mot · GF02Ub555 · 1992-01-27 00:00:00 — Ökat antal fasta tjänster vid högskolor och universitet I årets budgetproposition bil 9 anges en rad åtgärder somsyftar dels till en ökad antagning av studenter till universitetoch högskolor, dels till en förstärkning av kvaliteten iundervisning och forskning. I flera avseenden hänvisas tillkommande förslag. Det gäller t ex användningen av den delav löntagarfondernas kapital som skall gå till forskning.Vidare hänvisas till förberedelserna årsforskarproposition. Den allmänna ambition som anges ibudgetpropositionen är vällovlig. Ett viktigt problem berörs dock knappast. Det gällertillgången på akademiska lärare och forskare. Detta ärenligt min mening en avgörande fråga om forskningens ochutbildningens standard skall kunna upprätthållas ochvidareutvecklas på en hög nivå. Det är således -- inte minstmot bakgrund av den eftersträvade ökadestudenttillströmningen -- mycket viktigt att antalet fastatjänster vid institutionerna ökar. Även om forskning numera bedrivs inom många olikaorgan, privata och offentliga, utanför universitet ochhögskolor, måste dessa även vara den fasta basenför forskarutbildning och forskning. Det är därhuvudparten av all obunden grundforskning skall bedrivasoch det är från universitetens forskarutbildning somrekryteringen av forskare även till externa forskartjänsterskall ske. Det är således ett viktigt nationellt intresse attforskningen vid universitet och högskolor har en sådanbredd och stabilitet, att de krav på kvalificerad utbildningoch avancerad forskning som ställs i ett allt merkunskapsberoende samhälle kan tillgodoses. För detta ärtillgången på lärare och forskare en avgörande fråga.Antalet fasta tjänster vid de svenska universiteten ochhögskolorna är fortfarande litet. Detta gäller såväl omantalet tjänster sätts i relation till antalet studerande somvid en jämförelse med vad som är vanligt vid andra ländersuniversitet. Vid en jämförelse med t ex våra nordiskagrannländer visar det sig att ämnesinstitutioner i dessaländer vanligen har mångdubbelt fler fasta tjänster änmotsvarande svenska institutioner med sammastuderandetal. De svårigheter som funnits att rekrytera studenter tillforskarutbildning har många orsaker, t ex brister istudiefinansieringen. Men en fråga som sällan berörs i dettasammanhang är betydelsen av tillgången på fasta tjänstervid ämnesinstitutionerna. För dem som överväger attpåbörja forskarutbildning efter grundexamen är dock dettaofta av stort intresse. Finns det någon möjlighet att få vara kvar vidinstitutionen och fortsätta med forskning även efterforskarexamen? Det är en fråga som de har anledning attställa. Anser de det helt utsiktslöst att inom rimlig tid fånågon tjänst kan detta vara en anledning till att inte satsa påen lång och kostsam forskarutbildning. Det är inte heller ovanligt, att även många högtkvalificerade forskare, som gärna vill fortsätta, tvingaslämna universiteten. Att utan någon trygghet försöka hankasig kvar med hjälp av kortsiktiga och osäkra projektanslagär inte särskilt lockande och inte heller särskiltuppmuntrande för studenter som står i valet om de skallpåbörja en forskarutbildning eller ej. Det stora beroendet av finansieringskällor utanföruniversitet och högskolor är till nackdel för den obundnagrundforskningen, det försvårar den långsiktigaforskningsplaneringen och det medverkar till stor osäkerhetför de forskare som engageras. När de externfinansieradeprojekten är slutförda står många utan möjlighet att återgåtill någon tjänst eller till andra forskningsuppdrag. Omväntgäller också att institutionernas möjligheter att engagera sigi angelägna forskningsprojekt hämmas av att det inte finnsutbildade forskare att tillgå. Den fasta staben är för liten. Det är således uppenbart att den ringa tillgången påfasta tjänster vid universiteten i vårt land försvårarrekryteringen av forskare och gör det svårt att hålla kvarkvalificerade forskare vid institutionerna. Detta i sin turpåverkar självfallet också undervisningen på alla stadier. En utökning av antalet fasta tjänster vid universitet ochhögskolor framstår således som en av de allra viktigasteåtgärder som kan vidtagas för att främja högre utbildningoch forskning. Forskarrekryteringen underlättas,utbildningen förbättras och den fria grundforskningenförstärks. Vad som krävs är inte bara droppvisa förstärkningar.Enligt min mening behövs det också en systematisk ochlångsiktig planering för en kontinuerlig utbyggnad av depersonella resurserna inom utbildning och forskning. Attpåbörja denna planering bör vara en viktig del i arbetet påen ny forskningsproposition. bör ge regeringendetta till känna. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en planmässigutökning av antalet fasta tjänster vid universitet ochhögskolor.