mot · GF02Ju516 · 1992-01-27 00:00:00 — Centralt för kriminalpolitik är: attförebygga brott, att upprätthålla respekt för lag ochrättsväsende, att mildra de skador som brottslighet medför,att öka människors trygghet och att utveckla en humankriminalpolitik.Redan som barn får vi lära oss att brott mot normer ledertill negativa reaktioner från omgivningen. Vad vi kanskeinte är medvetna om men som vi bör veta är att det råderolika normer i olika grupper och samhällen och att normeräven förändras . Vad som anses som brottsligahandlingar varierar därför beroende av kultur, typ avsamhälle och historisk period. Skillnader i synen påbrottslighet varierar även mellan män och kvinnor ochmellan stad och landsbygd.Varje samhälle drar upp gränser för vad som skall ansesvara normöverskridande och därmed brottsligt. Varjesamhälle utformar därefter sitt rättssystem för att åtgärdabrottsligheten. Både gränsdragningar och åtgärder måsteständigt vara föremål för översyn, omprövningar ochomarbetningar i syfte att anpassa och förbättra systemetalltefter ökade kunskaper, samhällets krav och samhälletsförändring.Om samhällets gränsdragningar och åtgärder skallrespekteras och stödjas av samhällsmedborgarna, så krävsatt de uppfattas som logiska, rimliga och rättvisa. Vilkauppfattningar som allmänheten har är i sin tur beroende avde erfarenheter, de kunskaper och de upplysningar sommänniskor får. Det är därför av största vikt att framföralltforskare, politiker och massmedia förmedlar en sann ochnyanserad bild av verkligheten.Det är viktigt att samhället vidtar åtgärder för att mildrade skador som brottsligheten orsakar. Brottsofferjourer harvisat sig fylla en mycket viktig funktion för att hjälpa ochbistå människor som utsatts för brott. Vi anser därför måste tillföra brottsofferjourernas riksförbund demedel som behövs för att jourverksamheten skall kunnafortsätta och även utvecklas. Anslaget tillbrottsofferjourerna är under innevarande år 1,5 miljoner kreftersom beviljade utöver regeringensförslag. Vi anser att brottsofferjourerna därutöver skalltilldelas från anslaget G 6Brottsskadenämnden.Brottens offer har under de senaste årenuppmärksammats och kan nu på ett annat sätt än tidigare fåstöd, hjälp och ersättning för sitt lidande. Detta gällerenskilda individer som drabbas av fysisk, psykisk ellerekonomisk skada. Grupper av samhällsmedborgare somdrabbas av skador till följd av ekonomiska, miljö- ellerandra brott kan inte få den hjälp eller ersättning som deborde få, främst beroende på att det inte går att föra talan idomstol för grupper av människor. Vi förväntar oss attutredningen om grupptalan i domstol skall komma medförslag som löser det problemet.Att känna trygghet är en viktig livskvalité. Deofferundersökningar som görs visar att människorsrädsla för brott inte motsvarar de faktiska riskerna attutsättas för brott. Det anmälda våldet har ökat kraftigtunder . Men det faktiska våldet hardäremot inte ökat på samma sätt. Våldsbrotten utgörs till ca40% av gatuvåld främst i storstäderna och till övervägandedel mellan unga män och i anslutning till nöjeslivet och desslokaler. av våldet sker i lägenheter ochhandlar till största delen om våld mot kvinnor. Resterande30% av våldsbrotten sker på arbetsplatserna.Dessa undersökningar visar även att de som är mesträdda för brott är de som löper den minsta risken att ocksåutsättas för brott. Som upplysning kan nämnas attmotsvarande undersökningar i våra grannländer visar attdet i råder minst samstämmighet mellan rädsla ochrisker. Den slutsats man kan dra av dessa undersökningar äratt allmänheten i inte har en adekvat uppfattningom brottslighetens omfattning och risken att utsättas förbrott. Troligen spelar massmedia här den största rollen, bla genom sina utdragna skildringar av otypiska händelser.Men även politiska partier och enskilda politiker harmedverkat till att skapa den bilden. Det är politikers ansvaratt värna om människornas livskvalitet, därför är detmycket allvarligt när politiska utspel, krav och politiskabeslut baseras på denna felaktiga bild och därmedförstärker den.Sverige var länge internationellt känt som ettföregångsland i sina strävanden att humaniserakriminalvården och att söka alternativ tillfrihetsberövanden. Samhällstjänst och kontraktsvård är dealternativ som införts, men som bör utvecklas ytterligare.Arbetet med att ta fram även andra alternativ måsteintensifieras. Fängelse som påföljd är det dyraste och urindividens synvinkel sämsta alternativet, som dessvärreibland är nödvändigt. Och det är att beklaga attutvecklingen mot bättre alternativ gått så sakta. Det vi i dagkan konstatera är att våra fängelser till stor del är fyllda avsocialt handikappade människor, som stulit, misshandlateller begått alkohol- och narkotikarelaterade brott.Frihetsstraffens skador på individen är väldokumenterade. Samhällets syn på olaga frihetsberövandesom ett allvarligt brott framgår av (BrB 4:2)där det stadgas upp till fängelse för dessa brott. Attförvara brottslingar i fängelse är mycket kostsamt.Skillnaden mellan fängsligt förvar och frivård är 100 000-talskronor/år och individ. Detta förutom den kostnad somtillkommer med en större återfallsfrekvens i brottslighet vidfängelse som påföljd.En ny och växande grupp av de fängelsedömda är depsykiskt sjuka. är troligen det enda land i världendär psykiskt sjuka personer kan straffas för brottsligahandlingar, och anser att detta är fel.Konsekvenserna av den lagförändring som beslutades våren1991 om en striktare definition av begreppet psykiskstörning medför att antalet psykiskt störda som får avtjänaett fängelsestraff ökar. Att antalet psykiskt störda som blirföremål för kriminalvård ökar är delvis ett resultat av denofullständiga reform som avvecklingen av institutionernaför psykiskt sjuka inneburit. Ofullständig därför att maninte gett dessa människor förutsättningar för att klara ettvärdigt liv ute i samhället.Dagens förhållande innebär en större påfrestning påkriminalvården både vad gäller utbildning av personal ochutveckling av vård och behandling. Som exempel kannämnas att en undersökning av Mc ombehandlingsmetoder för intagna med drog- ochalkoholproblem visar, att ett behandlingsprogram somvisade sig bra för majoriteten av narkotikamissbrukare intebara var verkningslöst utan försämrade tillståndet för demsom även hade en djup psykisk störning.Normalitetsbegreppet, att intagna skall få frivilligpsykiatrisk hjälp inom den allmänna sjukvården, anser viinte vara realistiskt. Kriminalvården måste få de resursersom den behöver för att själv klara behandling och vård avde psykiskt störda på sina anstalter.För att snabbare nå bättre resultat ekonomiskt ochvårdmässigt och som ett resultat av att fler döms tillkontraktsvård och fler får avtjäna sitt straff inomsamhällstjänsten anser att 50 slutnafängelseplatser kan omvandlas till öppenvårdsplatser; enbesparing på 10 miljoner.Sedan några år ökar antalet barn som dömstill fängelsestraff. Det skrivs spaltmetrar om ungdomsgäng,ungdomsbråk om ungdomar som misshandlar och slår nergamla människor. Ungdomar framställs som monster somingen kan hantera och som därför måste låsas in.Genom den statistik som finns över brottsutvecklingenkan man se att av våldsbrotten utförs av personer iåldrarna 18--65 år.Vi har gedigen kunskap baserad på vetenskapligforskning om de bakomliggande orsakerna till denbrottslighet som barn och ungdom utför eller drabbas av.Trots dessa kunskaper finns aspekten förebyggandebrottslighet mycket sällan med när man konkret diskuteraroch planerar barnomsorg, skola, fritidsverksamhet ochfamiljepolitik.Samhällets kostnader för ungdomars brottslighet blirstörst om man inte lyckas med att bryta en ogynnsamutveckling. Barn och unga söker sin identitet och man måstedärför vara mycket vaksam för att inte samhällets reaktionpå lagöverträdelser skall medföra att den unge får ensjälvuppfattning som varande en brottsling.Med anledning av misstanke om brott, avvisning avasylsökande eller i samband med transport tillbehandlingshem inom sätts även barn under18 år i polisarrest och häkten. Även om det finnsbegränsningar vid vissa situationer så kan andrafrihetsberövanden verkställas endast på barn och ungdom.Någon tillgänglig statistik över hur många som totaltdrabbas av dessa frihetsberövanden finns inte. År 1985anhölls 1 100 personer som var , dvs avsamtliga anhållna . En anpassning av svensklagstiftning till internationella överenskommelser Sverigeanslutit sig till på detta område skulle innebära att barn ochungdomar överhuvudtaget inte kunde placeras i fängelser,polisarrester eller allmänna häkten. En sådan anpassningmåste enligt vår uppfattning komma till stånd och dåäven kvalificerade alternativ tas fram för att omhändertaden lilla men brottsaktiva grupp ungdomar som dömstill fängelse.Det anmälda våldet har ökat kraftigt och anses bero påden debatt och upplysning som finns omkvinnomisshandel, incest, aga och mobbning. 14 144 fall avkvinnomisshandel rapporterades i under 1989.Följaktligen misshandlas i genomsnitt ca 39 kvinnordagligen. Men här liksom vad gäller andra brott finns det enuppskattning som inkluderar även mörkertalet. Enligtkriminologen kan den verkliga siffran avmisshandelstillfällen vara 300 000 . Om detantagandet stämmer så skulle det innebära en misshandelvar . tog 62 kvinnojourer emot 1 150misshandlade kvinnor och 21 000 kvinnor ringde och badom hjälp. Nästan var tredje kvinna, som lever ensam medbarn , har utsatts för våld,oftast i det egna hemmet. Den statistikuppgiften ger enuppfattning om problemet att skydda kvinnor från fortsattvåld.Kvinnomisshandel, våldtäkt och sexuella trakasserierkan inte behandlas som ett relationsproblem mellan tvåenskilda parter utan måste ses som ett strukturellt problem isamhället om gällande maktförhållanden och maktutövningoch om kvinnors möjligheter och rättigheter att fritt levaoch arbeta i samhället på lika villkor som män. Vi tar i ensärskild motion upp pornografin och den inverkan den harpå synen på kvinnor i ett bredare perspektiv. Alla är i dagöverens om vilken påverkan reklamen har när det gällersynen på alkohol, narkotika och tobak framför allt på ungamänniskor. Därför är vi i restriktiva med sådanreklam. Att kvinnor framställs som förbrukningsvaror förmän som sker i pornografin anser vi påverkar synen påkvinnan på ett förödande sätt. Därför vill vi hitta vägar föratt motarbeta pornografin, som vi tar upp i en särskildmotion. Vi har även en särskild motion om kriminaliseringav köp av sexuella tjänster.En annan grupp som löper stor risk att utsättas för brottmen som även själv begår många brott, är missbrukare.Sambandet mellan alkohol och våld är väl belagt liksomnarkotikans brottsalstrande effekter. I undersökningar avvåldsbrott rapporteras ofta att gärningsmännen och en stordel av offren varit alkoholpåverkade vid brottstillfället.Många våldsbrott begås efter alkoholkonsumtion, men detbör i detta sammanhang även påpekas att denöverväldigande delen av alkoholkonsumtionstillfällen interesulterar i brott. Vi har i en särskild motion tagit uppalkoholproblematik och alkoholpolitik. Bekämpning avnarkotika har varit ett prioriterat område ikriminalpolitiken. Detta har även lett till att stora resursertillförts rättsväsendet. Med hjälp av uppgifter iRättsstatistisk årsbok (1989 sid. 122--124) kan konstaterasatt polisen fått ca 500 tjänster enbart förnarkotikabekämpning på langarnivån. Stora resurser haräven tillförts kriminalvården. Därtill kommer ytterligarekontrollkostnader eftersom kampen mot narkotikan ävenhar lett till en uppluckring av rättsstatliga principer.Vänsterpartiet vill verka för en mer enhetlig drogpolitik däräven alkoholen som orsak i brottssammanhang beaktas ochbekämpas.Sexualbrott mot barnSexuella övergrepp mot barn är ingen ny typ av brott.Och det är bra att man nu uppmärksammat och försöker attåtgärda problemen. Samhällets tidigare agerande har varitatt på olika sätt blunda för verkligheten. Sexuella övergrepppå barn väcker obehag, äckel, förvirring ochavståndstagande. Genom den forskning som finns ochgenom vittnesmål av vuxna vilka själva som barn varitutsatta för sexuella övergrepp vet vi att förövarna finns i allasamhällsklasser. Vi vet även att mer än hälften av anmäldaövergrepp görs av en förövare i familjekretsen och attnästan alla som utpekas som misstänkta förövare är män.Övergreppen sker inte alltid i hemmet av en person ifamiljekretsen utan övergrepp sker också av personer somyrkesmässigt arbetar med barn. Åtgärder för att upptäckaoch anmäla övergrepp samt åtgärder för att öka kunskaperhos och upprätta samarbete mellan de instanser som skallhandlägga utredningar behövs. Det behövs även förbarnens skull behandlingsalternativ för gärningsmännen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inriktningen avkriminalpolitiken,2. att till (G 6) /93 anslår . utöver vadregeringen föreslagit eller således ,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om möjligheter till grupptalan idomstol,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om överföring av fångar frånfängelse till frivård,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om koordinering med internationelllagstiftning beträffande barn och ungdom,16. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om våldsbrottslighetens utveckling,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en enhetlig drogpolitik.1