mot · GF02A716 · 1992-01-27 00:00:00 — Den yttersta grunden för välfärd är en sund ekonomigrundad på starka företag som utvecklar alltfler riktigaarbetstillfällen. Detta förutsätter en rörlighet påarbetsmarknaden som allokerar den rätta arbetskraften tillde rätta arbetstillfällena. Detta är den viktigaste delen avarbetsmarknadspolitiken, den som skapar minstarbetslöshet. är en förutsättning för ökadtillväxt och tillväxt är förutsättningen för att breda lagerskall få en god ekonomisk standard.Om den nödvändiga tillväxten skall kunna få fart måsteföretag kunna startas och drivas i ett stimulerande ochutvecklande näringspolitiskt och arbetsmarknadspolitisktklimat.Lagen om anställningsskydd hindrar i viss månsmåföretag att anställa rätt arbetskraft i det avseendet attden bidrar till att göra arbetstagarna obenägna att röra påsig, eftersom turordningsreglerna i LAS gör att de får ensämre ställning på sitt nya arbete jämfört med vad de hadepå sitt gamla där de varit anställda . Detta gällersärskilt i en lågkonjunktur då risken för arbetslöshetgenerellt är högre. är denna effekt särskiltallvarlig i lågkonjunktur då det gäller att få fart på hjulen.LAS bidrar till arbetskraftens trögrörlighet just dålagstiftningen borde ha motsatt effekt. I stället börincitamenten att flytta och byta till ett nytt arbeteförstärkas.LAS bidrar också till att arbetsmarknaden får fler ochfler vikarier. Frågan är om den ens fyller sitt syfte att tryggajobben för äldre och handikappade. Detta kan visa sig varaen chimär om företagen i stället försvagas och läggsner eftersom de inte kan drivas helt effektivt och därmedinte klarar den hårda konkurrensen, bland annat på grundav att man inte kan få rätt sammansättning på personalen.Endast företagsledare och liknande i ledande position ärundantagna från LAS. Det är fel att tro att . Det kan vara lika förödande för ett företag attnågon längre ner i kedjan missköter sina uppgifter. Det ärfel utgångspunkt i resonemanget, som snarare vittnar om enfelaktig nästan elitistisk inställning till olika arbetstagaresinsatser.LAS driver fram att en mängd uppgifter sköts viakonsultföretag i stället för av fast anställd personal i deföretag som behöver få uppgifterna utförda.Man kan diskutera om LAS skall ändras så att flerpersonalgrupper undantas eller om det inte vore bättre attLAS avskaffades i sin helhet och ersattes av en ny lag omanställningsskydd som utgår ifrån utgångspunkten att deninte skall hindra företag från att kunna drivas effektivt.Ett annat exempel på delar av LAS som är otidsenliga ärturordningsreglerna som är grundade på helt andraförutsättningar för företagande än de som råder . Eninternationaliserad ekonomi med stenhård konkurrens ärden verklighet svenska företag skall verka i oavsettmedlemskapet i EG. Förutsättningarna för svenska företagmåste vara sådana att de svenska företagen klarar dennakonkurrens, dvs överlever och helst utvecklas långsiktigt.Den som tror att detta är möjligt med bibehållande avdagens turordningsregler tar med största sannolikhet fel.Dessa regler utgör en hämsko för svensk arbetsmarknad.Reglerna hindrar ibland den viktigaste resursen iföretaget, den som avgör företagets framtidaöverlevnadsförmåga, från att utnyttjas, nämligenspjutspetskunskaperna som inte alltid finns hos dem somvarit längst i företaget. I en snabbt föränderlig värld där nyakunskaper ständigt måste kunna tas till vara inom så korttidsrymd som möjligt är LAS ohjälpligt föråldrad.Arbetsmarknaden måste kunna fungera flexibelt.Trögheten är för stor. Detta ger med all sannolikhetarbetsmarknadens svagaste ett sämre ekonomiskt läge.Förutsättningarna för ekonomisk trygghet på bred bas ärstarka företag och LAS riskerar att bli ett allt större hinderför att utveckla sådana. Då drabbas äldre och svagarbetskraft hårdast.Begreppet saklig grund för uppsägning synes ha entillämpning som knappast har stöd i en bred opinion. Detförefaller till exempel orimligt att lämna ett stortekonomiskt skadestånd till den arbetstagare som till dengrad missbrukat sin ställning som den vårdare gjorde somsmetade in en äldre patient med avföring för att ''straffa''patienten för att denna inte fungerade fysiskt.Lagstiftningen samt tillämpningen därav, får ej utformas såatt det allmänna förtroendet för lagstiftaren rubbas.Det har rapporterats om flera fall däruppsägning varit fullständigt självklar för gemene man, därarbetstagare missbrukat sin ställning. Ändå har skadeståndför uppsägning utan saklig grund utgått. Det måste givetvisvara möjligt för en arbetsgivare att utan förbehåll avskedaden arbetstagare som vansköter sitt arbete, missbrukar sinställning eller inte utför den uppgift vederbörande äranställd och har lön för att utföra.Vårdaren som misshandlar patienten är ett självklartfall, den som stjäl från arbetsgivaren eller upprepade gångerär berusad på sin arbetsplats borde arbetsgivaren också hafull rätt att avskeda om han vill. Är arbetstagaren duktigbidrar säkert många arbetsgivare hellre till ettrehabiliteringsprogram. Det hindrar inte att arbetsgivarenmåste ges rätt att göra sig av med personal som vansköterarbetet, även om denna möjlighet inte alltid utnyttjas.Den som inte utför arbetet måste även räknas till denkategori som arbetsgivaren har rätt att avskeda. Om inteuppgiften utförs skall arbetsgivaren inte heller behövabetala lön. Den renhållningsarbetare som inte hämtaravfallet, det tidningsbud som inte delar ut tidningarna enligtinstruktion, den lärare som inte lär barnen något skallnaturligtvis inte kunna upprätthålla en plats och hindra enannan duktig arbetstagare från att utföra uppgifterna.Det ger en helt annan yrkesstolthet och arbetsglädje attveta att man har ett arbete för att man utför det väl än föratt man råkar inneha ett visst antal tjänsteår eller uppfyllernågon annan anciennitetsregel. Yrkeskårer med stolthetöver sitt kunnande och arbetstagare som kännerarbetsglädje bidrar till en bättre fungerande arbetsmarknadoch konkurrenskraftiga företag. Därför bör lagstiftningenstimulera dessa egenskaper i större utsträckning än den göri dag.Produktivitetsdelegationen tog tyvärr inte upparbetsrätten, utan nöjde sig med lönesättning, utbildningoch arbetsorganisation. Men debatten ute på företagen ochi dagspressen visar ofta hur viktig arbetsrättens utformningär när det gäller förutsättningarna för effektivföretagsamhet. Allt tyder på att den överdimensioneradesvenska arbetsrätten betingar ett högt pris i form av lägreproduktivitet än vi annars skulle ha haft.Mot denna bakgrund finns det särskild anledning att låtautredningen om arbetsrätten även utreda begreppet sakliggrund för uppsägning i syfte att skapa en arbetsmarknad därarbetstagarens rättigheter som arbetstagare förutsätter attvederbörande verkligen har utfört det arbete han/hon äranställd för att utföra på ett tillfredsställande sätt. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär tilläggsdirektiv tillutredningen om arbetsrätten vad avser ändringar i lagen(1982:80) om anställningsskydd i enlighet med vad somanförts i motionen,2. att hos regeringen begär tilläggsdirektiv tillutredningen om arbetsrätten i syfte att se överturordningsreglerna i lagen (1982:80) om anställningsskyddi enlighet med vad som anförts i motionen.