prop · GG03100 · 1992-12-31 00:00:00 — Användningen av medlen för regionafeutvecklingsinsatser, det s.k. länsanslaget, bör så långt möjUgt styras avinitiativ och vara förankrad i strategin. Behovet av uppföljning bör starktunderstrykas. Länsstyrelsensuppgifter pä kommunikationsområdet är främst att -verka för att de nationeUamålen får genomslag på den regionala nivån utifrån en helhetssyn om framtidastrategiska behov -göra avvägning meUan regionalaoch lokala intressen samt awägning meUan trafiksfeg -delfe i planering avmfrasöiiktur samt svara för beredning och beslut som rör investeringar ilänstrafUcanläggningar (UTA) -ansvara för och regionaltsamordna olika organs insatser för trafiksäkerhetens främjande -ägna ökad uppmärksamhet åttiUståndsgivningen inom den yrkesmässiga trafiken samt åt uppföljningen avlämpUgheten hos dem som fått ttafiktiUstånd. Resultatbedömningoch fördjupad prövning Prop. Enligtreformen om samordnad länsförvaltning fick de nya länsstyrelsema ett vidgatansvar inom kommunikationsområdet i vid mening. De skaU ha ett sammanhålletansvar för såväl beredning som beslut som rör investeringar i regionala trafikanläggningar.Länsstyrelsema fick cxkså ett vidgat ansvar inom trafiksäkerhetens område.Länsstyrelsema har även ansvar för bil- och körkortsregister cxh frågor rörandeden yrkesmässiga trafiken. Dessa frågor behandlas under avsnittet Övriga förvaltningsuppgifter. Enligt de särskUcfe direktiven tiU den fördjupadeprövningen av länsstyrelsema skaU det göras en samlad analys av områdetnäringsUv och infrastmktur. Arbetet med infrastmkturfrågoma inomkommunikationsområdet utgör en viktig del härav. I den särskilcfe rapporten txhden fördjupade anslagsframställningen skuUe ange lämpUgaresultetmått samt göra kvalitetiva bedömningar av msatsema inom området. De fleste länsstyrelser har dock haft svårt attfinna lämpliga resultetmått inom kommunikationsområdet. ResultetredovisningamainnehåUer snarare verbala beskrivningar av projekt, utredningar etc. somgenomförts än konkrete och jämförbara mått. En förklaring tiU svårighetema medatt kvantifiera resulteten är att kommunikationsområdet är ett område avsamverkansnatur. är oftast bara en part bland flera i ettprojekt. Sådant utvecklingsarbete rymmer i sig problematiken med att lyfte utoch beskriva värdet av den egna insatsen. Flertalet länsstyrelser anger kommunikationsområdetsom en central sektor i det strategiska cxh framtidsinriktede arbetet. ManframhåUer dcxk de bristande resursema som ett hinder för önskvärdainfrastmkturredovis-ningar. När det gäller länstrafikanläggningama måsteförändringsarbetet, med hänsyn tiU de tillgängliga investeringsmedlen, ses påmycket lång sikt. Verksamhetsinrikmingenpå dette område Ugger fast. uppgift att verka för att denationeUa målen får genomslag på den regionala nivån innefattar påkommunikationsområdet såväl övergripande planerings-och utvecklingsuppgiftersom trafiksäkerhetsarbete. Ur regeringens synvinkel har länsstyrelsema enviktig roU att spela genom att göra regionala avvägningar meUan frågor somgäUer fysisk planering, miljö, försvar/beredskap etc. Länsstyrelsemas kompetenscxh delaktighet i beslutsprocessen skaU garantera att de regionala aspektemablir belyste. Tendensen att skapa större regionala organisationerbland övriga myndigheter på det infrastmkturella området stäUer krav pålänsstyrelsema att utveckla samarbetet över länsgränsema inomkommunikationsområdet. Arbetet med mål- och resultetstyming bör fortgåäven inom kommunikationsområdet. En viktig del därvid är att formulera mål fördet regionala arbetet samt att utveckla metcxler för uppföljning ochutvärdering. Ävenyrkestrafikfrågor är en viktig uppgift på kommunikationsområdet. Under mbrikenÖvriga förvaltningsuppgifter behandlar jag vikten av en ökad tUlsyn frånlänsstyrelsens sicfe. 1992/93:100 BU. LänsstyrelsemaskaU anlägga en helhetssyn på utbUdningssystemet i ett regionaltutvecklingsperspektiv. Länsstyrelsema har en viktig roU i dialogen med bl.a. näringsUvoch kommuner i en utbUdningsplane-ring som främjar regional utveckling.Länsstyrelsema skaU särskUt -förse uruversitet cxh högskolormed planeringsunderlag -medverka tiU att kommunemasställningstegande vid dimensionering cxh lokalisering av gymnasieutbUdnmgsätts in i ett övergripande regionalt perspektiv -samverka över länsgränsema - initiera samverkansprojekt med regionalpoUtiskmriktning. LänsstyrelsensstälUung på utbildningsområdet har i och med reformen om samordnadlänsförvaltning stärkts med en länsexpert. DeutbiJdningspoUtiska målen för den högre utbUdningen har av stetsmaktemaslagits fast i propositionen Universitet cxh högskolor - Frihet för kvalitet(prop. 1992/93:1, bet. I992/93:UbU3, rskr. 1992/93:103). På högskoleområdet harlänsstyrelsema till uppgift att bidra med planeringsunderlag som kan användasav högskolemyndighetema i deras arbete. På arbetsmarknadsutbildningens områdehar länsstyrelsemas roU vidgats cxh förtydligats genom ett reglerat ochutvecklat samrädsförfarande vid beslut om arbetsmarknadsutbUdning som är avlängre varaktighet och betydande omfetmUig. Länsstyrelsemasuppgifter på skolområdet har i proposition Ansvaret för skolan (prop. 1990/91:18,bet. 1991/92:UbU4, rskr. 1991/92:76) pekats ut aU gäUa utbUdningsplanering förregional utveckUng där samtiiga länsstyrelser får viktiga uppgifter.Länsstyrelsema skaU anlägga en helhetssyn på UtbUdningssystemet i ett regionaltutvecklingsperspektiv. Iproposition 1991/92:100 bU. 9 framhåUs behovet av förändrmgsarbete iUtbUdningsväsendet i samband med den snabba förvandlingen från in-dustrisamhäUetiU kunskapssamhäUe. KvaUtetskravet främjas genom en ökad mångfeld avlösningar. Regeringen slår fast att regering och riksdag har det övergripandeansvaret för att det finns tillgång tiU utbUdning på likvärdiga villkor i alfedelar av landet. Den stetiiga regleringen av nuvarande gymnasieorterupphör den 1 juU 1993 (prop. 1990/91:85, bet. 1990/91:UbU16, rskr. 1990/91:356). beslutom nyeteblering av en ny gymnasieskola måste föregås av en nog- Prop.1992/93:1(X) grann analys av utbUdningsbehovet utifrån ungdomamas intresse,arbets- Bil. 14 marknadens stmktur txh regionens totala utbUdningsbehov.Regeringen framhåller att länsstyrelsema har en viktig uppgift när det gäUerutbUdningsplanering för regional utveckling. arbete kräver enfortlöpande dialog med kommunema. Länsstyrelsema kan därigenom medverka tiU attkommunemas ställningstegande sätts in i ett övergripande regionalt perspektiv. Enligt de särskilda direktiven tiU länsstyrelsemaför fördjupad prövning skall länsstyrelsema bl.a. redovisa insatser ochresultet mom området utbildning samt åtgärder för att bygga upp den egnakompetensen. Länsstyrelsema redogör i många faU för läget ilänet cxh de nationeUa mål som är styrande för verksamhet. Bl.a.i propositionen Näringspolitik för tiUväxt (prop. 1990/91:87) framhåUs satsningarpå infrastmktur däribland forskning och utbUdnmg. Regionala mål för länetsutveckling finns i flertalet faU återgivna. Länsstyrelsema visar ett stortengagemang för utveckling av länets och regionens universitet och högskolor. Iverksamhet som syftar tiU att främja och påverka utveckUngen inom en visssamhällssektor är det svårt att utveckla tiUfredsstäUande resultetmått. Ofte äreffektkedjoma långa och osäkra. Flera samhällsaktörer är också involveradesåsom det i hög grad är på utbildningsområdet. Länsstyrelsema redovisar framförallt sådan verksamhet genom verbala beskrivningar. Länsstyrelsensverksamhetsinrikming inom utbUdningsområdet ligger fast. Det bör dcxk särskiltframhåUas att roU är att anlägga en helhetssyn påutbildningssystemet i ett regionalt utveckUngsperspektiv. kanbidra till högskolans planeringsarbete genom att te fram underlag förhögskolans stäUningstegande i lokaliserings- cxh inriktnings-frågor.Länsstyrelsen kan medverka tiU att kommunemas stäUningstegande viddimensionering cxh lokalisering av gymnasieutbUdning sätts in i ettövergripande regionalt perspektiv. Beträffande beslut om arbetsmarknadsutbildningkan det nämnas i dette sammanhang att länsarbetsnänmden skaU samråda medlänsstyrelsen om beslut som rör arbetsmarknadsutbUdningens inriktning,lokaUsering och dimensionering. För att skaU kunna fylla rollensom dialogparmer med olika utbUdningsaktörer är det viktigt att länsstyrelsenbesitter egen och god kompetens på utbildningsområdet. För attutbildningsresursema skaU nyttjas så effektivt som möjligt är det angeläget attlänsstyrelsema samverkar över länsgränsema. 4,Konkurrensfrämjande åtgärder Prop.1992/93:100 BU. -uppmärksamma förhållanden somtyder på överträdelser av kon-kunensbestämmelsema -lämna förslag tiU och följa uppavregleringsätgärder -uppmärksamma olika typer avhinder för effektiv konkunens i offentiig förvaltning och länma förslag tiUåtgärder för att undanröja dessa -se tiU att ettkonkunensinriktet synsätt fär genomslag vid regeltillämpningen momlänsstyrelsen samt hos regionala och lokala organ -informera om nya regler påkonkunensområdet. Ettnäringsliv som är gmncfet på fri företegsamhet, sund konkunens cxh enskildaägarformer ger de bäste fömtsättningama för fortsatte ekonomiska framsteg. Detstetiiga engagemanget och det selektiva bransch- och före-fegsstödet på vissaområden har avvecklats eUer minskats. NäringspoUtiken skall ange ramama cxhfaste spelregler för näringsverksamheten. Den koncentreras till femhuvudområden, nämligen småföretegspoUtik, privatisering, konkunenspolitik,forskning och utveckUng samt energipolitik. Chefen för hartidigare närmare redogjort för näringspoUtikens innehåU. Konkunensenär ett viktigt medel för att öka tillväxten i ekonomin cxh därigenom välfärden.Konlcunensen är otUlräcklig inom viktiga delar av den svenska ekonomin. Enoffensiv konkunenspolitik som ökar konkurrenstrycket i såväl privat somoffentiig verksamhet är därför mycket angelägen. Frihandel, avreglering, ökadkonkunens inom offenUig sektor, tydliga och faste regler för aktörema påmarknaden samt en effektiv konkunenspoUtik är viktiga inslag i regeringenspoUtik för ökad txh effektivare konkunens. Chefen för hartidigare i cfeg utvecklat vUka åtgärder regeringen har vidtegit påkonkunensområdet (bUaga 13). Regeringentog budgetproposition initiativ tiU den förändring avmyndighetsorganisationer på konkunensområdet, som trädde i kraft den 1 juli1992. Då bUdades det nya med uppgift att verka för effektivkonkunens i privat cxh offentUg verksamhet tiU nytte för konsumentema. Arbetetomfettar tillämpningen av konkur-rensbesfemmelser cxh tiUämpningenav den svenska konkunenslagen, avregleringsförslag, förslag till åtgärder förökad konkunens inom offentlig sektor, uppföljande utredningar om genomfördaavregleringar m.m. samt information och opinionsbUdning. Länsstyrelsema fickfrån och med den I juU 1992 uppgifter inom konkurrensområdet. Redovisningen avlänsstyrelsemas verksamhet omfettar inte perioden efter den 1 juU 1992.Underlag för en fördjupad prövning cxh resultetbedömning saknas därför. Det finns dcxkfömtsättningar att nu göra vissa preciseringar av länsstyrel- Prop.1992/93:100 semas uppgifter på konkurrensområdet. Medutgångspunkt i sina övergripande uppgifter bör länsstyrelsema verka föreffektiv konkunens i privat cxh offentiig verksamhet tUl nytte förkonsumentema. Den brecfe ansats som regeringen har på konkurrensområdet, cxhsom varit styrande vid precisering av uppgiftema för den centrala nivån, börcxkså återspeglas i länsstyrelsemas konkunensfrämjande arbete för att denationella målen skall få genomslag i länet. Förekomsten av effektivakonkunensförhåUanden är generellt sett en väsentiig fömtsättning för denregionala ekonomiska utvecklingen vilket är naturUgt för länsstyrelsema attbeakte i sitt arbete med konkunensfrägor. Länsstyrelsemas ändrade uppgifter påkonkunensområdet har inneburit att priskontorsverksamheten upphört cxh attlänsstyrelsema i stället fått konkunensfrämjande uppgifter. Ekonomiska resurserför den tidigare priskontorsverksamheten ligger i huvudsak kvar hoslänsstyrelsema cxh bör kunna användas för de nya konkunensfrämjande uppgifterman nu tilldelats. Dessa är dcxk av sädant slag att de ställer krav påkvalificerad juridisk cxh ekonomisk kunskap. En höjd ambitionsnivå inom konkunensområdet börvara möjlig också med hänsyn till att länsstyrelsema fått minskade uppgifter ifråga om utländska förvärv av företeg cxh näringstUIständ för utiändskamedborgare. Av stor betydelse för att de konkunenspoUtiskamålsätmingama skaU kunna nås är att marknadens aktörer känner tiU syftena medpolitiken cxh innebörden av regelverket på området. Information omkonkunensfrägor är därför mycket angelägen särskUt under den omdaningspericxlvi befinner oss i tiU följd av främst ett , den nyanationella konkunenslagen och ansträngningama att öka den konkunensutsattesektom genom avreglering och konkunens inom offentUg sektor. En mycket viktig uppgift för länsstyrelsema ärdärför att genom information och opinionsbildning verka för ettkonkunensinriktet synsätt. Sådan information kan riktas såväl inåt som ufet.NäringsUvet txh näringsUvets organisationer i länet, kommunala förvaltningar,landstingen cxh regionala Stetliga myndigheter är viktiga målgmpper. Genom ettregeringsuppdrag har länsstyrelsema fått uppgiften att informera omEES-avtalets konkunensregler. Informationsuppgiften kommer att bUbred cxh bl.a. omfatte konkunenspolitiken i aUmänhet, regelverket pä konkunensområdet,utvecklingen av rättspraxis såväl i som EG txh EES, frågor omtillämpningen av offentiiga regler samt hur inslaget av konkunens skaU kunnaöka i offentUg verksamhet. Länsstyrelsema kommer med hänsyn tiU sina kunskaperom rådande marknadsförhållanden regionalt och nära kontakter med aktörema påmarknaden att kunna göra värdefulla insatser inom ramen för den nya konkurrenslagensom avses träda i kraft den 1 juU 1993. VUctiga uppgifter för länsstyrelsemabör vara att systematiskt uppmärksamma förhåUanden som tyder på överträdelserav konkunensbestämmelsema, undersökningar inom 4 1992/93. ramen för enskilda ärendenoch uppföljning av beslut som fattats med stöd Prop. 1992/93:100 av lagen. Länsstyrelsema har i sin verksamhet beröring medoch stor kunskap om många offentiiga regelverk, både sådana som tillämpas avlänsstyrelsema själva och regler som tillämpas av annan myndighet, exempelvisstetUga förvaltningsmyndigheter txh kommunala myndigheter. Länsstyrelsema hardärför en viktig uppgift att fylla på avregleringsområdet. Länsstyrelsema hartill uppgift att till regeringen redovisa vilka regleringar som börmodifieras eller avskaffas. En motsvarande uppgift att uppmärksamma regeringenpå regleringar som hämmar en effektiv konkunens är naturlig för länsstyrelsemasom ett led i det konkunensfrämjande arbetet. Avreglering och regelreformeringpågår vidare på områden som har en nära anknytning till länsstyrelsemasverksamhet. Det är därför naturUgt att länsstyrelsema har en roll när detgäller uppföljningen av genomförcfe regleringar. är cxksä en uppgift förKonkunensverket centralt cxh det torde i vissa fall kunna bli aktuellt attverket lägger ut utredningsuppdrag på länsstyrelsema. Länsstyrelsema tillämpar i egenskap av stetiigtförvalmingsorgan själva ett antal regleringar. En uppgift för länsstyrelsemabUr givetvis att se tiU att ett konkunensinriktet synsätt fer genomslag vid denegna regeltillämpningen. Den offentiiga sektorns expansion måste begränsascxh krympande resurser användas effektivare. Genom att i ökad utsträckningutsatte offentiig verksamhet för konkunens kan en bättre resurshushållninguppnås. En viktig uppgift för länsstyrelsema är att uppmärksamma olika formerav hinder för en effektiv konkurrens i offentlig verksamhet. Länsstyrelsema hargoda möjligheter att identifiera förekommande effektivitetsproblem. Som exempelkan nämnas att länsstyrelsema har tillsynsuppgifter av varierande omfattninggentemot kommunema cxh dänned särskUt gcxfe fömtsättningar att identifierakonkunensbegränsande regler txh verka för ett konkurrensinriktet synsätt ikommunemas verksamhet. Även när det gäller landstingens verksamhet har länsstyrelsemaen god inblick i sättet att organisera offenliga tjänster av olika slag cxh kandärmed värdera den rådande ordningen i ett konkunensinriktet perspektiv. Frågorom upphandling och private altemativ kommer att bU allt viktigare ochger länsstyrelsema tillsynsuppgifter som även innefattar kunskaps- cxh erfarenhetsförmedling. Min beskrivning visar att länsstyrelsemas uppgifterför att främja konkunensen i stor utsträckning kommer att motsvaras av deuppgifter som centralt handhas av med ett undanteg.RättstiUämpande uppgifter inom ramen för EES-lagen cxh konkunenslagen sanUastiU den centrala nivån. Tungt vägande skäl talar mot en decentraliseradordning. Länsstyrelsema bör ha en rapporteringsskyldighettiU regeringen cxh . Det ankommer på regeringen att ange formemaför denna. Areella näringar och veterinära frågor 1. Prop.1992/93:100 BU. -medverka tiU en positivutveckling av jordbmket cxh trädgårdsnäringen -fullgöra stetens uppgifter pålänsnivå när det gäUer genomförandet av den nya livsmedelspoUtiken -medverka i åtgärdsprogrammenrörande mUjöfrågoma inom jordbmket -medverka i förberedelser ochgenomförande av en anslutning tiU EG. Länsstyrelsemasverksamhet rörande marknadsanpassning, omställning m.m. av jordbruksnäringencxh åtgärder m.m. inom trädgårds- och rennäringen styrs av den reformering avUvsmedelspoUtiken, som rikscfegen beslutede om beslut om en nylivsmedelspolitik (prop. 1989/90 :146, bet. 1989/90:JoU25, rskr. 1989/90:327).Utgångspunkten i beslutet är att jordbmket i princip skall vara underkastetsamma villkor som andra näringar. Beslutet innebär att prisstödets roll somUvsmedelspolitiskt medel starkt tonats ner medan medel för att nä målenangående miljö, landskapsvård, regional fördelning och beredskap förstärkts. Omställningsperioden sträcker sig fram tiiU och /96. utgår särskilda medel för att underlätfeanpassningen tUI de nya fömtsättningama. Verksamheten omfettar olika stödformermed åtföljande kontroller, rådgivning, utbildning cxh projektverksamhet. SärskUda riktiinjer tiU länsstyrelsema förgenomförandet av den nya livsmedelspolitiken har utfärdats inom områden förstödverksamhet, omställningsrådgivning etc. Praktiskt teget samtUga mätbaraaktiviteter inom alla målområden har redovisats tiU , som samlatredovisar effekter av genomförda övergångsåtgäder i värderingsrapporten om denlivsmedelspolitiska reformen. Vid sidan av omställningsarbetet av svensktjordbmk, enUgt det UvsmedelspoUtiska beslutet, har arbetsuppgifter enUgtåtgärdsprogrammen för miljöfrågoma inom lantbmket varit dominerande:mUjöinrikted växtnäringsrådgivning, åtgärder för minskadbekämpningsmedelsanvändning, effektivisering av tillsynen enligt skötseUagenoch förbättring av landskapsvården. I rådgivningen betonas skötsellagens ochmiljöskyddslagens höjda miljökrav. Som ett led i arbetet med att ökaomsättningshastigheten för fastigheter som förvärvas med hjälp av jordfondenhar länsstyrelsema tegit fram en plan för awecklingen av äldre innehav som skaUvara genomförd . Länsstyrelsemasöker integrera olika verksamhetsområden i arbetet för landsbygden. Stödet tUljordbmkets omställning, glesbygdsstöd cxh land-skapsvårdsersätmingar ger storamöjligheter tUI tvärsektorieUt arbete. 1992/93:100 BU. Sverigesansökan om medlemskap i ställer nya kav på UvsmedelspoUtiken, krav som interyms inom ramen beslut. Regeringens målsätming är attomställningen av jordbmket skall fuUföljas cxh att skall bli medlem iEG fr.o.m. den . En särskild kommission (Jo 1991:07) tiUsattes idecember 1991 för att förbereda en avstämning av beslut om en nylivsmedelspolitik. har avlämnat två delbetänkanden(SOU 1992: 87) förslag om vegetebiliesektom, Uvsmedelsexporten cxh denekologiska produktionen samt (SOU 1992:125) förslag om animaliesektom. Kommissionens förslag innebär att åtgärder vidtasför att svensk livsmedelssektor skall närma sig de pris-, stöd- ochkostnadsnivåer som gäller inom EG. Att behålla en fortsatt hög ambitionsnivå på detregionalpolitiska området är ett centralt mål för förhandlingama inför ettEG-medlemskap. vUl cxksä behälla den höga ambitionsivå som vi har påbl.a. miljö, djurskydds- och hälsoområdet. Det varierande natur- txh kulturlandskapet börkunna bevaras genom att jordbmkets miljöbelastning minimeras. Det kan ske bl.a.genom att växtnäringsläckaget och användningen av bekämpningsmedel minskas.Åkermark som inte används för prcxluktion av livsmedel bör användas för produktionav andra miljövänliga råvaror. Fömtom biobränsle är råvaror för industrieUproduktion av olika slag av intresse. Följandetre utvecklingstendenser kommer således att dominera: -Omställningsarbetet av svensktjordbmk. -Jordbmkets anpassning tiUEG-marknaden. -Miljöfrågoma inom jordbmket. Länsstyrelsermed rennäring inom länet skaU särskUt -utöva tillsyn beträffandeantalet renar -utöva tillsyn så attnaturvårdens cxh kulturmUjövårdens intt-essen skyddas vid renskötseln -medge upplåtelse av jakt ochfiske på stetens mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjället samt avrätt att te slöjdvirke på ett effektivt sätt. Renskötsehibedrivs i i stort sett i hela , cxh Jämtiandslän samt delar av cxh . Samerättsutredningenhar belyst frågan om renskötselns rättsUga ställning m.fl. frågor ibetänkandena Samerätt cxh sameting (SOU 1989:41) och Samerätt och samiskt språk(SOU 1990:91). Naturvårdshänsyn vid renskötsel har behandlats avNaturvärdsutredningen (SOU 1990:38). 1992/93:100 BU. Länsstyrelsensverksamhet på rennäringsområdet ligger fast med bl.a. vissatillsynsuppgifter. Regeringens bedömning av den nuvarande ordningenoch uppgifter inom det nuvarande regelsystemet samt förslag tiUvissa ändringar framgår av propositionen Samema och sanUsk kultur m.m. (prop. 1992/93:32). Viktigauppgifter för länsstyrelsema på fiskets område är att -genom olika ätgärder medverkatiU att fiskefömtsättnmgama förbättras tiU gagn för bäde yrkesfisket cxhfritidsfisket -följa yrkesfiskets ochvattenbmkets tiUstånd cxh utveckling samt vidte eller föreslå de åtgärder sombehövs för att åstedkomma en ändamålsenUg utveckling på dessa områden -främja en ändamålsenUgutveckUng av fritidsfisket - verka för en god fiske- och mUjövård. Detövergripande målet för fiskepolitiken är att vi skaU utnyttja våra vatten- cxhfisketUlgångar på sådant sätt att de långsUctigt kan medverka tiU vårUvsmedelsförsörjning cxh vårt välstånd i övrigt. EES-avtaletbehandlar en rad väsentiiga områden mom fiskerisektom även om EFTA-stetema intetar över på fiskets område och således inte heUer ansluts tiU EG:s gemensamma fiskeripoUtik. I avtalet återfinns bl.a. tullätmader för fiskprcxiuktersamt bestämmelser om sfetsstöd, gränsskydd, marknadsreglering cxh omdirektiandningar av fiskefångst. Jordbmksdepartementethar i en promemoria (Ds 1992:70) om enklare fiskebestämmelser bl.a. föreslagitatt rätten att bedriva yrkesfiske görs beroende av innehav av yrkesfiskeUcens.Bakgmnden tiU det förslaget är bedömningen att det inte är förenUgt medEES-avtalet att behåUa nuvarande sänegler för utiändska medborgare när detgäUer rätten att yrkesfiska och rätten att registrerafiskebåtar här. Det föreslås också att länsstyrelsernas befogenhet att meddefeföreskrifter på fiskets område upphör. Promemorian har remissbehandlats.Arbetet i Jordbmksdepartementet bedrivs med sikte på att en proposition iämnena skaU kunna föreläggas rikscfegen . Arbetetpå länsstyrelsema kännetecknas av varierande ärenden inom huvudgmppemayrkesfiske, vattenbmk, fiskevård och fritidsfiske. Kontaktema med avnämarna äromfettande, varför stora krav stäUs på en ändamålsenlig rådgivning. 1992/93:100 BU. Förnärvarande är inte någon förändring aktueU av inriktning päfiskets område. har att genom oUka åtgärder medverka tiU attfiskefömtsättningama förbättras tiU gagn för bäde yrkesfisket ochfritidsfisket. Länsstyrelsemas framtida uppgifter på fisketsområde är delvis bercxnde av regeringens stäUningsfegande i frägor sombehandlas i Jordbmksdepartementets promemoria om enklare fiskebestämmelser. Livsmedelskontroll, djurskydd och allmäima veterinärafrågor