mot · GF02K502 · 1992-01-27 00:00:00 — Länsdemokrati och regional självstyrelse Från har vi under en lång följd av år krävten reformering av styrelseformerna på det regionala planet.Det grundläggande motivet för detta är att den sedan längegällande ordningen är djupt otillfredsställande urdemokrati- och effektivitetssynpunkt. Den försvårardecentralisering av beslutsfunktioner och motverkarmöjligheterna till självständiga, samordnade initiativ i deolika regionerna.De skäl vi anfört för en reform har blivit allt angelägnareatt tillgodose. Med den omfattning den offentligaverksamheten nu har är det mycket viktigt med en rationell,demokratisk organisation även på det regionala planet. Detär också av stor vikt att organisationen är sådan att denmöjliggör en reell decentralisering från den centrala statliganivån.I anslutning till det förväntade EG-samarbetet betonasofta den växande betydelse olika regioner kan komma att fåsom självständigt agerande enheter inom nationsgränsernaoch för samarbetet över dessa gränser. De styrelseformeroch de kompetensfördelningar som finns i regionerna ärinte ägnade att underlätta och stimulera en sådansamverkan.Den grundläggande bristen är att det inom länen sedangammalt finns en uppdelning av ansvaret för länetsangelägenheter på en lång rad organ. De viktigaste av dessaär och . Men därutöver finns det enrik och svåröverskådlig flora av samarbetsorgan.Det utmärkande för länen är således, att det i dessainte -- som i primärkommunerna -- finns något samlat forumför debatt och beslut. Uppgifterna är spridda, mensamtidigt är också de olika organens verksamheter oftainvävda i varandra på ett sätt som gör styrelsesystemet nästintill obegripligt för en bredare allmänhet och som medförmycken byråkrati och stora effektivitetsförluster.Det finns inga försök till en rationell analys som grundför den nuvarande ordningen. Det har bara blivit så genomen kombination av historisk tradition och en rad delbeslutunder årens lopp.De förändringar i organisation och uppgiftsfördelningsom riksdagsmajoriteten beslutat om hardessutom enligt vår mening haft en helt felaktig riktning.De har bl a medfört att , det statliga organet,fått allt vidare uppgifter inom områden som naturligenborde ligga inom ett folkvalt organs kompetens. Samtidigthar det demokratiska inflytandet minskat, genom att olikaförtroendemannaorgan försvunnit i länen. Dennautveckling innebär följaktligen ökad och inte minskadstatlig styrning i regionala politiska frågor. Detta är enutveckling som bör brytas.Behovet av en reformering är således av olika skäl stortoch påträngande. Målsättningen för reformarbetet måste --som vi så tidigare framhållit -- vara, att ettfolkvalt regionalt organ, ett länsparlament, får det samladeansvaret för regionens utveckling på alla de områden, därdet krävs initiativ och politiska beslut och verkställighet avdessa beslut. Det innebär, att och andrastatliga länsorgans politiska uppgifter överförs tilllänsparlamentet och de organ som kommer att sorteraunder detta.Med en länsdemokrati av detta slag kommer också nyamöjligheter att öppnas för en omfattande decentralisering,inte bara från riksdag och regering utan också från centralaämbetsverk. En del av dessa kan avvecklas helt.Överflyttning av uppgifter från den statliga förvaltningentill kommunerna måste också ske.Regionerna kommer att få större självständighet ochökad bestämmanderätt över de egna angelägenheterna.Därmed kommer också medborgarnas engagemang för denegna regionen att öka. Förutsättningarna för debatt, insynoch ansvarsutkrävande blir helt andra än de nu är. Detta ären stor ur demokratisynpunkt.Den förändrade organisation och de nya uppgifter fördet folkvalda länsorganet, som vi föreslår, förstärker vårtvid upprepade tillfällen framförda förslag om skildavaldagar. bör således inte bara verksamheten iprimärkommunerna utan också valen till ett livaktigt ochbetydelsefullt länsparlament ge ett fullödigt underlag för enegen och regional valdag.Våra förslag har utgått från den geografiska regionalaindelning som finns. Det skulle vara olyckligt om ennödvändig reformering av organisation ochkompetensfördelning inom länen i onödan skulle försenasav segslitna stridigheter om hur en ny regionindelning skallse ut.Detta utesluter dock inte, att en översyn av denregionala indelningen görs och att förändringar kommer tillstånd i vissa delar av landet för att nå en bättreöverensstämmelse än vad nu gäller mellan t ex näringsliv,kommunikationer och utbildningsvägar och den regionalaindelningen. Goda skäl har t ex framförts för att göra till ett län.Ett par statliga ämbetsmannakommittéer ( C 1991:08 o09 ) har i uppgift att se över vissa delar av den regionalaindelningen. En delrapport ''-- län ochsamverkan'' har redan presenterats.Vi föreslår med hänvisning till vad som ovan sagts, atten parlamentarisk utredning tillsätts med huvuduppgift attutarbeta konkreta förslag som underlag för denlänsdemokratiska reform som vi angett.Ämbetsmannakommittéernas förslag bör i relevanta delarkunna utgöra underlagsmaterial för överväganden omändringar i den regionala indelningen i den månlänsdemokratiutredningen finner detta lämpligt ochkonstruktivt. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär tillsättandet av enparlamentarisk utredning om införandet av länsdemokrati ienlighet med vad som anförts i motionen.