mot · GF02Ju804 · 1992-01-27 00:00:00 — har flera exempel visat att lagstiftningen taralltför stor hänsyn till brottslingen medan brottsoffretssvåra situation ofta negligeras. Detta förhållande ärknappast förankrat i det allmänna rättsmedvetandet ochkravet på en skärpt lagstiftning torde vara utbrett.Brottslingars arvsrättFör redovisades ett fall sommed rätta upprörde opinionen. Inför ögonen på sintolvåriga dotter sticker en man ihjäl sin hustru. Utan atthöra dottern dömer en oenig tingsrätt gärningsmannen förgrov misshandel och grovt vållande till annans död till slutenpsykiatrisk vård.I och med att domen inte löd på mord eller dråp fickgärningsmannen och inte dottern ärva hustruns villa, lösöreoch övriga tillgångar samt fick även ut hustrunslivförsäkring.Enligt nuvarande lagstiftning är alltså grov misshandeloch grovt vållande till annans död diskvalificerande förarvsrätt, om vederbörande baneman inte kunnatöverbevisas om att uppsåt att döda förelåg eller omgärningen anses ha begåtts under själslig abnormitet. Enöversyn av lagstiftningen borde här ske och det är heller interimligt att moderns baneman, som i det här fallet, får varadotterns vårdnadshavare.Tjuv som vårdareUnder stal en vårdare vid ett servicehemkontinuerligt mer än 400 föremål från åldringarna påhemmet. Värdet av det stulna beräknades till mer än 150000 kronor.Tjuven ertappades och erkände stölderna varefter enenig socialnämnd varslade honom om uppsägning. Genombristande kommunikation mellan allmänna åklagaren ochkommunen överskreds den månad inom vilken varsletskulle ha lagts.Kommunalarbetareförbundet bestred att saklig grundförelåg för uppsägning och stämde kommunen tillArbetsdomstolen (AD) för att få avskedandetogiltigförklarat. AD kom därvid fram till att kommunenöverskridit den gällande månadsregeln, men då detformella felet inte ansågs särskilt allvarligt prutades detbegärda skadeståndet till 10 000 kronor.Kommunen förpliktigades att återanställa tjuven, någotsom skulle ha medfört avsevärda problem för arbetsgivare,patienter och arbetskamrater. Speciellt hänsynslöst vore detom patienterna tvingats acceptera en person som vårdaresom begått stölder mot dem. Kommunenföredrog då istället att ''köpa ut'' mannen för ett belopp sommotsvarade två årslöner, något som motsvarar detskadestånd som arbetsgivaren enligt lagens praxis varitskyldig att betala om man vägrar rätta sig efter AD:s dom.Dessutom fick tjuven ytterligare en årslön för den tid hanvarit anställd men avstängd.I detta fallet ansågs alltså inte stöld som saklig grund föruppsägning trots att det i förarbetena till 1982 årsanställningsskyddslag sägs att det finns anledning atttillämpa ett strängt betraktelsesätt när det gäller tillgreppoch andra förmögenhetsbrott.För att råda bot mot ett upprepande av det inträffadeborde stöld alltid utgöra saklig grund för uppsägningvarigenom brottsoffrets situation skulle förbättras ochrisken för påtvingad återanställning elimineras.Rånares ''arbetsredskap''En person utförde ett väpnat rån, blev fast och vidhusrannsakan beslagtogs en del vapen. Efter avtjänat straffbegärde och fick rånaren tillbaka de beslagtagna vapnenmed undantag för det som använts vid det aktuella brottet.Även här bör en översyn av lagstiftningen ske.Det är glädjande att det i höstens regeringsdeklarationklart anges att brottsligheten med kraft skall bekämpas ochden enskildes rättssäkerhet stärkas. De tre fall som härredogjorts för är exempel på där en översyn av gällandelagstiftning är påkallad och ett tillkännagivande frånriksdagen härom skulle påskynda utvecklingen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om större hänsynstagande tillbrottsoffer.