mot · GG02Sf8 · 1992-11-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:30 Ändring av begreppet arbetsskada I propositionen föreslås att bestämmelserna i 2 kap. 1 §lagen om arbetsskadeförsäkring ändras så att kravet påskadlighet hos en arbetsmiljöfaktor höjs från sannolikhettill hög grad av sannolikhet. En komplettering föreslås iparagrafen för att klargöra att vissa skador av psykisk ellerpsykosomatisk natur inte omfattas av lagen omarbetsskadeförsäkring. föreslås att kravet i 2 §samma kapitel på orsakssamband mellan skadlig inverkan iarbetet och den försäkrades skada skärps så att sambandskall anses föreligga bara om övervägande skäl talar för det.En följdändring föreslås i lagen om statligtpersonskadeskydd.Vidare föreslås vissa ändringar i lagen omarbetsskadeförsäkring i syfte att förenkla beräkningen avretroaktiv livränta.I lagen om allmän försäkring föreslås en ändring avbestämmelserna i 17 kap. 1 § om samordning av förmånerså att kravet på att avräkning mellan ersättningar avseendesamma tidsperiod skall ske månad för månad slopas. De nyareglerna föreslås träda i kraft den 1 januari 1993.Beträffande de föreslagna ändringarna i 2 kap. lagen omarbetsskadeförsäkring bör äldre lag tillämpas för skadorsom inträffat före den dagen och som anmälts till allmänförsäkringskassa senast den 30 juni 1993.AllmäntI proposition 1992/93:30 läggs förslag med stöd av de ibetänkandet ''Begreppet arbetsskada'' (SOU 1992:39)utredda frågorna runt arbetsskadeförsäkringen och därpåinkomna remissvar.Efter det att arbetsskadeutredningen lagt fram sittbetänkande, har den så kallade stabiliseringspropositionen1992/93:50 framlagts. I den sistnämnda propositionenaviseras om tillsättandet av den beredning som skall ha tilluppgift att arbeta fram en försäkringsmodell som innebäratt sjuk- och arbetsskadeförsäkringarna flyttas ut urstatsbudgeten och över till parterna på arbetsmarknaden.Det är därför fel och inkonsekvent av attföregå den kommande beredningen och ta beslut om sågenomgripande förändringar av lagen om arbetsskada(LAF) som föreslås i rubricerade proposition. Mitt yrkandeär därför att propositionen i sin helhet avslås.SkadebegreppetFörslaget till ändrat skadebegrepp iarbetsskadeförsäkringen innebär att begreppen olycksfalloch färdolycksfall bibehålls oförändrade. Den generellabeskrivningen arbetssjukdom, ''annan skadlig inverkan'',bibehålls likaså. Dock kommer det att krävas en högrekunskap om den skadebringande effekten hos en åberopadarbetsmiljöfaktor. Till skillnad mot gällande praxis, d v s attdet är tillräckligt att det kan göras sannolikt att en faktorhar en skadebringande egenskap, kommer det i framtidenatt krävas att en faktor med hög grad av sannolikhet kanorsaka sådan typ av skada som uppkommit i det enskildafallet.Regeln för bedömning av samband, då en försäkrad varitutsatt för olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet,föreslås få en ny utformning. skall sambandanses föreligga om inte betydligt starkare skäl talar mot det.Enligt förslaget kommer det att i stället krävasen övervägande bevisning för samband mellan skadlighetoch den skada som uppkommit i det enskilda fallet.Regeln för bedömning av samband, då en försäkrad varitutsatt för olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet,föreslås få en ny utformning. skall sambandanses föreligga om inte betydligt starkare skäl talar mot det.Enligt förslaget kommer det i stället att krävasen övervägande bevisning för samband mellan skadlighetoch den skada som uppkommit i det enskilda fallet.Förändringen av kravet på skadlighet hos enarbetsmiljöfaktor från sannolikhet till hög grad ansannolikhet kommer att begränsa antalet godkändaarbetsskador. Jämfört med dagens bedömningar kan enhalvering av antalet godkända skador komma att ske.De föreslagna förändringarna bygger på den blandlekmän vanliga fördomen, att vissa sjukdomar har godkäntsalldeles för lätt som arbetsskada, medan andra sjukdomarär mer ''typiska'' arbetsskador. Man kan inte ur medicinsksynpunkt hävda, att t ex skador i händerna på grund avvibrerande verktyg är en mer typisk arbetsskada, änsjukdom i nacke och axlar på grund av statisk belastning iarbetet.Med utredningens syn på arbetsskadeförsäkringen huvudsakligen täcka in de skador som förorsakats avindustrisamhället medan de skador som skapas i denmoderna arbetsmiljön får ett minimalt utrymme. Denmedicinska vetenskapen är i utveckling -- en sjukdom somanses tveksam ur arbetsskadesynpunkt, kan inom viss tidvara belagd som ofta arbetsrelaterad. Om vetenskapligabelägg och enighet i forskarsamhället skall utgöra grund förvad som är arbetsskada kommer försäkringen alltid att liggadecennier efter det aktuella arbetslivets problembild.Jag vill påminna om bakgrunden till dagens regel sominnebär presumtion för samband. Regeln avsåg att täcka inlagstiftarens intentioner att rättsförlust som kan hänförastill den medicinska vetenskapens ofullkomlighet skall bärasav försäkringen och inte av den försäkrade. Utredningenvisar inte vilka yrkesgrupper som kommer att drabbas avden hårdare bedömningen. Jag anser att det kommer atthandla om arbetstagare i lägre inkomstnivåer och därmedockså en ökad andel kvinnor. Inom hälso- och sjukvård,äldre- och barnomsorg är andelen kvinnor hög.Jag anser också att förslaget har negativajämställdhetseffekter. Målet för arbetsskadeförsäkringenmåste vara att en arbetsskada eller arbetssjukdom skall gearbetsskadeersättning oavsett art av sjukdom, så länge denpå en rimlig grund kan antas vara orsakad eller försämradav arbetet.Härtill kommer att det torde vara oklart om den ipropositionen föreslagna höjningen avsannolikhetsbegreppet håller inför en prövning av den avSverige ratificerade angåendeersättning vid arbetsskada.Jag yrkar därför att nuvarande lydelse av LAF, kap 2, § 1bibehålls oförändrad i vad avser sannolikhetsbedömningen.LivräntornaUnder denna rubrik vill jag framföra alternativt lyftafram två oacceptabla situationer som skulle bli resultatet avförslagen. Dessa är propositionens skrivningar ispecialmotiveringen angående redan beviljade livräntor ochderas omprövning i vissa situationer samt de avsevärdakostnadsändringar på trygghetsförsäkringen som kommeratt ske med de föreslagna övergångsreglerna.Av specialmotiveringarna till 2 kap. 2 § framgår attlagstiftarens intentioner skall vara att om någon blirbeviljad en livränta efter antagande av ett nytt yrke/arbeteoch det medicinska hälsotillståndet är färdigbehandlat skalllivräntan tidsbegränsas och omprövas i förhållande tillarbetsoförmåga och inkomst i det nya yrket/arbetet, oavsetttidigare inkomst och möjlighet att återgå till det tidigare ochhögre betalda arbetet.Detta är för mig helt oacceptabelt och måste avvisas ochnuvarande av Försäkringsöverdomstolen fastställda praxisalltjämt fortsätta att gälla.Beträffande övervältring av kostnaden påtrygghetsförsäkringarna vill jag anföra följande:Trygghetsförsäkringen vid arbetsskada (TFA) ärresultatet av en överenskommelse mellan (), ()och (). Motsvarandeförsäkringsskydd finns i stort sett på hela den icke statligaarbetsmarknaden och heter t ex på det kommunala ochlandstingskommunala området TFA-KL.Om det föreslagna arbetsskadebegreppet kommer atttillämpas även på skador som inträffat före lagändringenkan detta leda till avsevärda konsekvenser förtrygghetsförsäkringen. Anledningen till detta är följande:Försäkringsvillkoren för TFA fastställs efterförhandlingar mellan parterna bakom avtalet.Försäkringsvillkoren gäller därefter för de skadorsom inträffar under detta år. TFAs skadebegrepp ochbevisregler har under alla år stämt överens medarbetsskadeförsäkringen. Likaså har reglerna förersättningar i tillämpliga delar harmoniserats med reglernai LAF. Genom detta har försäkringens kostnader förskadereglering och administration kunnat hållas på enrimlig nivå.Premien för trygghetsförsäkringen under gångna år harberäknats på grundval av den kostnadsfördelning som hargällt mellan LAF och TFA. Därvid har LAF i princip täcktde skadades inkomstförluster och vårdkostnader. Från TFAhar i huvudsak lämnats ersättning för s k ideell skada, dvssveda och värk, lyte och men samt olägenheter i övrigt.Premien på TFA har därvid fastställts bl a på grundval avberäknade kostnader för skadereglering ochadministration. Nödvändig reservavsättning har gjorts förinträffade men ännu icke anmälda skador. Vid fastställandeav tidigare års har funnits anledning att anta attkostnadsfördelningen mellan LAF och TFA skulle kommaatt förändras med retroaktiv tillämpning.Som anges i betänkandet ''Begreppet arbetsskada'' harförsäkrad som anmäler en arbetsskada efter en lagändringoch som får avslag på sin anmälan grundat på en bedömningsom gjorts enligt den nya lagens regler möjlighet, omskadan inträffat före lagändringen, att vända sig tilltrygghetsförsäkringen med sitt ersättningsanspråk. AMFtrygghetsförsäkring bli därmed skyldig att pröva skadan ienlighet med de för skadeåret gällande, och därmedgynnsammare, villkoren.En erfarenhet vid tillämpningen av LAF och TFA är bla att försäkrade ofta anmäler en arbetsskada först lång tidefter det att skadan inträffat eller givit sigtill känna. Detta gäller i första hand sjukdomar för vilkasambandet med arbetet inledningsvis inte framstår som såklart. Av tillgänglig statistik går inte att beräkna huromfattande denna ''eftersläpning'' är. Det rör sig i dessasammanhang dock inte om någon marginell företeelse.Man kan alltså förvänta sig att ett avsevärt antalförsäkrade kommer att vända sig till AMFtrygghetsförsäkring med krav på ersättning för äldre skadorvilka ej godkänts efter en prövning efter de nya strängarereglerna i LAF. Detta kan komma att innebära en avsevärdövervältring av kostnader på trygghetsförsäkringen.Förutom ökade skadekostnader för att täcka de skadadesinkomstförluster tillkommer även behovet av en utökadadministration för att på nytt, men enligt äldre, pröva deanmälningar som med hänvisning till de nya reglernaavslagits enligt LAF.Detta kommer att på ett allvarligt sätt förändra deekonomiska förutsättningarna. Under förutsättning attavtalet om TFA består kan ökade skadereserver tillgodosesgenom att parterna bakom avtalet beslutar om höjning avpremien.Aktuarierna inom trygghetsförsäkringen har räknatfram att den totalt ökade kostnaden för övervältringen påtrygghetsförsäkringen rör sig om upp mot 20 miljarder.Denna kostnadsökning skall trygghetsförsäkringentvingas att täcka med en höjd premie enligt nuvarandeuppdragsavtal mellan arbetsmarknadens parter. Jag anserdet totalt aningslöst att i nuvarande konjunktur ochkostnadsläge ålägga arbetsmarknaden en sådankostnadsbörda, varför propositionensövergångsbestämmelser med anledning av eventuellaändringar i nuvarande förhållande bör avslås och omarbetasi sin helhet.IkraftträdandetidpunktenDe nya reglerna föreslås träda i kraft den 1 januari 1993.Äldre bestämmelser skall gälla för skador som inträffat föredetta datum och som anmälts till senastden 30 juni 1993.Gängse teknik vid val av övergångsbestämmelser inomsocialförsäkringen har varit att den lagstiftning som gälldevid skadetillfället skall tillämpas vid bedömningen av enskada, detta oavsett när anmälan görs. Den föreslagnaövergångsregeln bryter mot denna tidigare princip. Valet avregler för bedömning av skador som inträffat föreikraftträdandet kommer, enligt förslaget, att bestämmas avtidpunkten för anmälan.Den föreslagna övergångsregeln innebär alltså attlagstiftaren, ensidigt och retroaktivt, upphäver sitt egetåtagande beträffande försäkringsskyddet vid arbetsskadaoch i stället överför det ekonomiska ansvaret påarbetsmarknadens parter.Detta är för mig en arbetsordning över lagstiftningsvägsom måste tillbakavisas såväl ur rättssäkerhetssynpunkt förden enskilde, likställighetssynpunkt som ansvarskännandeför samhällsekonomin.Arbetsskadeförsäkringen i sin nuvarande form avtrygghetsförsäkringarna har medfört attskadeståndsanspråk mot arbetsgivarna på grund avarbetsskada inte förekommer. Med en försämradarbetsskadeförsäkring och ett urholkat avtal omtrygghetsförsäkring finns det risk för en utveckling därarbetstagarnas organisationer tvingas väckaskadeståndsanspråk mot arbetsgivarna. Vad detta skulleleda till för arbetsron och den svenska modellen påarbetsmarknaden går inte att överblicka.Ikraftträdandet för eventuella förändringar måste enligtmin mening ske med lång framförhållning så atttrygghetsförsäkringarna kan anpassas till ändradeförutsättningar och alla skador/sjukdomar som inträffatföre detta datum oavsett anmälnings- och yppandedagmåste ersättas enligt tidigare bestämmelser. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår proposition 1992/93:30 i sin helhet.