prop · GF03112 · 1992-01-01 00:00:00 — I kommentaren till paragrafens första stycke anges att det är avsett att delägare i ett handelsbolag inte skall få rätt till en F-skattesedel på grund av den verksamhet som bolaget bedriver, trots att bolagets inkomst skall taxeras hos delägarna. Uttalandet gäller oavsett om handelsbolaget såsom likställt med skattskyldig enligt 2 § 1 mom. skulle kunna tilldelas F-skattesedel med tillämpning av bestämmelsen i sista stycket. Att delägare i handelsbolag inte i denna egenskap skall få tilldelas en F-skattesedel bör framgå av lagtexten. Lagrådet föreslår därför att till sista stycket i 33 b § fogas en mening av följande lydelse: ''''''''F- skattesedel får inte utfärdas för en delägare i ett handelsbolag enbart på grund av intäkt som han åtnjuter i denna egenskap''''''''. 39 § 1 mom., 39 a § och 40 § 1 mom. Det remitterade förslaget innebär att vissa grundläggande bestämmelser om skyldigheten att göra skatteavdrag och om betydelsen av att mottagaren har en F- skattesedel tas in i 39 § 1 mom. Detta moment innehåller i övrigt de detaljerade bestämmelserna om skatteavdrag för kvarstående skatt. Den nya 39 a § föreslås innehålla dels vissa bestämmelser om skyldigheten för den som tar emot ersättning för arbete att till den som ger ut ersättningen lämna upplysning om sitt skattsedelsinnehav, dels bestämmelser som har nära samband med de nya bestämmelserna i 39 § 1 mom. om betydelsen av ett innehav av en F-skattesedel. I 40 § 1 mom. första stycket finns bestämmelser som reglerar ersättningsmottagarens skyldighet att visa upp skattsedel eller motsvarande för arbets- eller uppdragsgivaren. Enligt lagrådets mening vinner bestämmelserna i överskådlighet om de disponeras om enligt följande. Bestämmelserna i 39 a § om skyldigheten att lämna upplysning om skattsedelsinnehavet förs över till 40 § 1 mom. första stycket. Återstående bestämmelser i 39 a § förs samman med de nya bestämmelserna i 39 § 1 mom. om skatteavdrag för preliminär skatt. Den föreslagna 39 a § utgår således. Bestämmelserna i 39 § 1 mom. om skatteavdrag för kvarstående skatt bryts ut till ett särskilt moment som betecknas 39 § 1 a mom. En ändring i sak synes också motiverad. Ett viktigt inslag i det föreslagna systemet är att den som betalar ut en ersättning för arbete under vissa förutsättningar skall kunna lita på och ta för god en uppgift från mottagaren om att denne har en F-skattesedel. Enligt förslaget skall således en uppgift tas för god, om uppgiften tagits in i en faktura. Lagrådet ifrågasätter om inte formuleringen av detta villkor blivit för snäv. Det synes stå bättre i överensstämmelse med de föreslagna reglernas uppbyggnad i övrigt och intentionerna bakom den aktuella bestämmelsen att låta även uppgifter som lämnats i t.ex. en anbudshandling eller i ett av båda parter undertecknat avtal få samma verkan. Lagrådet förordar en sådan utformning av lagtexten. De centrala bestämmelser som enligt lagrådets förslag till ändrad disposition samlas i 39 § 1 mom. bör -- utan att sakinnehållet går förlorat -- kunna förkortas betydligt. Huvudregeln är att skatteavdrag för preliminär skatt inte skall ske om mottagaren av ersättningen vid utbetalningstillfället innehar en F-skattesedel. Av skäl som utförligt redovisats i remissprotokollet bör skatteavdrag få underlåtas också i de fall då mottagaren haft en F- skattesedel då ersättningen bestämdes (men inte längre innehar den vid utbetalningstillfället). Det ligger i sakens natur och behöver knappast uttryckligen anges att den som vill göra gällande att mottagaren hade en F-skattesedel måste kunna dokumentera ersättningen bestämdes. En uppgift i en anbudshandling, en faktura eller någon därmed jämförlig handling bör i princip kunna tas för god, vilket innebär att skyldigheten att göra skatteavdrag faller bort även om uppgiften än den då ersättningen bestämdes eller betalades ut skulle visa sig vara oriktig. Vid samtidigt innehav av A- och F-skattesedel bör de regler som i remissprotokollet föreslagits för detta fall träda i funktion. I enlighet med det sagda föreslår lagrådet att bestämmelserna i 39 § 1 mom. om skatteavdrag för kvarstående skatt bryts ut till ett nytt moment, 39 § 1 a mom., och att 39 § 1 mom. och 40 § 1 mom. första stycket ges följande lydelse: ''''''''39 § 1 mom. Vid utbetalning av kontant ersättning för arbete skall den som betalar ut ersättningen göra avdrag för betalning av mottagarens preliminära A-skatt (skatteavdrag). Skyldighet att göra skatteavdrag föreligger inte om 1. det kan antas att vad en arbetsgivare kommer att betala ut till arbetstagaren under inkomståret inte uppgår till , 2. ersättningen betalas ut av ett handelsbolag och mottagaren är delägare i bolaget. Skyldighet att göra skatteavdrag föreligger inte heller, om den som tar emot ersättningen har en F-skattesedel antingen när ersättningen för arbetet bestäms eller när den betalas ut. En uppgift om innehav av en F-skattesedel får tas för god om den lämnas i en anbudshandling, en faktura eller någon därmed jämförlig handling, som även innehåller uppgifter om utbetalarens och betalningsmottagarens namn och adress eller andra för identifiering godtagbara uppgifter samt uppgift om betalningsmottagarens personnummer eller organisationsnummer. Det som sagts i andra meningen gäller dock inte om den som betalar ut ersättningen känner till att uppgiften om innehav av en F-skattesedel är oriktig. Om betalningsmottagaren har både en F-skattesedel och en A-skattesedel får skatteavdrag underlåtas bara om F- skattesedeln skriftligen åberopas. Görs detta, anses mottagaren ha endast en F-skattesedel. I annat fall anses han ha endast en A-skattesedel. I fråga om ersättning som avses i 3 § 2 mom. andra stycket skall han alltid anses ha endast en A-skattesedel. En sådan uppgift om innehav av en F-skattesedel som enligt andra stycket får tas för god gäller även som skriftligt åberopande av F-skattesedeln.'''''''' ''''''''40 § Den som skall ta emot ersättning för arbete är skyldig att upplysa den som betalar ut ersättning om vilken skattsedel på preliminär skatt han har. Om han skall vidkännas avdrag för preliminär A-skatt på ersättningen skall han visa upp en skattsedel på sådan skatt för utbetalaren. I annat fall skall han visa upp ett intyg av skattemyndighet att han inte har att betala preliminär A-skatt eller en F-skattesedel eller ett F- skattebevis, om han inte enligt 39 § 1 mom. tredje stycket lämnar en sådan uppgift om innehav av en F-skattesedel som får tas för god. . . för månadslön.'''''''' Andra meningen i paragrafen innehåller att vad som föreskrivs i första meningen inte gäller om det arbete för vilket ersättning betalas ut har utförts av en arbetstagare som hyrts ut enligt bestämmelserna i lagen (1991:746) om privat arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft. En arbetstagare som ställts till förfogande i överensstämmelse med reglerna i den nämnda lagen är alltid att anse som arbetstagare hos uthyraren och inte hos en sådan utbetalare av ersättning som avses i förevarande paragraf. Andra meningen i paragrafen är därför överflödig och bör utgå ur förslaget. Denna paragraf handlar om sanktionen för den som i en av honom bedriven näringsverksamhet har betalat ut ersättning för arbete till någon som har en F-skattesedel, när utbetalaren underlåtit att göra anmälan enligt 40 a § trots att han varit skyldig att göra det. Skyldighet att göra sådan anmälan föreligger om det är uppenbart att arbetet har utförts under sådana förhållanden att den som utfört arbetet är att anse som anställd hos utbetalaren. Någon tid inom vilken anmälan skall göras är inte uttryckligen föreskriven i lagförslaget. Det är dock tydligt att anmälan måste göras i nära anslutning till utbetalningstillfället, om inte bestämmelserna skall bli verkningslösa. Underlåtenhet att göra anmälan enligt 40 a § torde ofta inte bli upptäckt förrän vid en närmare granskning av utbetalarens och betalningsmottagarens skatteförhållanden. Det är givetvis inte tillfredsställande om utbetalaren kan undgå påföljd för sin underlåtenhet genom att göra anmälan på ett så sent stadium. Ett krav på att anmälan enligt 40 a § skall göras i samband med utbetalningen bör framgå av lagtexten i 75 c §. I övrigt bör denna disponeras så att första stycket anger huvudförutsättningen för att ålägga utbetalaren betalningsskyldighet för betalningsmottagarens obetalda skatt, nämligen att utbetalaren underlåtit att i samband med utbetalningen göra anmälan enligt 40 a § trots att han varit skyldig att göra det. Andra och tredje styckena bör innehålla bestämmelserna om betalningsskyldighetens omfattning i olika fall. I fjärde stycket slutligen bör föreskrivas att betalningsskyldighet inte får åläggas utbetalaren, om betalningsmottagaren betalat sin preliminära F-skatt för uppbördsåret inom föreskriven tid. Enligt lagrådets förslag får paragrafen följande lydelse. ''''''''75 c § Om den, som i en av honom bedriven näringsverksamhet betalar ut ersättning för arbete till någon som har en F-skattesedel, inte i samband därmed har gjort anmälan enligt 40 a § trots att han varit skyldig att göra det, får betalningsskyldighet åläggas honom enligt vad nedan sägs. I fall då arbetet har utförts av betalningsmottagaren själv eller, när betalningsmottagaren är ett handelsbolag, en delägare i bolaget, får betalningsansvar åläggas utbetalaren för betalningsmottagarens eller delägarens obetalda skatt intill ett belopp som svarar mot av ersättningen för arbetet. Om arbetet i annat fall har utförts av en annan person än betalningsmottagaren, får utbetalaren åläggas betalningsskyldighet för skatt som belöper på ersättningen för arbetet, i den mån betalningsskyldighet enligt 75 eller 77 § har ålagts betalningsmottagaren eller någon annan som varit arbetsgivare åt den som utfört arbetet, samt för dröjsmålsavgift som belöper på skattebeloppet. Betalningsskyldighet får inte åläggas enligt denna paragraf, om betalningsmottagaren har betalat sin preliminära F-skatt för uppbördsåret inom föreskriven tid.'''''''' I förslagen till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring och till lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare bör göras ändringar i konsekvens med vad lagrådet förordat i fråga om förslaget till lag om ändring i uppbördslagen. I övrigt lämnar lagrådet förslagen utan erinran. Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)3 Lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter50 Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring53 Lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter59 Lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare61 Lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster65 Lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343)66 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Behovet av en reform70 Kritiken mot nuvarande ordning71 Grunderna i ett nytt system76 Fysiska personers skattsedlar på preliminär skatt78 Rättsverkningar av skattsedlar på preliminär skatt som innehas av fysiska personer83 Juridiska personers skattsedlar på preliminär skatt90 Rättsverkningar av skattsedlar på preliminär skatt som innehas av juridiska personer94 Tidpunkt för preliminärskattesedlarnas rättsverkningar98 Underlaget för beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter102 Solidarisk och subsidiär betalningsskyldighet105 Återkallelse av fysiska personers F-skattesedlar117 Återkallelse av juridiska personers F-skattesedlar123 Tidpunkt för återkallelsens rättsverkningar127 Ny F-skattesedel efter återkallelse128 Tillämpningsområdet för nuvarande bestämmelser om förhandsbesked och eftergift 135 Närmare om skatteavdrag på biinkomster136 Uppbörd av F-skatt och särskild A-skatt144 Gallring av bolags- och föreningsdeklarationer148 Förslaget till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272)154 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter188 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring189 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter192 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare195 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster198 Förslaget till lag om ändring i skatteregisterlagen (1980:343)198 Sammanfattning av promemorians förslag200 Förteckning över remissinstanser (departementspromemorian)205 Förteckning över remissinstanser (RSV:s förslag om artistskatt)206 1 Lagen omtryckt 1991:97. 2 Senaste lydelse 1991:697. 3 Senaste lydelse 1991:1869. 4 Senaste lydelse 1991:1835. 5 Senaste lydelse 1991:697. 6 Senaste lydelse 1991:697. 7 Senaste lydelse 1991:1908. 8 Senaste lydelse 1991:1835. 9 Senaste lydelse 1991:1908. 10 Senaste lydelse 1991:1908. 11 Senaste lydelse se prop. om ett nytt avgiftssystem vid försenade skattebetalningar m.m. 12 Lydelse enligt prop. 1991/92:82. 13 Senaste lydelse se prop. om ett nytt avgiftssystem vid försenade skattebetalningar m.m. 14 Senaste lydelse 1991:1908. 15 Senaste lydelse 1991:1908. 16 Senaste lydelse 1991:1908. 17 Senaste lydelse 1991:1908. 18 Senaste lydelse 1991:1908. 19 Senaste lydelse 1991:503. 1 Senaste lydelse 1990:1136. 2 Senaste lydelse 1990:1136. 3Senaste lydelse 1990:1136. 4 Senaste lydelse 1990:1136. 1 Lagen omtryckt 1982:120. 2 Senaste lydelse 1991:689. 3 Senaste lydelse 1990:657. 4 Senaste lydelse 1991:1839. 5 Senaste lydelse 1989:432. 1 Lagen omtryckt 1989:633. 2 Senaste lydelse 1990:1429. 3 Senaste lydelse se lagrådsremiss om civilt försvar. 1 Lagen omtryckt 1991:98. Senaste lydelse av 21 § se lagrådsremiss om ett nytt avgiftssystem vid försenade skattebetalningar m.m. 1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1991:688. 2 Senaste lydelse 1991:1846. 6.1 Förslaget till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272) Systematiken i uppbördslagen (1953:272), UBL, har i huvudsak behållits oförändrad. Skyldigheten att betala preliminär skatt avses således alltjämt åligga den skattskyldige. Den regeln gäller i princip också när den preliminära skatten skall betalas genom att arbetsgivaren gör skatteavdrag. Systematiken har dock ändrats på en väsentlig punkt. Huvudbestämmelserna om när de olika typerna av preliminär skatt skall användas har flyttats från 3 § 2 mom. och i stället tagits in i bestämmelserna om tilldelning av skattsedel på preliminär A- och preliminär F-skatt (33 a och 33 b §§). I 3 § regleras nu endast för vilka inkomster preliminär A-och F-skatt skall betalas och hur betalningen skall göras. I 3 § 4 mom. anges dock när särskild A-skatt skall betalas. En annan väsentlig ändring är att skyldigheten att göra skatteavdrag för betalning av preliminär skatt inte längre skall förutsätta att den utbetalda ersättningen utgör mottagarens huvudsakliga inkomst av tjänst. Skatteavdrag skall kunna komma i fråga beträffande all ersättning för arbete. Avdragsskyldigheten knyts endast an till vilken typ av skattsedel på preliminär skatt mottagaren av ersättningen har. En förutsättning för att skatteavdrag skall göras är sålunda att mottagaren har en A-skattesedel eller ingen skattsedel alls. Den som betalar ut en ersättning för arbete kan alltså med ledning av mottagarens skattsedel enkelt avgöra om han är skyldig att göra skatteavdrag eller inte. Han behöver inte ta ställning till hur ersättningen skall taxeras hos mottagaren. Begreppen arbetsgivare och arbetstagare har getts en väsentligt vidare betydelse i UBL. Genom anknytningen av avdragsskyldigheten till endast mottagarens skattsedelsinnehav har det skapats ett system med skatteavdrag även på biinkomster. Vidare har de nuvarande bestämmelserna i lagen (1990:326) om skatteavdrag i vissa fall från folkpension m.m., lagen (1990:327) om skatteavdrag från sjukpenning m.m. och lagen (1990:328) om skatteavdrag i vissa fall från artistersättning m.m. arbetats in i UBL. Dessa bestämmelser har i sak inte ändrats på annat sätt än att skyldigheten att göra skatteavdrag i några fall -- helt i linje med principen att skatteavdrag skall göras även på biinkomster -- har utökats. Ett flertal ändringar i lagtexten beror slutligen på att F- skattesedeln, som avses ha samma uppbördstekniska funktioner som den nuvarande B-skattesedeln, har ersatt denna skattsedel. I förtydligande syfte erinras i andra stycket, som är nytt, om att bestämmelserna om egenavgifter gäller även sådan särskild löneskatt som avses i 2 § lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. 2 § 1 mom. Av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.5) framgår att även ett handelsbolag skall kunna tilldelas antingen en F- eller en A-skattesedel trots att en sådan juridisk person inte är skattskyldig för inkomstskatt. Också i dessa fall skall skattsedeln vara avgörande för om skatteavdrag skall göras på ersättning för arbete som betalas ut till handelsbolaget. för skattskyldiga avses därför i tillämpliga delar gälla även i fråga om handelsbolag om inte annat framgår av sammanhanget. En bestämmelse om att handelsbolag i UBL skall likställas med skattskyldig om inte annat framgår av sammanhanget har därför tagits in i andra stycket, som är nytt. Ett handelsbolag skall sålunda kunna tilldelas skattsedel på preliminär skatt och vara skyldigt att betala preliminär A-skatt. Däremot skall ett handelsbolag inte betala vare sig F-skatt eller särskild A- skatt. Detta framgår av de nya bestämmelserna i 3 § 1 mom. tredje stycket. 2 § 2 mom. Bestämmelserna om vad som avses med begreppen arbetsgivare, arbetstagare och lön har flyttats från 39 § 1 mom. första stycket till detta moment som innehåller också andra definitioner. har alla tre begreppen getts en vidare betydelse än de har . I momentet har på lagrådets inrådan också tagits in en definition av begreppet näringsverksamhet. Med arbetsgivare avses inte bara den som betalar ut sådan ersättning som för mottagaren utgör dennes huvudsakliga inkomst av tjänst. Begreppet omfattar alla som betalar ut sådan arbetsersättning eller därmed likställd ersättning för vilken mottagaren skall betala preliminär A- skatt. Det innebär att man inte längre gör någon skillnad mellan huvudarbetsgivare och sidoarbetsgivare när det gäller skyldigheten att göra skatteavdrag. Det har inte heller någon betydelse till vilket inkomstslag ersättningen skall hänföras. Även den som betalar ut sådan ersättning för arbete som hos mottagaren skall taxeras som t.ex. inkomst av näringsverksamhet är att betrakta som arbetsgivare i UBL:s mening om ersättningen betalas ut till någon som har en A-skattesedel. Vilka ersättningar som likställs med arbetsersättning framgår av bestämmelserna i 3 § 2 mom. andra stycket. Med arbetsgivare likställs den som betalar ut sådan ränta eller utdelning som mottagaren är skyldig att betala preliminär A-skatt för. Vilka räntor och utdelningar det är fråga om framgår av 3 § 2 mom. tredje stycket. Med arbetstagare avses den som mottar sådan arbetsersättning och därmed likställd ersättning som han skall betala preliminär A-skatt för. I konsekvens med vad som avses gälla i fråga om arbetsgivare likställs den som mottar sådan ränta eller utdelning för vilken han skall betala preliminär A-skatt med arbetstagare. Genom att de som betalar ut här aktuella räntor och utdelningar har likställts med arbetsgivare och genom att mottagarna har jämställts med arbetstagare har nuvarande bestämmelser i 104 § kunnat utmönstras. Vissa betämmelser i UBL skall dock även fortsättningsvis inte gälla i fråga om ränta och utdelning. Detta anges i de aktuella bestämmelserna. Med lön avses sådan arbetsersättning eller därmed likställd ersättning som mottagaren skall betala preliminär A-skatt för. Begreppet har getts en vidare betydelse än det har . Det omfattar inte bara den huvudsakliga inkomsten av tjänst utan också biinkomster. Det har dessutom inte längre någon betydelse till vilket inkomstslag ersättningen skall hänföras vid taxeringen. Ersättning för arbete som skall taxeras som t.ex. inkomst av näringsverksamhet kan alltså i vissa fall anses vara lön. Detta gäller om mottagaren enligt bestämmelserna i 3 § 2 mom. första stycket är skyldig att betala preliminär A-skatt för ersättningen. I 21 § KL anges förutsättningarna för att en verksamhet skall anses som näringsverksamhet i skatterättslig mening. Det är i första hand fråga om rörelse, jordbruk och skogsbruk samt förvaltning av s.k. näringsfastigheter. För juridiska personer gäller emellertid enligt 2 § 1 mom. sjätte stycket lagen om statlig inkomstskatt att alla skattepliktiga intäkter, dvs. även intäkter av annan verksamhet än näringsverksamhet i egentlig mening, skall räknas till intäkt av näringsverksamhet. På lagrådets inrådan har i detta moment också tagits in en uttrycklig definition av begreppet näringsverksamhet. Av definitionen framgår att med näringsverksamhet avses verksamhet av sådant slag att intäkten räknas till intäkt av näringsverksamhet för mottagaren. När det är fråga om juridiska personer omfattar begreppet all verksamhet som ger skattepliktig intäkt. För de fall då verksamheten bedrivs i handelsbolag klargörs att det avgörande är om intäkten för någon delägare i bolaget utgör intäkt av näringsverksamhet. I momentets inledning har slutligen gjorts en redaktionell ändring. 2 § 4 mom. Den preliminära B-skatten har slopats. Uppbörden av den preliminära F-skatten avses i huvudsak ske på samma sätt som gäller i fråga om B-skatt. Nuvarande bestämmelser om skattereduktion skall sålunda iakttas även vid debiteringen av preliminär F-skatt. Detsamma skall gälla vid debitering av särskild A-skatt. Bestämmelserna i tredje stycket har utformats i enlighet med detta. Vidare har nuvarande bestämmelse om att skattereduktionen skall beaktas även vid fastställande av preliminär A-skatt justerats eftersom skattereduktion på grund av underskott av kapital inte kan beaktas vid fastställande av källskattetabellerna. Sådant underskott får däremot beaktas när den preliminära A-skatten beräknas enligt särskild beräkningsgrund (3 § 2 mom.) eller enligt jämkningsbeslut (45 § 1 mom.). Slutligen har redaktionella ändringar gjorts i såväl första som tredje stycket. 3 § 1 mom. Ändringarna i första stycket föranleds av att preliminär F- och särskild A-skatt skall beräknas även med hänsyn till sådan mervärdeskatt som den skattskyldige skall redovisa i sin allmänna självdeklaration. Stycket har också redigerats om. Till andra stycket, som är nytt, har från 3 § 2 mom. första stycket flyttats bestämmelserna om hur den preliminära skatten skall tas ut. Bestämmelserna har ändrats på det sättet att den preliminära B-skatten ersatts med preliminär F-skatt. Vidare har särskild A-skatt kommit till. Dessutom anges på vilket sätt, genom skatteavdrag eller särskild debitering, den preliminära skatten skall betalas. Att den preliminära skatten kan betalas även på annat sätt, genom s.k. fyllnadsinbetalning, framgår av sista meningen. Flyttningen har vidtagits av redaktionella skäl. De efterföljande tre momenten har därigenom uteslutande kunnat ägnas åt särskilda bestämmelser om preliminär A-skatt, preliminär F-skatt resp. särskild A-skatt. I tredje stycket, som också är nytt, anges att handelsbolag i vissa fall skall betala preliminär A-skatt trots att slutlig skatt inte kan komma i fråga för sådana bolag. 3 § 2 mom. Bestämmelserna i nuvarande första stycket har, efter viss omarbetning, flyttats till 3 § 1 mom. andra stycket (se kommentaren till detta moment). Nuvarande bestämmelser i 3 § 2 mom. 1 och 2 anger i vilka fall preliminär A- resp. preliminär B-skatt skall betalas. Systematiken har ändrats. Huvudbestämmelserna om när de olika typerna av preliminär skatt skall användas har tagits in i bestämmelserna om tilldelning av skattsedel på preliminär A- och preliminär F-skatt (33 a och 33 b §§). I 3 § 2--4 mom. regleras nu endast för vilka inkomster preliminär skatt skall betalas. I 4 mom. anges dock även när särskild A-skatt skall betalas.