mot · GF02L502 · 1992-01-27 00:00:00 — Friköp av historiska arrenden har frågor som rör jordfördelning varit enkälla till konflikter. Vi vet att under historiens gång har deorsakat inbördeskrig, uppror, revolutioner ochkolonialkrig. Att ha makt över sitt eget liv är för många äni dag en fråga om tillgång till jord att bruka.Vi sammanfattar gärna vårt eget lands historia som defria, självägande böndernas historia. Allt sedanvikingatiden har den svenske bonden fått stå som symbolför allmogen, dvs allt folket.Den här historiebeskrivningen är ytlig och falsk. Denförtiger det slavsamhälle som rådde ända in på 1000-taletoch att feodalismens ägar- och maktstrukturer domineradelångt in på 1700-talet.Man glömmer att en majoritet av befolkningunder var jordlösa torpare, dagsverksarbetare,backstugusittare och tjänstehjon. De självägande böndernahar varit färre och ägt mindre del av jorden änvi egentligen vill tro.Jordägandet har alltid dominerats av adeln, kyrkan ochkungen/staten.Man skulle kunna tro att detta är en passerad epok i vårhistoria. Kapitalismen har ju i över ett århundrade varit detförhärskande systemet.På samma sätt som definitionen av ''en självägandebonde'' har varierat har äganderätten och vad det betyderatt äga egendom eller jord haft olika innebörd under olikaepoker. Brukningsrätt i betydelsen att den som brukarockså har besittningsrätten torde ha betydligt längrehistoria än äganderätten i modern tolkning.Man vill också gärna tro att när den nödvändigaomfördelningen av jorden har skett i vårt land så har dennagått lugnt och städat till, att det varit smärtfria och rättvisaprocesser och att omfördelningen är fullt genomförd. Vi harju inte haft vare sig bondeuppror eller torparstrider,åtminstone inte som i eller iFinland i början av detta århundrade. Eller har vi det?Ty kampen om jorden -- kampen om brödfödan -- harägt rum också här. och hans mannar var säkert merpåverkade av de materiella än av de konstitutionellafrågorna. Och skiftesreformerna, som pågick i tvåhundraår, upplevdes nog av de många som var inblandade ofta somfruktansvärda övergrepp och sociala tragedier. Alla tycktenog inte heller att resultatet blev helt rättvist!Med detta vill vi påvisa, att det alltid finns svårigheternär det gäller vem som har äganderätten till jorden. Fråganär nu om vi äntligen är beredda att göra upp med de sistaresterna av feodalismen, om vi ska göra det möjligt attskapa rättvisa för några hundratal rättslösa arrendatorer,om vi ska genomföra en sentida jordreform, om vi äntligenska vara villiga att rätta till missförhållanden som i flera avde berörda fallen går i tiden.Frågan är om människor, vilkas släkt i generationer hararrenderat jord och bostad av samme ägare ska få rätt attköpa den jord han och hans släkt brukat och vuxit sammanmed.Ska äntligen den svenska torparstriden vara över?Friköpsrätten vid historiska arrenden har diskuteratsunder mycket . När senast behandladefrågan, beslutades att det bör införas en friköpsrätt vidhistoriska arrenden och en kommitté fick i uppdrag att läggafram förslag till lagstiftning i ämnet. 1990 årsarrendekommitté har slutfört denna del av sitt uppdrag.Vi ansluter oss i allt väsentligt till kommitténs förslag ochanser att regeringen bör lägga fram ett lagförslag pågrundval av kommitténs betänkande.Vi vill dock betona att det kan finnas omständighetersom gör att löseskillingen bör sättas ner i förhållande tillmotsvarande fastigheters marknadsvärde.En sådan kan vara yttre faktorer som på senare tidpåverkat marknadsvärdet. Som exempel kan nämnas attvissa områden blivit särskilt attraktiva ur turistsynvinkeleller att förbättrade kommunikationer pressat uppmarknadsvärdet. Den ökning av marknadsvärdet som dettainneburit är ju inget som den nuvarande ägaren är orsak tilloch arrendatorn bör inte heller tvingas betala ägaren fördetta höjda marknadsvärde.På samma sätt bör arrendatorns löseskilling intepåverkas av den värdeökning som tillförts fastigheten p g aarrendatorns eller hans föregångares nedlagda arbete, ävenom det ursprungligen varit något som ålagts honom.Man kan till exempel tänka sig att en tidigare arrendatorålagts att bryta ny . Värdeökningen på marken,som beror av arrendatorns nerlagda arbete, återfinnsnaturligtvis i dagens marknadsvärde. Det är inte rimligt attdagens arrendator ska betala dagens ägare för detta. Vi villäven peka på att marknadsvärdet kan variera högstväsentligt beroende på rådande konjunkturer.Det finns enligt mening anledning attredan i lagförslaget slå fast, att om tvist uppstår omarrendatorns löseskilling, så ska ovannämnda faktorerbeaktas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär ett lagförslag pågrundval av kommitténs betänkande om friköpsrätt tillhistoriska arrenden,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bestämmande aversättningsbelopp vid friköp av historiska arrenden.