mot · GF02Sf621 · 1992-01-27 00:00:00 — Ett av de invandrarpolitiska målen är delaktighet.Invandrarnas delaktighet i samhället kan stimuleras ochbefästas på många sätt. Det är därvid odiskutabelt att depolitiska rättigheterna är av avgörande betydelse för verkligdelaktighet. Invandrarnas vitt förgrenade organisationslivutgör i sig en politisk kraft.Det viktigaste steget mot ökat politiskt inflytande varemellertid införandet av rösträtt årsval, att utländsk medborgare som har bott i och har varit kyrkobokförd här har rätt att rösta ochär valbar i de kommunala och landstingskommunala valen.Utländsk medborgare som har rösträtt och är valbar kanockså väljas till kommunala och landstingskommunalaförtroendeuppdrag. Medlem i kandessutom rösta och är valbar i de kyrkliga valen. Eftersärskilda beslut fick utländska medborgare rätt att delta ifolkomröstningen om kärnkraft enligt sammaregler som gäller för kommunalval.När reformen infördes rönte den stor internationelluppmärksamhet och har sedermera fått efterföljd i andraländer i Europa.Allt sedan dess har diskuterats olika lösningar för attbygga på den lokala rösträtten med rösträtt i riksvalen. Fråninvandrarorganisationerna har detta varit ett starkt krav.Bl.a. har det låga valdeltagandet i kommunalvalenförklarats av att det känns meningslöst när inte rösträttenomfattar hela valet. Det har dock inte bedömts vara möjligtatt få ett tillräckligt brett parlamentariskt stöd för en reformsom grundat sig på att bosättningen och intemedborgarskapet skall vara avgörande för rösträtten iriksdagsval och folkomröstningar.Det finns emellertid andra vägar att gå vidare på för attutveckla delaktighetsmålet genom bättre möjligheter attdelta i den demokratiska beslutsprocessen i Sverige.Ett sätt att göra det möjligt för invandrarna i attfå fullständig rösträtt är att i större utsträckning än hittillsacceptera dubbla medborgarskap. Detta kan ske på olikasätt. Mest ingripande skulle givetvis vara att bryta denprincip som den svenska medborgarskapslagstiftningenbygger på. En mindre ingripande åtgärd skulle vara attvidga den praxis som kommit att utvecklas imedborgarskapsärenden beträffande medborgare från vissautomnordiska länder.Detta skulle innebära att de principer som gällerrösträtten kan bibehållas.Medborgarskapets betydelseEn grundläggande utgångspunkt för svenskinvandrarpolitik är att de utlänningar som har fått rätt attbosätta sig i skall omfattas av i princip sammarättigheter och skyldigheter som befolkningen i övrigt.Denna utgångspunkt har varit vägledande för alla de storainvandrarpolitiska besluten och framåt.Utländska medborgare har också under senare årkommit att i stor utsträckning jämställas med svenskamedborgare. Denna utveckling beror huvudsakligen på attden s.k. domicilprincipen accepterats på allt flerrösträttsområden. Det innebär att bosättningen fått ökadbetydelse när det gäller att utöva personliga rättigheter ochuppfylla samhälleliga skyldigheter. I motsvarande mån harmedborgarskapet förlorat i betydelse. Skillnaden i svenskaoch utländska medborgares rättsliga ställning i ärdärför inte så stor i praktiken. En liknande utveckling pågåri de flesta europeiska länder.På några områden kvarstår dock skillnaderna. Förutomrätten att delta i riksdagsval och folkomröstningar bestårskillnaderna numera främst i garantin att få stanna i Sverigeoch i möjligheten till diplomatiskt skydd vid vistelse i andraländer.Den svenska medborgarskapslagstiftningen bygger påprincipen att en person skall ha endast ett medborgarskap.När en person förvärvar ett nytt medborgarskap skallsamtidigt det gamla medborgarskapet upphävas. Sammaprincip finns i andra staters lagstiftning, bl.a. i de övriganordiska länderna.Dubbla medborgarskapDenna grundläggande princip hindrar emellertid inteuppkomsten av flerfaldiga medborgarskap i en del fall.Orsaken till detta är inte bara skillnader i respektivenationella lagregler i fråga om hur ett medborgarskapuppstår. Det finns också fler undantagsregler i lagstiftningoch praxis.Åtskilliga invandrare i önskar behålla sittursprungliga medborgarskap. Väljer den enskilde att hakvar sitt gamla medborgarskap är det emellertid enligthuvudregeln normalt inte möjligt att erhålla svensktmedborgarskap. För vissa invandrare kan situationen varaden att hemlandets myndigheter vägrar att upphäva detgamla medborgarskapet. I dessa och åtskilliga andra fallaktualiseras frågan om dubbla medborgarskap.Den svensk som genom giftermål automatiskt får ettutländskt medborgarskap förlorar t.ex. inte sitt svenskamedborgarskap.Andra exempel är barn som är födda i äktenskap mellanen svensk kvinna och en utländsk man, vars medborgarskapbarnet förvärvar genom födelsen enligthärstamningsprincipen (1 § första stycket 1medborgarskapslagen) och barn som får svensktmedborgarskap i samband med att föräldrarna ingåräktenskap, legitimation (2 §). Vidare kan enligt 3 § sammalag en utlänning på visst sätt förvärva svensktmedborgarskap efter anmälan. Av bestämmelserna följeratt det inte föreligger något krav på förlust av det tidigaremedborgarskapet. Även andra undantag från huvudregelnfinns.Genom en lagändring , varigenom barn i ökadutsträckning erhåller moderns medborgarskap, får dubblamedborgarskap för barn anses ha accepterats i svensklagstiftning. Samma lagändring har genomförts i ,, och Island.I praxis har också i ökad omfattning dubblamedborgarskap accepterats genom att krav på medgivandetill befrielse från det utländska medborgarskapet inteupprätthålls i vissa fall. Detta gäller t.ex. sådanautlänningar som accepteras som flyktingar och de som i sitthemland fått avslag på en ansökan om befrielse eller intefått svar på en sådan ansökan. Vidare kan kravet påbefrielse slopas för personer som normalt inte får befrielse,t.ex. på grund av att vederbörande inte fullgjort värnplikt.Kravet på befrielse kan också efterges om utlänningen påannat sätt diskrimineras av hemlandets myndigheter, t.ex.genom orimligt höga avgifter i samband med en befrielse.Det ovan beskrivna visar således att den praxis somutbildats i naturalisationsärendena leder till ett stort antalfall med dubbla medborgarskap. Det kan antas att undantagfrån befrielsekravet medges i omkring hälften av allanaturalisationsbeslut.Någon statistik på antalet i bosatta personer medtvå eller flera medborgarskap finns inte. En (naturaliserad)svensk medborgare som även har ett annat medborgarskapbetraktas i som enbart svensk medborgare. Någonsystematisk registrering av eventuella andramedborgarskap sker inte, och det kan t.o.m. antas att i vissafall inte ens den enskilde har kännedom om att hon enligtett annat lands lagar har det landets medborgarskap. Detgäller t.ex. adoptivbarn från länder vars lagstiftning saknarregler för att befria barn från medborgarskapet.Medborgarskapskommittén uppskattade antalet iSverige bosatta personer med både svenskt och minst ettutländskt medborgarskap till drygt 100 1985. Kommittén antog att (4 000 barn) av de i födda barnen vid födelsen fårbåde svenskt och ett utländskt medborgarskap genomnaturaliseringar, vilket ungefär skulle motsvara bortfalletgenom att stora grupper personer med dubblamedborgarskap kommit upp i höga åldrar.Under de år som gått sedan kommittén gjorde sinaberäkningar har utvecklingen förmodligen inneburit ettstörre tillskott av personer med två medborgarskap än vadkommittén förutsatte.Europarådet har bl.a. på svenskt initiativ startat ettarbete för översyn av den konvention som syftar till attbegränsa antalet fall av dubbelt medborgarskap. Syftet äratt göra konventionen mindre strikt. bör föra fråganvidare i Europarådet.Dubbelröstning blir möjlig genom dubblamedborgarskap. Det blir då en möjlighet att ökainvandrarnas politiska rättigheter.Möjligheten till valbarhet till två länders parlamentmåste vara av mer teoretisk art. Praktiskt krav påbosättning och utövande av uppdraget lägger hinder i vägenför en sådan oönskad konsekvens av dubbeltmedborgarskap.En betydelsefull följd av dubbelt medborgarskap ärmöjligheten att utan särskilt tillstånd bosätta sig och arbetai vart och ett av medborgarskapsländerna. Undersökningarhar visat att tanken på att förr eller senare återvända tillursprungslandet är levande hos många invandrare. Ocksåmöjligheterna att obehindrat -- t.ex. utan visumtvång --kunna besöka hemlandet tillfälligt är för många av väsentligbetydelse och säkerställs vid naturalisation i genomett dubbelt medborgarskap. För den enskilde är det ocksåkänslomässigt betydelsefullt att inte förlora sitt ursprung,att ha kvar sina rättigheter i det andra landet. Detta kan i sigvara en betydelsefull faktor för att den enskilde invandrarenskall kunna finna sig till rätta i vårt land. Dubblamedborgarskap kan dessutom vara till fördel förutvandringslandet genom att kontakter -- internationellabryggor -- med andra länder upprätthålls.Det finns mycket lite som talar för att dentraditionella principen i svensk lagstiftning mot flerfaldigamedborgarskap bör upprätthållas.Medborgarskapskommitténs arbete visar att negativakonsekvenser av dubbla medborgarskap för den enskildeoch samhället är mycket begränsade. Utvecklingenfortsätter mot en ökad internationalisering, vilketytterligare minskar betydelsen av har rekommenderat att tillsätta en nordisk utredningsgrupp för attutreda förutsättningarna för att införa rösträtt tillparlamentval för medborgare i de nordiska länderna som ärbosatta i ett annat nordiskt land än hemlandet.Som vi ser det är det nödvändigt att inom ramen för detnordiska samarbetet ta upp diskussioner med övriganordiska länder i syfte att skapa en gemensam nordiskståndpunkt vad gäller dubbla medborgarskap.Sverige bör även i andra internationella sammanhangverka för att synen på flerfaldiga medborgarskap förändras.Givetvis kan ett kommande svenskt medlemskap i fåviss inverkan på vårt agerande.Lösningar av nu angivna slag kan inte genomföras annatän på något och frågan är av så genomgripandekaraktär att den först bör anförtros åt en parlamentarisktsammansatt kommitté. En sådan kommitté bör lägga framkonkreta förslag om förändringar i den svenskamedborgarskapslagstiftningen. I det sammanhanget kanockså diskuteras frågan om förlust av svensktmedborgarskap som beviljats med falska uppgifter somgrund.På kort sikt bör en uppmjukning av praxis inom detnuvarande regelsystemet göras, och den bör ses som ennaturlig fortsättning på den utveckling som skett undersenare år i dessa naturalisationsärenden. En sådan börkomma till stånd omgående. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att möjligheterna måsteförbättras för de invandrare som inte är svenskamedborgare att delta i den demokratiska beslutsprocessen idet svenska samhället genom att i ökad utsträckning i ställetacceptera dubbla medborgarskap,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en parlamentarisktsammansatt kommitté bör utreda hithörande frågor varviden nordisk samordning bör ske,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att internationellt börverka för att synen på dubbla medborgarskap förändras,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en uppmjukning av praxis is.k. naturalisationsärenden omgående bör komma tillstånd.