prop · GF03113 · 1992-01-01 00:00:00 — Kommitténs förslag innebär att behåller sin nuvarande juridiska form och organisation. Fondbörsstyrelsens förslag överensstämmer med mitt förslag. Kommitténs förslag Flera remissinstanser, däribland bankinspektionen, , (), riksbanksfullmäktige, styrelsen för , bankorganisationerna och menar att lika regler bör gälla för alla börser och att någon särreglering avseende således inte bör finnas kvar. Remissinstanserna är genomgående positiva till att en ombildning av genomförs. Enighet råder om att aktiebolagsformen därvid är den lämpligaste och att verksamheten bör bedrivas under den generella börslagstiftningen. Skälen för mitt förslag: Fondbörsen är en självständig juridisk person. Det är emellertid oklart vad för slags association den utgör. I förarbetena till lagen om (prop. 1978/79:9 s. 301) har fondbörsen karakteriserats som en privaträttslig sammanslutning som fått en alltmer offentligrättslig karaktär till följd av ingripanden från det allmännas sida (jfr Tjernberg: rättsliga ställning och möjligheterna att överpröva vissa beslut, SvJT 1991 s. 40-56). Det torde vara så att fondbörsen i sin nuvarande skepnad varken är ett privaträttsligt eller ett offentligrättsligt subjekt utan befinner sig i gränslandet mellan dessa båda typer av juridiska personer. Ett utslag härav är att det föreligger oklarhet om huruvida fondbörsen har några ägare och vilka dessa i så fall är. förslag innebär att behåller sin nuvarande juridiska form och, med vissa mindre förändringar, sin organisatoriska uppbyggnad. Detta löses i kommitténs förslag till börs- och clearinglag genom en särreglering av fondbörsen i fråga om organisation och förvaltning. Fondbörsen särbehandlas också genom att den redan i lagen får rätt att driva börsverksamhet med fondpapper och andra finansiella instrument. Fondbörsen skulle således inte behöva söka auktorisation för börsverksamhet. Börsverksamhet skall enligt kommitténs förslag kunna drivas av antingen aktiebolag eller ekonomisk förening. Kommittén tar dock inte upp frågan om en eventuell ombildning av till någon av dessa associationsformer. Detta görs emellertid i den förut nämnda skrivelsen från styrelsen för fondbörsen (se avsnitt 1). Sådana tankegångar framfördes också, som framgått, i några av remissvaren på kommitténs betänkande. Det förslag som fondbörsstyrelsen presenterar i den nämnda skrivelsen innebär att verksamheten förs över till ett aktiebolag som i likhet med andra börsdrivande företag skall lyda under en ny generell börslagstiftning. I skrivelsen lämnas i korthet följande synpunkter på ombildningsfrågan. Fondbörsen bör ges möjligheter att bedriva börsverksamhet på samma villkor som presumtiva konkurrenter. Inga särskilda uppgifter av myndighetskaraktär bör läggas på fondbörsen som inte åläggs andra marknadsplatser. Oklarheterna kring fondbörsens rättsliga ställning och huvudmannaskapet behöver undanröjas. Ett tydligt och aktivt ägande av fondbörsen skapar de bästa förutsättningarna för effektivitet och konkurrenskraft. En lämplig lösning är att huvudmannaskapet och ägandet delas mellan fondbörsens medlemmar och emittenter. Verksamheten bör föras över till ett aktiebolag. Denna associationsform ger de bästa förutsättningarna i fråga om kapitalanskaffning och flexibilitet för framtida ändrade behov. Initialt bör ägandet av bolaget begränsas till medlems- och emittentkretsarna. Vid överförandet av fondbörsens verksamhet till bolaget kan det bli nödvändigt att bilda en stiftelse, vars huvudändamål skulle vara att verka för utvecklingen av som ett livskraftigt finansiellt centrum och för andra med börsverksamhet sammanhängande frågor. Stiftelsen skulle, eventuellt temporärt, kunna inträda som ägare av en mindre del av den nya organisationen. bör ägandet inte genom direktiv eller föreskrifter begränsas till vissa kategorier. Kraven på det allmännas insyn i och inflytande över verksamheten bör tillgodoses genom att denna underkastas den kommande lagstiftningens generella krav. Ansvaret för förvaltningen av det nya bolaget bör läggas på en styrelse som i enlighet med aktiebolagslagens regler utses av ägarna. Som tidigare anförts är ett av de viktigaste syftena med den föreslagna generella börslagstiftningen att underlätta etablering av nya börser och andra marknadsplatser för värdepappershandel. Detta bör bana väg för en effektivare konkurrens på det här området än vad som ter sig möjligt med kommitténs förslag. Frågan om en ombildning av måste ses i ljuset av den inriktning som jag menar att den nya lagstiftningen inom börsområdet skall ha. Det slopade börsmonopolet och friheten att etablera nya marknadsplatser innebär med all sannolikhet att , förutom den redan befintliga konkurrensen från utländska börser, kommer att utsättas för inhemsk konkurrens. Hur denna inledningsvis kommer att gestalta sig kan emellertid vara svårt att säga något närmare om. Även om fondbörsen i kraft av sin nuvarande nationella ensamställning kommer att befinna sig i ett gott utgångsläge kan de förväntade inhemska förändringarna i förening med en allt mer hårdnande internationell konkurrens förmodas placera fondbörsen i en ny och mer utsatt situation. Jag ser det mot den bakgrunden som nödvändigt att fondbörsen får möjlighet att bedriva sin verksamhet på samma villkor som blivande konkurrenter. Detta kan knappast ske på annat sätt än att fondbörsen omstruktureras på ett sätt som säkerställer dess konkurrenskraft. Kommitténs förslag att fondbörsen skall behålla sin nuvarande egna associationsform och vara föremål för viss särreglering är alltså inte någon lämplig lösning. Jag ansluter mig i stället till fondbörsstyrelsens förslag att börsen skall ombildas till ett aktiebolag. Mitt förslag: Fondbörsens rörelse överlåts till ett nybildat aktiebolag. Fondbörsens medlemmar och emittenter erbjuds att teckna hälften var av aktierna i aktiebolaget. Teckningsrätten fördelas mellan de enskilda medlemmarna och emittenterna i proportion till hur mycket var och en betalat i avgifter till fondbörsen. Fondbörsstyrelsens förslag: Medlemmar och emittenter får genom ett nybildat aktiebolag förvärva fondbörsens rörelse. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser delar fondbörsstyrelsens uppfattning att ägandet i det tilltänkta aktiebolaget bör delas mellan börsmedlemmarna, dvs. de värdepappersinstitut som är anslutna till börsen, och emittenterna, dvs. de som har sina fondpapper inregistrerade vid börsen. Vissa anser dock att ägarkretsen bör göras vidare. Bank- inspektionen anser att även den aktiesparande allmänheten bör kunna få teckna aktier i bolaget. Riksbanksfullmäktige menar att ägandet inte onödigtvis bör begränsas till vissa kategorier och ser det inte som självklart att emittenterna ges någon särställning. OM tycker att aktierna i det nya bolaget bör bjudas ut på den allmänna marknaden och motsätter sig därför en begränsning av ägandet till börsmedlemmar och emittenter. () hävdar att staten bör ikläda sig ett betydande ägaransvar för att säkerställa en fungerande statlig insyn och kontroll. LO vill också ha någon form av ägandebegränsningsregler som förhindrar att ett fåtal kan skaffa sig kontroll över börsen. Detta, menar man, skulle kunna äventyra börsens neutralitet. Även TCO förordar att någon form av ägandebegränsning införs. Hearingsynpunkter: , och hävdar att den förmögenhet som finns samlad i fondbörsen tillkommer börsmedlem- marna och emittenterna, eftersom de genom sina avgifter till fondbörsen skapat denna förmögenhet. Förmögenheten bör därför vederlagsfritt tillföras dem i form av aktier i det tilltänkta bolaget. Något behov av att bilda en stiftelse föreligger därmed inte. Skälen för mitt förslag: I den nuvarande lagstiftningen om finns inga bestämmelser som säger hur det skall förfaras vid ett upphörande eller en ombildning av verksamheten i fondbörsen. börsordning fanns dock en bestämmelse som gällde användandet av börsens tillgångar för den händelse fondbörsen skulle upphöra. Enligt denna skulle tillgångarna, efter beslut av börsstyrelsen, användas för ändamål som står börsverksamheten nära. Börsstyrelsens beslut i saken fordrade regeringens godkännande. Den nämnda bestämmelsen berördes av fondbörsutredningen (se SOU 1973:60 s. 118). Där konstaterades att det enligt utredningens förslag skulle tillkomma fondbörsen att bedriva börsverksamhet. Detta ansågs inte bara vara en rättighet utan även en skyldighet. Följaktligen skulle fondbörsen inte kunna upphöra med sin verksamhet utan att det utfärdades en lag om detta. Utredningen slog därför fast att det skulle få bli i ett sådant sammanhang som frågan om användningen av fondbörsens tillgångar vid ett upphörande av verksamheten löstes. Svaret på frågan om vilken ställning fondbörsen har och hur dess tillgångar kan hanteras är inte helt klart. Av detta följer att en ombildning av fondbörsen och hantering av förmögenheten bör underställas . Jag redovisar därför här de riktlinjer och ramar som jag anser bör gälla vid ombildningen av fondbörsen. Däremot är det enligt min mening inte ändamålsenligt att här gå in i detaljfrågor som är förknippade med hela ombildningsprocessen. Bildandet och ägandet av ett aktiebolag Det första steget i en ombildning blir att bilda det aktiebolag som skall överta börsverksamheten. Liksom många andra uppgifter i ombildningsprocessen måste det ankomma på fondbörsen att lösa de praktiska frågorna i samband därmed. Det andra steget blir att avgöra vilka som skall vara ägare av det nya bolaget. De värdepappersbolag och banker som är medlemmar vid fondbörsen har genom betalning av avgifter bidragit till fondbörsens finansiering och därmed till den förmögenhet som finns samlad där. Detsamma gäller de emittenter vilkas fondpapper är registrerade vid fondbörsen. Det faller sig enligt min mening naturligt att både medlemmar och emittenter - i enlighet med vad börsstyrelsen föreslagit och flertalet remissinstanser instämt i - får möjlighet att teckna aktier i det bolag som skall överta börsverksamheten. För en sådan lösning talar även det förhållandet att de som är medlemmar eller emittenter med inregistrerade fondpapper har ett betydande intresse av att den verksamhet som fondbörsen nu driver upprätthålls. Dessa båda grupper bör därför bli de som initialt äger det nya bolaget. Det skulle mot en sådan lösning i och för sig kunna invändas att det inte bara är medlemmar och emittenter som bidragit till fondbörsens förmögenhet utan att också den aktieägande allmänheten genom sina avgifter till medlemmarna har bidragit till denna. Jag betraktar emellertid avgifterna till medlemmarna som en kostnadsersättning för utförda tjänster åt aktieägarna, vilken ersättning påverkar medlemmarnas rörelsevinst, och är därför inte benägen att biträda en sådan ståndpunkt. Frågan inställer sig då hur rätten att teckna aktier i det nybildade bolaget skall fördelas mellan medlemmar och emittenter och inom dessa båda grupper. Under fondbörsens fortsatta behandling av ombildningsfrågan har fördelningsfrågan dryftats. En fördelningsmodell som därvid diskuterats är att medlemmarna och emittenterna skulle få teckna hälften var av aktierna. Den efterföljande fördelningen inom de båda grupperna av teckningsrätten skulle baseras på storleken av de avgifter som de enskilda medlemmarna resp. emittenterna erlagt till fondbörsen tillbaka i tiden. En fördelning av aktierna enligt angivna grunder förefaller enligt min uppfattning godtagbar. Enligt vad jag erfarit skulle också medlemmarna och emittenterna vara beredda att acceptera en fördelning enligt sådana huvudlinjer. Fondbörsen bör få bestämma de närmare principerna för hur teckningsrätten skall fördelas. En ombildning av fondbörsen med de stora ägarförändringar som här föreslås är inte helt riskfri. Jag tänker då närmast på hur utländska aktörer uppfattar omställningen, vilket med hänsyn till fondbörsens dominerande ställning har stor betydelse för förtroendet för hela den svenska värdepappersmarknaden. Ombildningen bör därför genomföras på ett sätt som ger det nybildade aktiebolaget goda förutsättningar att snabbt och utan några störningar komma igång med verksamheten i den nya formen. Fondbörsen har själv i den tidigare nämnda skrivelsen framkastat tanken att en stiftelse, eventuellt temporärt, skulle gå in som ägare i det nya bolaget. Jag kan i och för sig hålla med om att en stiftelse, eller till och med staten, som delägare skulle kunna ha en stabiliserande inverkan på bolaget. Som jag anfört bör i görligaste mån ett statligt ägande, även under själva ombildningsprocessen, undvikas. Detta gäller enligt min mening också ägande genom en stiftelse utan egentliga huvudmän. Flera remissinstanser har framhållit att det vid ombildningen vore lämpligt att sprida aktieägandet i det nya aktiebolaget till en bredare allmänhet. Som jag tidigare anfört bör börsmedlemmar och emittenter få teckna aktier vid ombildningen. En senare spridning av ägandet bör emellertid inte förhindras och därför bör hembudsklausul i bolagsordningen inte få förekomma. Jag vill här erinra om vad jag anfört om det uppenbart olämpliga med att börsens aktier noteras på den egna börsen, vilket skulle medföra att en börs så att säga får kontrollera sig själv (avsnitt 3.1.8). Överlåtelsen av fondbörsens rörelse till aktiebolaget jag tidigare anfört bör de som är börsmedlemmar och emittenter få rätt att teckna aktier i det nya bolaget. Detta bolag kommer att ansöka om auktorisation som börs enligt den nya lagstiftningen, enligt vilken det uppställs krav på finansiella resurser. De som får rätten att teckna aktier kommer därför att få tillskjuta det kapital som behövs. stort detta kapital skall vara är dock en fråga som finansinspektionen har att avgöra i samband med auktorisationen. Vid överlåtelsen av fondbörsens rörelse till det nya bolaget uppkommer frågan om och i så fall hur mycket de nya ägarna skall betala. Det är inte självklart att det nya bolaget skall få överta rörelsen vederlagsfritt och därigenom kunna tillgodoräkna sig den förmögenhet som finns i fondbörsen. Visserligen har, som tidigare nämnts, de tilltänkta ägarna av bolaget genom betalning av avgifter bidragit till att skapa denna förmögenhet. Denna har dock byggts upp , vilket innebär att även sådana som inte längre tillhör medlems- och emittentkretsen har bidragit till förmögenhetsuppbyggnaden. Det kan heller inte bortses från att staten genom särbehandlingen av fondbörsen i lagstiftningen har skapat utrymme för förmögenhetsuppbyggnaden och att det är oklart om det finns någon ägare till fondbörsen. Mot bakgrund härav är det skäligt att bolaget får utge visst vederlag till fondbörsen vid övertagandet av rörelsen. För vederlaget finns ingen given beräkningsgrund utan detta bör fastställas till ett skäligt belopp och därvid får angivna förhållanden vägas in. Det är vidare att märka att vederlagets storlek har betydelse för bolaget på så vis att det får högre kostnader i sin rörelse ju större vederlaget är. Dessa kostnader försöker bolaget naturligtvis täcka med motsvarande intäkter vilket betyder att bolagets tjänster blir dyrare - dvs. den aktiesparande allmänheten drabbas av högre kostnader för de transaktioner som görs över börsen. Detta är inte en från allmänna synpunkter önskvärd effekt. Om bolagets kostnader inte skulle täckas av högre intäkter blir vinsten lägre. Detta skulle minska förutsättningarna för bolaget att självfinansiera nyinvesteringar. Dessutom skulle konkurrenskraften försämras. Detta är inte heller önskvärda effekter. Tvärtom bör eftersträvas att ge bolaget goda verksamhetsförutsättningar, särskilt under de inledande åren, vilket är till nytta för hela den svenska värdepappersmarknaden och därmed också samhällsekonomin. Att bolaget får en stabil ekonomisk grund i starten är viktigt för dess konkurrenskraft såväl på den inhemska marknaden som internationellt. Som utgångspunkt för bedömningen av vederlagets storlek bör an- vändas det bokförda värdet av fondbörsens nettotillgångar. Detta värde är också enkelt att fastställa. Med beaktande av de nackdelar som uppstår om vederlaget sätts allt för högt och med hänsynstagande till de blivande ägarnas bidrag till den nuvarande förmögenheten i fondbörsen, anser jag att hälften av nettotillgångarnas bokförda värde är ett skäligt vederlag. Med utgångspunkt i de tillgångsvärden som redovisats i fondbörsens balansräkning för bör dock en understa gräns för vederlaget vara 8 milj.kr. Fråga uppkommer då vad som skall ske med de medel som fondbörsen erhåller vid överlåtelsen av rörelsen till bolaget. Som tidigare nämnts fanns börsordning en bestämmelse som innebar att fondbörsens tillgångar, i händelse av fondbörsens upphörande, skulle användas för ändamål som står börsverksamheten nära. Enligt min mening bör medlen användas på ett sätt som i ett internationellt perspektiv främjar den svenska kapitalmarknaden på lång sikt. har bildats Stiftelsen med ändamål att främja forskning i kapitalmarknadsfrågor, främst rörande sparande, kapitalanvändning samt kapitalmarknadens funktion och internationalisering. Stiftelsen äger främja sitt ändamål genom anslag till olika forskningsprojekt samt genom att sammanföra forskare med företrädare för kapitalmarknaden. Jag finner att en lämplig användning av medlen är att föra dessa till stiftelsen. Teckning av aktier i det nya bolaget framgått avses börsmedlemmar och emittenter få rätt att teckna aktier i det nya bolaget. Statens obligationslån är inregistrerade vid fondbörsen, vilket innebär att staten - genom - får teckningsrätt. Denna rätt bör utnyttjas. Enligt vad som upplysts mig avses det nya bolaget få ett aktiekapital om ca 50 milj.kr. Med den tidigare angivna fördelningsprincipen, enligt vilken teckningsrätten fördelas inom de två grupperna medlemmar och emittenter efter hur stora avgifter som erlagts till fondbörsen, kan statens andel av aktiekapitalet i runda tal komma att uppgå till . För att staten skall kunna delta i aktieteckningen bör bemyndiga regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, att för statens räkning teckna aktier i det nya bolaget. Det belopp som behövs för aktieteckningen bör göras tillgängligt genom ianspråktagande av medel inom det under sjunde huvudtiteln för /93 föreslagna förslagsanslaget D2 : Kostnader för upplåning och låneförvaltning. Regeringen utgår från att beloppet ryms inom nu budgeterad anslagsnivå. 5 Prospekt utanför börs, m.m. Mitt förslag: För att skapa garantier för god och utförlig information när fondpapper och andra finansiella instrument bjuds ut till allmänheten införs generella regler om skyldighet att upprätta en särskild redogörelse för erbjudandet (prospekt). Prospekt skall upprättas såväl när en utgivare vid emission av fondpapper riktar erbjudande till allmänheten som när någon erbjuder allmänheten att köpa eller sälja finansiella instrument. Förslaget innebär en anpassning till EG:s prospektdirektiv. Kommitténs förslag: Kommittén föreslår utvidgade regler om informationsskyldighet för aktiebolag vilkas aktier och vissa andra fondpapper utan att vara inregistrerade vid en börs är spridda bland minst 200 ägare. Enligt kommittén bör dessa bolag utge särskilda emissionsprospekt vid erbjudande och också avge delårsrapport. Vidare bör de krav på bokslutskommuniké, särskild information om viktiga händelser och offentliggörande av anmärkningar i revisionsberättelse, som gäller bolag på den s.k. O-listan lagfästas för nämnda aktiebolag. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, däribland , bankinspektionen, och LO ställer sig positiva till den utökade informationsskyldigheten för nu aktuella aktiebolag. Emellertid är flertalet av de remissinstanser som närmare behandlat förslaget kritiska och pekar på flera svårigheter med de föreslagna bestämmelserna. Bankorganisationerna och samt och är kritiska mot att ytterligare en grupp av företag skall särbehandlas. Riksbanksfullmäktige anser det principiellt felaktigt att finansinspektionen, som är en tillsynsmyndighet för finansiella institutioner, får tillsyn över ett stort antal icke-finansiella företag. Även styrelsen för liksom bankorganisationerna och är skeptiska mot att finansinspektionen skall utöva tillsyn över nämnda företag. Bankinspektionen anser det tillräckligt att det i lag anges att ifrågavarande bolag är skyldiga att upprätta prospekt med visst innehåll och offentliggöra viss information utan att det i lagen ställs krav på att efterlevnaden av bestämmelserna skall övervakas av en myndighet. Hearingsynpunkter: vidhåller kritiken mot att ge finansinspektionen ansvar för icke-finansiella företag. Enligt bör, för det första, granskningen ges en så liten omfattning som möjligt. För det andra bör den institutionella lösningen vara sådan att granskningen inte ger intryck av kvalitetsprövning från myndigheternas sida. En förnyad prövning av alternativet att ge patent- och registreringsverket ansvar för denna verksamhet bör därför göras. anser att principen bör vara att prospekt som berör bolag som har något värdepapper inregistrerat eller noterat vid en börs hanteras av börsen; andra prospekt ges in till inspektionen. Vidare har inspektionen påpekat att den som ger in ett prospekt till inspektionen bör betala en avgift för detta. Enligt inspektionen är det inte rimligt att hanteringen av prospekt skall bekostas av institut under tillsyn. Syftet med prospekt vid t.ex. emission eller introduktion på börs är att förmedla information på vilken placerarna skall kunna grunda sina placeringsbeslut. I flertalet fall är dessa beslut av stor ekonomisk betydelse för placerarna. Det är följaktligen av stor vikt att uppgifterna i ett prospekt är korrekta och på ett tillförlitligt sätt visar risktagandet med investeringen. Enligt 4 kap. 18 § aktiebolagslagen (1975:1385), 4 kap. 19 § bankaktiebolagslagen (1987:618) och 4 kap. 20 § försäkringsrörelselagen (1982:713) är vissa bolag skyldiga att upprätta en särskild redogörelse för bolagets förhållanden (emissionsprospekt) när bolaget offentliggör eller på annat sätt till en vidare krets riktar inbjudan att förvärva aktier eller teckningsrätter i bolaget. Skyldighet att upprätta emissionsprospekt föreligger dels om tillgångarnas nettovärde i bolaget enligt fastställda balansräkningar överstiger ett gränsbelopp som motsvarar 1 000 basbelopp, dels om antalet anställda hos bolaget i medeltal överstigit 200, dels om bolagets aktier eller skuldebrev är noterade vid . Dessutom krävs att vederlaget kan komma att uppgå till minst 1 milj.kr. Skyldighet att upprätta prospekt föreligger också vid inbjudan att förvärva vissa typer av skuldebrev eller optionsbevis eller vinstandelsbevis. Skyldighet att upprätta emissionsprospekt föreligger vidare när en aktieägare i ett sådant bolag ämnar sälja aktier, teckningsrätter, vissa typer av skuldebrev eller vinstandels- bevis under sådana former att prospekt skall upprättas. Även i dessa fall åligger det bolaget att upprätta prospektet. För att ett bolag skall kunna upprätta ett prospekt skall aktieägaren underrätta styrelsen i bolaget om planerna senast före den dag då inköp tidigast avses kunna ske. Regler om innehållet i emissionsprospekt finns i 4 kap. 20-24 §§ aktiebolagslagen. Ett emissionsprospekt skall bl.a. innehålla balans- och resultaträkningar avseende . Vidare skall lämnas upplysning om sådana för bedömning av bolagets verksamhetsresultat och ställning viktiga förhållanden och om händelser i övrigt av väsentlig betydelse för bolaget vilka hänför sig till tiden efter utgången av . Prospektet skall även innehålla en kortfattad historik över bolaget och dess verksamhet, redogörelse för bolagets och, om dotterföretag finns, koncernens verksamhet, råvarutillgångar, produkter och driftställen samt för dess ställning inom branschen, uppgifter om bolagets styrelseledamöter, revisorer och ledande befattningshavare samt redogörelse för ägar- och rösträttsförhållanden i bolaget. Börsbolag har till skillnad från övriga bolag rätt att utelämna den historiska beskrivningen av verksamheten.