ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GF02Ju630 · 1992-01-27 00:00:00 — Trafiknykterhetslagstiftningen bör så klart som möjligtvisa att alkohol och trafik inte hör ihop. Den sociala normenbör vara ''ingen alkohol i blodet vid körningen'' och denstraffrättsliga bör ligga så nära denna norm sommöjligt.För att tillfredsställa trafiksäkerhets- ochrättssäkerhetskrav samt tillgodose grundläggandestraffrättsliga principer om klarhet, enkelhet och likhetinför lagen på ett bättre sätt än enligt gällande lag vill viföreslå följande lagtext till 4§ TBL om rattfylleri:Den som för ett motordrivet fordon och då är påverkadav alkoholhaltiga drycker eller av något annatberusningsmedel döms för rattfylleri till böter eller fängelsei . Påverkan av alkoholhaltiga drycker skallalltid anses föreligga då föraren fört det motordrivnafordonet efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i sådanmängd att alkohol förekommer i hans blod ellerutandningsluft efter färden.Med hänsyn till främst alkoholens förbränning i kroppenefter konsumtion men också de två ''avdrag'' som finns tillförmån för den enskilde föraren, nämligensäkerhetsavdraget respektive ''omräkningsavdraget'',kommer förare med under vid körningenvanligen inte att lagföras vid tillämpning av den föreslagnalagregeln. Detta gäller vid fallande alkoholkurva, somförekommer vid av upptäckta fall. Vid stigande alkoholkurva kan dockblodalkoholhalten ibland ligga över vidprovtagningstillfället men under vidkörtillfället-upptäckten. Då emellertid påverkan ärkraftigare under stigande fas än under fallande börbeteendet anses straffvärt.Ovanstående lagförslag tillfredsställer bådelegalitetsprincipen och ekvivalensprincipen på ett bättresätt än gällande lagregel om trafiknykterhetsbrott. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en ändring av 4§ TBL om rattfylleri.
mot · GF02Ju631 · 1992-01-27 00:00:00 — Vid upprepade tillfällen har uttalat med vilketallvar lagstiftaren ser på misshandelsbrottsligheten. Högstadomstolens dom (NJA 1991 s. 438) leder till fundering på hurlagstiftarens uttalanden tillämpas av domstolarna. I detaktuella fallet var fråga om en person som gjort sig skyldigtill misshandel bestående i en spark som träffademålsäganden i ansiktet när denne var på väg att resa sig frånmarken; av misshandeln fick målsäganden skador som intevar obetydliga. dömde gärningsmannen,som när han begick gärningen var , till fängelse i 14dagar. Ett av justitieråden var skiljaktig och ville döma tillvillkorlig dom. Han anförde bl.a. att ''de skador somgärningsmannen tillfogat målsäganden var intebagatellartade men ändå förhållandevis begränsade; ettsprucket ögonbryn och en sprucken kindtand. Skadebildentalar för att brottet skall hänföras till normalgraden avmisshandel men bedömas ligga ganska nära gränsen motringa misshandel. ''Mot bakgrund av bl.a. detta avgörande bör en översynske av misshandelsbrotten. Det är angeläget bl.a. attdomstolarna ser allvarligt på dessa brott, attnormalpåföljden är fängelse och att sådant våld som i ovannämnda dom beskrivs, sparkar i ansiktet på en person sombefinner sig under gärningsmannen, betraktas inte som näragränsen mot ringa misshandel utan snarare som på gränsenmot eller rent av som grov misshandel. En översyn avstraffbestämmelserna bör mot bakgrund härav ske. I dettasammanhang bör även vad våldskommissionen i sittslutbetänkande SOU 1990:92 Våld och brottsoffer anförtom misshandel beaktas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en översyn avstraffbestämmelserna för misshandel i enlighet med vadsom anförts i motionen.
mot · GF02Ju632 · 1992-01-27 00:00:00 — Sexuella brott mot barn är, efter mord och dråp, ett avvåra grövsta brott. De är stöld av en barndom. Tabut motincest är en förutsättning för existensen av kärnfamiljensom en självständig enhet i samhället. Incest bryter nerfamiljens grundläggande funktion och är ett hot motsamhället.I jämförelse med tidigare gällande bestämmelser omsedlighetsbrott innebär de nu gällande bestämmelserna ettökat skydd för barn och ungdomar mot sexuella övergrepp.Lagstiftarna framhävde att ''Barn och ungdomar behöver ...ett väsentligt utökat skydd mot att utsättas försexualhandlingar som de inte är mogna för'' och vidare bör ''särskilt uppmärksamma de olika former avsexuella övergrepp inom familjen'' (prop 1983/84:105 s 27). Därför är det angeläget ''att man i den straffrättsligalagstiftningen med eftertryck gör klart att ''samhällsinsatserför att stödja och hjälpa de barn som har råkat ut förövergrepp av aktuellt slag intensifieras''. Regeringensförslag i proposition 1991/92:35 som också ställtsig bakom innebär bl.a. att skyddet för barn och ungdomarmot att bli utnyttjade i sexuella sammanhang har stärkts ochatt allvaret med sexuella övergrepp mot barn ytterligaremarkerats i strafflagstiftningen.På en viktig punkt är det emellertid av stor betydelse attfå till stånd en ändring i lagstiftningen. Detta gällerpreskriptionstider vid incestbrott. går de flestabrottslingar fria. Möjligheten att döma någon förincestbrott enligt 6 kap 5§ BrB preskriberas när det gäller avkomling efter fem åroch när det gäller syskon . De barn som utsättsför sexuella övergrepp hinner i de flesta fall inte tala om vadsom skett innan preskriptionstiden är ute. Det betyder attde aldrig kan få full upprättelse och ekonomisk hjälp attsöka adekvata terapiformer. De förlorar rätten tillskadestånd.Lidandet är inte avslutat i och med att övergreppetupphör för personen som varit offer. Dessa offer bär medsig ärr i psyket under resten av sina liv. Det är vanligt attmånga utvecklar ett självdestruktivt beteende, fårpsykosomatiska problem, trassliga relationer ochproblematisk sexualitet.Det är tillräckligt med det ofta livslånga psykiska, fysiskaoch sociala trauma många fått genom att ha blivit utsatta försexuella övergrepp av t.ex. fadern. Att sedan se attsamhället tillåter honom att gå fri från straff för att det gåttnågra år mellan anmälan och brott är ett oerhört svek motoffren. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till sådanändring i att preskriptionstiden vid incestbrottförlängs.
mot · GF02Ju633 · 1992-01-27 00:00:00 — Differentierade avgifter för vapenlicenser Utfärdande av vapenlicenser är en grannlaga uppgift. Dåen ansökan om vapenlicens inkommer till polismyndighetengörs undersökning om personens lämplighet att innehavapen. Tillstånd att inneha vapen skall inte i något fall gesom det finns skäl att anta att vapnet kommer att missbrukaseller användas för annat ändamål än det som tillståndetavser. Vapenlicens för jaktvapen kräver jaktutbildning medjägarexamen, vilket kan jämställas med körkort för bil.En vapenlicens kan återkallas. Om innehavaren harmissbrukat vapnet, visat oaktsamhet eller på annat sätt visatatt denne är olämplig att inneha vapen skall tillståndetåterkallas.Särskilda bestämmelser råder också beträffandeförvaring av vapen samt innehav och förvaring avammunition. Alla licensinnehavare finns registrerade i ettvapenregister hos polismyndigheten.Det kan alltså sägas att en viss uppföljning avlicensinnehavet sker, men det huvudsakliga administrativaarbetet med utfärdande av en vapenlicens ligger ilämplighetsundersökningen av den sökande. Dennakostnad avses täckas i huvudsak med licensavgiften.När en person, som tidigare innehar vapen och licens,utökar sitt vapeninnehav och ansöker om licens för dettavapen föreligger inte behovet av någon omfattandelämplighetsundersökning, eftersom personen redan varitföremål får sådan. Det bör administrativt sett vara betydligtmindre arbetskrävande för myndigheten vid en andra ochtredje m.fl. gång som licens utfärdas till samma person.Detta enklare förfarande återspeglas inte i licensavgiftensstorlek.Det är acceptabelt med en relativt hög licensavgift förförsta vapnet. Mot bakgrund av den tilltagandebrottsfrekvensen med skjutvapen inblandade kan det intehelt uteslutas att en ännu noggrannare undersökning ärbefogad vid första licensen.Däremot borde licensavgiften vara differentierad så attföljande tillstånd fås för ett lägre pris. Detta innebär ingenliberalisering av krav på lämplighet -- endast en anpassningtill faktiska insatser. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om differentierade avgifter förvapenlicenser.
mot · GF02Ju634 · 1992-01-27 00:00:00 — har en svensk domstol prövat fråganom en våldtäktsman smittat sitt offer med HIV. Stockholmstingsrätt har fastslagit att en tvåbarnsmammavåldtogs och HIV-smittades av en man undermidsommarhelgen 1990.Rätten dömde gärningsmannen till fängelse förgrov våldtäkt och grov misshandel. Dessutom tilldömdeskvinnan ett stort skadestånd -- . Rätten ansåg att kvinnan hade utsatts för ettstort psykiskt lidande och fått livsfarliga men.AIDS är en dödlig sjukdom som sprider sig alltmer.En person som har fått besked att han eller hon är HIV-smittad och trots detta utsätter andra, utan deras vetskap,för uppenbarlig smittorisk bör enligt min mening dömas förmordförsök.Jag avser då inte bara våldtäkter utan även andrasituationer där det finns en uppenbar risk försmittoöverföring utan att den som utsätts för risken ärmedveten om den. Det kan gälla sexuellt umgänge men detkan också gälla vårdpersonal, t.ex. fallet i då en HIV-smittad tandläkare överförde smitta till en patient. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till enlagändring som innebär att det skulle betraktas sommordförsök att medvetet överföra hivsmitta.
mot · GF02Ju701 · 1992-01-27 00:00:00 — Avvisning av offentligt biträde Av förvaltningslagen 9§ andra stycket framgår, att myndighet kan avvisaombud eller biträde under vissa förhållanden. Det framgåremellertid inte vare sig av denna bestämmelse eller av 48§ förvaltningsprocesslagen att sådan avvisning gälleromedelbart. Det finns inte heller stöd i lagen för attmyndigheten kan besluta att avvisningen gäller medomedelbar verkan.Detta är ett problem i de fall myndigheten har visskortare tid till förfogande för att t.ex. verkställa enutredning. Som exempel kan nämnas en socialnämnd ellermotsvarande, där ett ombud eller biträde saboterarmyndighetens utredningsarbete eller övertygar sinhuvudman om att denne inte skall medverka.Andra exempel är där ombuden intalar sin huvudman attinte acceptera föreslagna åtgärder, eller agerar på ett sådantsätt att fortsatt arbete med klienten inte blir möjligt. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av bestämmelser ommöjlighet till omedelbar avvisning av offentligt biträde.
mot · GF02Ju704 · 1992-01-27 00:00:00 — Utgången vid flera fall av pornografiska mål har förvånatoch oroat allmänheten och i synnerhet kvinnorna. Detgäller t ex det upprörande fallet av s k fist-fucking som godkändes som icke-vålds-pornografi,men även serien i Svenska Hustler.Svenska kvinnor börjar fråga sig varför de ska ha sämrelagligt skydd i dessa frågor än kvinnor i flera andra länder,inte minst jämfört med flera amerikanska stater.Ett faktum är att grov pornografi upplevs somkränkande av kvinnor och särskilt när det finnsvåldsinslag -- oavsett om män bedömer det som våld ellerinte. Ett faktum är att varje normal kvinna uppfattar fist-fucking som rent våld oavsett hur domstolen dömer. Det ärinte rimligt att lagstiftningen i praktiken tillåterdiskriminering och kränkning av kvinnor. Så upplevermånga kvinnor dagens lagstiftning, som kränkande.I samband med att man närmare studerat definitionen avpornografisk framställning på ett rimligare sätt och därmedäven övervägt en skärpt strafflagstiftning för brott i dessafrågor bör man även överväga om det finns möjlighet attfinna en lösning vad gäller att ge en möjlighet till grupptalanvid allmän domstol såsom övervägs vid vilseledandereklam.Det är givetvis komplicerat att finna de riktiga legalalösningarna på dessa frågor, men icke desto mindre är detangeläget att söka finna bättre definitioner och bättrelagliga möjligheter att följa upp inslag som kränkerkvinnan. Detta är särskilt angeläget eftersom det råa våldetalltmer breder ut sig både i form av bilder och film, men änvärre i form av verkliga direkta övergrepp inte minst motkvinnor och barn. Pornografin är en världsindustri med alltstörre ekonomisk makt, där missbruk och kriminalitet avolika slag växer sig allt starkare. Det finns anledning att medlagliga medel försöka hindra denna negativa utveckling istörre utsträckning än vad som görs i vårt land i dag.Det vore rimligt att kvinnor som grupp kunde följa uppsärskilt kränkande pornografi genom grupptalan i allmändomstol. Det finns anledning att studera förutsättningarnaför detta närmare. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om möjligheten att föra grupptalani pornografimål.
mot · GF02Ju705 · 1992-01-27 00:00:00 — Oroande tendenser inom det rättsliga området ärvittnens obenägenhet att framträda och vittna ibrottmålsärenden. Detta leder dels till att man inte kommerbrottslingar på spåren, dels till att man har svårt att bindapersoner för brott p g a att vittnen till den brottsligagärningen inte vill framträda.Rädsla för att vittnaDagligen finner man i dagspressen artiklar som tyder påatt vittnens rädsla är ett allvarligt problem. Rikspolischefenhar påpekat de bekymmer det medför för rättsväsendet attallmänheten inte känner rättssäkerhet när man lämnaruppgifter till polisen om brottslingar eller om begångnabrott. har ett vittnes namn kunnat utläsas irättsprotokoll trots att vittnet lär ha erhållit löfte omanonymitet. Eftersom det rörde sig om ett allvarligt brottfruktar uppgiftslämnaren och hans familj för sina liv.Polisen kan inte lämna familjen något skydd.AnonymitetsskyddFör att främja vittnens benägenhet att meddela sinaobservationer till polisen borde de vittnen som begär dettakunna erbjudas anonymitet. Åklagare, försvarsadvokat,domare och rätt är de enda som borde få kännedom omvittnets namn och dessa skulle åläggas tystnadsplikt så attinte vittnets namn röjs för allmänheten eller för denåtalade. Dokument, som innehåller vittnes namn, skallhemligstämplas. I förundersökningsprotokoll ska intevittnes namn få anges om vittne så begär.LagändringVittnens rätt till anonymitet måste bli föremål förlagändring. Regeringen bör närmare utreda frågan ochdärefter förelägga förslag till erforderligalagändringar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vittnens rätt till anonymitet.
mot · GF02Ju707 · 1992-01-27 00:00:00 — Rättshjälp i mål utomlands har ett fall aktualiserats som visar atten svensk man som anklagas för våldtäkt utomlands har rätttill rättshjälp vid den följande rättegången. En svenskkvinna som våldtogs utomlands har däremot inte fått någotstöd av det svenska samhället vid rättegången.Dagens lagstiftning medger rätt till offentlig försvarareunder vissa villkor till svensk medborgare, vilken äranklagad för brott i utlandet. Motsvarande förhållandegäller dock ej de möjligheter till rättegångsbiträde som ivissa fall kan erbjudas i svensk domstol.Detta djupt kränkande förhållande visar en uppenbarbrist i lagen som måste rättas till. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om rättegångsbiträde vid målutomlands.
mot · GF02Ju708 · 1992-01-27 00:00:00 — Den rättsliga behandlingen av parkeringsförseelser Den som anser sig ha fått en felaktig parkeringsbotmåste, om rättelse inte kan ske genom direkt kontakt medparkeringsbolaget, vända sig till domstol för att få sin sakprövad. Detta innebär ibland att ingen prövning sker,eftersom en rättegång kan vara både kostsam ochtidskrävande. framstår det som orimligt attdomstolarna skall behöva belastas med så förhållandevissmå frågor som tvister om parkeringsböter.Ett sätt att förenkla behandlingen kan vara att inrättasärskilda parkeringsnämnder efter mönster från de tidigaretaxeringsnämnderna. Dessa skulle t.ex. kunnaadministreras av tingsrätterna och finansieras genom attförlorande part i en tvist får betala en viss summa tillnämnden. För att något begränsa antalet överklagandenkan man tänka sig att den som överklagar beslut i nämndenriskerar att få betala motpartens rättegångskostnader.Det borde, med en förändring av här antytt slag, varamöjligt att åstadkomma en snabbare lösning av tvistermellan enskilda och parkeringsbolag. Den exaktautformningen av ett system med parkeringsnämnder börkunna prövas inom ramen för en utredning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en utredning av fråganom förenkling av den rättsliga behandlingen avparkeringsförseelser.
mot · GF02Ju710 · 1992-01-27 00:00:00 — Offentliga biträden för barn Barn och vårdnadshavare har rätt att få offentligt biträdeförordnat för sig i bl.a. mål och ärenden enligt Lagen omvård av unga i vissa fall (LVU). I allmännaråd om LVU citeras bl.a. departementschefens uppfattningrörande vilka yrkeskategorier som lämpligen kan förordnassom offentliga biträden.I praktiken förordnas så gott som undantagslöstadvokater och biträdande jurister. Detta är helt i sinordning -- under förutsättning att det förordnade offentligabiträdet inser vilken hans uppgift i de här speciella målen är.Det förekommer, att vårdnadshavare begär att somoffentliga biträden få förordnade t.ex. advokater, varshuvudsakliga verksamhet rör brottmål och som inte harklart för sig vad en förvaltningsprocess är. Det händer ocksåatt advokaten till varje pris vill ''fria'' sin klient frånsamhällets inblandning även om klienten är ett misshandlateller sexuellt utnyttjat barn.Man har också sett exempel på, att barnets offentligabiträde tar ''parti'' för föräldrarna och mer fungerar somderas biträde än som barnets.Då offentliga biträden skall förordnas för barn, bör denperson som väljs åtminstone ha grundläggande insikter ibarns behov, äga viss kännedom om barns reaktioner ochha förmåga och vilja att få barns förtroende. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kunskapskrav för offentligabiträden i mål och ärenden enligt LVU.
mot · GF02Ju802 · 1992-01-27 00:00:00 — Vapenlagens 42 § angående överklagande avlänsstyrelsens beslut exkluderar paragraferna 8--10 samt 12som berör erhållande av vapentillstånd. Då stora skillnaderförekommer i länsstyrelsernas bedömningar har ingenrättspraxis kunnat uppnås.Den som ansöker om tillstånd att handla med vapen ochfår avslag kan överklaga beslutet till domstol. Sammamöjlighet har den som får sin vapenlicens indragen. Ävenden som nekas vapenlicens bör få möjlighet tilldomstolsprövning.Redan 1987 års vapenutredning som utgör grund för dennya vapenlagen, samt landets polischefer i sittremissyttrande, ansåg att länsstyrelsernas beslut även närdet gäller erhållandet av vapentillstånd skulle kunnaöverklagas till kammarrätten. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att 8--10 §§ samt 12 § förs in i 42 §andra stycket vapenlagen.
mot · GF02Ju803 · 1992-01-27 00:00:00 — Genom ändringar i vapenlagen (1973:1176) som trädde ikraft har allt innehav av ammunition gjortstillståndpliktigt. Den som har tillstånd att inneha visst vapenför skjutning får även inneha ammunition till vapnet (12 §);allt annat innehav av ammunition fordrar särskilt tillstånd.Innehav av ammunition utan motsvarande tillstånd ärstraffbart (38 §).På förslag av justitieutskottet (1990/91:JuU33) gjordes iansvarsbestämmelsen i 38 § vapenlagen undantag för ringafall av innehav av ammunition. Följden av denna ändringär att innehav av enstaka patroner eller ett helt obetydligtsouvenirinnehav och liknande bagatellartade innehav, ominte särskilda omständigheter motiverar något annat, ärstraffritt. Som exempel på särskilda omständigheter angavutskottet att ammunition påträffats i s.k. knarkarkvartareller under liknande omständigheter.Följden av den reglering av innehav av ammunition somnu gäller är således att allt innehav utöver sådant för vilketdet finns tillstånd utgör ett brott. Låt vara att ringa fall inteleder till ansvar; handlandet innebär dock ett brott motvapenlagen. Enligt min uppfattning bör den som hartillstånd att inneha ammunition också vara berättigad attinneha en ringa mängd annan ammunition utan att för denskull göra sig skyldig till en brottslig gärning och därmed blikriminaliserad. Ändamålet med detta innehav kan varaundervisnings- och demonstrationssyfte eller attammunitionen har ett affektionsvärde. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att vapenlagen ändras på så sätt attdet blir tillåtet för vapenägare med licens att inneha en ringamängd ammunition som inte omfattas av innehavd licens.
mot · GF02Ju807 · 1992-01-27 00:00:00 — När ett brott begås sätter det omfattande svenskarättsmaskineriet igång med bevissäkring, polisinsatser,förundersökning, anhållande, häktningsförhandlingar ochslutligen rättegång, dom och straff. Nästan alla dessaåtgärder är uppbyggda kring gärningsmannen och hans öde.Men ett brott lämnar ofta också ett offer efter sig; enmänniska som misshandlats, skändats eller på annat sättkränkts. För dessa människor finns det inte ett tillräckligtbra system som stöttar eller ställer till rätta. Medicinsk ochpsykologisk specialistkompetens finns men anlitas alltförsällan av samhället och möjligheterna till ekonomiskersättning är otillräckliga.Precis som fastslås i budgetpropositionen är det nu dagsatt värna brottsoffren. ställningstärks och möjligheterna att ge ekonomisk ersättningförbättras.Brottsskadeersättning kan ges under förutsättning attden skadelidande inte kan få skadan ersatt på annat sätt,d.v.s. genom skadestånd eller försäkring. Det är främstpersonskador som ersätts, dock står fortfarande mångaoffer utan vare sig hjälp eller ekonomisk ersättning.Tillräckliga resurser saknas helt enkelt. Därför är det braatt regeringen nu föreslår ytterligare insatser.Ett rimligt synsätt är att låta gärningsmannen gesmöjlighet att gottgöra det inträffade -- en CentralBrottsofferfond bör därför inrättas.Alla personer som dömts enligt ellerspecialrättslagstiftningen, typ narkotikabrott, skall oavsettpåföljd som fängelse, skyddstillsyn, villkorlig dom ellerböter åläggas att betala ett engångsbelopp om till enCentral Brottsofferfond. Fonden kan administreras avBrottsskadenämnden.Ett liknande system finns i och diskuteras attinföras i Holland.År 1990 uppgick antalet brott mot somkommit till polisens kännedom till närmare 1,1 miljoner,6.700 personer dömdes till skyddstillsyn, 12.300 tillvillkorlig dom, närmare 16.000 personer till fängelse.För dem som dömts till fängelse kan nämnas att manunder fängelsetiden disponerar 1.500 till /mån, ens.k. arbetspremie, att användas efter eget gottfinnande.Engångssumman är givetvis ändå ett ganska litetbelopp, som inte kommer att räcka. Men principen ärviktig. Pengarna tas från rätt personer och kan användas fördem som drabbats, brottsoffren. Fonden kan användas förytterligare medel till t.ex. kvinnojourer, brottsofferjoureroch mansjourer. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inrättande av en centralbrottsofferfond.