mot · GF02Fi95 · 1992-05-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:150 Förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /93, m.m. (kompletteringsproposition) InledningI del II av årets kompletteringsproposition framläggerregeringen -- på basis av kommunalekonomiska kommitténsbetänkande -- förslag till nytt statsbidragssystem för denkommunala sektorn.Förslaget har en rad förtjänster. Förändringen frånstyrande, specialdestinerade statsbidrag till ett mergenerellt system med en ''påse'' pengar tydliggörrollfördelningen mellan staten respektive kommunerna ochlandstingen.Förslaget att ersätta dagens blandning av olikautjämningsavgifter och bidrag med en nettoöverföring avmedel från staten till den kommunala sektorn är ocksåpositivt. Därmed minskar ''rundgången'' i systemet.Särskilt viktigt är slutligen att överordnadesamhällsekonomiska och skattepolitiska mål tryggas genomförlängning av det kommunala skattestoppet.Utjämningen av inkomsterDet primära syftet med bidragssystemet är att jämna utde stora inkomstskillnaderna mellan olika kommuner.Förslaget innebär att bidraget fortsättningsvis skall relaterasendast till respektive kommuns egen skattebas och inte inågon del till den verksamhet som kommunen bedriver.Lokala politiker ges därmed betydligt större frihet att självagöra prioriteringar och ta ansvar utifrån lokalaförhållanden, behov och önskemål. Detta stärker detkommunala självstyret som resurserna kanutnyttjas effektivare.En principiellt viktig fråga är emellertid hur långt dennainkomstutjämning skall drivas. Regeringsförslaget innebären betydligt högre inkomstgaranti än nuvarandeskatteutjämningssystem. Nyttan av detta står inte i rimligproportion till merkostnaderna.Några tydliga motiv för höjningen har varken angetts ikommunalekonomiska kommitténs betänkande eller ipropositionen. Visserligen är skillnaderna i skatteinkomsterstor men som framgår av sidan 77 i propositionen ärfördelningen skev. De av kommunernasom har den lägsta skattekraften ligger på en nivå av den uppräknade medelskattekraften iriket. De som har den högsta ligger i ett betydligtstörre intervall, mellan . Det finns medandra ord ett litet antal kommuner som har mycket högskattekraft.Den skeva fördelningen påverkar givetvis kostnaden förinkomstutjämningen i systemet. En så hög utjämningsnivåatt endast tre kommuner i riket har högre egen skattekraftinnebär en extremt dyrbar lösning. Den slår dessutomsärskilt mot storstadsregionerna, eftersom det är där ochbland medelstora städer som skattekraften överstigerriksgenomsnittet.I likhet med vad flera kommuner i ,samt anfört i sinaremissvar på kommunalekonomiska kommitténsbetänkande anser vi att den generella garantinivån börsänkas i förhållande till regeringens förslag.Utjämningen av strukturella skillnaderDen del i kommunalekonomiska kommitténsbetänkande som rönt mest kritik har varit det index somsyftar till att kompensera för kostnadspåverkandeskillnader i kommunernas struktur. Utredningen föreslogfyra faktorer; åldersstruktur, social struktur,befolkningsgleshet och klimat.Flertalet remissinstanser har underkänt utredningensberäkningsmodeller och urvalet av faktorer. Det kan sägasatt kritiken inte varit enhetlig, utan att det funnits ett starktsamband mellan invändningarna och nackdelarna för justden egna kommunen. Icke desto mindre kan man intebortse från kritiken.Regeringen har valt att tona ned den mest kritiseradeoch orealistiska faktorn, klimatfaktorn. Med dennamodifiering skall strukturindex gälla under 1993 och 1994och en expertgrupp tillkallas för att framlägga ett nytt, mergenomarbetat förslag att tillämpas från och med 1995.Även de andra faktorerna i strukturindex är emellertidbehäftade med stora svagheter. Åldersfaktorn skulle iprincip kunna tas bort eller ersättas med en utanatt förklaringsgraden försämras annat än marginellt.Faktorn för befolkningsgleshet antar värden som ipraktiken är oanvändbara i den typ av beräkningar somkommunalekonomiska kommittén har utfört. Hela 98procent av kommunerna hade ett värde under 10 på dennafaktor. Det högsta värdet var dock 126. Skevheten ifördelningen av värden gör att gleshetsfaktorn aldrig kan fåstor betydelse för att förklara kostnaderna i kommunerna.Utformningen av strukturindex bygger på statistiskaberäkningar. Varken kommunalekonomiska kommitténeller regeringen påstår att de föreslagna faktorernaförklarar de kommunala kostnaderna, utan de har valtsdärför att regressionsanalys utvisat en ganska stor grad avsamvariation mellan faktorerna och de kommunalakostnaderna. Därmed har man emellertid också sagt inte vet om det framräknade indexet verkligenavspeglar behov och struktur. Man vet överhuvudtaget intevad indexet avspeglar.Däremot vet vi av tidigare kommunalekonomiskforskning att särskilda storstadskostnader är en realitet.Sannolikt ligger storstädernas strukturella merkostnader påen nivå 20 à över genomsnittskommunen. Dettaär en omständighet som också beaktas i liknande systemutomlands, till exempel i och Tyskland.Den samlade bedömningen blir att det nyastatsbidragssystemet även på denna punkt missgynnarstorstadsregionerna. Detta bör ges regeringen till känna såatt storstädernas speciella problem och strukturellakostnader kan beaktas av den expertgrupp som skalltillsättas för översynen av strukturindex.Utbetalningssystemet för kommunalskattPropositionen innehåller även förslag om nyttutbetalningssystem för kommunalskattemedlen,innebärande att staten skall överföra dessa till kommunernasamma år de inbetalas till statsverket.Det är inte lämpligt att kommunernas likviditet ökar påstatsbudgetens bekostnad vid övergången till det nyasystemet för utbetalning. Omläggningen bör givetvis ske påett sätt som är budgetmässigt neutralt för både staten ochkommunerna. I samband med omläggningen föreslåsslopande av den så kallade avräkningsskatten. I denna delsynes förslaget inte uppfylla kraven på neutralitet.Avräkningsskatten infördes för att neutralisera devinster som den samlade kommunala sektorn gjorde isamband med skatteomläggningen. Den nya skatten slogsut på samtliga kommuner utan hänsyn tillskatteomläggningens individuella effekter. Problemet äremellertid att alla kommuner inte vann påskatteomläggningen, även om flertalet gjorde det.Sålunda tillhörde exempelvis och Göteborgskommuner förlorarna, främst beroende på förändringarnaav kapitalbeskattningen. Utöver att förlora hundratalsmiljoner på skatteomläggningen har man alltså tvingatsbetala skatt på denna förlust.Avräkningsskatten föreslås nu avskaffas och för attbibehålla den budgetmässiga neutraliteten minskasstatsbidragen i motsvarande mån. Ånyo sker emellertidberäkningen på nationell nivå utan hänsynstagande till attstorstadsregionerna faktiskt förlorat påskatteomläggningen. Bara för del harkommunen beräknat effekten av detta till för år 1993.Formerna för avvecklingen av avräkningsskatten medförsåledes ytterligare en kraftig och godtycklig omfördelningav resurser från storstadsregionerna till andra delar avlandet. Detta är inte acceptabelt utan det måste ankommapå regeringen att till återkomma med förslag tillkompensation för de drabbade storstadskommunerna idenna del. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om graden av inkomstutjämning idet nya statsbidragssystemet för kommunerna,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utjämningen av strukturellaskillnader mellan kommunerna,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kompensation tillstorstadskommunerna för avräkningsskattens effekter.