mot · GF02Fö41 · 1992-03-16 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:102 Totalförsvarets utveckling till och med /97 samt anslag för /93 SammanfattningRegeringen föreslår ändringar i svensk säkerhetspolitik:det är inte längre självklart att vi ska vara alliansfria i fredför att kunna vara neutrala i krig. är bestämdmotståndare till denna förändring, som utgår från attsvenska folket kommer att säga ja till EG-medlemskap.Vi vill minska den militära andelen i totalförsvaret. Vianser att vi själva måste rusta ned, om vi önskar att andraska göra det. Vi menar att de minskade militära hoten motSverige motiverar kraftiga minskningar.Arméns krigsorganisation bör under femårsperiodeninriktas mot tio brigader. Även marinen och flygvapnet börgenomgå kraftiga minskningar. Vi säger också nej tillpraktiskt taget alla utvecklingsprojekt inom svenskförsvarsindustri.För grundorganisationen innebär vårt förslag följandeändringar i förhållande till propositionen: I 20 , A 4Östersund, T 4 samt I 16 läggs ner(som konsekvens härav flyttas inte Lv 6 från ). F7 och F 6 sammanslås till en myndighetmed säte i . , F 13 Norrköpingsamt F 16 läggs ner.Vårt förslag innebär en minskning av ramen för detmilitära försvaret med överfemårsperioden jämfört med regeringens förslag.Svensk försvarsindustri behöver kvalificeradesamhällsbeställningar. Dessa måste riktas mot civila behov.De som kommer att bli arbetslösa genomförbandsnedläggningar måste få samhällets aktiva stöd.Medel för åtgärder frigörs för detta i vårt förslag.En politik för gemensam säkerhetEuropa har förvandlats genomgripande.Det öst--väst har upphört. Hotet om ettförintande kärnvapenkrig mellan supermakterna ärundanröjt. Helt nya möjligheter har öppnats tillnedrustning och fredligt samarbete i hela Europa.Nedrustning kan frigöra medel för att minska klyftornamellan rika och fattiga, i världen, i och i vårt egetland. Därmed skapas förutsättningar för ett globaltsamarbete för att övervinna de nya hoten mot vår existens,som kommer ur en hejdlös rovdrift på naturen.Sveriges neutralitetspolitik har bidragit till avspänningoch samarbete i vår del av världen och utgjortgrunden för vårt internationella arbete för säkerhet,samverkan och solidaritet.Vad är säkerhetspolitik?Målet för säkerhetspolitiken måste vara att bevaraSveriges 178-åriga fred, nationella oberoende ochdemokrati. Den ska bygga på alliansfrihet i fred syftande tillneutralitet i krig.Medlen för säkerhetspolitiken är flera:nedrustningsarbetet, utrikes-, handels-, bistånds- ochförsvarspolitiken. Men regeringen har reducerat den tillvad den kallar ''den hårda kärnan'' -- militär alliansfrihetoch en betryggande försvarsförmåga. Den utgår från attsvenska folket kommer att säga ja till EG-medlemskap. Iså fall behövs ingen självständig neutralitetspolitik. Då blirSverige en del av Europeiska unionen (EU) med gemensamutrikes- och säkerhetspolitik. Denna inbegriper engemensam försvarspolitik, som ska vara förenlig medNATO:s säkerhetsoch försvarspolitik och i sinom tid kunnaleda till ett gemensamt försvar. Västeuropeiska unionen(WEU) ska bli en integrerad del i EU:s utveckling och skasom NATO:s ''europeiska pelare'' stärka solidariteten inomNATO.I många år har det varit ett säkerhetspolitiskt mål förSverige att utåt verka för avspänning, samarbete och fredligutveckling. Men för den nya regeringen är det inte ett målutan endast ''ett viktigt inslag i säkerhetspolitiken''.Den snöpta neutralitetenSverige är inte längre neutralt -- regeringen försitteringet tillfälle att säga till omvärlden att vår traditionellaneutralitetspolitik ersatts med en ''klar europeisk identitet''.I försvarspropositionen talar den visserligen om neutralitet,men i en ny och snöpt bemärkelse. Det handlar bara om att''upprätthålla en betryggande försvarsförmåga för att visaatt vi ska kunna vara neutrala i händelse av krig i vårtnärområde''. Vi ska inte vara neutrala -- barakunna vara det. Och det gäller bara vårt''närområde'', hur nu det ska definieras.Denna ''neutralitet'' är inte trovärdig utan ska bara tjänasyftet att motivera höjda militärutgifter.Alliansfriheten, som var frukten av svenska folkets nejtill NATO-medlemskap, har skrotats. Istället har vårstatsminister gång på gång -- bl.a. i --talat om möjligheten av svenskt medlemskap i har begärt att få deltaga i NATO:smilitärindustriella (). Det är nyaeuropeiska identitet.Allt detta innebär en radikal förändring av den svenskapolitiken, av roll i och världen och avomvärldens syn på . är inte ensamtom bedömningen att det betyder minskad säkerhet förSverige. Alliansfrihet syftande till neutralitet i krig är starktrotad i vårt folk.En europeisk säkerhetsordningEuropa har befriats ur blockkonfrontationen ochdärmed från faran av ett storkrig. Men det är bara den enaalliansen -- -- som har upplösts. Den har ändrat sin kärnvapendoktrin från''förstaslag'' till att använda kärnvapen i ''yttersta nödfall''.Men kärnvapnen finns kvar liksom de militära staberna ochkommandostrukturen. S.k. brandkårsstyrkor är underuppbyggnad. Genom det nordatlantiska samarbetsrådet(NACC) har NATO utsträckt sin intressesfär till de fornaWarszawapaktsländerna.Allt detta har ändrat det säkerhetspolitiska läget iEuropa. Den europeiska säkerhetskonferensen (ESK), somtillkom för att överbrygga delning, har fått radikaltändrade förutsättningar. Detta får emellertid inte tas somförevändning för att nedgradera, rentav -- som verkarvilja göra -- ersätta den med NATO.Istället måste ESK vidareutvecklas till en alleuropeiskorganisation med institutioner, som har kraft att handlafredsbevarande. Det skulle ha behövts ett väl fungerandeESK för att stoppa driften mot inbördeskrig i Jugoslavien.Det behövs för att förhindra att detta krig fortplantarsig till Bosnien och Kosovo, för att förebygga eninternationell konflikt om Makedonien.De nationella konflikter som flammat upp efterSovjetunionens sönderfall och på flera håll övergått imilitära konflikter, måste lösas med fredliga medel. Härskulle det behövas ett fungerande ESK. Det är oroande attESK varit så kraftlöst i konflikten mellan ochAzerbajdzjan och upptagit dessa två stater som nyamedlemmar -- de är ju de facto i krig med varandra.De före detta sovjetiska kärnvapnen måste bringasunder effektiv kontroll. Den kontrollen ska inte utövas avUSA och de västeuropeiska stormakterna utan av ettinternationellt organ -- ESK eller FN -- som kan tillvarataalla de nationers intressen, som hotas av dessa vapen.I det här läget är det tragiskt att fått en regeringsom överger neutralitetspolitiken. Det innebär ju attgruppen neutrala och kärnvapenfria stater (NN-staterna)inom ESK försvagas och sannolikt försvinner. Därmedförlorar ESK den grupp som spelat en pådrivande roll isäkerhetsprocessen.Gemensam säkerhet på nya villkorESK är och måste förbli grundstenen i den framväxandeeuropeiska säkerhets- och samarbetsordningen. Den kanbara byggas upp på jämlikhet, på alla folks lika rätt tillsjälvbestämmande och trygghet. Den insikt som vann instegbland politiker om att inget landkan vinna sin säkerhet på någon annans bekostnad,utvecklades till begreppet gemensam säkerhet. Den måstenu bevaras och vidareutvecklas utifrån nya förutsättningar.NATO och WEU kan inte skapa denna gemensammasäkerhet. De företräder och det rika ochbygger på doktrinen om kärnvapenavskräckning. Om NN-gruppen försvinner, riskerar vi att få ett ESK uppdelat pånya block, en ny järnridå -- mellan rika och fattiga länder.Det ökar inte säkerheten i och inte Sverigessäkerhet.Vänsterpartiet hävdar att roll i måstevara brobyggarens, den som aktivt arbetar på att minskaklyftorna, som konsekvent hävdar folkrätten och demänskliga rättigheterna. Då kan inte gå sammanmed kärnvapenmakterna och iWEU. Det är framförallt därför vi säger nej till svensktmedlemskap i det EG, som omvandlas till Europeiskaunionen med sin försvarskomponent WEU. Vi vill intekrypa in under någon stormakts kärnvapenparaply -- vi villha en kärnvapenfri värld.Vilka är hoten?Att supermakten försvunnit innebär inteatt det gamla militärbyråkratiska komplexet har upplösts.Generalstaben finns kvar -- men inte det parti som förrkontrollerade krigsmakten. Ekonomiskt och socialt kaosbefrämjar inte en demokratisk utveckling utan framkallarrop på en stark man, ett auktoritärt styre. Rysslandframträder med stormaktsanspråk, som väcker oro, bl a iBaltikum och Ukraina.Även om den nya stormakten inte har någrakrav på , innebär den en risk för krigiskaförvecklingar i vår omedelbara närhet. Det hotet kan endastavlägsnas med demokratisering och ekonomiskstabilisering. Den svenska handels- och biståndspolitikenmåste inriktas på att stödja bägge dessa processer.På kan vi inte bortse från risken för nyakonflikter i och en ny stormaktskonfrontation iNordeuropa, mellan och . Därför är det ettväsentligt säkerhetsintresse att det nyuppståndna Rysslanddeltar i ett alleuropeiskt ekonomiskt och politisktsamarbete. får inte underordnas och dessglobala intressen.Det finns hot på större geografiskt avstånd, som kankomma att beröra . Det fick vi en påminnelse omunder kriget i , då hotade medkärnvapen, kemiska vapen, terrorism och miljökrig.Nedrustning eller rustningskontrollIdag är inte pådrivande i nedrustningsarbetet.Regeringen talar hellre om rustningskontroll än omnedrustning. Men rustningskontroll är inget mål utan ettmedel för att övervaka efterlevnaden avnedrustningsavtalen. Ett annat tecken på hur politikenförändras är förslaget att ska lämna den s.k. 21-gruppen (alliansfria och neutrala stater) i i Genève.Vänsterpartiet hävdar att nedrustningsarbetet måstebedrivas med all kraft, och det gäller både kärnvapnen, dekemiska vapnen och de s.k. konventionella vapnen.Kärnvapennedrustningen får inte avstanna. Trotsöverenskommelserna --och trots presidentJeltsins senaste nedrustningsutspel har de kvar mer äntillräckligt med kärnvapen för att förinta hela jorden.Därtill kommer kärnvapnen i , ochKina samt en rad länder som håller på och skaffar sigsådana.Sverige måste fortsätta att driva pånedrustningsarbetet -- för totalt provstopp, nedrustning tillhavs, effektivt stopp för kärnvapenspridningen och för attkomma fram till ett kärnvapenförbud och skrotning avkärnvapnen. Det är vår säkerhet det gäller, och vi berörs avden stora anhopningen av kärnvapen i Nordatlanten.Det arbetet kan inte ersättas med rustningskontroll, somär liktydigt med den gamla terrorbalansen från det kallakrigets tid.Lärdomar av kriget vid Persiska vikenKriget vid har analyserats inom militäraoch vapenindustriella kretsar. Vi vill granska det ursäkerhetspolitisk synvinkel. Vilka lärdomar kan vi dra?För det första kom inte angrepp på den 2augusti 1990 som en blixt från en klar himmel. Uttalandenav tyder på att han hade föravsikt att besätta . Motivet låg i öppen dager. mot och vapenimport hade slukat oljeinkomsternaoch byggt upp en irakisk utlandsskuld på , varav cirka 15 miljarder till . hadeanklagat för att ha stulit en oljekälla vid gränsen ochför att ha pressat ner oljepriset. Invasionen var först ochfrämst ett försök att i ett slag lösa prekära ekonomiskasituation.För det andra hade irakiska trupper satt sig i rörelse motKuwaitgränsen , nationaldag.Amerikanska spionsatelliter observerade detta. Men påansvarigt amerikanskt håll valde man att tolkatrupprörelserna som enbart en styrkeuppvisning.För det tredje sände motstridiga signaler till : åena sidan skulle försvara det ''fria flödet av olja genomHormuzsundet'', å den andra fick höra att USAinte hade några militära förpliktelser gentemot Kuwait.Om det gjorts försök till medling i den ekonomiskakonflikten, om rapporterna om truppsammandragningarnatagits på allvar och om hade fått klart besked påförhand om vilken reaktion skulle bli, hadeinvasionen knappast blivit av.Om inte vapenexportörerna -- 445 av dem är företag iväst -- hade byggt upp väldiga arsenaler medkonventionella vapen och levererat utrustning förtillverkning av kemiska, biologiska och nukleära vapen,hade varken haft kapacitet att invadera Kuwaiteller motivet, utlandsskulden.Om det funnits ett fungerande FN med egenspaningskapacitet och med fullmakter förgeneralsekreteraren att agera aktivt för att bevara freden,hade kriget vid kunnat förhindras. Ett stortantal liv -- övervägande civila människors -- hade kunnatsparas. En miljökatastrof hade undvikits.Stärk FNEfter det slut har det blivit möjligt att tillfullo utnyttja FN:s maskineri för främjande avinternationell fred och säkerhet. Men det sätt på vilket de''fem stora'' under ledning börjat dirigerasäkerhetsrådet innebär en stormaktsdominans, som vifinner djupt oroande. Men det gör tydligen inte regeringen,som säger att säkerhetsrådet ''kan utgöra ett forum där manunder stormakternas ledning fastställer ett gemensamtinternationellt agerande vid regionala konflikter, somåskådliggjordes i samband med ''.De fem ständiga medlemmarna i säkerhetsrådet har inteagerat på ett sätt som gagnat freden och säkerheten. Detgäller kriget vid , där egenmäktigt tillätsbestämma att sanktionerna inte fungerade utan att detkrävdes militärt våld. Det gäller , där dekonstruerat en fredsplan, som lämnar dörren öppen för PolPots röda khmerer. Det gäller , där FN uppträttkraftlöst och obeslutsamt.Vänsterpartiet avvisar tanken på ett av stormakternastyrt FN. FN ska vara en organisation för alla sina 175medlemmar, inte bara för fem av dem -- och minst av alltska FN få monopoliseras av USA.Vi ansluter oss istället till de förslag till FN-reformer,som de nordiska länderna överlämnade tillgeneralsekreteraren . Här sadesatt tonvikten bör ligga på förebyggande åtgärder syftandetill att förhindra att väpnade konflikter bryter ut.Dokumentet (Shaping the Peace: the United Nations in the1990s) innehöll tolv punkter:1. bör i större utsträckning ägna sig åtframåtblickande diskussioner.2. Generalsekreteraren bör ges ökade resurser för att ienlighet med självständigt agera när han anseratt internationell fred och säkerhet hotas.3. Ett system inom FN för registrering och övervakningav internationella vapenöverföringar bör skapas så snartsom möjligt.4. Generalsekreteraren och säkerhetsrådet bör som enrutinåtgärd kunna sända ut personer/grupper med uppdragatt samla in fakta om potentiella krishärdar.5. Parter i konflikter uppmanas att i ökad utsträckningvända sig till i Haag.6. FN bör ges ökade resurser för att kunna biståmedlemsländer i samband med val för att därmedunderlätta en övergång till demokrati.7. Politiskt stöd och tillräckliga resurser bör ges tillgeneralsekreterarens och säkerhetsrådets insatser inompreventiv diplomati.8. Tanken att sända ut fredsbevarande styrkor iförebyggande syfte, för att avvärja hotet av väpnadekonflikter innan de brutit ut, bör övervägas.9. Arrangemangen för finansiering av de fredsbevarandeoperationerna bör förbättras och strävandena atteffektivisera sekretariatets organisation inom detta områdeuppmuntras.10. FN-systemets kapacitet att utföra kombineradeinsatser för fredsskapande och humanitärt katastrofbiståndbör stärkas. Möjligheterna att, från fall till fall och underbeaktande av , företa insatser för att motverkamassiva kränkningar av mänskliga rättigheter börövervägas.11. Sanktionsinstrumentet bör utnyttjas med kraft,effekterna av olika typer av sanktioner studeras ocharrangemang skapas för att kompensera länder somoskyldigt drabbas av ekonomisk skada pga att sanktionertillämpas mot parter i en konflikt.12. Modaliteterna för FN att som sista utväg vidtatvångsåtgärder, inklusive användandet av militära medel,bör klargöras.Detta är vad ska arbeta för.Nordiskt samarbeteInitiativet till FN-reformer är ett exempel på denkonstruktiva roll, som de nordiska länderna kan spela i detglobala arbetet för säkerhet och fred. På liknande sätt kanNorden deltaga aktivt när det nya byggs upp, så attde små och medelstora staternas intressen tillvaratas i dennya säkerhetsordningen.Inom detta nordiska samarbete har och Finlandfått större möjlighet att spela en stabiliserande roll nu närförutsättningarna för förändrats genom att dengamla biståndspakten med (VSB) ersatts med ettnytt fördrag om grannsämja med Ryssland.Arbetet för att göra till en kärnvapenfri zonmåste drivas med förnyad kraft nu när NATO börjatompröva sin kärnvapenstrategi. Det intresse, som debaltiska staterna visar för att deltaga i ett säkerhetspolitisktsamarbete med de nordiska, öppnar möjligheten att byggaut den nordiska kärnvapenfria zonen till en fredszon iÖstersjöregionen.Det militära försvaretFrånvaron av militära hot riktade mot medför attvi kan minska vår militära kapacitet.Armén bör 1997 omfatta fyra infanteri-, tre Norrlands-och tre mekaniserade brigader. Vi föreslår att I 20, A 4, T 4 och I 16 läggsner. Lv 6 flyttas inte från . Ny stridsvagn behövsinte. Projekten , Bonus samt avvecklas.Marinen föreslås inte få medel för modernisering avrobotbåtar, patrullbåtar samt utveckling av ubåt typ 2000.Studier och projektering för ett nytt sjöfrontssystemavbryts.Flygvapnet bör avveckla 35-systemet. Antalet 37-divisioner minskas. F 13 och F 16 läggs ner.F 6 och F 7 slås samman till en myndighet, där endastsjälva flygverksamheten blir kvar på F 7.Dagersättningen till värnpliktiga bör höjas till 50 kronorper dag.Värnpliktigas användning i stödproduktionen bör integenomföras i den föreslagna formen, både av principiellaoch ekonomiska skäl.Konsekvenser för sysselsättning och regionalpolitikTeknisk utveckling behöver kvalificeradesamhällsbeställningar. Försvarsindustrin har levt på sådana.Nedläggningar och arbetslöshet kommer att bliresultatet, givetvis i särskilt hög grad med vänsterpartietsförslag. De orter där militär verksamhet läggs ner har oftaett ensidigt näringsliv, som därför drabbas särskilt hårt itider med allmänt dålig konjunktur.Stora delar av de medel som frigörs i vårt förslagkommer att behövas för riktade insatser.Verksamhet måste med nödvändighet riktas mot civilproduktion. Stora behov inom framför allt miljöteknik ochkommunikationer kan tillgodoses om de resurser somfrigörs genom nedrustning tas till vara. Försvarsindustrinhar i många fall hög kompetens. Inrättandet av en nyteknisk högskola med fasta forskningsresurser kan vara ettsätt att ta till vara delar av denna kompetens.Regionalpolitiken kommer genom regeringensutpräglade marknadsinriktning och EG-anpassning att blialltmer verkningslös. Vår bestämda uppfattning är att civilaprodukter alltid skapar mer välstånd än vapen. Därförfrigör varje nedlagd vapensmedja resurser för ökatvälstånd! Förutsättningen är dock att samhället riktarresurserna till eftersatta regioner. Marknaden kommer inteatt göra det.Totalförsvarets civila delVi anser att propositionen är godtagbar i denna del.Ekonomiska konsekvenserFör perioden föreslår vi en minskning avplaneringsramen för det militära försvaret med ca 19miljarder kronor.nFör /93 får förslaget följandekonsekvenser i propositionen:AnslagBesparing iOrsak miljoner krB1900brigadorg., förbandsnedl.B2550Bamse, Bonus, ArthurB3300fastighetsinvest. görs ejD1300minskad flygverks.D2700mtrlbeställn. utgårD3200projekt utgår pga nedläggn.E150minskad org pga nedläggn.E250minskat behov pga nedläggn.E450utveckl. behövs ejF3150minskat behov av utb.F450minskad verksamhetGemensamt förB1, C1 och D1ökat behov pga höjning av dagers.-240för vplSumma3 810Vänsterpartiet anslår för /mindre än vad regeringen föreslår eller således30 . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännaatt huvudlinjen i säkerhetspolitiken skall vara alliansfrihet ifred syftande till neutralitet i krig,2. att fastställer planeringsramarna förtotalförsvarets militära del för perioden /93--1996/97enligt vad i motionen anförts,3. att som sin mening ger regeringen till kännaatt dagersättningen för värnpliktiga bör höjas till ,4. att till totalförsvarets militära del /93 anslår . mindre än vad regeringen föreslagit eller således30794803000 kr.