mot · GF02K717 · 1992-01-27 00:00:00 — Då och då har det inträffat att grupper som själva är försvaga för att få representation i försökermanipulera sig till representation med hjälp av den s.k. frianomineringsrätten. Den vanligaste tekniken består i på ett större partis riksdagslista byter ut ett eller fleranamn efter det officiella förstanamnet. I 1985 årsriksdagsval placerade t.ex. det s.k. Opinionspartiet enperson på andra plats på moderata samlingspartietsriksdagslista i . Om denna ''spränglista''hade fått dubbelt så många röster som den i verklighetenfick, så hade kuppen lyckats. Inför valet spreds ifyrstadskretsen listor med såväl socialdemokratisk sommoderat partibeteckning där namnet efter de ''officiella''förstanamnen alla kom från Sjöbopartiet. Detta partiställde också upp under egen beteckning i flera valkretsar.Med något fler röster på de olika listor där Sjöbopartiets(eller ) kandidater förekom, så hade någon avdessa mycket väl kunnat ta plats i riksdagen.Denna metod bygger på att väljarna inte kontrollerarnamnet på valsedlarna utan utgår från att den valsedel delägger i kuvertet är den som upptar de kandidater somställer upp för det parti man avser att stödja.Folkstyrelsekommittén fann 1987 att detta agerande väckte''berättigad oro'', men föreslog då inte någon ändring igällande bestämmelser.I riksdagsvalet förekom en nyform av, dessbättre misslyckad, manipulation. PartietLandsekonomerna (som tidigare uppträtt somOpinionspartiet) gick ut med en riksvalsedel medpartiledaren som första namn. Därefterföljde 34 professorer, varav många utan tvivel var kända ochrespekterade i stora väljargrupper. Däremot var veterligeningen av dem tillfrågad om de ville kandidera förLandsekonomerna, som allmänt betraktas som ennynazistisk rörelse. Flera av dem var till yttermera vissoaktiva medlemmar i andra partier, t.ex. professorn iskatterätt i , , som är aktivmedlem i liberalerna.Även ''professorslistan'' misslyckades med att erövramandat. Men den uppenbara uträkningen var att om listanav ovetande och icke tillfrågade professorer hade tilldragitsig tillräckligt intresse bland väljarna så hade det mandatsom möjligen kunde erövras gått till . ''Professorslistan'' var en extrem och oförutseddtillämpning av den princip som säger att varje väljare harrätt att skriva till egna kandidater på en lista ifall han ellerhon är missnöjd med de kandidater som respektive partisjälvt erbjuder. I kommunalvalen är det åtminstone vadgäller mindre och svagare organiserade partier fullt möjligtatt personer utan något som helst samband med partietifråga väljs in som dess representanter. Detta torde 1991 hadrabbat Ny Demokrati och 1988 är nu mer orimlig och oroande än närfolkstyrelsekommittén studerade problemet. Den principsom skulle ge väljarna större möjlighet att påverkasammansättningen av de valda församlingarna utnyttjas alltoftare för att manipulera fram valresultat som väljarna medsäkerhet inte avsett. innebär nuvarandeförhållanden att enskilda personer kan utsättas förbetydande obehag. Även om det kan vara rimligt attväljarna även i fortsättningen skall ha möjlighet att strykaoch skriva till namn på valsedlarna, så är det inte rimligt attett parti skall kunna trycka och distribuera valsedlar däringen utom förstanamnet ens är tillfrågad.Problemet bör därför snabbt utredas på nytt. Ettnaturligt forum förefaller vara utredningen om större inslagav personval i valsättet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder för att förhindramissbruk av nomineringsrätten vid riksdagsval.