mot · GF02Kr429 · 1992-01-27 00:00:00 — behandlade propositionen1990/91:82 Folkbildning. De principiellt viktiga avsnittengodkändes av en enhällig riksdag.Riksdagsbeslutet var ett uttryck för samhällets tilltro tillfolkbildningen. Beslutet innebar en markant förändradansvarsfördelning mellan staten och folkbildningen.Fr.o.m. /92 upphörde den tidigare statligaregelstyrningen till förmån för målstyrning.Riksdag och regering fastställde vissa övergripande mål,motiv och villkor för bidragsgivningen till studieförbundoch folkhögskolor medan målen för verksamheten läggs fastav folkbildningens anordnare.Studieförbund och folkhögskolor fick frihet att styra sigsjälva och ansvara för att fördela och administrerastatsbidraget samt redovisa hur bidraget används.Riksdagsbeslutet med dess krav på ökat målstyre,självstyre och profilering av verksamheten skapade helt nyaförutsättningar för folkbildningen. Det ställer stora krav påförändring och förnyelse av studieförbundens ochfolkhögskolornas verksamhet. Kravet på redovisning varttredje år i form av fördjupad utvärdering med kvalitativabedömningar och analyser av verksamheten ställer nya ochstora anspråk på forskningsinsatser och utveckling avmetoder för att värdera folkbildningens insatser.För att underlätta folkbildningens förnyelsearbete ochskapa nödvändigt tidsmässigt utrymme för att utvecklametoder för utvärdering krävdes, enligt mening,ett långsiktigare ekonomiskt perspektiv i bidragsgivningenän . En enig riksdag beslutade därför att införa entreårig budgetram för folkbildningen och att bidragetårligen justeras med hänsyn till löne- och prisutvecklingen isamhället.Studieförbund och folkhögskolor har inlett ettomfattande förnyelse- och förändringsarbete, medutgångspunkt från de ekonomiska förutsättningar som gavsi riksdagsbeslutet , för att leva upp tillfolkbildningspropositionens intentioner om en meramålstyrd och profilerad verksamhet, för att utvecklakvalitén i verksamheten och möta de nya utmaningar ochuppgifter för folkbildningen som följer av de snabbaförändringar som sker samhälle och för attutveckla metoder för en kvalitativ utvärdering avverksamhetsinsatserna både på individnivå,organisationsnivå och i ett nationellt perspektiv.Den av regeringen i årets budgetproposition -- ett halvårefter riksdagsbeslutet -- föreslagna nedskärningen kommeratt få allvarliga konsekvenser för folkbildningensförändringsarbete och för dess möjligheter att genom sinverksamhet möta 1990-talets utmaningar och behovet avnya kunskaper hos breda medborgargrupper.De försämringar i vuxenstudiestöden i form av kraftiganedskärningar i korttidsstudiestöden och internatbidragen,som också föreslås i budgetpropositionen, kommerdessutom att ytterligare försämra möjligheterna förlöntagare, handikappade och pensionärer att få utbildningoch kunskap inom folkbildningen.Den nu föreslagna nedskärningen avfolkbildningsanslaget måste också ses i relation till dennegativa bidragsutveckling, som skett ,framför allt för studieförbundens vidkommande.Studieförbunden fick vidkännas enminskning av statsbidraget räknat i fast penningvärde. Folkhögskolorna liksomKomvux har haft en mera positiv bidragsutveckling.Riksdagsbeslutet med anledning avfolkbildningspropositionen innebar en besparing påfolkbildningsanslaget med 100 milj.kr. fr.o.m. budgetåret1991/92. Enligt den fördelning av det gemensammaanslaget, som gjorts mellan studieförbund ochfolkhögskolor, minskade bidraget till studieförbunden medca 58 milj.kr. och till folkhögskolorna med ca 42 milj.kr.Därtill kommer en dold besparing påstudieförbundsanslaget i samband med övergången till detnya bidragssystemet i form av en underbudgetering av dettidigare anslaget, som när redovisningen blev klar hösten1991 visade sig uppgå till 94 milj.kr.Bidragen från kommuner och landsting tillstudieförbund och folkhögskolor har inte heller följtkostnadsutvecklingen . I många kommuneroch landsting diskuteras kraftiganeddragningar av bidragen med hänvisning till deras behovav besparingar under de närmaste åren.Den beskrivna negativa bidragsutvecklingen harinneburit stora påfrestningar på framför alltstudieförbundens ekonomi, med strukturrationaliseringaroch starkt reducerad personalstyrka som följd, vilket i sintur kan medföra att kvalitén i verksamheten inte kunnatutvecklas.Ytterligare och samtidiga minskningar av bidragen tillstudieförbund och folkhögskolor från stat, landsting ochkommuner kommer att ställa svensk folkbildning införmycket svåra problem. Förutom kraftiga minskningar iverksamhetens omfattning kan folkbildningens anordnaretvingas höja sina redan kraftigt ökade deltagar- ochkursavgifter till en sådan nivå att många av folkbildningensprimära målgrupper, t.ex. korttidsutbildade, invandrareoch handikappade, inte längre har ekonomiska möjligheteratt efterfråga studieförbundens cirkeloch kulturverksamheteller folkhögskolans kurser. Med en sådan utveckling skullesvensk folkbildning snabbt förlora mycket av det som ärdess speciella särart och som i folkbildningspropositionenframhölls som en av dess väsentliga uppgifter.Det grundläggande skälet till att stödja ett fritt ochfrivilligt bildningsarbete är att det bidrar till en demokratiskgrundsyn och utveckling i samhället. Att utveckla och geinnehåll åt demokratin är kanske folkbildningens viktigasteuppgift också under 1990-talet.Människorna behöver mötesplatser som ger möjlighettill överblick och helhetssyn i ett alltmer ytligt ochfragmentiserat informationsflöde. Människorna behöverkunskaper för att öka förståelsen för de snabbaförändringar som sker i samhället. Människorna måste blidelaktiga i förändringarna, känna att de kan vara med ochpåverka.Folkbildningen, med profilerade studieförbund ochfolkhögskolor, med mångfald och en levande debatt, skapardessa mötesplatser, ger kunskap och delaktighet.Den snabba internationaliseringen ställer krav på nyakunskaper hos alla människor. Inför folkomröstningen ommedlemskap i krävs en omfattande folkupplysning därfolkbildningen kan bidra till att nå många människor menockså att spegla frågan utifrån olika utgångspunkter som gerförutsättningar för eget ställningstagande.Flertalet studieförbund och folkhögskolor är sprungnaur och har nära anknytning till folkrörelser. Folkbildningenhar alltjämt till uppgift att tillgodose folkrörelsernas behovav utbildnings- och kulturverksamhet för sina medlemmar.Den har också till uppgift att förnya och vitaliserafolkrörelsernas arbete samt tillgodose kunskapsbehovenhos nya folkliga rörelser som växer fram.Folkbildningen har en avgörande betydelse för enlivaktig kulturverksamhet i hela lanet. I glesbygden svararstudieförbunden oftast för hela det kulturutbud som finns.För den enskilda människan är kulturverksamhet ochkulturskapandet en fråga om identitet och trygghet.Kulturskapande i studiecirkelns form handlar också omyttrandefrihet, dvs. rätten att använda fler uttrycksmedel ändet skrivna och talade ordet. Om vi vill ha ett samhälle medfria människor, som har egna tankar och åsikter, då behövsolika kulturella uttrycksmedel.En av folkbildningens kulturuppgifter är att nå ut medkulturverksamhet och väcka kulturintrsse hos alla dem sominte självklart har fått del av samhällets kulturutbud.Folkbildningen ger både möjlighet att uppleva kultursom produceras av yrkesverksamma kulturarbetare ochstimulera människor till eget aktivt kulturskapande. Iglesbygd men också på många andra orter bidrarfolkbildningens kulturverksamhet till att bevara det egnakulturarvet, ge bygden en identitet och skapa engagemangför en utveckling av den egna bygden.I ett internationellt perspektiv behövs folkbildningensbreda kulturverksamhet för att dels söka bevara vår egennationella kulturella identitet, dels öka kunskapen ochförståelsen för invandrarnas och andra nationerskulturmönster.Tillsammans med studiecirklarna i estetiska ämnenutgör studieförbundens kulturgrupper den dominerandeformen för amatöraktivitet och studieförbundenskulturprogramverksamhet samlar en publik på 11miljoner deltagare, vilket saknar motstycke blandjämförbara aktiviteter i landet.Studieförbunden genomför 100 000 kulturarrangemang, som ger kulturarbetarna 600 000 arbetstillfällen. Ca 300 milj.kr. utbetalas i löner ochsociala avgifter till kulturarbetare, som engageras istudieförbundens verksamhet.Kulturrådets utvärdering av kulturverksamheten visadeockså att folkbildningen når ut bättre och engagerar enbredare allmänhet såväl socialt som geografiskt, än vadkulturinstitutionerna gör.Det är en majoritet kvinnor som deltar istudieförbundens verksamhet och det är kvinnorna somäven i fortsättningen har behov av baskunskaper för att nåsjälvkänsla och egenvärde.Studieförbund och folkhögskolor har åtagit sig ett stortansvar när det gäller att ge utsatta och socialt eller kulturelltmissgynnade grupper möjlighet till ökade kunskaper,kulturella upplevelser och delaktighet i samhället. Hit hörfysiskt och psykiskt handikappade samt åldringar påinstitutioner av olika slag. Hit hör de mångahandikapporganisationerna och deras medlemmar. Hit hörockså förtidspensionerade, långtidssjukskrivna ocharbetslösa, för vilka folkbildningen ofta är den endamöjligheten att bryta ett i övrigt passiviserande livsmönster.Folkbildningens organisationer, med sitt vitt förgrenadenätverk över hela landet, är en unik resurs också när detgäller insatser för arbetslösa. Framför allt arbetslös ungdomkan genom studier och utbildning av olika slag få bådestärkt självförtroende och ny kunskap, som ökarförutsättningarna för ett återinträde på arbetsmarknaden.De snabba samhällsförändringarna och utvecklingenmot ett mera kompetenskrävande och kunskapsintensivtarbetsliv ställer krav på ett livslångt lärande och därmedanspråk på en omfattande vuxenutbildning.Folkbildningens organisationer har större möjligheter ännågon annan utbildningsanordnare att nå många människormed breda och flexibla utbildningsinsatser.I en hårdnande internationell konkurrens därinvesteringar i att utveckla många människors kunskaperblir av avgörande strategisk betydelse, bör den unika kraftsom finns i svensk folkbildning kunna vara ett komplementoch ett alternativ till företagsintern personalutbildning ellerden vuxenutbildning som bedrivs inom den offentligasektorn, t.ex. av Komvux och AMU.Miljö- och överlevnadsfrågorna ställer krav på ökadekunskaper hos de många människorna. De ställer ocksåkrav på insikt om behovet av ett personligt förhållningssätttill de ekologiska sambanden. Med hänvisning till det anförda hemställsatt till Bidrag till folkbildningen för budgetåret1992/93 anvisar . utöver vad regeringen föreslagit eller således .