagas hos kammarrätten. Nuvarande lydebe Föreslagen lydebe Beslut av styreben för utbildningen i ärenden omgodkännande eller återkallande av godkännande för en frbtående skola försärskild skolplikt enligt 1 § tredje stycket 2 eller 12 § får överklagas hoskammarrätten. Beslut av styreben för utbildningen i ärenden som avses i3, 4 och 16 §§ får överklagas hos . Beslut somavses i 3 § får överklagas endast av barnets värdnadshavare. Beslut som avsesi 16 § får överklagas endast av eleven eller företrädare för denne. En internatskola kan på fram- En internatskola kan på fram ställning från huvudmannen ges ställningfrån huvudmannen ges StäUning av riksinternatskola ge- ställningav riksinternatskola ge nom beslut av , nom beslutav regeringen. Kommu- Kommuner och enskilda kan vara ner ochenskilda kan vara huvud huvudmän för riksinternatskolor. En riksinternatskola skall ha till uppgift att anordnautbildning, som motsvarar och gymnasieskolan eller endera av dessaskolformer, för i första hand barn och ungdomar som har utlandssvenskaföräldrar eller har behov av miljöombyte eller som är från glesbygd och intekan beredas tillfredsställande inackordering. I den del en riksinternatskola motsvarar skallden i fråga om rätten att fullgöra skolplikt där anses vara en enligt 9 kap. 1§ första och andra styckena godkänd fristående skola. I fråga om riksinternatskolornasorganisation och tillsynen över dem meddelas föreskrifter av regeringen ellerden myndighet som regeringen bestämmer. För frbtående skolor som har getts ställning avriksinternatskola gäller inte bestämmeberna i 9 kap. Besluti ärenden enligt 1 § om Beslut i ärenden enligt 4 § om att ge en skolaställning av riksinter- att fullgöra skolplikten på annat natskola och om återkallandeav så- sätt än som anges i denna lag får dant beslut samt enligt 4 § omatt överklagas hos kammarrätten, fullgöra skolplikten på annat sätt än somanges i denna lag får överklagas hos kammarrätten. Eleversom avses i 1 § första och Elever som avses i 1 § har rätt andrastyckena har rätt att vid be- att vid behov anlita skolhälsovår- hovanlita skolhälsovården utöver den utöver vad som följer av 3 och vad som följer av 3 och 4 §§. Denna lag träder i kraft i fråga om 5 kap. 5, 13och 33 §§, 9 kap. samt 10 kap. 1 och 6 §§ och i övrigt den 1januari 1994. Bestämmelserna i 4 kap. 6, 7, 8 a och 9 §§, 6 kap.6 § andra och tredje styckena och 6 a § tillämpas på undervisning som äger rumefter . Fristående skolor som före godkäntsför fullgörande av vanlig skolplikt är berättigade till bidrag fr.o.m. den 1juli 1993 utan hinder av bestämmelsen om ansökningstid i 9 kap. 6 §. Ersättning som avses i 9 kap. 8 § från elevernashemkommuner till fristående skolor skall utgå först fr.o.m. bidragsåret1994/95. I samband med ikraftträdandet av denna lag fårregeringen, utan hinder av de föreskrifter om förfarandet som annars gäller,förklara fristående skolor över grundskolenivå, som vid ikraftträdandet ärställda under stadig tillsyn, berättigade till bidrag enligt 8 § om de enligtregeringens bedömande uppfyller kraven där. Lag om ändring i lagen (1991:1110) om kommunernasskyldighet att svara för vissa elevresor Härigenomföreskrivs att 2 § lagen (1991:1110) om kommunernas skyldighet att svara förvissa elevresor skall ha följande lydelse. För en elev som har rätttill studiehjälp enligt studiestödslagen (1973:349), skall den kommun somenligt 1 kap. 15 § skollagen är elevens hemkommun, ansvara för elevenskostnader för dagliga resor mellan bostaden och skolan. Ansvaret gäller försådana resor där färdvägen är . För en elev som harrätt till studiehjälp enligt studiestödslagen (1973:349), skall den kommun somenligt 1 kap. 15 § skollagen (1985:1100) är elevens hemkommun, ansvara förelevens kostnader för dagliga resor mellan bostaden och skolan. Ansvaretgäller för sådana resor där färdvägen är . Stödet skall geskontant eller på annat lämpligt sätt enligt kommunens bestämmande. Om stödetges kontant är kommunen inte skyldig att utge högre ersättning än vad sommotsvarar 1/30 av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring förvarje hel kalendermånad som eleven har kostnader för resor mellan bostaden ochskolan. Denna lag träder i kraftden . 3 Förslag till Prop. Lag om entreprenadförhållanden inom skolan 1 § Kommuner och landsting får sluta avtal med enenskild fysisk eller juridisk person om att denne skall bedriva vissundervisning inom gymnasieskolan. Avtalet får endast avse undervisning i sådanaämnen som ingår i de ämnesblock som i bilaga 2 till skollagen (1985:1100) betecknassom estetiska ämnen, ekonomiska ämnen, tekniska ämnen och yrkesämnen. 2 § Om det finns särskilda skäl får regeringen påansökan av en kommun eller ett landsting i andra fall än som anges i 1 § medgeatt kommunen eller får sluta avtal med någon annan om att bedrivaundervisning inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom. 3 § Om en kommun eller ett landsting med stöd avdenna lag överlämnar uppgiften att bedriva undervisning till en enskild fysiskeller juridisk person, får kommunen eller till denne överlämnaockså den myndighetsutövning som hör till uppgiften. 4 § För undervisning som bedrivs med stöd av 1 eller2 § gäller inte bestämmelserna i 2 kap. 3 § skollagen (1985:1100). I ställetgäller att för undervisningen skall användas lärare som har kompetens för denundervisning de skall bedriva. 5 § Den som är eller har varit verksam inom enskildverksamhet som bedrivs med stöd av 1 eller 2 § får inte obehörigen röja vad hani den elewårcfende verksamheten har fått veta om någons personliga förhållanden.Han får inte heller obehörigen röja uppgift i ärende om tillrättaförande av enelev eller om skiljande av en elev från vidare studier. 6 § Regeringen eller den myndighet regeringenbestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om undervisning som bedrivsenligt 1 och 2§§. Dennalag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 1 april1993 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , ,, , , , , , , P. , Proposition om valfrihet i skolan 1 Ärendet och dessberedning Genom beslut med anledning av propositionen omvalfrihet och fristående skolor (prop. 1991/92:95, bet. 1991/92:UbU22, rskr.1991/92:346) har fristående skolor på grundskolenivå fått förutsättningar attverka på i stort sett likvärdiga villkor som de kommunala skolorna. Ipropositionen om skolskjuts m.m. (prop. 1992/93:14, bet. 1992/93:UbU4, rskr.1992/93:88) har regeringen bl.a. lämnat förslag som begränsar en kommunsskyldigheter i fråga om skolskjuts och inackordering om en elev har valt attgå i en annan grundskola än den som kommunen skulle ha anvisat eleven. I min anmälan till propositionen om valfrihet ochfristående skolor uttalade jag min avsikt att under /93 återkommatill regeringen med ytterligare förslag i syfte att öka valfriheten påskolområdet. I den första propositionen lades vissa principiellautgångspunkter fast. Där framhölls bl.a. att ambitionen inte bara bör vara attelever och föräldrar skall kunna välja mellan kommunala och fristående skolor,utan också att de principer om valfrihet och ekonomiska medel som följerelevens val och som beskrevs i propositionen, i största möjliga utsträckningäven skall gälla inom det kommunala skolväsendet. En arbetsgrupp inom har haft iuppdrag att redovisa förslag för att öka möjligheterna för barn och ungdomaroch deras föräldrar att välja skola inom det kommunala skolväsendet. I gruppensuppdrag har också ingått aU överväga om principerna för valfrihet ochekonomiska medel för fristående skolor på grundskolenivå också kan tillämpasför fristående skolor över grundskolenivån. Vidare har ingått att redovisamöjligheter att etablera olika meUanformer mellan kommunala skolor ochfristående skolor, där ansvaret och skyldigheterna är kommunens, menproduktionen av själva utbildningen sker i samverkan med ett enskilt subjekt(entreprenadlösningar). Arbetsgruppen harpresenterat sina förslag i en departementsprome- Prop. 1992/93:230 moriaValfrihet i skofen (Ds 1992:115). Promemorian har remissbehandiats. Ensammanfattning av promemorian och en remissamman-stäUning bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 1. del av promemorian som avser förslag till entreprenad på skolområdet -kapitel 4 Utbildning på uppdrag av kommuner och landsting - har Lagrådetsyttrande inhämtats. Lagrådet lämnade förslaget utan erinran. Lagrådets yttrandebör fogas till protokollet som bilaga 2. Lagrådsremissens lagförslag bör fogastill protokollet som bilaga 3. En del ändringar av språklig och redaktionellnatur bör göras i förhållande till det remitterade förslaget. En särskild utredare har tidigare haft i uppdrag att utreda vissafrågor om bl.a. elevavgifter vid fristående skolor. Utredarens förslag har redovisatsi betänkandet Fristående skolor - Bidrag och elevavgifter (SOU 1992:38).Betänkandet har remissbehandiats. En sammanfattning av betänkandet bör fogastill protokollet som bilaga 4 och en remissamman-stäUning som bilaga 5. Statoch kommun har det övergripande ansvaret för barns och ungdomars skolgång ochutbildning. Det ansvaret innebär för statens del att lägga fast kvalitetskrav,rättigheter och skyldigheter, definiera likvärdighet samt att till en delfinansiera skolväsendet. För kommunerna innebär ansvaret att tillse attinvånarna har tillgång till utbildning av god kvalitet och att i storutsträckning genomföra och finansiera utbildningen. Kravenpå ett nationellt utbildningsväsende som uppfyller samma krav på kvalitet ochpå likvärdighet - allas lika rätt till en god utbildning - innebär dock inteett strömlinjeformat och konformt skolväsende. Tvärtom ökar behovet av ettvarierat utbud av utbildningsvägar och pecfegogiska metoder. Skälenför behovet av mångfald inom skolväsendet är flera. De växande kunskapskravenökar behoven av pedagogisk förnyelse och kreativitet. Detta åstadkoms bäst iskolor som kan fungera efter egna idéer. Ett uniformt system kan inte erbjudaden variation och flexibilitet som krävs . Inom det offentligaskolväsendet skall det därför finnas utrymme för olika profileringar vidskolorna. De fristående skolorna kommer att utgöra viktiga komplement till detoffentliga skolväsendet. Ambitionen att åstadkomma ett ökat engagemang iskolan från elever, föräldrar och utbildningarnas avnämare förutsätter attelever och föräldrar har såväl inflytande som valmöjligheter och att nya samverkansformermellan skolan och det övriga samhället kan uppstå. Valfrihetsreformernamom skolväsendet syftar till att bryta upp det offentliga skolmonopolet, föratt därigenom kunna ge en större variation, större mångfald och för att skapaverkliga förutsättningar för ele- ver ochföräldrar att välja skola. Reformerna syftar inte till att gynna Prop.1992/93:230 den ena eller den andra formen för huvudmannaskap utan i ställetatt göra huvudmannaskapet - liksom familjernas ekonomiska styrka -mindrebetydelsefull för familjernas möjligheter att välja skola. En viktig dimension av skolans likvärdighet måste ocksåvara att skapa förutsättningar för likvärdiga spelregler mellan såväl olikakommuners skolor som mellan kommunala och fristående skolor och att skapabättre möjligheter att välja skola. Det är min övertygelse att en stimulerande konkurrensmellan olika skolor, med olika inriktningar och olika ägandeformer, på siktockså kan bidra till högre kvalitet och produktivitet inom skolväsendet. Att välja skola innebär att föräldrar kan och måste göraaktiva ställningstaganden. Det kan de göra genom att välja en viss skola ellergenom att välja bort den. Den lilla sektorn fristående skolor som funnitshittills, framför allt i storstäderna, har till viss del haft sin rekryteringav elever genom negativa val, dvs. hemmen har av ett eller annat skäl valt bortden skola kommunen har anvisat dem. Den möjligheten är, framför allt i denobligatoriska skolan, viktig. Men i takt med att de fristående skolorna blirfler och att rätten och skyldigheten till aktiva skolval också omfattarkommunala skolor uppstår positiva val - hemmen väljer den skola som de tyckerbäst motsvarar deras önskemål och förväntningar. Därmed kan valfriheten ocksåbidra till ett mer aktivt deltagande och engagemang från hemmens sida iskolans arbete. Betydelsen av rätten att välja skola är dock större än vadsom kan mätas i antalet familjer som gör aktiva skolval. Blotta existensen aven rätt att välja innebär att elever och föräldrar får större inflytande iutformningen av kommunernas skolväsende och i skolans inre arbete. Samtidigtmarkerar valfriheten också elevernas och hemmens ansvar. Även om det ärkommunens skyldighet att erbjuda alla en god utbildning, så är inteutbildningen bara det offentligas ansvar. Det är elevernas och hemmens ansvaratt delta och bidra till en god utbildning och att göra egna aktivaställningstaganden. I den obligatoriska skolan har rätten att välja en skolasom man trivs i och som stämmer överens med de egna önskemålen ett stortegenvärde. I gymnasieskolan är möjligheten att välja en utbildningsväg sompassar de egna intressena och ambitionerna det viktigaste. När det gäller gymnasieskolanär mina förslag i denna proposition därför framför allt inriktade på attunderlätta en mångfald av utbildningsvägar, kombinationer och samverkansformermed avnämama, utan att undergräva elevunderlaget för det kommunala utbudet avgymnasieutbildningar. De reella möjligheterna för föräldrar och elever att väljaskola har givetvis sina begränsningar. 1 glesbygd finns det ofta ingaalternativ inom rimliga avstånd. Möjligheterna att ta emot alla som söker enattraktiv skola kan vara begränsade. Även om valmöjligheterna i en del fall ocksåmed mina förslag kommer att vara begränsade och praktiska hinder kommer attfinnas, visar erfarenheten att alternativ kan uppstå även i glesbygd och försmå elevgrupper med speciella önskemål. fristående glesbygdsskolorliksom de fristående skolorna för finskspråki- Prop. 1992/93:230 ga eleverär exempel på detta. Jagser det därför som viktigt att valfriheten vidgas inom det kommunalaskolväsendet. Även inom det kommunala skolväsendet, kan rätten att välja skolai kommunen eller en skola i en annan kommun betyda mycket för den enskildeeleven. Möjligheten att välja grundskola har furmits även tidigare. Redan i dagkräver skollagen att föräldrars önskemål om barns placering skall beaktas sålångt det är möjligt, om detta inte inkräktar på andra elevers berättigade kravpå placering i en skola nära hemmet. Jag ser det dock som principiellt viktigtatt rätten att välja, utan att behöva redovisa särskilda skäl, vidgas ochklargörs. De förslag som jag lägger fram i denna proposition har detta syfte. Jagser det också som angeläget att rätten att välja omfattar även de elever somgår i särskolan. Jag föreslår därför att samma regler och rättigheter iprincip skall gälla för dem som går i särskolan. Inteens har förflutit sedan beslut med anledning av propositionenom valfrihet och fristående skolor. Trots att så har förflutit harantalet fristående skolor under den tiden fördubblats och antalet elever ifristående skolor har ökat med . Andelen fristående skolor ärfortfarande, i förhållande till i många andra länder, marginell och detuppdämda behovet av alternativ är stort. Det finns därför skäl att tro att densnabba tillväxten kommer att fortsätta. Densnabba tillväxten kan skapa vissa planeringsproblem i kommunema. harreformen också stimulerat en utveckling i många kommuner. En fortsattdecentralisering av beslut och ansvar från kommunerna till de enskildaskolorna har stimulerats och de kommunala redovisningssystemen har blivit mersofistikerade, när kommunerna tvingats ta fram olika kostnadsslag ochgenomsnittskostnader för skolväsendet. Detär önskvärt med stabila och förutsägbara spelregler för såväl de friståendeskolorna som för kommunerna. är valfrihetsreformerna exempel påreformer i en snabbt föränderlig omgivning. Redan genom sitt införande kandenna reform sägas ha förändrat den verklighet, i vilken den har utformats.Jag ser det därför som viktigt och oundvikligt att utvecklingen förvalfriheten i skolan noga följs, att erfarenheter samlas in och att slutsatserses som processer och utveckling, snarare än som förhoppningar om ett enda ochslutgiltigt steg. Undersenare år har det varit ett viktigt mål att vidga det kommunala självstyret ochsamtidigt skapa en klarare roll- och ansvarsfördelning mellan staten ochkommunerna. Det innebär att statens uppgift, på skolområdet är att lägga fastmål och riktUnjer för utbildningen, kommunernas och enskildas skyldigheter ochrättigheter, medan kommunema ges större frihet att välja lösningar ochmetoder. Det ger kommunema helt nya möjligheter att åstadkomma samordnings-och synergi-fördelar och att ta tillvara specifika lokala fördelar ochförhållanden. Avskaffandetav regelstyrningen och införandet av ett kommunalt ut- Prop. 1992/93:230 jämningsbidragstimulerar ett nytänkande och nya lösningar inom skolväsendet. Det handlardels om samordning inom den kommunala sektom, mellan exempelvis barnomsorg ochskola eller mellan skolan och fritidssektorn. Men det handlar också omsamordning och samverkan mellan den kommunala skolan och andra som harkompetens och intresse för utbildning. Det viktigaste området för den senare utvecklingen ärgymnasieskolans yrkesutbildningar. Allt högre krav på dyrbar utrustning medkort teknisk livslängd och på aktuell kompetens ökar vikten av att skolansamverkar med och drar nytta av näringsliv och arbetsmarknad. Den nyagymnasieskolan ger en bra grund för sådant samarbete. harregelsystemet hindrat entreprenadlösningar inom skolan och därmed lagt hinderi vägen för kostnadseffektiva samordnings- och samverkansformer mellan denkommunala skolan, andra utbildningsanordnare och näringsliv. Jag ser det som angeläget att kommunerna får frihet attåstadkomma de kvalitativt bästa och mest kostnadseffektiva lösningarna. Det ärbakgrunden till mina förslag för att i vissa fall möjliggöra entreprenadlösningar. 3 Entreprenad på skolområdet 3.1 Inledning Enligt skollagen (1985:1100) anordnar det allmännautbildning för barn och ungdomar i form av grundskola och gymnasieskola samtvissa mot-svEtfande skolformer, nämligen särskola, specialskola och sameskola.För vuxna anordnar det allmänna utbildning i form av vuxenutbildning (komvux),vuxenutbildning för psykiskt utvecklingsstörda (särvux) och svenskundervisningför invandrare (sfi). Kommunerna är huvudmän för , särskolan, särvuxoch sfi. För särskolan och särvux gäller dock att landstingen fram till och medutgången av kan vara huvudmän. Kommuner och landsting är huvudmän förgymnasieskolan och komvux. För specialskolan och sameskolan är staten huvudman. Vid sidan av de skolformer som anordnas av det allmännakan det finnas skolor som anordnas av enskilda fysiska eller juridiska personer(frbtående skolor). För utbildningen inom det offentliga skolväsendet för barnoch ungdom får regeringen meddela föreskrifter om möjlighet att låta enskildaoch andra utomstående svara för enstaka inslag i verksamheten. När det gäUerutbildning i gymnasieskolan i form av individuella program får regeringenföreskriva att enskilda och andra utomstående får anordna mer av utbildningenän enstaka inslag (15 kap. 2 § skollagen). Inom det offentliga skolväsendet för vuxna får huvudmännenuppdra åt andra att anordna komvux, särvux och sfi (11 kap. 6 §, 12 kap. 9 § 9 § skollagen). Regeringen får meddela föreskrifter om vem Prop.1992/93:230 som får ges sådana uppdrag och om villkor för dem. För sådanvuxenutbildning som anordnas av någon annan än en kommun eller ett landstinggäller inte bestämmelserna i 2 kap. 4-7 §§ skollagen. I 2 kap. 8 § förordningen (1992:403) om kommunalvuxenutbildning anges att kommuner och landsting får ge uppdrag att anordna komvuxencfest till 1.en lokalavdelning av ett studieförbund som får statsbidrag för sin verksamhet, 2.enstatsunderstödd folkhögskola, eller 3.en annan anordnare,om regeringen medger det. För sådan komvux gäller, utöver vad som följer avskollagen, bestämmelserna i förordningen om vuxenutbildning. Bestämmelserom rektor avser alltid den rektor inom det offentliga skolväsendet som äransvarig för ledningen av utbildningen. I förordningarna om särvux och sfi finns motsvarandebestämmelser. Vad som skiljer dem åt är den krets till vilken uppdrag attanordna utbildning får ges. har strävandena varit att minskadetaljregleringen av olika kommunala verksamheter och att öka kommunernas ochlandstingens frihet att välja rationella produktionsmetoder. Skolan skall gealla barn och ungdomar en likvärdig utbildning varhelst den anordnas i landet.Skolan skall också hushålla med sina resurser. För ett effektivtresursutnyttjande bör det finnas möjligheter att ha tillgång till olika lösningar.Med den utgångspunkten är det rimligt att verkställandet av kommunernas ansvarkan ske i konkurrens mellan olika aktörer. Det kan vara aktörer i form avenheter inom kommunen eller utomstående personer eller företag. fårmöjligheter att anlita utomstående aktörer inte leda till en kvalitetsförsämring.Självklart måste kravet på en för alla barn och ungdomar likvärdig utbildningupprätthållas. Jag anser det vara angeläget att öka möjligheterna tillentreprenadlösningar inom det offentliga skolväsendet. Flera remissinstanserhar framhållit att denna fråga är av stor principiell betydelse och rymmer ettflertal praktiska problem. Jag delar denna uppfattning och är därför inteberedd att nu föreslå en generell regel som gör det möjligt att låta annan änkommuner och landsdng anordna utbildning inom alla skolformer. Enligt minmening är det dock värdefullt att som ett första steg införa en möjlighet tillentreprenadlösningar inom gymnasieskolan. Jag anser det också angeläget attöppna en möjlighet för regeringen att efter ansökan medge entreprenadlösningaräven inom och särskolan. Jag återkommer till de konkreta förslageni det följande. Jag vill redan nu slå fast att de övergripande frågornaför det offentliga skolväsendet i en kommun eller i ett landsting alltjämt skallhandhas av den nämnd eller de nämnder som utgör styrelse för det offentligaskolväsendet i kommunen eller . 3.2 Ökademöjligheter till entreprenad