mot · GF02Sf231 · 1992-01-27 00:00:00 — En av sjuttiotalets viktiga reformer var rätten tilldelpension. Genom denna reform öppnades möjlighetenför många att göra övergången från förvärvslivet till livetsom pensionär på det sätt som var bäst för den enskilde. Desom kände att krafterna började minska kunde på detta sättskaffa sig en arbetstid som gjorde att man klarade av attförvärvsarbeta fram till pensioneringen. Alternativet hadekanske annars varit det för samhället dyrbarare(utredningsoch pensionskostnad) och för den enskildeplågsammare förtidspensioneringen.Genom deltidspensioneringen ges man också möjlighetatt förbereda sig för omställningen till pensionen. Detta ärför många en av de mest omvälvande omställningarna ilivet. Att från till en annan gå från att vara en faktorsom behövs för produktionen på arbetsplatsen och enmedverkande i samhällsbyggandet och produktionen till attvara en person som kanske ingen frågar efter, där det ärlikgiltigt om man över huvud taget stiger upp om morgnarnakan vara oerhört smärtsamt. Det är ett vedertaget faktumatt det är en betydande överdödlighet de närmaste årenefter pensioneringen.Den borgerliga regeringen vill nu ta bort möjligheten tilldelpension. Detta är ett mycket kraftigt steg tillbaka, ochett mycket cyniskt slag mot alla dem som behöver eller villha en successiv övergång mellan arbetslivet och pensionen.All anständighet kräver att förslaget drastillbaka och att delpensionen fortsätter att vara en del av etthumant och rättvist pensionssystem.Ytterligare ett område som drabbats av kraftigaförsämringar är sjukförsäkringssystemet och ytterligareförsämringar är att vänta.Det (från ) sjösatta systemet medsjuklön från arbetsgivaren är ettav de tydligaste exemplen på den förhärskande filosofin isamhället dvs: ''Det är bättre att vara rik och frisk änatt vara fattig och sjuk. ''Systemet innebär inte bara att försämringen aversättningsnivåerna bibehålls utan även att pressen på allasom inte tillhör arbetslivets attraktiva toppskikt ökar. Bådeför arbetstagare och arbetsgivare står det klart att detendast är de som är tillräckligt unga, friska och utansmåbarn som är attraktiva på arbetsmarknaden.Bland dem som har olika fysiska eller psykiska svagheterökar otryggheten. Att veta att man är en ekonomiskbelastning för arbetsgivaren varje gång man inte kan gå tilljobbet på grund av sjukdom är för många en väldig psykiskpress som definitivt inte bidrar till att öka den fysiska ochpsykiska hälsan. På små arbetsplatser och arbetsplatser medekonomiska problem riskerar man att upplevas som enbelastning, inte bara av arbetsgivaren, utan även avarbetskamraterna.Många pressas därigenom att gå till arbetet fast deegentligen är sjuka. Risken är att många därigenomytterligare försämrar sin hälsa och drar på sig längre ochallvarligare sjukdomstillstånd och blir därigenom dyrbararebåde för samhällsekonomin och arbetsgivaren.Med dagens arbetsmarknad, med ökad arbetslöshet,ökar det nya sjuklönesystemet ytterligare pressen på demest utsatta. Alla är väl medvetna om svårigheterna att fåanställning om man inte kan visa att man inte brukarvara sjuk.Systemet är ett hot mot solidariteten med de mest utsattasvaga grupperna i samhället och bör därför drastillbaka. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att avslå regeringens förslag omdelpensionens avskaffande.