mot · GF02U412 · 1992-01-27 00:00:00 — Skärpning av lagen om förbud mot utförsel av krigsmateriel Export av vapen utan tillstånd är i lag förbjudet.Undantag får göras enligt de riktlinjer fastställt.Ovillkorligt förbud gäller dock tillstat som befinner sig iväpnad konflikt med annan stat, oavsett om krigsförklaringhar avgetts eller ejstat som är invecklad i internationellkonflikt som kan befaras leda till väpnad konfliktstat somhar inre väpnade oroligheter ellerstat som på grund avdeklarerade avsikter eller rådande politiska förhållandenkan antas använda materielen för att undertrycka mänskligarättigheter i strid med och konventioner påområdet.Under en följd av år har den svenska vapenexportendiskuterats och ifrågasatts. Den medborgarkommissionsom fick i uppdrag att granska frågan föreslog bl.a. medhänvisning till den elasticitet olika regeringar visat itillämpningen av riktlinjerna för vapenexporten, attriktlinjerna skulle upphöjas till lag.Regeringen tillsatte en parlamentarisk utredning meduppgift att bl.a. undersöka förutsättningarna för att helteller delvis avbryta vapenexporten och föreslå skärpningari lagstiftningen.Utredningens förslag möttes av hård kritik, då densnarare föreslog en liberalisering än en skärpning avvapenexporten.Förslag har därefter också väckts om att följandeovillkorliga hinder för svensk vapenhandel (export,licensförsäljning eller samarbetsavtal) skall lagfästas, så attmilitär materiel med svenskt ursprung inte skall kunnasäljas tillstat, som befinner sig i eller kan befaras kommai väpnad konflikt, inom eller utom landetstat, somundertrycker mänskliga rättigheterstat med militärastyrkor, som är engagerade i stridshandling utanför det egnaterritoriet eller som hålls kvar där, efter det att striderna harupphört, såvida stationeringen inte är en följd av beslut iFörenta nationerna.Vi instämmer i dessa krav.Något förslag har ännu inte lagts på bord.Medan försvarspolitiska skäl i vissa fall kan tala förvapenexport och/eller samproduktion med andra ländertalar utrikespolitiska skäl för en mycket starkåterhållsamhet på dessa punkter. internationellaanseende har redan skadats av de s.k. vapenaffärerna.Det är viktigt för att i internationellasammanhang bibehålla vår trovärdighet i engagemanget förfred och nedrustning och för vår neutralitetspolitik.Den militära produktionen kommer att minska i Sverigebl.a. mot bakgrund av den minskade efterfrågan och redanavtalad kraftig nedrustning av konventionella vapen. Menäven om den militära produktionen krymps kvarstår viktenav en strikt reglering av den svenska vapenexporten.Kriget i bekräftar behovet av såvälskärpt svensk lagstiftning som internationell kontroll av allvapenöverföring. har ett stort antal ländergenom export av vapen bidragit till enorma militärauppbyggnad. Alla fem permanenta medlemmar avsäkerhetsrådet har sålt vapen till under den tiden. av vapnen till kommer från tre av dem; ,och . egen krigsindustri har byggtsupp med hjälp av många länder.Den internationella vapenhandeln har lett till en enormkapprustning. Traditionellt har det varit mycket svårt att fåigenom begränsning av den internationella vapenhandeln.Under senare tid har en förändring skett. FN har hösten l99lbeslutat om ett begränsat vapenhandelsregister.Detta är emellertid inte tillräckligt. Det behövs eninternationell regim för att begränsa och kontrollera deninternationella vapenhandeln. För att vara effektiv måsteen sådan regim omfatta alla nationer; såväl köpare somsäljare.För att vara heltäckande bör regimen också omfattasåväl vapenhandeln som den militära produktionen, militärservice och know-how. Nationell kontroll av den militäraproduktionen leder inte till problem för seriösa producenteroch exportörer, som följer lagarna. En internationell regimmåste baseras på stärkta nationella lagar och kunnakontrolleras såväl internationellt som nationellt.Utredningen om krigsmaterielexporten som tillsattesden l988 och vars rapport remissbehandlats och hårtkritiserats förväntas leda till en proposition. Verklighetenhar emellertid kört över de förslag till liberaliseringar avvapenexporten som utredningen föreslog. Det är snararesåväl en internationell som nationell begränsning avvapenhandeln som behövs.Lagen om utförsel av krigsmateriel bör skärpas i fleraavseenden. Dels bör lagen omfatta också militärproduktion, militär service och know-how, dels börbegreppet krigsmaterielexport ersättas med militär exportför att understryka att det är mottagarens användning somär avgörande. Dels bör samma villkor beträffandeslutanvändning m.m. gälla för samarbetsavtal,licensförsäljning och exportavtal.Stater som befinner sig i eller kan befaras komma iväpnad konflikt -- inom eller utom landet -- bör inte få köpavapen från . Det bör inte heller stater somundertrycker mänskliga rättigheter få. Länder med militärastyrkor som är engagerade i stridshandling utanför det egnaterritoriet, eller som hålls kvar där efter det att striderna harupphört, såvida inte stationeringen är en följd av beslut iFN, bör inte heller få komma i fråga som köpare av svenskavapen. Dessa villkor bör lagfästas som ovillkorliga hinderför export av militär materiel. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag om enskärpning av lagen om förbud mot utförsel av krigsmaterieli enlighet med vad som anförts i motionen,2. att begär att regeringen i FN lägger förslagom en internationell regim för begränsning avvapenhandeln och vapenproduktionen i enlighet med vadsom anförts i motionen.