mot · GG02T7 · 1992-10-21 00:00:00 — med anledning av prop. uttalade i sitt beslut om attdenna bana ''har ett klart samhällsintresse''.Av den nu föreliggande propositionen framgår att dettasamhällsintresse inte går att avveckla. När nu ansvaret förtrafiken på övergår till kommunerna måstedet särskilt markeras att staten har ett ansvar för att säkraden på lång sikt viktiga systemtrafiken för gods och för attskapa en plattform för kommersiella satsningar på övriggodstrafik och persontrafik. Av SJ:s yttrande framgår attsystemtågstrafiken på banan är utvecklingsbar medan SJbedömer vagnslasttrafiken som mer tveksam ur ekonomisksynpunkt.Banan har haft en särställning inom trafikpolitiken ochär nära förknippad med en bred folkligt förankrad kamp förett levande norrländskt inland där turismen blir en alltviktigare näring. Sommarens kraftiga ökning avturisttrafiken har stärkt banans ställning som intressantobjekt för turismen. Stora delar av befolkningkänner ännu inte till denna 105-milabana som slingrar sigutmed fjällkedjan genom områden med sjöar, älvar ochorörd vildmark och områden där en naturlig turistiskkontakt med den för många exotiska renskötseln kan nås.Det är möjligt att, genom en effektiv marknadsföring avinlandsbanan som en del av förstärkta satsningar påturismen i inlandet, nå ett uppsving av antalet resenärersommartid. Det måste rimligen ingå i statsmakternasregionalpolitiska ansvar att medverka i försök att stimuleraturistnäringen och ta ansvar för den nödvändigainfrastrukturen också i denna del av landet.Vi kan också konstatera att det nordiska samarbetet påjärnvägsområdet inte är särskilt utvecklat men attinternationaliseringen av järnvägstrafiken ökar kravet påett sådant samarbete.I de mer tätbefolkade delarna av finns starkapolitiska krav på att godstrafik ska föras över från väg tilljärnväg för att lindra miljöstörningar och minska trängselni trafiken. Detta kan leda till att långtradartrafik i framtidenbeläggs med kraftigt ökade kostnader om man inte inordnarden långväga långtradartrafiken i ett kombitrafiksystem därjärnägen tar sin del av transporten. Detta kan i sin tur hakonsekvenser för den långväga långtradartrafiken frånNorges nordligare fylken längs vägarna utefterinlandsbanan ner mot och övriga Europa.Intresset för och behovet av kombitrafik längs delar avbanan kan komma att öka.Förändringar i synen på järnvägen som transportmedeloch internationaliseringen av trafiken på kanockså leda till behov av förstärkning av befintligtjärnvägsnät. Järnvägstrafik mellan och diskuteras, liksom iståndsättande avjärnvägsförbindelse mellan och norraSkandinavien. Dessa diskussioner kan i sin tur föra med sigatt behovet av såväl gods- som persontransporter genomSverige ökar, vilket kan ha konsekvenser också förinlandsbanan. Det måste vara ett statligt ansvar för att detsvenska järnvägsnätet kan fylla sin roll som en del av ettinternationellt nät.Ansvaret för fortlevnad borde vara enstatlig angelägenhet från flera utgångspunkter:-- De nu lönsamma godstransporterna på inlandsbananmåste ses som en del av ett sammanhålletgodstransportsystem.-- Satsningar på turismen som en del av regionalpolitikenklaras inte av kommunerna själva.-- Järnvägssystemet måste ses som en del av ettinternationellt system.Mot bakgrund av den ekonomiska situation som deberörda inlandskommunerna befinner sig är det ocksåorimligt att förvänta sig några stora egna ekonomiskainsatser i händelse av att det planerade inlandsbanebolagetskulle få stora svårigheter.Vi ser positivt på att lokala och regionala intressenter nuges möjlighet att utveckla trafiken och ta tillvara detengagemang och de idéer som finns hos företag och enskildalängs . Under förutsättning att de ekonomiskaåtaganden staten nu gör inte drabbar övrig järnvägstrafik,är vi beredda att i huvudsak godta de ekonomiskaförutsättningarna i propositionen för överlåtelse av bananoch rullande materiel till kommunerna.När det i propositionen sägs ''att inlandsbanansintressenter -- inledningsvis kommunerna -- får det fullaansvaret och således även risktagandet för ''kan det tolkas så att staten frånsäger sig det ytterstaansvaret för denna del av landets järnvägsnät. Ett sådantbeslut skulle enligt vår mening vara olyckligt.Istället måste beslutet förutsätta att om den nuföreslagna lösningen på problem trots alltinte visar sig fungera ska staten vara beredd att ta uppförhandlingar om lösningen av sådana problem.Det yttersta ansvaret för en viktig del av landetsinfrastruktur kan inte lastas över på fattigainlandskommuner även om dessa genom den ipropositionen föreslagna lösningen får ta ett stort ansvar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna attstaten bör ha det yttersta ansvaret för trafiken påinlandsbanan även efter överlåtandet av ochrullande materiel till berörda kommuner.