mot · GG02Ub29 · 1992-12-10 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:42 Förstärkning av den grundläggande högskoleutbildningen m.m. Angelägen kompetenshöjning förutsätter storautbildningsinsatserI vår motion angående högskolan -- --framhöll vi behovet av att regeringen genomförde ett samlatoch långsiktigt beredningsarbete i syfte att ge ettfullgott underlag vad avser såväl utbildningssektorer somlokalisering. Vårt yrkande hade delvis sin grund i att viktigaaspekter på utvecklingen inte beaktats ibudgetpropositionen. Det gäller särskilt den betydelse demindre och medelstora högskolorna har såväl för utvecklingav arbetsmarknaden i sina regioner som för rekrytering ochnytänkande inom den högre utbildningen. I föreliggandemotion aktualiseras på nytt detta krav.Den hårdnande internationella konkurrensen ställerökade krav på kompetens inom stora delar av arbetslivet.Ny teknik sprids snabbare, och den tekniskautvecklingen accelererar. Givna kunskaper föråldrassnabbt. Skräddarsydda produkter av hög kvalitetefterfrågas i allt större utsträckning. Goda lösningar påsvåra problem inom olika samhällsområden måste tas fram.Ny teknik måste utvecklas och nya produkter tillverkasinom många områden, t.ex. inom medicin och miljö- ochenergiområdet.Att stärka och utveckla konkurrenskraften inomnäringslivet är helt nödvändigt för att kampen mot densnabbt växande arbetslösheten skall bli framgångsrik.Förändringar i teknik och arbetsorganisation ökar kravpå såväl kunskaper som förmåga att tillägna sig kunskaper.Till detta kommer att stora delar av vår arbetskraft har enutbildningsnivå som inte når upp till den som gäller i någraav våra viktigaste konkurrentländer.Trots att utbildningsnivån ökat påtagligt under desenaste årtiondena saknar fortfarande avarbetskraften utbildning utöver folk- eller grundskola. Dehögskoleutbildade inom industrin utgör endast av deanställda. Generellt gäller att utbildningsnivån inomindustrin behöver höjas.Nyutbildad ung arbetskraft kommer bl.a. på grund av1990-talets små ungdomskullar att vara en helt otillräckligkälla till ny kompetens. Hela ökningen av arbetskraftenunder består av personer , medanantalet förvärvsarbetande under faktiskt minskar.Utbildningsnivån hos de unga måste höjas kraftigt,som vi måste ta idéerna om återkommandeutbildning och livslångt lärande på allvar.Det är angeläget att även understryka arbetslivets egetansvar för att den utbildning som de anställda för med sigverkligen används på ett rationellt sätt. Det föreligger redannu genom felaktig arbetsorganisation ett underutnyttjandeav arbetskraftens kompetens både inom många branscher inäringslivet och inom den offentliga sektorn. Delar avnäringslivet avstår medvetet från att anställaforskarutbildade eller högskoleutbildade till förfång förproduktutveckling och förnyelse.Vårt deltagande i den västeuropeiska integrationen talarockså för ökade insatser på utbildningsområdet.Samhällsstöd till näringslivet genom utbildningsinsatser ärhelt i samklang med . Däremot kan andra merselektiva samhällsinsatser till stöd för näringslivet riskeraatt leda till en snedvridning av konkurrensen och därmedstrida mot reglerna i detta avtal.Den svåra situationen på arbetsmarknaden understrykerytterligare det nödvändiga i att nu satsa stort på utbildningoch kompetenshöjande åtgärder i samhället. Sedanregeringsskiftet har arbetslösheten i mer änfördubblats, och behovet av kraftfulla och långsiktigainvesteringar är akut. Det är ett stort mänskligt slöseri ominte engagemanget för utbildning tas till vara i den svåraarbetsmarknadssituation befinner sig i. Förstärktautbildningsinsatser bör ske på flera områden och på olikanivåer. Dessa utbildningsinsatser motiveras även av deninternationella utvecklingen i vid mening.Vårt samhälle och dess medborgare kommer att mötamånga av de utmaningar och påfrestningar sommänskligheten står inför de år som återstår av detta sekel.Stora och för framtiden avgörande problem måste få sinlösning. Enorma energi- och miljöproblem måste lösas.Arbetslöshet, sjukdomar och social misär måste bekämpasbåde i vårt eget land och i vår omvärld. Arbetet förmänskliga rättigheter och demokrati måste intensifieras.Detsamma gäller kampen mot främlingsfientlighet ochrasism.Behovet av höjd utbildningsnivå har således inte enbartsitt ursprung i vårt eget lands behov, konkurrenskraft osv.utan bör också ses i ett vidare sammanhang. Det borde varanaturligt att vi tar vår del av ansvaret och avsätter storaresurser för att kvinnor och män, barn och ungdomar skallkunna få så goda kunskaper som möjligt.Öka utbildningsinsatsernaMot denna bakgrund av stora behov av en allmänhöjning av utbildningsnivån och kompetensutveckling inomarbetslivet har Socialdemokraterna krävt ökadeutbildningsinsatser av regeringen. Vi har därför kraftigtmotsatt oss regeringens förslag till nedskärningar av denkommunala vuxenutbildningen samt kritiseratsenareläggningen av gymnasiereformen. Av samma skäl harvi varit pådrivande för att öka antalet utbildningsplatser ihögskolan, som vi för bl.a. den regionalabalansens och rekryteringens skull betonat betydelsen av attkraftfullt stärka de mindre och medelstora högskolorna.Krav på ökning av antalet högskoleplatser -- senfärdighandläggningRedan i juni i år stod det klart att tusentals behörigasökande ej skulle kunna beredas plats i högskolan.Samtidigt förklarade företrädare för många högskolor attdessa var beredda att med bibehållen kvalitet försöka utökaantalet platser. Utbildningsministern vägrade då att se såvälbehov som möjligheter hos högskoleväsendet och lät viktigplaneringstid gå förlorad.Ledande företrädare för Socialdemokraterna krävde idet uppkomna läget en ökad dimensionering av högskolan.Socialdemokraterna i utbildningsutskottet krävde redan ijuli att utskottet skulle ta ett initiativ som skulle göra detmöjligt att öka antalet utbildningsplatser med 5 000.I början av augusti visade sedan den definitiva statistikenatt det till de 36 263 platserna på allmänna och lokala linjerfanns 79 870 behöriga sökande.I den situationen begärde Socialdemokraterna iutbildningsutskottet vid sammanträdet attutskottet skulle ta ett initiativ för att få till stånd en ökningav antalet högskoleplatser liksom ökad vuxenutbildning.Den borgerliga utskottsmajoriteten avvisade detta kravliksom kravet på ett nytt sammanträde för att diskuteradenna fråga.Samma dag, , beslutade regeringen medgeen ökning med 4 000 högskoleplatser. Om hur finansieringav detta skulle ske samt den formella grunden för beslutetgavs inga besked. Vi socialdemokrater kritiseradeomedelbart fördelningen av dessa platser eftersom deninnebar ett kraftigt gynnande av de traditionellauniversitetsorterna. av platsernalokaliserades till de mindre och medelstora högskolorna.Vi kritiserade också förfaringssättet att förbigåriksdagen i en så viktig fråga. Möjlighet att i varje fall fåfrågan behandlad i utbildningsutskottet fanns, men dettaavvisades av de borgerliga partierna.I den uppgörelse mellan företrädare förSocialdemokraterna och regeringspartierna om åtgärder föratt stabilisera den svenska ekonomin som träffades den 20september tillmötesgick regeringssidan desocialdemokratiska kraven på ökade utbildningsinsatser.Överenskommelsen innebar att ca 23 000 heltidsplatser,varav 13 000 vid komvux, 5 000 vid gymnasieskolan och 5000 vid folkhögskolor, skulle erbjudas arbetslösa vuxna ochungdomar.För högskolan innebar överenskommelsen att 2 000platser tillkommer . Dessa platser skulle''om möjligt förläggas vid de små och medelstorahögskolorna''. Socialdemokraterna ansåg detta vara särskiltangeläget eftersom dessa högskolor av den borgerligaregeringen missgynnats vid fördelningen av de nya resursersom kommit högskolan till del . Vihävdade att det både ur utbildningspolitisk synvinkel ochför den regionala utvecklingens skull var väl motiverat attlokalisera de nytillkommande platserna vid de mindre ochmedelstora högskolorna.Den 25 november lades sedan proposition 1992/93:42om förstärkning av den grundläggandehögskoleutbildningen m.m. I denna föreläggs riksdagenregeringens förslag om dels de 4 000 platser som regeringentagit ställning till , dels de 2 000 platser somingick i överenskommelsen . Det hadesåledes tagit regeringen drygt respektive att komma överens om denna proposition, enuppseendeväckande senfärdighet.Nödvändigt med program för ökning avhögskoleutbildningarnaDet förslag till ökning av högskoleutbildningarna med4 000 platser som regeringen beslutade om den 20 augustitillkom under stor brådska.Socialdemokraterna drev i hög grad på för att i detträngda arbetsmarknadspolitiska läget ta till vara det storautbildningsintresse som det stora antalet sökande tillhögskolan visade. Behovet av snabba åtgärder var det alltsåenighet om. Men även i ett sådant läge borde regeringenförvissa sig om stöd. Möjlighet tillparlamentarisk förankring fanns också men utnyttjadesinte. Detta är så mycket mera anmärkningsvärt somregeringens åtgärder inte enbart handlade om insatser medanknytning till arbetslöshetsbekämpning. Det var enutbildningspolitisk reform som sjösattes. Regeringen hargjort långsiktiga åtaganden vad gäller dimensioneringenliksom fördelningen av dessa platser på olika universitet ochhögskolor utan att haft möjlighet att behandlafrågan.Beslutet innebär att planeringsramarna ökar med ca4 000 platser, och medel beräknas för dessa 4 000 platseräven för budgetåren 1993/94 och 1994/95. Detta innebär atthögskolan det senare budgetåret kommer att ha ca 12 000fler studerande än . I är det intemöjligt för att göra annat än att accepteraregeringens åtgärder -- utbildningarna är till största delenredan i gång. Justeringar av fördelningen av platserna måstedock kunna göras till kommande år, varför vi återkommertill frågan.Ett beslut av denna omfattning bör inte som skettfattas utan mycket noggranna analyser av desskonsekvenser, med bland annat en bedömning av de behovav kompetenshöjning som föreligger i olika sektorer avsamhället. Vi förutsätter därför att regeringen i kommandebudgetproposition presenterar en sådan analys.Vi finner det angeläget att i detta sammanhang ånyoupprepa de krav vi framfört i redan i januari i årom att regeringen måste arbeta ut ett samlat program förutbyggnaden av högskolan för den kommande 3-årigaplaneringsperioden, dvs. budgetåren 1993/94--1995/96. Detär först då ett sådant program föreligger som det är möjligtatt göra mer systematiska avvägningar mellan olikautbildningsområden och lokaliseringsalternativ.Riksdagen bör ge regeringen till känna detta behov avett program för utbyggnaden av högskolan.Regeringens förslagI propositionen föreslås ett program för att förbättratillgången på forskarutbildade lärare. Vi instämmer ibehovet av dessa åtgärder. Vi vill dock påpeka attåtgärderna avser insatser redan innevarande budgetår,alltså något som regeringen satt i gång utan att riksdagenkunnat behandla frågan, ännu mindre accepterat dessastatsutgifter.Vi vill också understryka att det är otillfredsställande attUtbildningsdepartementet helt på egen hand handläggerfrågor av denna karaktär. Den av oss kritiseradenedläggningen av Universitets- och högskoleämbetet blirsärskilt märkbar. Härigenom försvåras avsevärt demöjligheter till insyn som var en självklarhet dåmyndigheten hade att handlägga sådana frågor. ärdessa frågor centraliserade till --och därmed politiserade. Ett minimum av öppenhet iUtbildningsdepartementets fortsatta hantering av dennafråga borde vara att regeringen ger enredogörelse för sitt arbete med hur medlen för att förbättratillgången på forskarutbildade lärare och för att genomföraden pedagogiska utbildningen av högskolans lärare skallfördelas.De 2 000 tillkommande platserna skall lokaliseras till demindre och medelstora högskolornaI överenskommelsen var parternaöverens om att de 2 000 nytillkomna platserna om möjligtskulle fördelas till de mindre och medelstora högskolorna.Regeringen har i propositionen inte lämnat något förslag tillfördelning av dessa platser. Enligt pressmeddelande den 2december 1992 har dock regeringen nu kommit fram till enfördelning av platserna. Enligt denna skall i strid medkrisöverenskommelsen 300 av platserna inte tilldelas demindre och medelstora högskolorna utan universiteten.Vi finner inga skäl att frångå överenskommelsen. Efterkontakt med berörda högskolor har vi erhållit försäkringarom att de mindre och medelstora högskolorna verkligen harförmågan att med kvalitet i utbildningen ta sig an 2 000 nyahögskoleplatser. Vi gör således den bedömningen att dettaär möjligt och att platserna skall fördelas mellan de mindreoch medelstora högskolorna.Ett av skälen till att vi är angelägna om att så verkligensker är, som vi tidigare påtalat, den mycket sneda fördelningtill förmån för universiteten som gjordes när de 4 000platserna fördelades . Därvid fick t.ex. Lundsuniversitet så många platser att antalet studerande under1994/95 kommer att vara ca 2 600 fler än vårterminen 1992.För t.ex. och universitetär motsvarande ca 2 200 respektive 1 600 platser.Detta kan jämföras med högskolorna i t.ex.Falun/, /, , ,, /, , ,, /och där ökningenav antalet studerande begränsar sig till 90 som enkonsekvens av detta beslut.Mot bakgrund av ovanstående förordar vi följandefördelning av de 2 000 platserna. Högskolorna i ,/, och /Ronnebytilldelas vardera 145 platser. Högskolorna iEskilstuna/, och tilldelasvardera 135 platser. Högskolorna i /, ,, , /, , ,och /tilldelas vardera 100platser. tilldelas 85 platser.Högskoleutbildningen på tilldelas 30 platser.Riksdagen bör därför besluta att fördela de tillkommande 2 000 platserna tillhögskolorna i enlighet med ovan lämnat förslag.Riksdagen skall besluta om fördelning avhögskoleplatserI propositionen hemställer regeringen att skallbemyndiga regeringen att besluta om fördelningen avtillkommande utbildningsplatser mellan universitet ochhögskolor.Om skulle godta denna hemställan skulledetta innebära ett avsteg från regeln om att det är riksdagensom fastställer planeringsramarna för de statligahögskoleutbildningarna. Vi finner inte att det föreliggernågot skäl att frångå denna regel. Vad gäller den nu aktuellapropositionen måste acceptera deplaneringsramar som regeringen beslutat om den 20 augusti1992 . För de 2 000 tillkommandeplatserna bör fastställaplaneringsramarna.Riksdagen bör således avslå regeringens hemställan attpå egen hand besluta om fördelningen av tillkommandeutbildningsplatser och klargöra att det är somfastställer planeringsramar.Osakliga påståendenI likhet med i proposition 1992/93:1, Frihet för kvalitet,görs även i denna proposition påståenden som det finnsanledning att rikta sakliga invändningar emot.Således påstås att det från ''inkomstsynpunkt blivitmindre lönsamt att satsa på längre utbildningar i ''.Om detta är sant beror självfallet på vilka utbildningar ochvilken tidsperiod man väljer. Obestridligt är dock att högreutbildning i allmänhet lönar sig. En enkel jämförelse avårsinkomster talar sitt tydliga språk. Genomsnittet för helaLO-kollektivet var för ett helårs- och heltidsarbete163 . Motsvarande för TCO-grupperna var198 och för SACO-grupperna 253 000 kronor.Dessa belopp inkluderar skifttillägg, tillägg för obekvämarbetstid och övriga särskilda lönepåslag.Att ''resurserna för grundutbildningen krympt under detsenaste decenniet'' och att ''resursbristen har för mångauniversitetslärare kommit att framstå som en nedvärderingav deras verksamhet'' är också formuleringar somutbildningsministern slänger ut utan stöd i analys och fakta.Vad beträffar ''resurserna för grundutbildningen'' vill vihänvisa till 1992:9, Högskolan -- Resultat ochutvecklingstendenser . Enligt denna hargrundutbildningsanslaget i fasta priser under hela perioden1982/83 till 1990/91 legat över de tillhandahållnaårsstudieplatserna.I propositionen används formuleringen ''längre,akademisk utbildning i förhållande till övrighögskoleutbildning''. Vi finner det sakligt helt omotiveratatt genom ett sådant språkbruk kategorisera olikahögskoleutbildningar. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens hemställan attbemyndiga regeringen att besluta om fördelningen avtillkommande utbildningsplatser och därmed klargör att detär som fastställer planeringsramarna för statlighögskoleutbildning,2. att beslutar fastställa planeringsramarna förhögskolan i enlighet med den fördelning av de 2 000tillkommande platserna som anförs imotionen,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om program för den fortsattautbyggnaden av högskolan.