mot · GF02U202 · 1992-01-27 00:00:00 — De fattigas rättEn biståndspolitik för internationell solidaritet 1. Solidariteten: biståndets grundFör presenterades den första svenskabiståndsbudgeten av statsminister ,proposition 1962:100. hade lett förarbetena.Prop. 100, som den kom att kallas, fastlade grunderna fördet svenska biståndet. I propositionen framfördes densvenska opinionens önskan -- manifesterad genom enmedborgarkommission under statsministerns ledning ochbekräftad genom bifall -- att genom biståndetsöka minska skillnaderna i levnadsvillkoren mellanmänniskorna i industriländerna och de underutveckladeländerna. ''Målet för biståndsgivningen är att höja de fattigafolkens levnadsnivå.'' Denna inledande formulering angavbiståndets syfte. Motiven var såväl solidariteten med defattiga och förtryckta som insikten om att vår egen framtidavälfärd beror på vår förmåga att leva samman på dennajord. Medlen var att ''vidga handeln, lindra nöden,förmedla kunnande och tillföra kapital''. Biståndet skulle''hjälpa de fattiga folken att utvecklas ekonomiskt ochsocialt och därmed hjälpa sig själva''.Det överordnade målet att höja de fattigas levnadsnivåhar senare (1978) preciserats som att biståndet skall bidratillresurstillväxt,ekonomisk och social utjämning,ekonomisk och politisk självständighet, samtendemokratisk samhällsutveckling i mottagarländerna.År 1987 utvidgades preciseringen till att också omfattaett särskilt miljömål: biståndet skall bidra till:framsynthushållning med naturresurser och omsorg om miljön imottagarländerna.Dessa delmål utgör en helhet, utan inbördesrangordning.Genom biståndsproposition nr 100 blev detinternationella mål som satt upp förresursöverföringar från de rika länderna till de fattiga enprincip som kraftigt underströks. Detta målkonkretiserades som målet att anslå en procent avnationalinkomsten till bistånd och uppnåddes första gångenår 1975. Enprocentmålet är ett medel att söka garanterabiståndets volym i en politisk värld av ständigt fluktuerandeintressen.Med dessa motiv, medel och mål har skapat ettutvecklingssamarbete med den fattiga delen av världen påhögsta internationell nivå, såväl vad gäller kvalitet som, iförhållande till vårt lands storlek, kvantitet. Biståndetsnärmare inriktning och utformning har förändrats under degångna tre årtiondena, liksom den värld det verkar i, men igrunden har motiv, medel och mål bestått.Skälet är att den solidaritetens vision som födde frambiståndet äger sin giltighet. Övertygelsen om riktigheten ikampen mot fattigdom och förtryck har tilltagit i världen.Nödvändigheten av att samarbeta för att kunna levasamman på denna jord har blivit allt mer uppenbar.Socialdemokratin, som lett utrikespolitiken under störredelen av , har fäst stor vikt vid att söka leva upptill målen. Det följer av den socialdemokratiskamänniskosynen: alla människors lika värde.Biståndet har haft en långt bredare förankring än denorganiserade socialdemokratiska rörelsen. Religiösa,liberala, djupt kända folkliga värderingar har samverkat tillatt ge biståndet ett närmast enhälligt stöd i det svenskasamhället.För socialdemokraterna kommer biståndet att förbli encentral del av den politik för internationell solidaritet somär rörelsens väsen.2. Utmaningar i en förändrad världUnder den tid som biståndet verkat har världen radikaltförändrats. Världens nationer står inför utmaningar avglobal räckvidd. För att säkra fred, demokrati och hållbarutveckling krävs av världens länder att de i internationellsolidaritet liksom i eget gemensamt intresse möterutmaningarna med förnyat samarbete.De ömsesidiga beroendena har vuxit. Enskilda länder ärför sin ekonomiska utveckling alltmer beroende avinternationellt ekonomiskt utbyte och samarbete.Världshandelns snabba utveckling, kapitalmarknadernasvärldsomspännande rörlighet och näringslivets tilltagandeinternationalisering präglar vår tid. Ekonomisk integrationi , och , allt störrebetydelse i världshandeln och och Östeuropasekonomiska omvandling förstärker ekonominsglobalisering. Stabilitet och tillväxt i vart enskilt land kräveridag ett intensivare globalt ekonomiskt samarbete.Hoten mot miljön är ett än tydligare uttryck för deömsesidiga beroendena. Risken för oåterkalleligaklimatförändringar som en följd av ohållbarenergikonsumtion och ohållbara produktionsmetoder inomindustri, jord- och skogsbruk är överhängande. En stor delav de giftiga och skadliga utsläppen är idaggränsöverskridande. Brist på brukbart vatten hotar mångaländer och hotar också att framkalla konflikter mellanländer. Jordens artrikedom är en gemensam tillgång och ettgemensamt ansvar. Internationellt samarbete är avgörandeom enskilda länder skall kunna uppnå en miljömässigthållbar utveckling och om planeten skall kunna överlevasom hem åt mänskligheten.Mänskliga rättigheter och demokrati är universellavärden. De har historiska rötter på alla världsdelar och harunder senare år fått allt större genomslag. De har allttydligare skrivits in i internationella överenskommelser ochallt mer kommit att utgöra delar av internationell lag. Detär ett gemensamt ansvar för världens länder att upprätthållaoch sprida respekten för dessa värden.Demokrati, miljö och utveckling är tre aspekter på vadsom binder länder samman. Världen har utvecklats mot ettglobalt grannskap. Inget land kan lösa sina egna problemutan att förlita sig på andra. Inget land kan heller i längdenlösa sina säkerhetsproblem utan att göra det gemensamtmed sina grannar och utan att samarbeta för att främjademokrati, miljö och utveckling.Tiden är inne för världens länder att skapa ett nyttsystem för gemensam säkerhet och globalt ledarskap. Detkalla krigets slut har öppnat helt nya möjligheter att mötadessa utmaningar. Murar har fallit. låsta sinnen haröppnats. Resurser som länge bundits upp i överstorakrigsmakter kan frigöras. kan äntligenbli den internationella organisation den var avsedd att bli.Dessa möjligheter tas fasta på i det s.k.Stockholmsinitiativet. samlades i etttrettiotal ledare från olika delar av världen för att föra framkonkreta förslag om hur dessa möjligheter bör utnyttjas.Dokumentet ''Gemensamt ansvar --Stockholmsinitiativet för gemensam säkerhet och globaltledarskap'' är inriktat på att finna nya sätt att stärka deinternationella institutionerna. De krav detta ställer påSverige behandlas i socialdemokraternas motion ''Envärld -- gemensamt ansvar''.Öppningarna är reella. Svälten, ohälsan,eländet är också reella. En miljard människor lever iextremt armod. Det är fler än någonsin och deras antalväxer fortfarande -- ett oerhört moraliskt nederlag för envarav oss. Tiotusentals barn dör i onödan. Befokningsutvecklingen är inte ibalans med ekonomiernas och naturens bärkraft.Afrika, och stora delar av harbakom sig ett årtionde och mer av snabbt fallandeinkomster. Många människor i dessa länder ser fortfarandeingen ljusning. Den fattigdomsdrivna migrationen tilltar.Frustration, intolerans och osäkerhet hotar att förvandlanationell, etnisk, religiös och kulturell självkänsla tillbränsle för konflikter, våld och krig. Många harbyggt upp överstora militärapparater. Krigsmakternasfruktansvärda förstörelseförmåga kan fortfarande kommaatt utnyttjas i de konflikthärdar som finns runt jorden.Också hoten är reella.Detta är emellertid inte en fullständig bild av u-världenssituation. är annorlunda samhällen än fört.ex. Demokratin står starkare i u-ländernaidag än . Stora framsteg har gjorts påutbildningens och hälsovårdens områden. Många länder hargjort framsteg mot fattigdomen och mot den mänskligaförnedring som stora delar av befolkningen levde i.Medvetenheten om den moderna världen är långt merutbredd. Det har visat sig att det är möjligt att göraframsteg. har andel av världshandelnvuxit. Även deras andel av handeln med industrivaror harvuxit. är en stark kandidat till att bli OECDs 25:emedlemsland. Det är ett viktigt tecken bland många på denstarka strömning framåt som finns i u-världen.Självklart är dessa omvälvningar resultaten av egna ansträngningar. Det internationellautvecklingssamarbetet har emellertid också spelat enbetydelsefull bidragande, ibland säkert en avgörande, rollför framstegen. I det globala samarbete som växer framkommer biståndet att utgöra en omistlig del.3. Demokrati och de fattigas rättKärnan i solidaritetens idé är de fattigas rätt: de fattigasrätt till sin människovärdighet, till frihet från armod ochförtryck. ''Medborgarrätten'' var ordet som användes i vårteget land i arbetarrörelsens begynnelse. På samma sätt somkraven på rösträtt och rätt till arbete här gick hand i hand ärdemokratin i grunden de fattigas kamp. Utan demokratinvinner de fattiga inga bestående segrar.Demokratin uppstår inte ur ett vakuum. Den måste växa inifrån. Demokratin har rötter påalla världsdelar, men demokratins institutioner har olikahistorier på olika platser. Våra ting och riksdagar, vårstatsapparat och rättsväsende, våra skolor och pressföregick med många demokratins genombrott.Genombrottet kom när folkrörelserna hade formerats ochde krävde demokratin. Ingen gav dem rösträtten, denutkrävdes.Detta perspektiv får inte glömmas när u-ländernasdemokratisering diskuteras.Demokratin har aldrig stått starkare i , ochLatinamerika än den gör . De har våg av demokratiska rörelser som under olika förteckenoch under olika former vänt sig mot olika slag avodemokratiska statsmakter. Det faktum att många av dessarörelser verkligen tillkämpat sig sina demokratiskarättigheter bådar gott för demokratiseringens förankring.Många av de demokratiska rörelserna är emellertid unga.Många verkar i länder där de samhälleliga institutionernaär inbäddade i seglivade icke-demokratiska strukturer ochstarka klassamhällen. Den politiska omvandlingen på olikahåll äger rum mot bakgrund av djup social frustration, storaekonomiska svårigheter och även nationalistisk och annanintolerans.Kommer t.ex. demokratiska genombrottunder det senaste årtiondet att övervinna de befästaklassamhällena? Kommer den nya afrikanska generationsom vill frigöra sig från befrielsekampens nu oftaförstelnade samhällsstrukturer att kunna skapa mer levandeinstitutioner? Kommer demokratiska institutioner attkunna slå rot i samhällen där nationellt eller religiöstuppvaknande är de starkaste politiska krafterna eller därtusenåriga auktoritära traditioner präglar livets alla delar?Kommer demokratins ideal att övervinna det inrotadekvinnoförtryck som finns på alla världsdelar?Och där den ekonomiska krisen har slagit hårt och därreformprogrammen inte för med sig den åstundadelättnaden: hur mycket fattigdom, sociala orättvisor ochfrustration kan vi vänta oss att demokratin tål?Dessa frågor har inga givna svar. Helt klart växer sig nude demokratiska rörelserna starkare i de fattigarevärldsdelarna. De har en chans att övervinna motståndet.Det är vår uppgift att ge den processen det stöd vi kan.Biståndet har här en viktig roll att spela. Biståndetsmål -- en demokratisk samhällsutveckling -- kan tjänas bådegenom samarbete med stater och icke-statliga delar avsamhället, och både genom ett villkorande och ettfrämjande samarbete. Många olika typer av bistånd kanfrämja demokratin, från vuxenutbildning tillvalövervakning, från betalningsbalansstöd i en kritisksituation till långsiktig förvaltningsutveckling, från enskildaorganisationers humanitära insatser till forskarkontaktermed omvärlden.Klart är att demokratifrämjande bistånd har sin roll i allaländer. Vilka som är de lämpliga formerna i ellerNamibia, eller , i , ellerVietnam, i , eller , det måste avgörasfrån fall till fall.Den socialdemokratiska regeringen har byggt upp ett stort och mycket varieratdemokratibistånd. Dessa insatser fördes förra budgetåretsamman till ett demokratianslag och nya riktlinjer angavs.Sverige har varit pionjär i att utveckla ett demokratibistånd.Av särskild betydelse har varit det ''systemöppnande''biståndet. Under långa år av diktatur i vart.ex. SAREC-finansierade kontakter mellan olikaforskarinstitutioner ett betydelsefullt stöd till de som gjordeavgörande insatser för demokratiseringen. Det hade intetjänat demokratiseringen att avbryta detta bistånd. Dettabistånd har rönt stor uppskattning internationellt, t.ex. iOECDs senaste biståndsrapport som till stor del ägnasdemokratibistånd. Ett forskningssamarbete i dennasystemöppnande anda skulle kunna tjäna sitt syfte också irelationerna med Cuba.Hur det internationella samfundet effektivt bör mötaodemokratiska regeringar är en svårlöst fråga. harsanktioner mot förtryckare varit påkallade, som motSydafrika med dess apartheidsystem. I de flesta fall är detdock dialog och normbyggande som kan visa sig effektivt iatt stärka demokratin och de mänskliga rättigheterna.Så gott som alla länder har åtagit sig i internationellakonventioner och deklarationer att respektera dessavärden. Demokratin har alltmer blivit en del av vad somutgör internationell lag. Det ankommer påvärldssamfundet, på de internationella organisationerna, påindividuella stater och på oberoende organisationer attbevaka hur länder faktiskt lever upp till sina åtaganden.Efter slut kan en del regeringar som tidigaregjort så inte längre åberopa en fientlig värld somförevändning för att inte genomföra demokratiskareformer.Förenta nationerna förbereder en konferens om demänskliga rättigheterna . har under densocialdemokratiska regeringen i FN lagt ned ett stort arbetepå dessa frågor och är väl förberett för en sådan konferens.Av budgetpropositionen framgår att stor enighet bör kunnaföreligga om dessa frågor. Vi förutsätter att detinternationella symposium i om mänskligarättigheter som föreslås kan bli till ett betydelsefulltförarbete till FNs konferens.4. Frihet från fattigdomPolitisk rätt kommer att stärka den fattige mot enöverhet, vare sig den består av, till exempel, storgodsägareeller förkvävande statsapparater. Hennes demokratiska rättkommer att hjälpa henne nå ekonomisk rättvisa.Demokrati och ekonomisk rationalitet verkar oftastömsesidigt förstärkande. Den fattiges rätt är också rätt tillfrihet från fattigdom, rätten till den egna värdigheten.Frihet från fattigdom är kärnan i målet för biståndet. Vivet att det går att vinna mot fattigdomen. Den extremafattigdomen kan utrotas inom överskådlig tid. UNDP ochVärldsbanken har båda , medstarkt svenskt stöd, utarbetat utförliga studier över hurfattigdomen kan bekämpas. Det råder ingen tvekan om attvi känner de grundläggande beståndsdelarna i denprocessen. Och biståndet är en viktig del.Att vinna mot fattigdomen är att höja de fattigasproduktivitet. Här spelar kvinnorna en helt central roll.Kvinnans ställning, hennes makt och rättigheter äravgörande just för att höja produktiviteten.För det första är det så därför att det är de som utförstörre delen av arbetet. Kvinnorna är hälften men de utförbetydligt mer än hälften av arbetet. Det är de som i högregrad än männen brukar jorden. Därmed är det också desom behöver tillgodogöra sig nya jordbruksmetoder, skötamarkvården och behärska marknaden.Kvinnorna skall ha sin rätt också därför att det är de somtar hand om barnen. Därigenom spelar de nyckelrollen i attge barnen hälsa, utbildning och på andra sätt förbereda demför deras produktiva liv. Friska och starka barn är de fattigaskapital, nyckeln till framtidens produktivitet.Befolkningstillväxten är inte i balans med ekonomiernasoch naturens bärkraft. Den måste bromsas. Jorden måstenå befolkningsstabilitet på en så låg nivå som möjligt. Vadsom görs nu påverkar situationen generationer framöver.Kvinnor vill begränsa barnafödandet. De barn som födsmåste då också förbli friska.Också barnen har sin rätt. möttes iFörenta nationerna i den största samling stats-och regeringschefer som någonsin träffats förBarntoppmötet, World Summit for Children. Sverigesstatsminister var en av sex initiativtagare. Toppmötetresulterade i Konventionen om barnens rättigheter, enkonvention som ger världens barn ett långtgående skydd iinternationell lag. Över 100 länder har redan ratificeratkonventionen. med konventionen antogs enpolitisk deklaration av stats- och regeringscheferna samt enutförlig handlingplan för att fram avskaffa denomfattande barnadödlighet som råder. Detta ärbetydande framsteg för barnens rätt och för de fattigas rätt.Sverige måste för egen del uppfylla konventionens krav ochmåste också ge ett starkt bidrag till att förmå andra länderatt leva upp till konventionens krav.Barnkonventionen understryker behovet av satsningarpå utbildning, hälsa och befolkningsfrågor. I stora delar avAfrika där framsteg gjordes mycket snabbt under 1960- och70-talen har emellertid den djupa ekonomiska kriseninneburit att skolsystem och hälsovård har förfallit.Framgångarna stannade av och på olika håll har enförsämring ägt rum. Aids har allvarligt försämratsituationen.Därför har det varit så viktigt att få igång en ekonomiskåterhämtning i de fattigaste länderna. Om vissagrundelement i den ekonomiska politiken i u-ländernaråder nu en bredare samstämmighet än någonsin förut. Detär helt nödvändigt med en ekonomisk politik som ger enbättre makro-ekonomisk ordning, som bättre utnyttjarmarknadens möjligheter och som också bättre bygger på defattigas förmåga.Att stödja framkomsten av hållbara ekonomiskaåterhämtningsprogram har varit en betydelsefullbeståndsdel i svenskt samarbete med många länder under1980-talet. Det slogs också fast i de riktlinjer förutvecklingssamarbetet med som antogs av riksdagen1989.I den politiska debatten har emellertid behovet avekonomiska reformer ofta vulgariserats. Vår syn har varitatt den ekonomiska politiken måste vara en del av enhelhet, i en socialt, institutionellt och infrastrukturelltgynnsam omgivning.Det är inte stora klasskillnader som driver utvecklingen.Då borde ha blomstrat under 1980-talet.Frånvaron av en stark stat är ingen förutsättning för tillväxt.Då borde inte ha utvecklats så dynamiskt.Nej, erfarenheterna från runt om världen visar attminskande klasskillnader, jämn fördelning av ägande ochinkomster och breda skol- och hälsovårdssystem gynnarekonomisk produktivitet och tillväxt. Den vulgäramarknadsdyrkan som den svenska högern fortfarande ägnarsig åt står långt ifrån det synsätt som präglar t.ex.Världsbanken och Internationella valutafonden.Utveckling kräver också resurser. Men biståndetstagnerar och skuldkrisen består. Visserligen kan en vissuppgång i resursflödena noteras efter en så av lågaoch till och med ''negativa'' flöden. U-ländernasekonomiska återhämtningsprogram, understödda av ettsamarbete med biståndsgivare och de internationellaorganisationerna, har börjat ge resultat.Skuldkrisen består dock. För de fattiga länderna ärsituationen fortfarande ohållbar. Skulderna kan intebetalas. Alla vet det. Ändå reds inte situationen ut. Sverigehar drivit en offensiv skuldpolitik och har i internationellaorganisationer fått gehör för en lång rad konkreta förslagsom utgör en samlad skuldstrategi. På en mycket viktigpunkt blockeras emellertid en lösning av USAs ovilja attdelta i en multilateral uppgörelse. Det gäller den för defattiga länderna så betungande s.k. Parisklubbsskulden,dvs. skuld till offentliga lån- eller garantigivarei i-länderna. Det är en omoralisk världsordning som tillåterett lands kortsiktiga och godtyckliga politik att hindra detsom alla andra -- själv, de internationellaorganisationerna och enskilda länder -- håller förnödvändigt, i detta fall en avskrivning av av defattigaste ländernas skulder.Sverige måste fortsätta att i internationella fora driva enmer radikal skuldlättnad och ett ökat resursflöde till . Vi står här på god grund. Det är ingen tvekan omatt resurserna gör nytta i . Internationellavalutafonden och är oroliga över det lågasparandet i i-världen som inte möjliggör att de stora ochakuta behov av kapital som finns i u-världen och i Rysslandoch kan tillgodoses. De internationellaorganisationerna betonar starkt betydelsen av ökaderesursflöden, och för de fattigaste länderna behovet av ettökat bistånd.För alla är handelsinkomsterna av avgörandebetydelse. En ökad exportkapacitet har varit en strategiskkomponent i de ekonomiska återhämtningsprogrammen.Samtidigt har emellertid de handelshinder som u-ländernamöter till och med förvärrats. Därför är GATT-förhandlingarna i Uruguay-rundan så viktiga för . Slopas handelshindren på jordbruks- ochtextilområdena står attvinna för . Och i-ländernas konsumenter skulleockså få det bättre. De fattigaste länderna skulle även dekunna vinna på minskade handelshinder även om defortfarande kommer att behöva ett stortbistånd för att utvidga sin exportkapacitet.Sverige har under den socialdemokratiska regeringengått längre än de flesta andra i-länder i att öppna handelnför u-landsimport. Det gäller både på textil- ochjordbruksområdet. måste nu driva på omvärldenför att gå än längre. Detta gäller särskilt i det närmaresamarbete med EG som utvecklas.I den svenska biståndsdebatten ställs ibland möjligahandelsinkomster mot ett ökat bistånd, som om här förelågen motsättning eller ett val. Detta är naturligtvis inget annatän ett simpelt försök att rättfärdiga en ovilja att hjälpa.Det går att vinna mot fattigdom. Vi vet att det är möjligt.Det är en fråga om politisk vilja i och i i-länderna. I grunden är det politiska val. Återigen: det handlar om den fattiges rätt i sitt egetland och de fattiga ländernas rätt i världen.5. Roller och metoder i biståndetMottagarlandets ansvar, biståndets stödjande funktion:det är grundläggande principer. Vi har -- och skall ha -- högaambitioner med vårt bistånd. Men vi måste också visa ettvisst mått av ödmjukhet inför vad biståndet kanåstadkomma. Det är en del, en viktig men ändå begränsaddel, av den verklighet befinner sig i. I denverkligheten måste biståndet vara ordentligt förankrat.Vi har arbetat med dessa frågor. En långrad utredningar och förändringar har genomförts i svenskbiståndspolitik . I sammanhanget bör tvånyligen avslutade utredningar nämnas: de omorganisations- och arbetsformer i bilateralt bistånd ochbiståndets effektivitet, båda . Arbetet medfördjupade anslagsframställningar har varit viktiga bidrag.I år presenterade både SIDA och BITS sådanaanslagsframställningar. Arbetet har även drivits på nordiskgrund och i . Sammantaget har detta förstärktmöjligheterna att utforma ett effektivt bistånd. Deprinciper vad gäller metoder och roller som arbetats framåterspeglas nu också i ett avsnitt i årets budgetproposition.Bistånd kan i grunden förmedla kunnande och tillförakapital, förutom att ge ett direkt stöd för att lindra nöd.Biståndet har sökt sig olika former förkunskapsoch kapitalöverföring.För kunskapsutveckling, för det tekniska biståndet,används framför allt en decentraliserad strategi därmånga kanaler utnyttjas: företag, myndigheter,folkrörelser, universitet m.fl. Det är en riktig strategi för ettarbete som kräver nära samarbete, stort förtroende och godförankring.För kapitalöverföring är programstöd, t.ex.betalningsbalansstöd och sektorstöd, bra former. Det är enriktig strategi för att ge kapital på ekonomiskt effektivastesätt och undvika snedvridande effekter.För båda typerna av stöd krävs ett långsiktigt ochuthålligt arbete, där god förtrogenhet med länderna ochderas situation är avgörande. SIDA har byggt upp enverksamhet som väl bygger på dessa principer. Det är viktigtatt slå fast att SIDA är väl skickat för detta långsiktigaengagemang. Det är viktigt att uttrycker sittförtroende för SIDA i ett läge där myndigheten utsatts förmånga osakliga angrepp, till och med av riksdagsledamöter.De övriga biståndsmyndigheterna, BITS, SAREC ochSwedecorp/ arbetar genomgående på ettdecentraliserat sätt och engagerar olika delar av det svenskasamhället. Deras bidrag till det samlade svenskabiståndsprogrammet har förstärkts. Därmed har ett bredareengagemang kunnat vinnas och ett strategiskt samarbetemed en vidgad krets länder utformas.Det långsiktiga landprogrammerade biståndet genomSIDA förblir stommen i det svenska biståndet. Regeringengör emellertid i årets budgetproposition en betydandeneddragning av detta bistånd.