prop · GF0393 · 1992-01-01 00:00:00 — 10.7 Lagen om förmånsberättigade skattefordringar m.m. 1 § Förmånsrätt enligt lagen omfattar inte restavgift. Inte heller dröjsmålsavgift skall vara förenad med förmånsrätt. 10.8 Lagen om överlastavgift 9 § Ändringen klargör att vägtrafikskattelagens bestämmelser om dröjsmålsav gift skall tillämpas även i fråga om överlastavgift. 10.9 Studiestödslagen 8 kap. 16 § En mycket stor grupp av sådana fordringar som påförs restavgift med stöd av 64 § UBL är årsbelopp och andra avgifter som skall betalas en ligt bestämmelserna i 8 kap. studiestödslagen. Avgiften tas dock ut först om kravet överlämnas till indrivning. Enligt 8 kap. 1 § studiestödsförordningen (1973:418) uttas en avgift för ad ministrativa kostnader vid påminnelse om förfallna årsbelopp. Denna avgift är . för varje påminnelse. Som framgår av avsnitt 6 fö reslår jag att så gott som alla fordringar som överlämnas till indrivning skall påföras en grundavgift hos kronofogdemyndigheten. Vid indrivning av obe talda avgifter enligt studiestödslagen kommer således både påminnelseavgift och grundavgift i utsökningsmålet att avkrävas gäldenären. Med hänsyn till dessa båda avgiftspåslag är det inte lämpligt att också belasta en försenad betalning av studiemedelsavgift med dröjsmålsavgift. Jag föreslår därför att det i studiestödslagen införs en bestämmelse som undantar årsbelopp och andra avgifter enligt lagen från dröjsmålsavgift. Därmed blir ordningen den samma som för TV- och parkeringsavgifter som inte heller kan förenas med avgift enligt UBL men väl med annan avgift enligt särskilda regler. 10.10 Utsökningsbalken 15 kap. 1 § När det nu införs en möjlighet att ta ut förrättningskostnader för införsel uppkommer frågan hur dessa kostnader skall tas ut. Enligt min mening är det lämpligt att kostnaderna får tas ut i samma ordning som huvudford ringen. Härav följer att förrättningskostnaderna uttryckligen måste anges i paragrafen. 15 § Bestämmelsen i det nya andra stycket reglerar ersättningens företrädesrätt i förhållande till införselfordringen. Ersättningen skall tas ut först sedan ford ringen eller fordringarna har tillgodosetts. 17 kap. 1 § Skälet till förändringen framgår av avsnitt 6. Ändringen innebär att rege ringen kan meddela föreskrifter om utsökningsavgifter även i utsökningsmål som verkställs genom införsel. 3 § Som framgår av avsnitt 6 föreslås det att den som ansöker om införsel inte skall svara för förrättningskostnad som inte kan tas ut hos gäldenären. Be stämmelsen därom i det nya andra stycket tar sikte på enskilda mål (mål om verkställighet av underhållsbidrag). Av 13 § följer nämligen redan att sökan dena i alla typer av allmänna mål är befriade från ansvar för förrättningskost naderna. 7 § Av 6 § följer att kronofogdemyndigheten skall ta ut förrättningskostnad utan särskild begäran. Någon ansökan från sökanden krävs således inte. Av det nya tredje stycket i 7 § följer att förrättningskostnaden i allmänna mål genast får tas ut genom införsel hos gäldenären. 10.11 Lagen om avdrags- och uppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar 7 § Ändringen är föranledd av att restavgiften ersätts med en dröjsmålsavgift och av att tilläggsavgiften avskaffas. 15 § Enligt 12 § kan en uppdragsgivare drabbas av ansvar för uppdragstagares skatt om han inte fullgör sin skyldighet att göra skatteavdrag. I 13 § finns en liknande bestämmelse för den som är skyldig att i sin självdeklaration lämna upplysning om utbetald ersättning. I båda fallen är ansvaret för skatten förenat med en skyldighet att betala restavgift. Uppdragsgivare som är skyldig att erlägga restavgift blir med förslaget skyldig att betala dröjsmålsavgift från den dag då beloppet skulle ha betalats om det hållits inne. Däremot skall uppgiftsskyldig som blir betalningsansva rig enligt 13 § inte betala dröjsmålsavgift. 19 § Ändringen är av samma innebörd som i 76 § UBL. Skälet till förslaget fram går av kommentaren till den paragrafen. 22 § Paragrafen reglerar ställföreträdares betalningsskyldighet. Ändringen har samma innebörd som ändringen i 77 a § UBL och innebär att ställföreträda res ansvar för innehållet belopp också är förenat med en skyldighet att betala dröjsmålsavgift från det innehållna beloppet rätteligen skulle ha in betalats av uppdragsgivaren. 10.12 Lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter 5 kap. 8 § Av ordbytet i paragrafen följer att dröjsmålsavgift skall tas ut när skatt inte betalas inom föreskriven tid. Det framgår av 1 kap. 4 § andra stycket att be stämmelserna om skatt också gäller för bl.a. ränta och skattetillägg. 10 § Ändringen innebär att avgiftens beräkningsgrunder framgår genom en hän visning till UBL. 58 § 2 mom. UBL innehåller också en bestämmelse om av rundning av avgiften till hela krontal. 11 § Lydelsen av bestämmelsen om avgiftsbefrielse i första stycket har anpassats till motsvarande bestämmelse i 58 § 6 mom. UBL. Andra meningen i första stycket är inte längre nödvändig i det nya förfarande som infördes . Av 1 kap. 4 § andra stycket LPP framgår att bestäm melserna om skatt också skall gälla för dröjsmålsavgift. Beslut om dröjs målsavgift kan således omprövas och överklagas i den ordning som gäller för beskattningsbeslut. Nuvarande andra stycket har utgått. Något bemyndigande i lag behövs inte beträffande de verkställighetsföreskrifter som lagen kan behöva kom pletteras med. 12 § Andra stycket har justerats i anledning av att beräkning av anståndsränta en ligt UBL föreslås ändrad och därmed kommer att överensstämma med den ordning som gäller enligt LPP. Genom det nya tredje stycket får beskattningsmyndigheten befria en skatt skyldig helt eller delvis från skyldigheten att betala ränta. Motsvarande möj ligheter till befrielse finns också i UBL och i förslaget till ändring i ML. Be frielsemöjligheten skall i enlighet med vad som gällt på uppbördsområdet tillämpas restriktivt och främst vid fel av beskattningsmyndigheten (jfr prop. 1989/90:74 s. 351). 14 § Ränta skall beräknas efter en räntesats som motsvarar av den statslåne ränta som gällde vid utgången av november föregående kalenderår (se av snitt 5.1). Räntan är skattefri resp. ej avdragsgill (19 och 20 §§ KL). 10.13 Lagen om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter 34 § I paragrafen görs den lagtekniska förändringen att bestämmelserna om av giftsberäkningen framgår genom en hänvisning till UBL. 40 § Ränta utgår efter en räntesats som motsvarar av den statslåneränta som gällde vid utgången av november närmast föregående kalenderår (avsnitt 5.1). Ränta skall beräknas även vid återbetalning av dröjsmålsavgift. 10.14 Lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare 2 § Bestämmelser om respitränta har införts i 14 § USAL. Förevarande paragraf har därför kompletterats med en definition av begreppet respitränta. 7 § Förändringen innebär att paragrafen enbart reglerar möjligheterna att få an stånd med att redovisa månadsavgift. Av 3 § andra stycket framgår att beslut avseende utländska arbetsgivare skall fattas av skattemyndigheten i Stock holms län. De nya tredje och fjärde styckena har utformats i enlighet med annan lagstiftning på skatte- och avgiftsområdet (jfr 2 kap. 9 § LPP och 22 a § ML). 10 § I andra stycket har införts ett tillägg för att klargöra att i ett beslut om årsav gift arbetsgivaravgifterna får hänföras till under utgifts året. 12 § Första stycket reglerar inom vilken tid månadsavgift skall betalas. Månadsav gift skall betalas inom den tid som gäller för avlämnande av deklarationen, alltså normalt den 18 i uppbördsmånaden efter den månad då lönen utgavs (4 § USAL och 54 § 1 mom. UBL). Har anstånd med redovisningen medgetts enligt 7 § skall månadsavgiften betalas senast den dag då deklarationen skall lämnas enligt anståndsbeslutet eller den tidigare dag skattemyndigheten be stämt. Enligt det nya andra stycket skall arbetsgivaravgifter som beslutats på an nat sätt än enligt första stycket betalas inom den tid som skattemyndigheten bestämmer. 13 § Anståndsränta skall enligt andra stycket beräknas efter en räntesats som motsvarar av den statslåneränta som gällde vid utgången av november det föregående året (se avsnitt 5.1). Ändringen i tredje stycket innebär att anståndsränta skall beräknas fr.o.m. den dag då beloppet skulle ha betalats om anstånd inte medgetts t.o.m. den dag då anståndstiden gått ut eller, om betalning skett , t.o.m. den dag betalning skett. Motsvarande ändring föreslås i 49 § 4 mom. UBL. Fjärde stycket har ändrats i anledning av att det av bestämmelserna om restitutionsränta i 24 § framgår att restitutionsränta skall beräknas på återbe talad anståndsränta. Vidare skall det inte längre vara en förutsättning för återbetalning av ränta att domstols dom vunnit laga kraft. Femte stycket föreslås slopat eftersom det av 28 § framgår att dröjsmålsav gift, som ersätter den tidigare restavgiften, skall tas ut om anståndsränta inte betalas i rätt tid. 14 § Bestämmelser om respitränta har införts USAL i enlighet med vad som gäl ler på skatteområdet i övrigt (se avsnitt 5.7). Reglerna har utformats med 32 § UBL som förebild. Respitränta enligt USAL skall dock inte tas ut när avgiftsbeloppet uppskattats med stöd av 10 § tredje stycket i avsaknad av uppbördsdeklaration. I sådant fall tas i stället dröjsmålsavgift enligt 28 § ut. har möjlighet att medge befrielse helt eller delvis från skyldigheten att betala respitränta om det finns synnerliga skäl. 21 § Det ansvar för arbetsgivaravgifter som kan drabba företrädare för arbetsgi vare som är juridisk person kan genom ändringen kombineras med en skyl dighet för företrädaren att betala dröjsmålsavgift från den dag arbetsgivarav gifterna skulle ha betalats. Paragrafen har också justerats i anledning av att 9 § föreslås byta beteckning till 12 §. 24 § Första stycket föreslås uttömmande reglera på vilket underlag restitutions ränta skall beräknas. I motsats till vad som tidigare gällt beträffande restav gift, föreslås att restitutionsränta skall beräknas på dröjsmålsavgift som beta las tillbaka. Ändringen i andra stycket innebär att restitutionsränta utgår även i de fall avgiftsbeloppet betalats tillbaka före året efter utgiftsåret. Resti tutionsränta skall beräknas från utgången av den månad då beloppet betala des in t.o.m. den månad då beloppet återbetalas. 27 a § Bestämmelserna har justerats i anledning av att bestämmelser om respit ränta införts i USAL. 28 § Dröjsmålsavgift kan enligt första stycket tas ut i tre situationer. 1 tas dröjsmålsavgift ut på arbetsgivaravgifter som tagits upp i en uppbörds deklaration inte betalas i rätt tid. Dröjsmålsavgift tas också ut när arbetsgi varavgifter bestämts skönsmässigt i avsaknad av uppbördsdeklaration även i det fall arbetsgivaren betalar beloppet inom angiven tid (punkt 2). Slutligen tas dröjsmålsavgift ut enligt punkt 3 när arbetsgivaravgifter i annat fall, ränta och avgiftstillägg inte betalas senast förfallodagen. 31 och 32 §§ Ändringarna föranleds av att 9 och 30 §§ har ändrat beteckning. 50 § Ändringen innebär bl.a. att beslut rörande dröjsmålsavgift kan omprövas. 76 § Ändringarna föranleds av att 30 § ändrat beteckning till 13 §. 10.15 10 kap. 29 § Den avgift som avses i 28 § skall betalas från det att domen eller beslutet om avgiften vann laga kraft. Därefter kan dröjsmålsavgift tas ut i enlighet med bestämmelserna i . 10.16 Tullagen 29 § Förutom att dröjsmålsavgiften ersätter restavgiften och att tilläggsavgiften avskaffas görs den förändringen att de närmare bestämmelserna om avgifts beräkningen anges genom en hänvisning till 58 § 2--5 mom. UBL. 32 § Ränta föreslås beräknas även på återbetalad dröjsmålsavgift (se avsnitt 5.1). 33 § Förslaget har kommenterats i avsnitt 5.1. 10.17 Vägtrafikskattelagen 60 § Sista meningen i andra stycket har slopats eftersom anståndsränta enligt UBL också föreslås beräknas från den dag skattebeloppet skulle ha betalats t.o.m. den dag anståndstiden gått ut. 61 § Genom ändringen anges att dröjsmålsavgift skall tas ut om skatt inte betalas inom föreskriven tid. Av 2 § följer att lagens bestämmelser om skatt också gäller för skattetillägg och ränta. 62 § Beräkningsgrunderna för dröjsmålsavgiften framgår genom en hänvisning till UBL. 63 § Ändringen är föranledd av ändringen i lagen om överlastavgift. Genom att den lagen hänvisar direkt till 61--63 §§ behövs inte hänvisningen i paragrafen till 58 § 2 mom. UBL. 10.18 Lagen om skatteavdrag i vissa fall från artistersättning m.m. 7 § Ändringen är endast en konsekvens av att dröjsmålsavgiften ersätter restav giften och av att tilläggsavgiften avskaffas. Inbetalningen av den innehållna skatt som avses i 5 § är inte fixerad till någon särskild uppbördsdag utan skall göras från det att avdraget gjordes. Därefter kan dröjsmålsavgift således tas ut. 10.19 Lagen om skatt på ränta på skogskontomedel m.m. 9 § Även i denna lag är ändringen endast en konsekvens av det nya avgiftssyste met. 10.20 Kommunalskattelagen 19 § Restitutionsränta enligt 50 § ML skall, i enlighet med vad som gäller för rän tor i annan lagstiftning vid återbetalning av skatt, vara skattefri. 20 § Ändringen föranleds av att respitränta och anståndsränta enligt UBL m.fl. lagar inte skall vara avdragsgilla vid taxeringen (se avsnitt 5.1). 11 Hemställan Jag hemställer att regeringen föreslår att anta förslagen till 1. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272), 2. lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 3. lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt, 4. lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt, 5. lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624), 6. lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69), 7. lag om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skatteford ringar m.m., 8. lag om ändring i lagen (1972:435) om överlastavgift, 9. lag om ändring i studiestödslagen (1973:349), 10. lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift, 11. lag om ändring i lagen (1976:339) om saluvagnsskatt, 12. lag om ändring i lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tul lar och avgifter, 13. lag om ändring i utsökningsbalken, 14. lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673), 15. lag om ändring i lagen (1982:1006) om avdrags- och uppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar, 16. lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisreglerings avgifter, 17. lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivnings myndigheter, 18. lag om ändring i lagen (1984:405) om stämpelskatt på aktier, 19. lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare, 20. lag om ändring i (1987:10), 21. lag om ändring i tullagen (1987:1065), 22. lag om ändring i vägtrafikskattelagen (1988:327), 23. lag om ändring i lagen (1989:41) om TV-avgift, 24. lag om ändring i utlänningslagen (1989:529), 25. lag om ändring i lagen (1989:532) om tillstånd för anställning på fartyg, 26. lag om ändring i lagen (1990:328) om skatteavdrag i vissa fall från artistersättning m.m., 27. lag om ändring i lagen (1990:676) om skatt på ränta på skogskontome del m.m., 28. lag om ändring i lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utom lands bosatta artister m.fl., 29. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 30. lag om ändring i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m., 31. lag om ändring i lagen (1992:000) om koncessionsavgift på televisio nens område. 12 Beslut Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition anta de förslag som föredraganden lagt fram. Sammanfattning I detta betänkande behandlar skatteindrivningsutredningen frågan om det kostnadspåslag som aktualiseras när skatt inte betalas i rätt tid. Nuvarande ordning innebär att det härvid tas ut en restavgift. Denna tas ut av den vid uppbördstillfället obetalda skatten, dock aldrig med mindre belopp än . Restavgiften är en fast avgift, vilket innebär att den tas ut med samma belopp oberoende av om skatten betalas efter uppbördstillfället. uppbörd pågår som regel några månader efter det egentliga uppbördstillfället. Fordringen är registrerad i det centrala skatteregistret. Om betalning inte inflyter överlämnas fordringen till kronofogdemyndigheten för indrivning. Fordringen registreras då som en skuldpost i utsökningsregistret och avförs ur skatteregistret. Att fordringen på detta sätt överförs mellan två skilda register i samband med att indrivningsuppdraget lämnas skapar speciella problem vid en ändring av avgiftskonstruktionen. Restavgifter inflyter till både uppbörds- och indrivningsmyndigheter, be roende på när skatten betalas. Enligt utredningens beräkningar inflöt 1987 125 milj.kr. i restavgifter till uppbördsmyndigheterna och 147 milj.kr. i avgifter till kronofogdemyndigheterna. Den kritik som har riktats mot restavgiften har främst gällt den omständig heten att avgiftens storlek inte är beroende av betalningsdröjsmålets längd. Avgiften främjar, sägs det, visserligen en betalning på förfallodagen men inte en skyndsam betalning därefter. Avgiften är ju densamma även om betalning inflyter först sedan extra uppbörds- och kanske t.o.m. indrivningsåtgärder har måst vidtagas. Likaså täcker inte avgiften det allmännas ränteförluster och kostnader om dröjsmålet med betalningen är långvarigt. Kritik har också riktats mot att den skattskyldiges avgiftskostnad är mycket hög vid korta betalningsdröjsmål. Detta har enligt kritiken medfört att antalet ären den om befrielse från och nedsättning av restavgiften är stort hos beskatt ningsmyndigheterna. Utredningen anser sammanfattningsvis att restavgiften skall fylla vissa funktioner, nämligen att främja den skattskyldiges intresse att betala på förfallodagen, att stimulera en skyndsam betalning beträffande dem som försummat att betala vid det ordinarie uppbördstillfället, att täcka uppbörds- och indrivningskostnaderna och att ersätta det allmännas ränteförluster. Den skattskyldiges kostnad bör alltså öka med betalningsdröjsmålets längd. Frågan om vilken konstruktion som härvid är att föredra -- uppräk nade avgiftspåslag eller en dröjsmålsränta i enlighet med räntelagens be stämmelser -- har bedömts utifrån hur de olika alternativen uppfyller funk tionskraven och vilka övriga för- och nackdelar de har. Utredningen förordar en konstruktion med fasta avgiftspåslag. Genom en successiv uppräkning av avgiften på uppbörds- och indrivningsstadierna främjas intresset av betalning före varje avgiftspåslag. relateras avgiftens storlek till längden på betalningsdröjsmålet och det allmännas väx ande ränteförluster och kostnader för uppbörds- och indrivningsåtgärder. Genom den stabilitet i kraven som fasta avgiftspåslag medför kan myndighe terna avisera de skattskyldiga om kontoställningen och ange avgiftens stor lek på utskickade krav. För de skattskyldiga blir avgiften mera rättvis än , vilket torde medföra en minskning av antalet ärenden om befri else och nedsättning. Ett fast avgiftspåslag är -- jämfört med ett datamaski nellt uträknat räntebelopp -- dessutom lätt att kontrollera och följa manuellt för de skattskyldiga och för myndigheterna t.ex. när ett avgiftsbeslut över klagas eller en återbetalning av en del av skattebeloppet/avgiftsunderlaget görs. Utredningen har funnit det ändamålsenligt att skilja på restavgiftens funk tioner hos uppbörds- och indrivningsmyndigheterna. Själva begreppet rest avgift härrör från en föråldrad ordning med särskild restföring av skatter och avgifter som inte betalades till uppbördsmyndigheten. Utredningen vill i stället för restavgift införa de nya begreppen uppbördsavgift och indrivnings avgift. Uppbördsavgift skall tas ut om skatten inte betalas vid det ordinarie uppbördstillfället, indrivningsavgift kan i förekommande fall tas ut om skat tefordringen har lämnats till indrivning. Uppbörds- och indrivningsavgif terna skall sinsemellan vara samordnade på så vis att indrivningsavgiften skall ses som en fortsättning på uppbördsavgiften. En utgångspunkt har varit att varje avgiftspåslag bör ske senast då den skattskyldiges kreditkostnad på grund av den redan påförda avgiften har blivit lägre än vad en alternativ bankränta skulle motsvara. Utredningen föreslår att uppbördsavgiften tas ut i två steg, nämligen i anslutning till det ordinarie uppbördstillfället och efter en av giftshöjning på uppbördsstadiet. Vid valet av tid punkt för avgiftshöjningen har utredningen stannat vid att föreslå att höj ningen tidigast inträder efter uppbördstillfället. Om beskattnings myndigheten har utskickat en handling med betalningspåmin nelse, bör avgiftshöjningen i stället inträda först om den skattskyldige inte betalar i enlighet med påminnelsen. Varje betalningsdröjsmål orsakar extra kostnader i den administrativa uppbördshanteringen. Utredningen föreslår att en minimiavgift om . alltid skall tas ut, således även i de fallen skattebeloppen betalas inom enmå nadsfristen. En uppbördsavgift som efter avgiftshöjningen uttas ger i princip staten tillräcklig ersättning för de ränteförluster och övriga kostnader som uppstår under uppbördsstadiet och under de inledande månaderna på indriv ningsstadiet. Utredningen föreslår att nästa avgiftshöjning, nu i form av en indrivningsavgift om , påförs vissa skuldposter efter ut gången av den månad skattebeloppet registrerades i utsökningsregistret. In hämtat statistikmaterial visar att det är på indriv ningsstadiet som flest skuldposter betalas fullt ut. Därefter avtar betalnings frekvensen på ett markant sätt. Utredningen förordar att indrivningsavgiften beräknas för av om kring från skattens registrering i utsökningsregistret. Det är den tid som en aktiv indrivning i allmänhet pågår. Med en uppbördsavgift om och en indrivningsavgift om kommer den skattskyldiges sammantagna kostnad för ''''''''skattekrediten'''''''' ned till en nivå som är jämförbar med en av dragsgill marknadsränta om 14--först när indrivningen har pågått un der . Enligt utredningens uppfattning är det därför inte motiverat med ett ytterligare avgiftspåslag. Utredningen föreslår i fråga om indrivningsavgiften att sådan avgift skall påföras endast om den uppgår till . Härigenom undantas de skuldposter som vid avgiftstidpunkten understiger . Den föreslagna beloppsgränsen innebär att av målen mot näringsidkare och av målen mot icke näringsidkare undantas från indrivningsavgiften. Utredningen har särskilt övervägt om det vid sidan av ett avgiftspåslag på indrivningssidan är motiverat att beträffande vissa typfall påföra den skatt skyldige en särskild ränta. Av intresse är framför allt de fall när den skatt skyldige av kronofogdemyndigheten beviljas uppskov med betalningen. Ut redningen har emellertid inte funnit skäl att föreslå bestämmelser om sär skild ränta. Utredningen föreslår slutligen bestämmelser om befrielse från eller ned sättning av avgift. För en ändring av avgiftsuttaget förutsätts dock att sär skilda skäl föreligger vid uppbördstillfället eller för resp. av giftshöjning. I de föreslagna bestämmelserna ges exempel på sådana sär skilda skäl men också exempel på omständigheter som inte bör medföra be frielse eller nedsättning. Med en tydlig reglering av rekvisiten för en avgifts ändring bör myndigheternas prövning av dessa ärenden kunna ske efter schablon i en större utsträckning än . Antalet ärenden om befrielse och nedsättning bedöms dessutom minska med mer än hälften av den nuvarande ärendemängden. Den föreslagna avgiftskonstruktionen inverkar på avgiftsintäkterna på så väl uppbörds- som indrivningsstadierna. Utredningens förslag får också ad ministrativa återverkningar hos uppbörds- och kronofogdemyndigheterna. Utredningen beräknar att förslaget sammantaget skulle medföra en årlig nettoökning av statens intäkter av dröjsmålsavgifter i storleksordningen 70--75 milj.kr. Sammanfattning av RSV:s förslag om räntebestämmelser i lagen om mervärdeskatt Bestämmelser om ränteberäkning i samband med inbetalning och återbetal ning av mervärdeskatt saknas f.n. i lagen (1986:430) om mervärdeskatt (ML).