mot · GF02Fi40 · 1992-05-11 00:00:00 — Det avtalet bör man nu utveckla steg för steggenom att förhandla fram ökade kvantiteter både av importav livsmedel av hög kvalitet från EG och export avförädlade svenska livsmedelsprodukter till har redan nu bemyndigandeatt korrigera gränsskyddet i den mån det uppstår varubristpå den svenska marknaden eller om den inhemska prisnivånkraftigt överskrider referensprisets nivå. Dettabemyndigande har dock inte utnyttjats i den utsträckningsom varit möjlig, och bör därför uppmanajordbruksverket att mera aktivt använda gränsskyddet somett instrument för att åstadkomma ökad konkurrens på densvenska livsmedelsmarknaden.Åtgärder som höjer hyrorna bör undvikas. Besluten attminska investeringsbidragen till bostadsbyggandet, attförsämra räntebidragen, att försämra lånevillkoren vidombyggnad, att begränsa ränteavdragen och att inte införaräntelånesystemet verkar alla höjande påboendekostnaderna och därmed på inflationen.Offentliga taxor måste hållas tillbaka. Ett exempel pådetta är teletaxorna. Den snabba tekniska utvecklingen pådetta område bör komma konsumenterna till del genomlåga taxehöjningar. Ett annat exempel gällerkollektivtrafiken. Trots att mervärdesskatten påpersontransporter sänktes fortsattelänstrafikhuvudmännen att höja taxorna. Bara i någotenstaka fall ledde momssänkningen till sänkta taxor. Urinflationssynpunkt blev därmed denna momssänkningmeningslös.Vidare måste återhållsamhet iakttas med höjningar avolika konsumtionsskatter. I de fall sådana höjningar ändågenomförs bör en strävan vara att de influtna medlenåterförs genom sänkningar av andra varuskatter så attprisnivån inte höjs. Besluten om slopade särskildavaruskatter på vissa varor 1993 bör fullföljas.Även andra höjningar av levnadskostnaderna börundvikas. Höjd inkomstskatt och dyrare medlemskap i har för löntagarnas standard och lönekrav sammaeffekt som höjda hyror eller matpriser. Sexdubblad avgifttill A-kassan och höjd skatt genom slopat schablonavdragoch avskaffad skattereduktion för fackavgifter motsvarar enförsämring av köpkraften för en vanlig löntagarfamilj medflera . Därtill skulle två karensdagarinnebära ytterligare inkomstbortfall. För att motverka dettaskulle bruttolönen behöva höjas. Sådana åtgärderbefrämjar inte låg inflation.Vid sidan av åtgärder som direkt påverkar priser ochlevnadskostnader är också efterfrågeutvecklingen avcentral betydelse för inflationen. Den samlade efterfråganfår inte öka så snabbt att kapacitetsutnyttjandet bliröveransträngt. Export och investeringar måste gesföreträde och konsumtionsefterfrågan hållas tillbaka av enstram finanspolitik.Risken för en sådan överhettning måste dock betraktassom mycket liten . Även omkonjunkturuppgången skulle bli starkare än vad som nubedöms som realistiskt är det osannolikt att arbetskrafts-eller kapacitetsbrist på nytt skall leda till överhettning ochinflation.Enligt regeringens prognoser kommer antalet arbetslösa1993 att uppgå till 220 000 personer. Därtill kommer 180 000personer att omfattas av arbetsmarknadspolitiska åtgärder.Med sammanlagt 400 000 personer till arbetsmarknadensförfogande är risken för arbetskraftsbrist ochinflationsdrivande flaskhalsar minimal.Det hävdas ibland att ytterligare åtstramning avefterfrågan skulle leda till ännu lägre inflation. Vi delar inteden uppfattningen. En ökning av det ovannämnda antaletpersoner som kan ta erbjudet arbete med t.ex. 50 000 skulleinte få någon märkbar ytterligare nedpressande effekt påkostnadsutvecklingen.Däremot skulle en ytterligare åtstramning av efterfråganoch tillväxt leda till ett ökat budgetunderskott. Enförsvagning av BNP eller beräknas inom ett par årmedföra minskade skatteinkomster och ökade utgifter förarbetslöshetsersättning m.m. med ca . En sådan ökning avbudgetunderskottet riskerar att försvaga förtroendet förkronan och leda till en höjning av räntenivån, vilket i sin turdriver upp inflationen.Ökad arbetslöshet utöver de nivåer som råder i daginnebär med nödvändighet att långtidsarbetslösheten ökar.Om en växande del av arbetskraften står utanför yrkeslivetunder , ökar utslagningen från arbetsmarknaden.Många människor blir därutöver mindre produktiva genomatt deras yrkeskunskaper åldras och deras arbetsförmågareduceras. Till detta bör läggas de mänskliga problem somarbetslöshet innebär.På något blir därigenom arbetskraften intebara mindre i antal utan också i produktivitet. Därmedkommer inflationsdrivande flaskhalsar och arbetskraftsbristatt uppträda tidigare i framtida konjunkturuppgångar.Detta är också erfarenheten från flera länder i Västeuropasom haft hög arbetslöshet , t.ex.Danmark och Västtyskland.Enligt vår uppfattning innebär den arbetslöshetsnivåsom enligt finansplanen följer av regeringens politik attdessa mekanismer sätts i rörelse. En så hög öppenarbetslöshet som 1993 kan inte undgå att verka uppdrivande påinflationen i framtida konjunkturuppgångar.Samma mekanismer sätts också i rörelse när det gällermaskiner och anläggningar. En förlängning av det lågakapacitetsutnyttjandet slår med tiden ut företag ochproduktionskapacitet som tillskottet av ny teknikoch effektivare produktionsanläggningar blir mindre. Ävenav detta skäl leder åtstramningspolitiken till flaskhalsar ochökad inflationsbenägenhet i framtidakonjunkturuppgångar.3.10. VälfärdspolitikenUppbyggnad, förnyelseVälfärdspolitiken, dess inriktning, omfattning ochfinansiering spelar en viktig roll i den ekonomiska politiken.Välfärdspolitiken i är baserad på principen omatt den ska omfatta alla, men ge mest till den som bästbehöver samhällets stöd. Den finansieras solidariskt, ihuvudsak genom skatter och arbetsgivareavgifter. Den skage medborgarna ekonomisk trygghet, när det behövs, ochtillgång till utbildning, vård och omsorg av hög kvalitet.Den är en viktig förutsättning för ekonomiska framsteg ochvalfrihet.Välfärdspolitiken måste anpassas till nyaförutsättningar. handlade det om att byggaut och förstärka insatserna för att klara angelägna behov.Under senare år har det blivit nödvändigt att genomföra enomprövning och förnyelse av medlen för att bättre kunna nåmålen.Vi socialdemokrater har tagit initativ till en översyn avvälfärdspolitiken. Dessa initiativ har gällt så centralaområden som skolan, barnomsorgen, sjukvården ochäldreomsorgen, pensionsystemet och sjukförsäkringen,arbetsmiljön och rehabiliteringen. Detta arbete har skett inära samverkan mellan riks- och kommunalpolitiker.På skolans område har en omfattande avregleringskett med ökade möjligheter för kommunerna att utnyttjade ekonomiska resurserna för att skapa en god utbildning åtalla barn. När det gäller barnomsorgen har en kraftigutbyggnad skett för att möta de stora behoven. Samtidigthar verksamhetens innehåll utvecklats och nya driftsformerprövats. Inom äldreomsorgen haransvarförhållandena mellan kommun och landsting klaratsupp, en kraftig satsning beslutats, som gör det möjligtatt förbättra vården och de gamlas boende. När det gällersjukvården tog den socialdemokratiska regeringeninitiativet till att införa en vårdgaranti, som effektivtmedverkat till att förkorta köerna i vården.I sjuk- och arbetsskadeförsäkringarna har ett brettupplagt reformarbete genomförts i syfte att etablera enarbets- och rehabiliteringslinje och att förbättraarbetsmiljön. En översyn av pensionssystemetinleddes för att skapa en långsiktig stabilitet och trygghetför pensionerna.Medborgarna möter välfärdspolitiken på det lokalaplanet, ofta i form av verksamhet. Det är viktigtmed klara, tydliga och stabila spelregler mellan statenoch kommunerna. Det är nödvändigt att staten i ökadutsträckning anger mål och följer upp resultat och attkommunerna får ökade möjligheter att hushålla med deekonomiska resurserna och forma verksamheten efterlokala behov. Detta har varit syftet med den förnyelse somden socialdemokratiska regeringen tog initativ till när detgäller kommunallagstiftning, statsbidragssystem ochkommunal ekonomi.Den borgerliga regeringens politikEfter regeringsskiftet har arbetet på välfärdsfrågornafått en annan inriktning. Regeringens initiativ har präglatsav ett ytligt beredningsarbete, slarvigt hopkomna förslagoch stark politisk slagsida.De främsta inslagen i den nya regeringens politik harvarit planerna på att försämra tryggheten vid sjukdomgenom att införa , förslaget att försvåraövergången mellan arbete och pensionering genom attavskaffa delpensionssystemet samt beslutet att senareläggaden förbättring av barnbidragen som var en viktig del avskattereformen. Till det kommer förslagen att försämravuxenutbildningen och fördröja det tredje gymnasieåret.I kompletteringspropositionen föreslås nu en permanentindragning på från kommuner ochlandsting. Detta kommer att leda till nedskärningar ochkvalitetsförsämringar i sjuk- och hälsovård, barnomsorg,utbildning och äldreomsorg.Samtidigt som regeringen försvagar resurserna förskolan öppnar den möjligheterna för föräldrar med godainkomster att köpa en bättre utbildning för sina barn.Därmed riskerar skolan att förlora sin roll att ge likastartmöjligheter för alla barn och ungdomar.När det gäller familjepolitiken aviserar regeringenförslag om vårdnadsbidrag. Med de förslag som förtsfram i debatten kommer en sådan åtgärd att allvarligtförsvåra strävandena till jämställdhet när det gäller arbeteoch ansvar för barnen.Den samlade bilden av den borgerliga regeringensinsatser på välfärdspolitikens område visar på enideologiskt betingad strävan att genomföra ett systemskiftemed försämringar för stora delar av det svenska folket ochmed ökade klyftor mellan medborgarna som följd.Vårt alternativVårt alternativ innebär att vi vill hävda den generellavälfärdspolitikens idé, att vi solidariskt ska finansiera degemensamma insatserna och att välfärden ska omfatta alla,men ge mest till den som bäst behöver.Vi har tagit ett stort ansvar för att skapa den nödvändigafinansieringen av välfärdspolitiken. Vi ser med djupt allvarpå de ofinansierade skattesänkningar som regeringen nugenomför och den försvagning av de offentliga finansernasom blir följden av fortsatt borgerlig politik. Dennautveckling är mycket oroande och är ett stort hot motSveriges möjligheter att upprätthålla den generellavälfärdspolitiken.Detta ställer de politiskt verksamma på alla nivåer införsvåra beslutssituationer. Vi vill för vår del fortsätta denomprövning och förnyelse av välfärdspolitiken, som vi toginitativet till i regeringsställning. En sådan förnyelse ärnödvändig med hänsyn till de knappa resurser som kommeratt stå till buds framöver.Ska en omprövning kunna accepteras av medborgarnamåste åtgärderna vara både rationella och rättvisa. Därföravvisar vi regeringens förslag om att införa karensdagar ochslopa delpensionen. Vi anser inte att de föreslagnaåtgärderna ger de ekonomiska effekter som regeringenräknar med. Vi anser att åtgärderna varken är rationellaeller rättvisa. Vi avisar också regeringensutbildningspolitik, som hotar att göra barnens utbildningberoende av skillnader i föräldrarnas betalningsförmåga. Visäger nej till planerna på att försvåra för kvinnor attförvärvsarbeta.En omläggning av politiken är nu nödvändig för attförena det ekonomiskt rationella med vad som är socialträttvist. Vi vill för vår del driva förnyelsearbetet vidare påframför allt följande områden.När det gäller servicen till medborgarna vill vigenomföra en förskjutning av tyngdpunkten, så att resurseroch befogenheter kommer så nära de berörda medborgarnasom möjligt. Det ökar medborgarnas valfrihet. Som ett led idenna utveckling vill vi radikalt minska regelstyrningen frånstatens sida och ge ökade befogenheter lokalt. Därför vill vireformera statsbidragssystemet för kommunerna. Detförslag som regeringen nu lagt fram innehåller, som framgårav det kommunalekonomiska avsnittet i denna motion,allvarliga brister. Vi är angelägna om att snabbt genomföraprincipen om ett enhetligt statsbidrag. Det bör ske från den1 . När det gäller nyckeln för att fördela medlenmellan kommunerna är det nödvändigt med enomarbetning av förslaget. Det behövs en parlamentariskberedning av den delen. Vi avvisar regeringensförslag om indragningar av medel från kommunerna. Vårtalternativ innebär att kommunerna på ett bättre sätt kantillgodose behoven av barnomsorg, skola och äldreomsorg.En annan viktig uppgift är att förstärka insatserna inomhälso- och sjukvården i syfte att minska kostnaderna isjuk- och arbetsskadeförsäkringen. Vi har för vår delavsatt mer än regeringen förlandstingen. Syftet med detta är att få till stånd effektivaförebyggande och rehabiliterande insatser som kan bidra tillrejäla besparingar i sjukförsäkringen. I en särskild motionredovisar vi våra förslag på detta område.En tredje uppgift är att driva arbetet vidare när det gälleren förnyelse av arbetsmiljön. De insatser som nukommer till stånd via arbetslivsfonden ger mycket godaresultat, både för löntagarna i form av bättrearbetsförhållanden och för företagen i form av bättreproduktivitet. Regeringen har föreslagit att 2,0 miljarderkronor ska föras över från Arbetslivsfonden för attfinansiera arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Vi harprincipiella invändningar mot detta, men kan godtaåtgärden om accpeterar de insatser för attbekämpa arbetslösheten som vi föreslagit i denna motion.Vi återkommer till denna fråga, när har fattatbeslut om de sysselsättningsskapande åtgärderna.En fjärde uppgift är flyktingmottagandet. I ensärskild motion lägger vi fram förslag om förstärkning därmed förkorta tiden påförläggning för de asylsökande. Genom dessa åtgärder fårvi ett humanare och effektivare mottagande, som gerbesparingar om närmare en miljard kronor.En femte uppgift är åtgärder för att stärkapensionssystemet. Vi anser att medlen frånlöntagarfonderna inte ska delas ut till aktieägare utantillföras pensionssystemet. Vi vill få till stånd enreformering av pensionssystemet som stärker sambandetmellan arbete och förmåner och som bidrar till ett ökatsparande. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår propositionens förslag till riktlinjerför den ekonomiska politiken och godkänner de riktlinjerför den ekonomiska politiken som föreslås i denna motion,2. att avslår de allmänna riktlinjer förbudgetregleringen som föreslås i propositionen ochgodkänner de allmänna riktlinjer för budgetregleringensom föreslås i denna motion,3. att beslutar att höja barnbidraget till . per barn och år från ,4. att som sin mening ger regeringen till kännaatt förslag i sjukförsäkringen icke börföreläggas ,5. att hos regeringen begär en fördjupad analysav de problem som är förknippade med en europeiskekonomisk och monetär union i enlighet med vad somanförts i motionen.