mot · GF02U544 · 1992-01-27 00:00:00 — EG och tredje världen EG och tredje världen: handel, bistånd och migrationEG har relationer med tredje världen på tre viktiga sätt:genom handel, genom sitt bistånd och som mottagare avarbetskraftsinvandring, flyktingar och asylsökande(migration). Vi diskuterar i denna motion dessa treområden och frågan vad bör sträva efter sommedlem i EG.EG:s handel med tredje världenEG står för av världshandeln och ärdärmed världens största handelspartner. EG spelar enavgörande roll för möjligheterna att upprätthålla en frihandel i världen, vilket är särskilt viktigt för u-länderna.Deras möjligheter att häva sig ur fattigdomen är intimtförknippade med deras möjligheter att få utnyttja sinaspeciella produktionsförutsättningar för export av varor ochtjänster, som i sin tur kan finansiera nödvändig import.Därför måste världens rika länder öppna sina marknaderför export och binda kvarvarandehandelshinder på en låg nivå både vad gäller varor ochtjänster. Här har EG en nyckelroll.Som konstaterade i en rapport om EG:sexterna handelspolitik finns det ingen grund för att hävdaatt EG:s nuvarande handelspolitik mot generelltsett är mer protektionistisk än andra i-länders. Totaltkommer av EG:s import från tredje världen.Detta kan jämföras med där u-landsandelen avimporten bara är . EG:s omfattande u-landsimport förklaras till viss del av det s.k. Loméavtaletsom ger dessa länder ett fritt eller preferensutformattillträde till EG-marknaden för flertalet produkter. Medundantag för kaffe och kakao ger EG också liknandepreferenser till andra . Dock är EG i likhet medSverige tyvärr protektionistiskt vad gällerjordbruksprodukter som konkurrerar med de egnaböndernas produktion, t.ex. spannmål och kött.EG:s handelspolitik på tekoområdet är merprotektionistisk än . EG har behållit sinakvantitativa hinder för import medan 1991avskaffade dem. Gjorda undersökningar visar dock attrestriktiviteten i de kvantitativa handelshinder som EG harför sin import av kläder successivt har minskat . Med 1980-talets trend utdragen in skulleEG:s kvantitativa handelshinders restriktivitet helt upphöravid . Detta upphörande ser dock ut att kommatidigare som en följd av den allt friare tekoimporten frånÖsteuropa som minskar skillnaden mellan EG-inhemskapriser och världsmarknadspriserna.Vid mitten av 1980-talet var av sålda kläderi EG importerade. I var motsvarande siffra 93procent. Men även om import är större än EG:skommer en betydligt mindre andel av tekoimportfrån . 1989 var sålunda andel av EG:sklädimport medan motsvarande siffra förSverige endast var 28 procent.Om som samarbetar med andrafrihandelsinriktade medlemsländer för att åstadkomma omså bara en blygsam liberalisering av EG:s handelspolitik iallmänhet och teko- och jordbrukspolitik i synnerhet skulledetta innebära ett väsentligt större lyft för u-ländernasexportmöjligheter än en fullständig svensk liberalisering avteko- och jordbruksimporten.En punkt där det finns anledning att rikta kritik motEG:s externa handelspolitik gäller EG:s agerande i GATT:sUruguayrunda. Inte minst genom EG:s låsning i fråga omjordbruksstödet har dessa förhandlingar äventyrats. VidG7-mötet i och under hösten och vintern1991--92 deklarerade de viktiga ochStorbritannien att man nu är beredd att medverka till enliberalisering av världshandeln med jordbruksprodukter.Dessa signaler antyder förbättrade utsikter att få till ståndett omfattande . Med ett sådant skapas en unikchans till ökad frihandel i världsekonomin och minskade hotom handelskrig och protektionism.Fler frihandelsvänliga röster inom EG skulle såledeskunna betyda mycket för frihandeln i världen och för tillväxt och välfärd i synnerhet. Defrihandelsvänliga krafterna i EG är och har alltid varitstarka. Exempel på medlemsländer som brukar försvarafrihandeln är , , , Belgienoch . Som medlemmar skulle ochandra nordiska länder kunna stärka rösterna för frihandelinom EG.De liberala partierna inom EG är, med några fåundantag, frihandelsvänliga. De har t.ex. riktat hård kritikmot jordbruksministrarnas ovilja att kompromissa i GATT-förhandlingarna och kräver en mer marknadsorienteradjordbrukspolitik.EG:s bistånd till tredje världenEG och dess medlemsländer ger omfattandeutvecklingsbistånd. Ländernas samlade bistånd uppgår tillca , att jämföra med 13miljarder kr. Av EG:s totala bistånd kanaliseras (33,) via institutionerna i . Sommedlem kommer att stå för av EG:sgemensamma bistånd vilket innebär att cirka en miljardkronor ur biståndsanslaget skulle kanaliseras via EG.Huvuddelen av EG:s gemensamma bistånd faller underdet så kallade . Det omfattar totalt 69 u-länderspridda i söder om , och Stilla havet.Avtalet innehåller inte bara åtaganden beträffande biståndutan också överenskommelser beträffande krediter ochhandelsvillkor.I det Loméavtal som slutits för perioden --2000 hardet gemensamma biståndet till Lomé-länderna höjts och uppgår nu till per år.Per innevånare i Lomé-länderna beräknas detta innebära enhöjning . (Skillnaden mellan 25 och 15procent förklaras av befolkningsökningen i Lomé-länderna. )En intressant form av bistånd under ärSTABEX-systemet. Tanken med STABEX kan sägas havarit att skapa ett försäkringssystem för exportinkomster.Om ett land drabbas av fallande priser på sin export avjordbruksprodukter till EG och försämringen visar sigbestående kan landet få kompenserande bistånd. STABEX-biståndet går inte nödvändigtvis till de drabbadeexportörerna utan kan användas för att vridamottagarlandets näringsliv bort från ensidigt beroende avt.ex. enskilda jordbruksvaror.En del av 1990-talets Lomébistånd går som s.k.strukturanpassningsstöd till Lomé-länder som accepterar attliberalisera sin ekonomi i samarbete med InternationellaValutafonden (IMF) och Världsbanken.En nackdel med är enligt vår mening dessalltför begränsade urval av . ACP-länderna är inte iförsta hand utvalda med tanke på behovet av bistånd utansnarare att länderna är före detta kolonier. Dock inkluderasinte alla tidigare kolonier. Till exempel står ,, och utanför. Inte hellerlatinamerikanska länder omfattas av avtalet. För att''korrigera'' för detta av historiens slump motiverade urvalger EG numera alltmer bistånd till och Latinamerika.I dag utgör detta bistånd av det som gårtill Lomé-länderna (1990--95).Med två andra grupper av länder i sitt närområde harEG också speciella handels- och biståndsavtal, nämligenmed länder i och som får 2,5miljarder kronor och , som får5,7 miljarder kronor.Vi menar att inom EG skall:dels verka för att subsidiaritetsprincipen tillämpasäven inom biståndspolitiken, dvs. att endast den del avbiståndet som på ett effektivare sätt sköts genom degemensamma organen faktiskt kanaliseras genom dem ochövrigt sköts på nationell nivå,dels verka för bland annat följande möjligaförändringar av det gemensamma EG-biståndet:Störrekrav måste ställas på att mottagarländerna garanterarmänskliga rättigheter, politisk pluralism och pressfrihet.Större krav måste ställas på att mottagarländerna drivermarknadsekonomi, inklusive marknadspriser på böndernasprodukter, reducerade handelshinder och en realistiskväxelkurs.Loméavtalet bör utvidgas till fler somär i behov av bistånd och som står utanför.Proportionen livsmedel i biståndet bör minska.Livsmedelsbistånd pressar som bekant priserna för u-landsbönder och gör att byråkratin i lättnegligerar incitament och andra ekonomiska drivkrafter förinhemsk jordbruksproduktion.En minskad bindning avEG-biståndet så att mottagarländerna kan upphandla varoroch tjänster till bästa pris.EG-biståndet bör ges enstarkare inriktning på miljöförbättrande åtgärder.De liberala partierna i EG inom LDR är skeptiska till attEG skall ge bistånd till där mänskliga rättigheterkränks. Till sådana länder anser de att eventuellt biståndendast bör förmedlas via enskilda organisationer. Ett annatkrav är att biståndet till landsbygdsutveckling ska ges entydligare miljöprofil.EG och migrationen från tredje världenAtt människor fritt ska kunna röra sig över Europasgränser och välja var de vill leva och bo är en omistlig delav den liberala visionen av ett enat . Denna frihetförutsätter ett samordnat uppträdande mot omvärlden ochen samordnad flykting- och asylpolitik. För närvarandeavgörs flyktingpolitiken i på nationell nivå ochvi vet ännu inte hur en samordnad flyktingpolitik för kan komma att se ut. Som vi ser det ger en sådansamordning en möjlighet att bromsa dagens utveckling därde enskilda ett efter ett tenderar att strama åtsin flyktingpolitik i föreställningen att de annars kommer attdränkas i en ström av flyktingar från syd och öst. Så t.ex.fick föregående år 256 000 asylansökningar, enökning . Steg för steg har nya hinder införtssom försvårar för flyktingar att komma in i och sökaasyl.Risken finns naturligtvis också att den gemensammanämnaren för EG:s flyktingpolitik blir det ''snålaste''landets bestämmelser. Den asylkonvention somundertecknades av i i juni förra åretger anledning till oro. Den innebär att en asylsökande ha rätt att få sin ansökan prövad i ett och attett avslag där innebär avslag också i de andra . (har dock inte ratificerat konventionen.) Det äremellertid fel att se ökad samordning som något negativt.Alternativet är snarare kaos, genomslag för principen ''varaldrig generösare än grannlandet'', och en nedåtgåendespiral i de europeiska ländernas vilja att ta emotasylsökande. Endast genom samordning mellanVästeuropas länder kan den nuvarande tendensen till ondcirkel av nya restriktioner brytas.Av humanitära skäl är det väsentligt att denna mersamordnade asylpolitik får en liberal och generösutformning. De tyska liberalerna (FDP) har också t.ex. gåttemot förslag till skärpning av tyskasylpolitik. Vi svenska liberaler vill inom EG verka i sammaanda och arbeta för att noga upprätthållerrespekten för humanism och mänskliga rättigheter, och attflyktingar som söker sig till skall vara garanteradeen rättstrygg behandling av sin asylansökan.Utformningen av en gemensam praxis i flyktingärendenbör förankras i internationell rätt genom att en europeiskdomstol inrättas dit man kan överklaga beslut iflyktingärenden. En sådan instans har redan föreslagits avbland annat ECRE, de europeiskafrivilligorganisationernas samrådsorgan i flyktingfrågor. Enmöjlighet vore att samordna domstolens verksamhet medEuroparådet. Den kompetens som byggtupp när det gäller mänskliga rättigheter skulle kunnautnyttjas också i flyktingärenden.En europeisk flyktingkonvention måste utformas somger skydd inte bara åt politiska flyktingar utan också åtmänniskor som flyr undan krig, inbördeskrig, väpnadeoroligheter eller bristande förmåga hos ett lands regering attskydda sina egna medborgare. EG söker nu konstruktivalösningar på eventuella framtida problem med massflyktfrån krigshärdar eller diktaturer. Beredskap måste finnasför att hjälpa länder i omkringliggande länder för atthärbärgera och förhoppningsvis senare repatriera störreflyktinggrupper. EG måste utveckla en klar politik för attskydda och bistå flyktingar i länder utanför Europa.För att bekämpa främlingsfientlighet och antisemitism iEuropa bör EG och regeringar och inte minstEuroparådet samarbeta och dessutom utnyttjafrivilligorganisationerna för att skapa kunskap ochförståelse för flyktingarnas situation. Så t.ex. harEuroparådet antagit en omfattande resolution med krav påvidgade mänskliga rättigheter för invandrarna och ökat stödtill emigrationsländerna. Detta räcker emellertid inte alls. opinionsundersökning angav t.ex. avfransmännen att de tyckte illa om nordafrikaner och enmajoritet vill att alla illegala invandrare sänds tillbaka. ITyskland vill se ett stopp för ekonomiskaflyktingar. Problemen i f.d. är välkända.EG:s gemensamma utrikespolitik bör sikta till att pålängre sikt skapa en sådan världsordning att konflikter ochförtryck undanröjs. I det arbetet har ett generöst EG-bistånd till tredje världen en viktig plats att fylla. Inte minstviktigt är ett kraftfullt demokratistödjande bistånd.Gemensamma EG-ansträngningar för att brännmärka brottmot mänskliga rättigheter och förbättraövervakningsmekanismerna för dessa brott är andra viktigaåtgärder. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att i förhandlingarna ommedlemskap i bör verka för att subsidiaritetsprincipenfastslås gälla inom biståndsområdet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av att sommedlem i EG verkar för att krav på demokrati ochmänskliga rättigheter ställs på mottagarna av EG:sgemensamma bistånd,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av att sommedlem i EG verkar för att marknadsekonomiska systemuppmuntras hos mottagarländerna av EG:s gemensammabistånd,4. att som sin mening ger regeringen till kännavid i motionen anförts om värdet av att som medlemi EG verkar för att utvidgas till att gälla fler ,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av att sommedlem i EG verkar för att det gemensamma biståndet gesen tydligare miljöprofil,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om värdet av att sommedlem i EG verkar för att en samordnad asylpolitik får enliberal utformning,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om värdet av att sommedlem i EG verkar för att en europeiskflyktingkonvention kommer till stånd i enlighet med vad imotionen anförts.1