mot · GF02Ju703 · 1992-01-27 00:00:00 — Rättegångsregler i våldtäktsmål m.m Sexuellt våld mot kvinnor inom och utom äktenskap ochsamboförhållanden utgör en ökande andel av anmäldavåldsbrott.Flera advokater tvingas dock konstatera att derasklienter avstår från att anmäla allvarliga övergreppberoende på att de inte orkar med den psykiska press somen rättegång ofta innebär för målsäganden. På en förfråganfrån för kvinnojourer uppger bara 5 %att de faktiskt polisanmält våldtäktsbrott.För en kvinna, som av rädsla eller olust inför dentilltalade inte fritt vågar berätta sanningen om ettövergrepp, finns bestämmelserna i 37 kap. 3 § fjärde stycketRB, jämfört med 36 kap. 18 §, om att målsäganden kanhöras utan att den tilltalade (våldtäktsmannen) ärnärvarande.Praktiskt innebär detta att den tilltalade får gå in i ettannat rum när målsäganden förhörs inför rätten och där hafull möjlighet att lyssna på vad målsäganden säger genomhögtalare i lokalen.För en kvinna som utsatts för våldsövergrepp ärbestämmelsen oerhört viktig. Hon behöver inte se sinplågoande när hon berättar om händelsen.En kvinna som polisanmäler en våldtäkt kan dock intevara säker på att hon får denna möjlighet. Den är, somframgår av paragrafens utformning, beroende avdomsstolens välvilja, då domstolen om kvinnan så begärkan förordna om rätt för kvinnan att höras utan att dentilltalade finns i lokalen.De senaste årens erfarenheter visar att rådmän fleragånger saknar den kunskap som krävs för att förstå dettrauma mötet med våldtäktsmannen innebär för den kvinnasom anmält honom.För att en kvinna tryggt ska våga anmäla våldtäkt ochmisshandel anser vi det angeläget att en översyn avlagstiftningen kommer till stånd i syfte att ge kvinnor rättatt, om de själva upplever det svårt, höras utan att dentilltalade är närvarande i lokalen.Av samma skäl önskar vi en översyn av RB 5:1 andrastycket jämfört med sekretesslagen 9 kap. 16 § därbestämmelser om s.k. lyckta dörrar och övrig sekretess viddomstol anges. Även denna bestämmelse är avhängig avdomstolens välvilja.Få mål berör så djupt människors mest personligaförhållanden och integritet som mål avseende sexuellaövergrepp. Såväl den tilltalades som målsägandens sexuellabeteenden och personligheter utsätts för den mest intimagranskning. Erfarenheten visar att många kvinnor avstårfrån att anmäla mycket allvarliga våldsbrott för att inteställas ut till allmän beskådan hos allmänheten och i media.Domstolens bedömning av tillämpningen avovanstående paragrafer har i praktiken visat sig vara starktberoende av åklagarens inställning om domstolen beslutarom lyckta dörrar och om åklagaren går med på det. Vimenar att våldtäktsmål är av den karaktären attmålsäganden ska ha en självklar rätt till sekretess om honbegär det.Bakgrunden till den översyn vi begär är, som framgårovan, att ett av de allvarligaste personövergreppen ianmärkningsvärt liten utsträckning polisanmäls och ledertill åtal och sanktioner från samhällets sida. Risken attmånga män därigenom upplever att samhället inte ser meddet allvar på övergreppen, som de officiella straffen ska geuttryck för, är uppenbar.Det är därför av största vikt att de förhållanden som idagleder till att kvinnor inte vågar anmäla våldtäktsbrott ochmisshandelsbrott undanröjs. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en översyn avrättegångsbalkens och sekretesslagens regler i syfte attstärka kvinnors möjlighet att anmäla sexuella övergrepp.