mot · GG02Ju3 · 1992-10-21 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:4 Villkorlig frigivning, m.m. Förslaget avviker i så hög grad från tidigareställningstaganden och de utredningsförslag som framlagtsav fängelsestraffkommittén och påföljdsutredningen att detinte bör genomföras. Vi anser därför att propositionen böravslås.I propositionen föreslås att villkorlig frigivning skall blifakultativ. Det betyder att prövning av frigivningen endastkan göras i varje enskilt fall.Villkorlig frigivning bör inte vara fakultativ utanobligatorisk.De kriterier som föreslås för villkorlig frigivning medförrisker för godtycklighet och orättvisor. Den socialt utslagne,trasige eller avvikande fången blir kvar längre i fängelset änfången med bättre social status, som får godafrigivningsförhållanden.Den föreslagna ordningen innebär sålunda ett starktmoment av rättsosäkerhet. Längden på frihetsberövandetblir avhängigt några kriminalvårdstjänstemäns uppfattningom den intagnes uppförande. Tunga remissinstanser somKriminalvårdsstyrelsen och har ocksåinvändningar på denna punkt.Förslaget innebär att anpassning till fängelset premierasistället för till livet utanför. Det är just det senare som är avstor vikt för att åstadkomma social rehabilitering ochminskad risk för återfall i brott.Regeringsförslaget innebär en återgång till ett tidigareavskaffat system, som präglades av social ojämlikhet ocksåinne i fängelset. Det finns inga internationella erfarenhetersom ger belägg för att detta förlegade system skulle ha någragynnsamma effekter vare sig för den enskilde ellersamhället.Propositionen talar inte om den föreslagna reformenseffekter på brottsligheten. Detta har dock justitieministerngjort tidigare. Hon har då stött sig på en ivilken hävdas, att införandet av halvtidsfrigivningen den 1juli 1983 ledde till 800 extra bostadsinbrott fram till åretsslut. Reformens brottsförhindrande effekter har dockifrågasatts i en analys av (sociologiskforskning, nr 2, 1992). visar där bl.a. att andraförmögenhetsbrott som biltillgrepp och övriga inbrott inteökade, att bostadsinbrotten tycktes öka främst i (fast lagändringen ju gällde hela landet), och att andelenvillkorligt frigivna fångar som misstänks för bostadsinbrottstrax efter frigivningen är liten.Det finns inga kända undersökningar som studeratsambandet mellan uppförande ochåterfall. har dock gjort en undersökningav viss relevans för frågan (Brottsutvecklingen , ''Kanåterfall i allvarlig brottslighet förutsägas?''). Han studerardär kriminalvårdsnämndens riskbedömningar 1982 avsamtliga dömda till fängelse. De beslutnämnden träffade om tidpunkt för den villkorligafrigivningen utifrån en bedömning av återfallsrisk var ejbättre än slumpen.Regeringsförslaget vill ge sken av att fångarna skall sittai fängelse större delen av det utdömda straffet till skillnadfrån vad som gäller . Halvtidsfrigivning behålls för grupp långtidsdömda.Tidigare frigivning kan ske för en mycket stor grupp avkorttidsdömda, som avtjänar hela straffet. De kan nufriges efter två tredjedelar. Detta berör främst fångar somgjort sig skyldiga till rattfylleri och misshandel.Regeringsförslaget är så illa utformat och såinkonsekvent att det är nödvändigt att ett helt nytt förslagframläggs baserat på obligatorisk villkorlig frigivning.Det är inte möjligt att göra ändamålsenliga justeringar iförslaget.Någon större nackdel med ett uppskov med enreformering av frigivningsreglerna föreligger inte.Nuvarande regler finns i andra länder. I vissa länder finnsäven mer generösa frigivningsregler. Erfarenheterna däravbör noga studeras innan nytt förslag framläggs. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår proposition 1992/93:4.