prop · GG0390 · 1992-12-31 00:00:00 — Fondbolagens Föreningantyder därför att ett stort antol penningmarknadsfonder kan behöva ombildastill nationella fbnder vid det kommande årsskiftet för att den vägen kurmabibehålla en oförändrad placeringsinriktning i olika räntebärande papper.Fonderaa riskerar å andra sidan genom en sådan omvandling att hamna utanförfondbolagens förvaltning, om inte lagstiftningen på denna punkt ändras. 1992/93:90 Bilaea 5 Fullmäktigei har i princip inget att erinra mot en anpassning avtillståndsreglema i 1 respektive 3 § lagen om värdepappersfbnder som gers\'enska fbndbolag möjlighet att förvalta såväl reguljära värdepappersfbndersom s.k. nationella fonder med arman placeringsinriktning. Fullmäktigetillstyrker alltså den aktuella framställan. När det gäller de motiv som därredovisas vill fullmäktige läinna följande allmänna kommentarer. Fullmäktige delaruppfattningen att den föreslagna anpassningen bör leda till att fondbolagenskompetens och administrativa resurser bättre kan tas tillvara över bredareverksamhetsfält. Fullmäktige fömtsätter dock att de fonder .som fär tillståndatt bedriva \erksamhet med stöd 3§ lagen om värdepappersfbnder alltjämt kommer att kunna ha en placeringsinriktningoch en riskexponering som väsentligen skiljer sig från vad som gäller förreguljära värdepappersfonder. Några krav på riskspridning på olika tillgångarkommer inte att uppställas, inte heller krav på att fonden vid behov omedelbartskall kunna sälja värdepapper på likvida marknader. Motbakgrund av att lagstiftningen förutsätter stora skillnader i inriktning ochrisktagande mellan de altemativa fondtypema förefaller det mindre lämpligt attför penningmarknadens vidkommande överväga lösningar av det slag somFondbolagens Förening antvder i sin skrivelse, dvs.ombildningar i stor skala av svenska penningmarknadsfonder till Prop.1992/93:90 fonder av annat slag enligt lagstiftningens 3 §. Visserligen skulleBilaga 5 penningmarknadsfonderaa härigenom kunna undgå de skärpto krav sominträder till följd av EES-avtolet och den nya svenskabörslagstiftningen, men skulle alla kvarvarande värdepappersfonder ipraktiken vara förhindrade från att inneha större placeringar i t.ex. stots-och bostodspapper. (Frånsett av fondförmögen-hetema som får placerasfritt, även på oreglerade marknader.) Detto är enligt fullmäktiges uppfettninginte en acceptobel lösning. Demotivuttolanden om penning- och obligationsmarknadens nuvarande stotus ochreglering som återfinns i regeringens propostion (1991/92:113) ombörslagstiftning m.m. kan visserligen ifrågasättos från olika utgångspunkter.Likväl måste den tolkning och bedömning som där redovisats av de krav somEES-avtalet och tillämpliga EG-direktiv uppställer för fondförvaltore påvärdepappersområdet få vissa återverkningar. Fullmäktige förutsätter att delegala möjligeter till auktorisation av marknadsplatser i arman form änformella börser som föreligger granskas och utvärderas av berörda institutoch aktörer på penning- och obligations-markanden. Marknadens stmktur ochhandelssystem kan till följd härav bli föremål för viss anpassning. Riksgäldskontorethar inte något att erinra mot förslaget. Finansinspektionenhar inte något att erinra mot att det i lagen (1990:1114) om värdepappersfondervidtas sådana ändringar att ett fondbolag får möjlighet att förvalto ocksånationella fonder. Inom inspektionen fmns f n. 2 ansökningar från företogsanknutnaaktiesparfonder, som kan komma att beröras av sådana ändringar. 1framställningen från framhålls vidare att det finns enrisk att samtliga svenska penningmarknadsfonder inför årsskiftet 1992/93 måsteombildas till nationella fonder Skälet till detto anges vara att den svenskapermingmarknaden i propositionen om ny börslagstiftning m.m. (1991/92:113) intelängre betraktas som en reglerad marknad. Inspektionenifrågasätter i detto sammanhang om inte enbart genom de föreslagna ändringama ilagen om värdepappersfbnder kommer att bli möjligt att ge penningmarknadsfondertillstånd att driva verksamheten som nationella fbnder. I propositionen1991/92:113 sägs det visserligen på sidan 120 att det torde vara möjligt för envärdepappersfond som t.ex. placerar övervägande delen av sina tillgångar på densvenska penningmarknaden, att ombildas till en nationell fond. Sominspektionen ser det torde emellertid en sådan ombildning också krävaomfattonde ändringar i fondemas placeringsbestämmelser, så att dessa iväsentlig mån skiljer sig från placeringsbestämmelsema i EG-direktiven rörandekollektiva investenngsfonder (jfi prop. 1989/90:153 s. 37-38). RSVförordar att inkomstbeskattningen löses så att reglema för i vart fell fondermed ett större antol delägare blir så enhetliga som möjligt. Vidarebör frågoma kring i vart fåll kupongskatt och mervärdesskatt lösas. Av1 § 3 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt (SIL) framgår att svenskavärdepappersfbnder är skattesubjekt trots att de inte är juridiska personer Debeskattos därför för fbndens intäkter enligt bestämmelsema i 2 § 10 mom SIL.Andelsägama beskattos endast för utdelning från fonden och för reavinster påfbndandelama, 3 § 1 mom SIL. S.k.nationella fonder enligt 3 § lagen (1990:1114) om värdepappersfonder ärdäremot inte skattesubjekt. I stället beskattos delägama för fbndens intäkter,både för löpande intäkter som utdelningar och räntor och för reavinster. Omen fond övergår från att vara en värdepappersfond till att bli en nationellfond förändras därför beskattningen. EnligtRSVs mening är det olyckligt om olika fbnder som vänder sig till småspararebeskattas efter olika regler. Vi har redan sex olika beskattningsmetoder förolika slag av fbnder; aktiefbnder, f.d. aktiesparfbnder, allemansfonder,räntefbnder, avkastningsfonder och försäkringspremiefonder. Detto upplevs avsmåsparama som förvirrande och gynnar i vart fåll inte hushållssparandet. Enhetligaregier för beskattning av både fbnder och andelsägare skulle också förenklaskatteadministrationen. Vidarevore det bra om även beskattningen av fonder enligt 3 § lagen (1990:1114) omvärdepappersfbnder övervägdes i sammanhanget. Förmögenhetsskattenär slopad års taxering. Vid taxering uppkommer emellertiden skillnad vid värderingen om en fond bestående av annat än marknadsnoteradeaktier byter karaktär. För en fond med enbart skuldebrev och kontanter ökar detskattepliktiga förmögenhetsvärdet . Enligt1 § 2 st kupongskattelagen (1970:624) skall kupongskatt erläggas för utdelningpå aktie i svenskt aktiebolag och på utdelning på andel i .svenskvärdepappersfond. Omen fond är en värdepappersfbnd skall kupongskatt därför erläggas på utdelningfrån fonden till delägare som är bosatt i utlandet. Om fonden däremot övergårtill att bli en nationell fond enligt 3 § lagen (1990:1114) omvärdepappersfonder skall kupongskatt i stället erläggas för utdelningar somtillfeller fonden och som belöper på ägare bosatto i Prop. 1992/93:90utlandet. På räntor och reavinster som tillfaller fonden utgår däremot Bilaga 5 ingen kupongskatt. Även beskattningstidpunkten är olika i de tvåfellen. Beskattningskonsekvensema bör därför övervägas. Mer\'ärdeskatt Enligtp 5 anv till 8 § lagen (1968:430) om mervärdeskatt är värdepappershandel ochdärmed jämförlig verksamhet undantogen från skatteplikt. Medsådan verksamhet förstås också ett fondbolags fondverksamhet enligt 1 § 1 stlagen (1990:1114) om värdepappersfbnder. Skullesådan verksamhet hänföras till 3 § lagen om värdepappersfbnder skulle dettomedföra att de administrativa tjänster som ett fbndbolag tillhandahåller envärdepappersfbnd blir ett mervärdeskattepliktigt tillhandahållande. Dettounder fömtsättning att mervärdeskattelagen inte ändras i berörda delar. Förbundettillstyrker Fondbolagens Förenings förslag. SARFanser att frågan ej är tillräckligt utredd. Att koncentrera mer makt ochinflytonde till ett fåtol fondbolag är principiellt fel. Förslaget leder tillatt det institutionella ägandet ytterligare ökar och koncentreras.Ägar-utredningens (SOU 1988:38) slutsats är att det enskilda direktägandet iaktier inte får minska ytterligare. Det nu framförda förslaget strider såledesmot Ägamtredningens slutsats. Aktiefrämjandethar inget att erinra mot förslaget. har ingen erinran mot att den av begärdaändringen i rabricerade lag görs. har inget att invända. Framställningenbehandlar problemet att vid prövning enligt 3 § nämnda laginte anser sig kunna bevilja tillstånd för ett fondbolag som det definieras i1 §. synes tolka bestämmelsema så att ett fbndbolag äruteslutet från att bedriva någon annan verksamhet än sådan fbndverksamhet somavses i 1 § 1 st 2 p. SparbankemasBank kan inte finna något sakligt motiv för att regleraa Prop. 1992/93:90skall ha denna innebörd. De praktiska konsekvenser som föreningen be- Bilaga5 skriver torde vidare medföra i övrigt omotiverade merkostnader för bolagenoch därmed också indirekt för andelsägaraa. Denoklarhet i lagtexten som föreligger torde mer bero på ett förbiseende, än attvara ett uttryck för lagstiftorens vilja i den riktning som motsvararFinansinspektionens tolkning. Då emellertid inom ramen förnuvarande lagstiftning inte anser sig kunna ge bestämmelsema annat innehåll,behöver de förtydligas. SparbankemasBank finner således ej skäl att motsätto sig föreslagna förändringar, varförföreningens hemställan tillstyrkes. 7 1992/93. Sammanställningav remissyttranden över pp- 1992/93:90 promemorian (Ds 1991:7) Nya placeringsregler för ''§ allemansfonder Efter remiss har yttranden avgetts av Bankinspektionen(numera ), , ,, , , (numera ), (numera Föreningsbank, central föreningsbank). ,och (). och Svenska Fondhandlareföreningenhar anslutit sig till Fondbolagens Förenings yttrande. 2 Allmänna och sammanfattande synpunkter Bankinspektionen kan konstatera att de föreslagnaändringama endast utgör en partiell reform på ett område där mer genomgripandeföriind-ringar synes nödvändiga. Det nu pågående auklori.sationsförfarandet enligtlagen (1990:1114) om värdepappersfonder, som trätt i kraft , harförstärkt intrycket av att allemansfbndemas roll som aktörer på marknaden intealltid utövas på ett för andelsägama optimalt sätt med hänsyn till deorganisatoriska och administrativa fömtsättningar under vilka fbndema arbetar.En längre gående anpassning av dessa funktioner till de krav som uppställtsenligt den nya lagstiftningen borde eftersträvas. Vidare saknas en analys av vilka effekter på penning- ochkapitalmarknaderna som de nu föreslagna placeringsreglema skulle medföra. Medhänsyn till att allemansfonderna troligtvis kommer att bli stora aktörer pådessa marknader och att allemanssparandet även i det nya skattesystemetalltjämt i viss utsträckning är skattesubventionerat utgör en sådan analys enviktig förutsättning för ett ställningstagande i frågan om ändradeplaceringsregler för dessa fonder har ingenting att erinra mot de förslagsom framförs i promemorian. har inget att erinra mot de i promemorianföreslagna ändringama i lagen (1983:890) om allemanssparande. Bilasa 6 har inte något att erinra mot dei promemorian framförda förslagen, varför förslagen tillstyrks. anser att alla former av överföringar av kapital mellanolika fonder, däribland allemansfonder, bör kunna göras utan attrealisationsvinstbeskattning aktualiseras. Arets skatterefbrm har i detavseendet medfört en försämring för fondsparandet, som enligt föreningen börundanröjas. 2.6 SverigesAktiesparar&s Riksftirbund (SARF) SARFdelar promemorians uppfattning att hushållens sparande måste öka, för att därigenomkomma tillrätta med den i interaationell jämförelse mycket låga sparkvoten iSverige. För att kunna genomföra detto krävs att har en rimligkapitolbeskattning som harmoniserar med omvärlden. För att stimulera sparandetkrävs en sänkning av kapitol-beskattningen till . De nya regleraa förkapitolbeskattning kan således ej betecknas som sparfrämjande. Genomatt införa en formellt likformig beskattning bortser man frånrealbeskattningens höjd. Inflation och riskpremie negligeras helt och festsparande i bank och obligationer gynnas jämfört med sparande i aktier. Detfinns i detto sammanhang anledning att erinra om de av SARF samt andraframförda förslaget om ett personligt investeringskonto. På dessa skulle envarkunna investera i valfria sparformer: obligationer, aktier, aktiefonder etc.Avkastning och värdestegring skulle vara skattefri så länge inga medel lyftesfrån kontot. Omplaceringar skulle inte utlösa beskattning. SARF anser detangeläget betona att det direkto enskilda sparandet i aktier ges bättrefömtsättningar. Utifrånde synpunkter bankinspektionen har att beakta har inspektionen emellertidsammanfattningsvis inte något att erinra mot förslaget att allemansfondema fårsamma placeringsregler som fonder enligt den nya lagen om värdepappersfbnder. Riksgäldskontoretavstyrker bestämt den föreslagna utvidgningen av alle-manstbndemas möjlighetatt inneha räntebärande värdepapper. Promemoriansförslag innebär en kraftig försvagning av stotsbudgeten genom minskad skatt påkapitolinkomster och ökade utgifter för stots-skuldräntor. Riksgäldskontoretfinner det anmärkningsvärt att inga förslag till finansiering anvisas. Däremotsägs det att det ökade hushållssparandet, som förslaget antos medföra, gerökade möjligheter att ininska ränte- differensen mot utlandet. Som exempel anges att en sänkning av de Prop. 1992/93:90 svenskamarknadsräntoma skulle minska Bilaga 6kostnadema för stotsskulden med . Riksgäldskontoretanser att förslagets ev effekt på marknadsräntoma är så osäker att den inte kanbetraktos som en finansiering av förslaget. Motsvarande effekter utgjorde t exinte heller finansieringskällor vid skatteomläggningen. Detfinns skäl som talar för att räntenivån tvärtom kan komma att stiga till följdav förslaget. Hushållens sparande ökar möjligen marginellt: statens sparandeminskar däremot otvetydigt genom utvidgningen av skattesubventionema till attäven gälla sparande i räntebärande värdepapper via allemansfbnder. Ett ökatbudgetunderskott leder snarare till cikade bytesbalansunderskott och höjdaräntor än till minskade bytesbalansunderskott och sänkta räntor Destatsfinansiella kostnaderaa beräknas vidare på ett felaktigt sätt ochunderskattas därmed i promemorian. Kostnaderaa uppstår inte enbart på den delav sparandet som överfiyttas från allemansspar till räntebärande värdepapper iallemansfond genom att räntan är lägre för allemansspar än för upplåningen påperming- och obligationsmarknaden. Kostnadema uppstår i själva verket på helastocken riintesparande i allemansfbndema, bortsett från den troligen mindre delsom överflyttas från nuvarande allemansfonder, genom att skatten på sparande iallemanstbnd är lägre än för de flesta andra typer av sparande. Omallemansfbndema om innehar räntebärande värdepapper till ett värdeav 50 mdr kr, \ilket inteförefaller orimligt med tanke på skattefördelama, och avkastningen lågt räknatär kostar skattesubventionen stoten . Tillskillnad från vad som gäller för skattesubventioneringen av allemansfondavräknas den skattesubvention som utgår på allemansspar när riintan bestäms.Allemanssparräntan sätts så att totalkostnaden inklusive hl a skattebortfalletunderstiger kostnaden för altemativa upplånings-tbrmer för rik.sgäldskontoret.På så sätt sker de facto ingen subventionering av allemansspar.Riksgäldskontoret får därmed inte heller några incitament att expanderaupplåningen via allemansspar mer än vad som är kostnadseffektivt för staten.Allemansspar medför följaktligen inte någon omfördelning av hushållssparandet iriktning mot vad som samhällsekonomiskt ofördelaktigt. Förslagetlill utvidgade placeringsmöjligheter i räntebärande värdepapper förallemansfbndema är därför mer än en teknisk förändring. Förslaget innebär attskattesubventionerat räntesparande införs på nytt efter detatt de tidigare subventionema tagits bort genom skatteomläggningen och efterdet att räntesättningen i allemansspar delegerats till . Skattesubventionernapå räntesparande i allemansfbnder leder till snedvridningar påkreditmarknaden. Räntesparande i allemansfondemas regi kommer till följd avskattesubventionen att vara ett mycket konkurrenskraftigt räntesparande.Marknaden för obligationssparande i hushållen har ökat kraftigt i och medskatteomläggningen. fastopå detta och introducerat eii ny sparform. Riksgäldskonto, som är Prop.1992/93:90 fast förräntod som en obligation men som administrativt är enklareoch Bilaga 6 flexiblare genom kontofbrmen. Administrationskostnadspåläggetuppgår till -enheter. I takt med att de inledningsvis höga fasto kostnadernaför system mm betolas av kommer det att finnas möjlighet till att minska dettapålägg. Enligt spardelegationens undersökning av allemansfondemasadministrationskostnadspålägg uppgick det genomsnittliga pålägget fördessa till av fondförmögenheten. Allemansfondemas administration ärsåledes dyrare än kostnadema för riksgäldskonto. Trots detto kommerRiksgäldskonto och andra kostnads-effektiva former för hushållens räntesparandeatt få det svårt i konkurrensen med det skattesubventionerade allemansfond. Genomförsförslaget måste överväga i vilken utsträckningskatteeffekter skall beaktas vid räntesättning på hushållsupplåningen. Ettaltemativ är t ex att bortse från skattebortfallet när räntan sätts iallemansspar. Detto skulle medföra att placerarnas val mellan allemansspar ochräntesparande i allemansfond inte skulle påverkas av skattesubventionen.Allemansspar skulle dock expandera på bekostnad av för statenkostnadseffektivare upplåning. Statsskuldens kostnader skulle öka med ca500-600 milj kr bara genom att kostnadema för den existerande stockenallemansspar på så sätt skulle fördyras. Genom att Allemansspar skulleexpandera volymmässigt skulle dock den totala kostnadsökningen bli större. Sammanfattningsvisavstyrker bestämt förslaget till utvidgadeplaceringsmöjligheter i räntebärande värdepapper för allemansfonderaa så längesom sparande i dessa fonder är skattemässigt gyrmat. Genomförs förslaget ökarsnedvridningarna på kreditmarknaden i stället för att minska. Kostnadema förstaten är dessutom höga och underskattade i promemorian. Samhällsekonomisktsett ersätts kostnadseffektiva upplåningsformer som riksgäldskonto ochprivatobligationer och även allemansspar och banksparande med räntesparande iallemansfondemas kost.samma regi. 1yttrande över förslaget om reformerad inkomstbeskattning framhöll fullmäktigeatt det fanns skäl att tro att det tidigare skattesystemet "genom den bristondelikformigheten i behandlingen av olika sparformer har påverkat strukturen ocheffektiviteten på ett negativt sätt". Settur ett strikt kapitalförvaltningsperspektiv är det naturligt att fondema gesflexibla placeringsregler. En ökad diversifiering i placeringama hindrar attinlåsningseffekter uppstår och möjliggör att en bättre riskspridning kanuppnås. Detto är normala inslag i en effektiv kapitol-förvaltning. Fullmäktigehar tidigare givit uttryck för derma åsikt bl a i yttrande över förslaget tillden nya lagen om värdepappersfonder. Denu föreslagna placeringsreglema kan dock leda till en omfördelning avhushållssparandet på kreditmarknaden om nuvarande skatteregler förbliroförändrade. Andra placeringsaltemativ som privatobligationer. riksgäldskonto,räntefonder o dyl skulle minska i konkurrenskraft. 1992/93:90att skattesatsema förblir oförändrade kan det totola skattesubventions- Bilaga 6 inslaget på k red i t marknaden till följd av förslaget komma att öka.Effektema på det totola sparandet är dock osäkra. Fullmäktigevill i detto sammanhang även erinra om att ett av allemansfbndemas syften varatt förse svenskt näringsliv med riskvilligt kapitol. Detta var ett av motivenför de skattesubventioner som byggdes in i systemet. Det nu framlagdaförslaget skulle medföra att dessa subventioner utsträcks till att ocksåomfatto utländskt riskkapitol. Somovan anförts kan de vidgade placeringsreglema leda till en ökning avskattesubventionema. Snedvridningseffekteraa på kreditmarknaden ökar därmed.Utifrån de särskilda synpunkter på kreditmarknadens funktionssätt somriksbanken har att beakto bör dessa snedvridningseffekter anses få väga tyngreän de fördelar som kan följa av att de vidgade placeringsreglema medför bättreriskspridning och minskade inlåsnings-effekter. 1yttrande, till vilket och Svenska Fondhandlareföreningenanslutit sig, har anfört bl.a. följande. Föreningenvälkomnar förslaget och instämmer i de skäl som anförs i promemorian.Allemansfbndema, som fram till innevarande år varit helt befriade från skatt,beskattas nu på samma sätt som övriga värdepappersfonder. Det är därför båderimligt och välkommet att allemansfbndema tår samma utvidgadeplaceringsmöjligheter som övriga fonder. Föreningenskulle i detto sammanhang vilja föreslå en annan förenkling, som gällerreglema i 12 § lagen (1983:890) om allemanssparande. Enligt denna bestämmelsefär ett fbndbolag endast förvalto en allemansfond. Någon möjlighet tilldispens från denna bestämmelse finns inte i lagen. Bestämmelsen tillkom för attundvika alltför dominerande placerare på marknaden. Detto synsätt kanmöjligtvis vara befogat under de förutsättningar som gällt, nämligenatt alla allemansfbnder måste placera av förmögenheten på densvenska börsen. Bestämmelsen blir emellertid inte relevant med de nuföreslagna förändringama i placeringsbestämmelsema. Föreningen vill därförföreslå att man i ett fondbolag får förvalta flera allemansfbnder. 1 vart fellföreslås detta gälla renodlat räntebärande eller utlandsplacerandeallemansfonder samt s k nationella fonder (nuvarande företagsanknutnaaktiesparfbnder). En sådan möjlighet kan inte innebära att ett enskiltfondbolag skulle bli dominerande på någon marknad, som det skulleinnebära en förenklad och därmed billigare lösning för andelsägama. Föreningensförslag kräver en ändring av 12 §, i första hand genom att dess andra styckefår utgå, i andra hand att bankinspektionen ges möjlighet att meddela dispensfrån bestämmelsen i nämnda stycke. Bilaga6 I promemorian föreslås att allemansfbndema får utvidgade placeringsmöjligheter,motsvarande vad som gäller för andra värdepappersfonder. Allemansfondemafår inte investera i utländska tillgångar. Skälet härför harvarit att hushållssparandet skulle kanaliseras som riskkapitol till svensktnäringsliv. Allemansfonderaa får inte heller förvärva alla typer av finansiellainstmment, utan i huvudsak enbart svenska börsnoterade aktier och konvertiblaskuldebrev samt av svenska staten eller hypoteksinstitut och kreditaktiebolagutfärdade skuldförbindelser. Medhänsyn till den alltmer intemationaliserade kapitolmarknaden samt avskaffandetav valutoregleringen anser att det är svårt att firma motivför en fortsatt särreglering av allemansfondemas placeringsmöjligheter.Sparbanksföreningen delar den i promemorian framförda uppfattningen att detinte längre är sannolikt att det svenska näringslivets kapitolförsörjningpåverkas nämnvärt av att allemansfonderaa enbart får investera i svenskatillgångar. Ytterligare ett skäl att införa likartode placeringsbestämmelser äratt allemansfonderaa, i likhet med övriga värdepappersfonder, blirskattepliktiga . Av ovan anförda skäl tillstyrkerSparbanksföreningen förslaget. Medanledning av de föreslagna ändringaraa av placeringsbestämmelseraaifrågasätter om inte bestämmelsen i 12 § Lagen omallemanssparande också bör ändras. Regeln, som tiUkom för att förhindra alltfördominerande placerare på marknaden, innebär att ett fondbolag enbart fårförvalta en allemansfond. Med ändrade placeringsbestämmelser synes regeln intelängre befbgad. SFFhar inget att invända mot förslaget i promemorian att allemansfondema fårsarrmia placeringsmöjligheter som värdepappersfonder. SFF vill i dettasammanhang peka på ett ytterligare exempel på onödig byråkrati beträffandeallemansfbndema. krävs det att varje allemansfond skall administreras avett för detto ändamål eget bildat fbndbolag. Det kan dock finnas samma VD iolika fbndbolag. För att förenkla hanteringen och minska onödig byråkratiföreslår SFF att lagen ändras så att ett fondbolag kan sköto fleraallemansfonder. Några nackdelar med den föreslagna ordningen synes inte finnasutan bara fördelar.