mot · GF02K219 · 1992-01-27 00:00:00 — Författningsfrågor är viktiga. De former somfolkstyrelsen har, de vägar den offentliga makten tar närden utgått från folket, kan vara avgörande för om och hurmedborgarnas vilja förverkligas.Författningsfrågor måste alltid behandlas medsidoblickar på samhället utanför väggar ochförhållanden utanför lagbokens pärmar. Den formellarepresentativa demokratin är aldrig nog. Medborgarnamåste på många olika vägar driva sina politiska krav ochidéer. Det politiska inflytandet skall vara så jämlikt fördelatsom möjligt, så att olika samhällsgruppers inflytande helstbestäms av deras numerär. bör medborgarna i sittdeltagande se utöver egna intressen.Demokratin är ett sätt att fatta beslut. Demokratin ärockså ett sätt att leva.Det finns många olika författningstekniska lösningarsom tillgodoser de formella kraven på en demokrati. Vi börvälja dem som främjar rättvisa beslut, effektiv offentligverksamhet och stort deltagande av medborgarna.Klassiska diskussioner i författningsfrågor gällerhuruvida den representativa demokratin bör organiserasenligt en modell av maktdelning eller enligt en modell av enväg för inflytande, samt om folkets valda ombud skallåtnjuta fullständig suveränitet eller om derashandlingsmöjligheter skall inskränkas genomminoritetsskydd och rättighetskataloger.Min uppfattning, stödd på historiska erfarenheter, är attdemokratin som socialt värde måste sidoordnas friheten ochjämlikheten. Demokratin kan aldrig tillåtas upphävamänskliga rättigheter, demokratin måste alltid respekteramänniskornas lika värde.Därför anser jag att det är oerhört viktigt attförfattningen garanterar grundläggande fri- och rättigheter.De rättigheter som tillförsäkras medborgarna på detta sättskall emellertid vara sådana som kommer alla, inte baranågra, till del. Det utesluter att äganderätten till kapital ochjord skulle bli föremål för grundlagsskydd.Inte heller skall minoritetsskydd införas mot exempelvisskattehöjningar. Inte heller tror jag på en särskildförfattningsdomstol i . I stället anser jag på dennapunkt att den nuvarande lösningen i regeringsformen ärklok. Domstolar och andra myndigheter kan endast vägratillämpa lagar och förordningar beslutade av riksdag ochregeringen i uppenbara fall av grundlagsstridighet.Detta ger de folkvalda rätten att in dubio tolkagrundlagarna, medan de inte kan gå utanför dem.Däremot borde intresse och respekt för författningenfrämjas. Det kan visserligen inte ske på den historiskavördnadens grund, vår regeringsform är varken gammaleller tillkommen i något stort ögonblick. Det måste ske pågrundval av idén att författningen är folkets ytterstainstruktion till de folkvalda. Därför bör en större direktmedverkan av folket vid författningsändringar övervägas,helst genom folkomröstningar.RepublikfråganJag anser att monarkin mäste avlösas av republik.Monarkin är odemokratisk till sin natur. Monarkin gerstort formellt och reellt symbolvärde åt en feodal relikt.Monarkin manifesterar konservatism. Monarkin byggerideologiskt på grumliga föreställningar.Monarkin berövar landet något av dess värdighet närslumpen väljer innehavaren av det högsta ämbetet, ochdenne inte kan betros med några andra uppgifter änceremoniella.Det finns dock många viktiga författningsfrågor som äroavhängiga frågan om är en monarki eller republik.Därför presenterar jag dels krav inom det nuvarandestatsskickets ram, krav som jag anser kan uppfyllas redan1994 inom det nuvarande statsskickets ram, och dels kravsom endast kan uppfyllas om republik införts.Längre mandatperioderJag anser att de nuvarande treåriga mandatperiodernaför parlamentariska församlingar är för kort. De ger för liteutrymme för långsiktighet i politiska beslut, de innebärockså en olycklig fördelning mellan tid som går åt förvalrörelser och tid som går åt för å ena sidan politiskorganisering, å andra sidan politisk verkställighet. Detta ärså mycket mer olyckligt , då massmediernasgenomslag höjt tempot på eftertankens bekostnad ochstärkt kampanjmentaliteten i politiken.Jag kräver att mandatperiod förlängs till fyraår.Vidare anser jag att det finns nackdelar med både fastaoch rörliga mandatperioder. Med fasta mandatperioder,som vi har i , blir det mycket svårt att utlysanyval, särskilt i början eller slutet av en mandatperiod. Ettpolitiskt dödläge kan därför bli bestående under lång tidvarvid saknar handlingskraft. Rörligamandatperioder innebär emellertid ännu större nackdelar.En regering kan när som helst utnyttja ett fördelaktigtopinionsläge för att skaffa sig en helt ny fyraårsperiod vidmakten. Även om historien visar att många sådana beslutvarit felbedömningar ger det regeringen ett stort övertagöver oppositionen i det parlamentariska arbetet, och ettregeringsparti får närmast monopol på politisk planering.Jag förordar därför en lösning med drag ur båda systemen.Regeringen ges, som , rätt att kalla till nyval föråterstoden av innevarande mandatperiod. En kvalificeradmajoritet (3/4) av ges däremot möjligheten attkalla till val för helt ny mandatperiod. Detta innebär att nymandatperiod bara är möjlig om det föreligger bred politiskenighet om att ett nyval är den bästa lösningen. Det sätts enspärr mot partitaktiskt motiverade okynnesval, medanmöjligheten att lösa en parlamentarisk kris och geden nyvalda arbetsro kvarstår.Ökad möjlighet till personvalDet svenska valsystemet ger mycket småmöjligheter till personval. Det finns argument för dennanedtoning av personernas betydelse i valen. Internationellaerfarenheter av rena personvalssystem avskräcker. Närpersonval går före partival går också person före sak.Ideologin suddas ut och kampanjerna slutar handla ompolitik.Jag ser emellertid stora fördelar med att -- inom detstarka partisystemets ram -- öka möjligheten för väljarna attpåverka vilka personer som skall väljas. kommeri större utsträckning att också reellt bli det högstabeslutande organet i riket. Idérikedom och debattglädje ipolitiken skulle gynnas. Politikerna skulle också tvingas tillnärmare kontakt med sina väljare.Mitt förslag vill betona betydelsen av att valsystemetrespekterar olika väljares vilja -- väljarens frihet, attvalsystemet främjar deltagande i demokratin och attvalsystemet bildar grund för en demokratisk process somförmedlar väljarens åsikter om samhället.Därför skall den enskilde väljaren vara suverännär han/hon lägger sin röst. Det skall vara möjligt att ge renpartiröst, och fullt möjligt att personrösta.Starkare regional självstyrelseLandstingen är halvmesyrer. Jag vill ersätta dem medstarka regionala organ. bör indelas i nio-tolvprovinser. Avgörande för indelningen bör bli folkviljan,inga konstlade regioner utan stöd i folkligt medvetandeskall skapas. Därutöver bör främst ekonomiska ochgeografiska, men också historiska och kulturella faktorerbeaktas.Målet med denna reform är decentralisering av beslut.Provinserna skall kunna överta funktioner ochbefogenheter från staten, inte från kommuner. Detta kanminska den maktoch debattkoncentration som i alltförhög utsträckning är knuten till . Provinserna börvara så stora att de möjliggör kraftfull regional planering avtrafik, miljö och sjukvård.För att provinserna, till skillnad från dagens landsting,skall få den politiska status som kan möjliggöra folkligtintresse bör också flera andra reformer genomföras.Provinserna bör lösgöras helt ur den kommunala fällasom landstingen fastnat i. I provinserna bör det rådaparlamentarism. En provinsförsamling väljs enligt sammaprinciper som . Denna besitter budget-,beskattnings- och normgivningsmakten i provinsen. Denutser också regeringschefen som sedan bildar enprovinsregering som vilar på församlingens förtroende.Länsstyrelserna bör upphöra. Deras funktioner börläggas på provinserna, varigenom en enhetlig, demokratiskoch samordnad länsförvaltning uppstår. Somriksregeringens förtroendeman i provinsen, som chef församtliga statliga verksamheter i provinsens område och somansvarig för statlig utvärdering och uppföljning av attriksgemensamma regler följs av lokala och regionalamyndigheter kan en landshövding med ett litet kansli finnaskvar.Starkare lokal självstyrelseMedan jag anser att större enheter främjar den regionalademokratin -- och innebär en faktisk maktspridningeftersom vi får fler politiska centra i landet -- är jagövertygad om att den lokala självstyrelsen vinner pådecentralisering.Jag ser två skäl till detta:De nuvarande kommunerna är så stora att de för deflesta människor sträcker sig långt utanför den egnanärmiljön. Det finns ingen grund för en känsla hoskommunmedlemmarna av att kommunala beslut handlarom den egna vardagen. För de flesta människor finns detingen politisk beslutsnivå som kan sägas ligga på deras egennivå.Det tidiga 1970-talets kommunreform motiveradesfrämst av att stora kommunala investeringar föruppbyggandet av den gemensamma sektorn fordrade storaenheter och brett skatteunderlag. handlarkommunalpolitik om att utveckla och förbättra befintligverksamhet och att prioritera inom denna. I detta arbete ärnärheten viktigare än storleken.Det är viktigt att decentraliseringen av lokal självstyrelseinte blir uniform. Olika lokala förhållanden, inbegripetolika åsikter hos människorna, måste bestämma hur denskall gå till.Kommun- och stadsdelsnämnder bör bli vanligare och fåstörre ansvar. I många fall kan det vara befogat att delakommuner och ge tidigare kommundelar det fulla ansvaret.Är det bara enstaka gemensamma anläggningar sommotiverat gemensam kommun är kommunalförbunden enframkomstväg för att bibehålla dessa. När ökat ansvar läggspå kommunerna, och kanske på mindre kommuner, är detviktigt att dessas beroende av medlemmarnas skattekraftminskar. En starkare utjämning mellan olika kommunermåste ske, och därvid måste det tas mer hänsyn till behov.Däremot bör de anslag som tillförs kommunerna inte varaknutna till vissa ändamål, utan bara kompensera olikheter istruktur och finansiell styrka.Skilda valdagarJag anser att det ligger ett värde i den gemensammavaldagen eftersom den koncentrerar mycket politisktbeslutsfattande . Valdagen får stor tyngd ochdet är bra för valdeltagandet.Med de här skisserade förändringarna kan emellertidskilda valdagar knappast undvikas. Det blir för långt mellanvaltillfällena i annat fall. Dessutom måste, om regional ochlokal självstyrelse stärks, lokala och regionala frågor fåstörre utrymme i valen till resp. församlingar. Dettaunderlättas, förhoppningsvis, av skilda valdagar.Om väljarna kallas till urnorna endast två gånger underen fyraårsperiod i stället för en gång , och om bådavaltillfällena uppfattas som mycket viktiga, bör nackdelarnamed skilda valdagar väl kunna uppvägas.Republiken republiken bör statschefen ha en mycketmåttligt stark ställning, men bör dock inte enbart vara enbandklippande nickedocka. Det finns flera funktioner somlämpligen läggs på denne.Jag anser att statschefens uppdrag skall varasjälvständigt och inte bör förenas med något annat.Regeringschefen bör naturligtvis inte vara statschef,eftersom jag vill behålla ett parlamentariskt system. Inteheller talmannen bör vara statschef, dels eftersom det rörsig om två uppdrag som vart för sig är tillräckligt krävande,dels eftersom statschefens funktioner för honom närmareden verkställande än den lagstiftande statsmakten. Därförförordas att ett särskilt uppdrag inrättas och att innehavarenbenämns president eller riksföreståndare.Statschefen bör ha en lång mandattid, . Statschefenutses i direkta val. Valet bör förrättas så att för att erhållamandat som statschef måste en kandidat erhålla ellermer av de avgivna rösterna. Har ingen kandidat fått denerforderliga majoriteten, förrättas ytterligare en valomgångmellan de två kandidater som erhållit flest röster. I andraomgången krävs endast enkel majoritet för att erhållauppdraget som statschef. Vid val av statschef utgör landeten valkrets.Statschefen i en republik övertar givetvis talmannensnuvarande befattning med regeringsbildningen. Denstarkare ställning han intar kan också underlätta attregeringsbildningen kan ske utan aktivamedverkan. En sådan förändring skulle kunna ske ävenutan ändrat statsskick och skulle göra ministerkriser lättareatt lösa. Det viktiga är att kan skilja enstatsminister som saknar förtroende från uppdraget.Statschefens medverkan kan också tänkas vid vissaandra beslut. Exempel på sådana kan vara avtal medfrämmande makt och kallande till nyval. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär att enförfattningspolitisk utredning tillsätts,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om längre mandatperioder,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om personval,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om samordnad regional förvaltning,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om starkare lokal självstyrelse,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skilda valdagar.