ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GF02L505 · 1992-01-27 00:00:00 — Friköp av historiskt arrende I , liksom på många andra håll i landet, befinnersig ännu jordbruksbefolkningen i osjälvständighet underhistoriskt betingade arrendeförhållanden. harinstitutioner av publikt slag samt fideikommiss frånståndssamhällets tid mandat att råda över den gamlabondejorden och dess brukare. Inte sällan hararrendatorernas släkt brukat sin gård i generationer.Lantbrukarna ifråga har trots manifestationer utestängtsfrån alla äganderättsreformer trots att de ursprungligapremisserna bakom godsens överhetsställning för längesedan upphört. Dessa ägarmonopol överjordbruksbefolkningens hus och jord -- arrendejord som deärvt i generationer -- hör inte hemma i vårt demokratiskasamhälle. Systemet innebär rättsosäkerhet,tvistesituationer, osjälvständighet, påtvingad avfolkning,allt till skada för både enskilda och samhället.Av det framlagda betänkandet Historisktarrende -- förslag till friköpslag (SOU 1991:85) framgåratt frågan om friköpsrätt från och till har varit aktuell i olikalagstiftningssammanhang sedan mer än 100 år.Det får emellertid inte återigen stanna vid ettbetänkande. Eftersom utredningen varit partssammansattoch den samstämmigt kommit fram till praktiska lösningar,bör nu en lagfäst rätt till friköp tillförsäkras dennabefolkningsgrupp, som alltsedan historisk tid haft denmoraliska äganderätten till sin jord och boplats. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om lagfäst friköpsrätt vid historisktbetingat arrende.
mot · GF02L507 · 1992-01-27 00:00:00 — infördes nya bestämmelser om avgiftervid de allmänna domstolarna. Den nya förordningen,1987:452 om avgifter vid de allmänna domstolarna, innebarbl.a. att finansieringen av kungörelsekostnaderna i mål ochärenden ändrades på så sätt att dessa kostnaderanslagsfinansieras och att staten kompenserar sig förkostnaderna genom en generell höjning avansökningsavgifterna. Beträffande två ärendetyper skeddeemellertid ingen ändring. Vid likvidation av aktiebolagenligt 13 kap 4 § aktiebolagslagen (AB) skall bolaget enligt13 kap 6 § AB ersätta uppkomna kostnader. Vidlagfartssammanträde skall enligt 20 kap 12 § tredje stycketjordabalken kostnaderna för lagfartssammanträdet betalasav sökanden. har i sin publikationDomstolsverket informerar nr 3 under hänvisningtill en av utarbetad promemoria uttalat attden ovan redovisade förändringen innebär att ävenkostnader som enligt lag skall betalas på sätt sagt inteskall tas ut och att det för sådant ställningstagande intefordras någon författningsändring. Åtskilliga domare ilandet har följt uttalande och följer såledesinte gällande lag. Med hänsyn härtill bör regeringen få iuppdrag att utan dröjsmål utreda ombetalningsskyldigheten i 13 kap 6 § AB resp. 20 kap 12 §tredje stycket JB skall finnas kvar; om så inte är fallet börregeringen genom proposition föreslå attbesluta om dessa lagrums upphörande. I annat fall måsteregeringen vidta erforderliga åtgärder så att deninledningsvis nämnda kungörelsen bringas i samklang medgällande lagstiftning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om betalningsskyldigheten enligt 13kap. 6 § aktiebolagslagen och 20 kap. 12 § jordabalken.
mot · GF02L601 · 1992-01-27 00:00:00 — Försäkringsvillkor för vissa barn För de flesta barn i gäller en trygghet genomförsäkring mot sjukdom och olycksfall. Kommunernatecknar olycksfallsförsäkringar för daghem, förskola,grundskola, gymnasieskola m.m. Utöverolycksfallsförsäkring har föräldrar också möjlighet attfrivilligt teckna sjukdomsförsäkring . Innanbarnen kommer in i kommunens verksamhet finns ocksåmöjlighet för föräldrar att teckna frivillig sjukdoms- ocholycksfallsförsäkring hos försäkringsbolag.Några barn är emellertid uteslutna från möjligheten attteckna försäkring mot sjukdom.För adopterade barn gäller att de måste ha uppnått 18månaders ålder, och att de måste ha vistats iSverige. Om dessa kriterier inte har uppnåtts, villförsäkringsbolagen inte teckna sjukdomsförsäkring fördem. Det kan nämnas att adopterade barn inom 14 dagarfrån ankomst till måste genomgå en fullständigläkarundersökning.För tidigt födda barn har tillämpats olika villkorberoende av barnets födelsevikt. Om denna understigit 1 kghar bolagen inte velat teckna försäkring förrän barnetgenomgått fyraårskontroll. Vid en vikt på 1--har gällten 18-månadersgräns, och vid 2--2,entremånadersgräns innan försäkring har kunnat tecknas.Tidigt födda barn och adopterade barn går till följd avdessa regler, som utarbetats av försäkringsbolagen, misteom ersättning vid sjukhusvistelse, invaliditetsersättning,engångsbelopp samt dödsfallsbelopp. Dessutom kanvidareförsäkring (livförsäkring) inte erhållas.Skulle dessa barn bli sjuka, med invaliditet som följd,försäkring kunnat tecknas, finns ingetförsäkringsskydd att få. Det samhället kan erbjuda ärsocialoch vårdnadsbidrag för föräldrar. Dessa grupper avbarn löper naturligtvis samma risk som alla andra barn attfå sjukdomar, som inte har med deras ursprung ellerfödelsetidpunkt att göra. Det är därför av vikt att alla barnomfattas av samma villkor i försäkringshänseende. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om likvärdiga försäkringsvillkor föralla barn.
mot · GF02L602 · 1992-01-27 00:00:00 — började den s.k. miljöskadeförsäkringenatt gälla. Försäkringen skall ersätta mindre företag ellerpersoner som drabbas av skador av okända eller företagsom är oförmögna att betala.Miljöskadeförsäkringen administreras av ett konsortiumbestående av fem stora försäkringsbolag. Premierna betalasin av alla företag som bedriver miljöfarlig verksamhet samtav kommunerna. Enligt uppgift har det betalats in 62miljoner i . Men någon ersättning har ännu intebetalats ut. Premierna som betalas in av företagen fonderasinte utan går direkt in på försäkringsbolagens konton.Sedan försäkringen började gälla har 15 ansökningarkommit in, av dessa har 13 avslagits av formella skäl. Densom ansöker ges ingen möjlighet till att föra sin egen talan,allt avgörs bakom stängda dörrar.Konsortiets verksamhet har en direkt koppling till bådesysselsättningsaspekter, miljöintressen och offentliga medeloch det är mycket otillfredsställande att hantera viktigafrågor på det sätt som sker.Det naturliga är att konsortiet och staten eller statensjälv bildar en fond som efter rättslig prövning ersätter densom har drabbats av skada. Finansieringen kan vara densamma som tidigare redovisats när det gällermiljöskadeförsäkring. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om miljöskadefond.
mot · GF02L603 · 1992-01-27 00:00:00 — finns inte några krav på obligatorisk hemförsäkringför hyresgäster. Vi vet att vid t.ex. brand eller annan skada,där hyresgästen själv får stå för kostnaderna, drabbar dettahyresgästen mycket hårt ekonomiskt om man inte harhemförsäkring.Siffran för oförsäkrade hushåll är . Vid köpav villa, fritidshus och andra fastigheter är det obligatorisktmed försäkring om man har banklån på fastigheten. tecknande av hyreskontrakt borde även ingå att mantecknar en hemförsäkring. Detta gagnar både hyresgästenoch fastighetsägaren. Även samhällsekonomiskt är detta envinst. Med hänvisning till det anförda hemställsatt ger regeringen i uppdrag att utreda fråganom obligatorisk hemförsäkring.
mot · GF02L604 · 1992-01-27 00:00:00 — En kollektiv miljöskadeförsäkring infördes den 1 juli1989 och regleras i miljöskyddslagen (1969:387) ochförordning (1989:365) om miljöskadeförsäkring.Försäkringen är obligatorisk och omfattar all miljöfarligverksamhet som kräver tillstånd eller anmälan enligtmiljöskyddslagen. Genom försäkringen kan ersättningerhållas om man har rätt till skadestånd enligtmiljöskyddslagen, men inte kan få ut ersättningen på annatsätt. Detta kan t.ex. bero på att det inte går att avgöra vemsom bär ansvaret för skadan.Miljöskadeförsäkringen sköts av Miljöskadekonsortiet,som bildats av de fem försäkringsbolagen som skadats på grund av brott motmiljöskyddslagen kan erhålla ersättning på upp till femmiljoner kronor, och skador på egendom kan ersättas medupp till per skadetillfälle. Konsortietsåtagande är begränsat till försak- och personskada tillsammans.Försäkringsavgiften varierar efter antalet anställda ochverksamhetens miljöfarlighet. Den högsta avgiften är och gäller företag med mer än 500anställda och där verksamheten kräver att regeringen gerlokaliseringstillstånd, t.ex. större massaindustrier ochraffinaderier. Det lägsta beloppet på gällerbl.a. för mindre värmeverk och stora bensinstationer.Miljöskadeförsäkringen har såväl till sitt materiellainnehåll som sin tekniska utformning utsatts för stark kritikfrån flera håll. Mest anmärkningsvärt är att det inte skettnågon utbetalning från försäkringen trots att den funnits imer än . Det kan på goda grunder antas att enskildapersoner drabbats av miljöskador med större eller mindreekonomiska förluster som följd, men saknat kännedom ommöjligheten att få ut ersättning genommiljöskadeförsäkringen.Frågan om en miljöskadefond (som föreslogs i SOU1987:15) eller en försäkring är bästa metoden att skapa ettstabilt och rättvist ersättningssystem vid miljöskador harlänge varit omtvistad. De dryga två årens erfarenheter medmiljöskadeförsäkringen kan åtminstone inte sägas ha stärktargumenten för en sådan försäkringslösning. Självfallet kandet ännu vara för tidigt att utdöma idén som sådan men enutvärdering av miljöskadeförsäkringen är under allaomständigheter i hög grad påkallad. Nuvarandekonstruktion innebärande att försäkringen upphandlas för iprincip obegränsad tid och helt utan konkurrens måste t.ex.starkt ifrågasättas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en översyn avmiljöskadeförsäkringen.
mot · GF02L605 · 1992-01-27 00:00:00 — Många av våra företag använder i sin dagliga verksamhetkemikalier i olika processer och behandlingar. Många avdessa kemikalier är starkt frätande, giftiga och miljöfarliga.I normal drift svarar företaget för att det i driften blir såfå miljöstörningar som möjligt och att kemikalierna tas omhand på rätt sätt. Tillsynsmyndigheterna har dessutomansvaret att kontrollera att företag som hanterar farligakemikalier följer de regler och föreskrifter som utfärdats förföretagets miljöfarliga verksamhet.Systemet för handhavande av farliga kemikalier ochkontrollen av detta fungerar i huvudsak bra. Men om ettföretag upphör med sin verksamhet är det betydligt svårareatt utkräva något ansvar.Om ett företag som handskats med miljöfarligakemikalier upphör med sin verksamhet genom konkurseller av andra skäl är risken stor att ingen tar ansvar för deefterlämnade kemikalierna och farliga restprodukter fråntillverkningen.Ett exempel på detta är när ett metallföretag istockholmsområdet gick i konkurs . Ettår efter konkursen var industriområdet fortfarande inteiordningställt och ingen kände heller ansvar för att forslabort giftiga kemikalier och kärl.I denna typ av fall blir det i slutändan skattebetalarna viastat och kommun som får betala för saneringen. I stället föratt belasta skattebetalarna borde ansvaret åvila industrin attbetala för sanering efter företag som använt sig avmiljöfarliga kemikalier.Ett system med garantiavgifter för företag som handskasmed miljöfarliga kemikalier bör därför utredas. Avgiften,som bör betalas av samtliga företag med denna typ avverksamhet, bör samlas i en fond. Fonden bör sedan kunnaanvändas för att betala för nödvändiga saneringsåtgärder. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om garantiavgifter för företag somanvänder sig av miljöfarliga kemikalier i sin verksamhet.
mot · GF02L607 · 1992-01-27 00:00:00 — I ett rättssamhälle bör varje skadevållare bära sitt ansvarför orsakad skada. Härav följer i princip att skadevållarenska erlägga fullt skadestånd, såvida beloppet inte börjämkas på grund av medvållande från den skadelidandessida.Denna grundläggande utgångspunkt tycks inte gällaväghållarens ansvar för vägbanans skick. Här verkar detsom om gällande rätt orimligt gynnar väghållaren på denskadelidande bilistens/motorcyklistens bekostnad.Väghållarens ersättningsskyldighet ska nämligen jämkasäven om bilisten ej varit medvållande till skadan.Detta får anses vara innebörden av ett rättsfall i Högstadomstolen (NJA 1990 s. 569). En bilist körde -- samtidigtsom han passerade en annan bil -- ner i en plötsligtuppdykande vattenfylld grop i vägbanan. Bilen kastades pågrund därav åt sidan och sammanstötte med den passerandebilen. Domstolen ansåg att förfarit oaktsamt ochvållat skadorna på de två bilarna och åladesskadeståndsskyldighet. konstaterade domstolenatt bilisten ej till någon del varit medvållande till händelsen.Men trots detta -- och med åberopande avtrafikskadelagen -- ansågs att ersättningen skulle jämkas tillhälften.I ett annat och uppmärksammat mål harVägverket gjorts ansvarigt för vägbanans bristfälligabeskaffenhet i samband med en motorcykelolycka meddödlig utgång norr om . Även i detta falljämkades väghållarens ansvar till hälften; och detta utan attväghållaren ens påstått att medvållande förelegat frånmotorcyklistens sida. Detta mål har dock inte slutligtavgjorts.Rättspraxis torde grunda sin inställning på ett tidigareHD-avgörande (NJA 1985 s. 309) som avsåg ett fall där encyklist utan iakttagande av stopptecken körde på en bil.Cyklisten ansågs ensam vållande och bilisten utan vållande.Bilistens försäkringsbolag ålades ändå att utge fullersättning till cyklisten. Bilisten kunde endast utfå jämkadersättning för skadorna på sitt fordon med hänsyn till attbilkörning ansågs vara en farlig verksamhet.Detta får anses vara ett oacceptabelt rättsläge som starktavviker från det allmänna rättsmedvetandet. En väghållaremåste åläggas ett strängt ansvar för de allmänna vägarnasbeskaffenhet. Vid vårdslöshet från ex. sida börfull skadeståndsskyldighet föreligga och jämkning börkunna ske först om bilisten/motorcyklisten varitmedvållande.Det är orimligt att i ansvarshänseende jämställa enväghållares viktiga vägansvar med en cyklists privata färd.Bil- och motorcykelkörning är förvisso farlig aktivitet menen väghållares åsidosatta vägansvar är en farlig passivitetsom onekligen skapar inte bara trafikfaror utan äventrafikolyckor. För övrigt motverkar en generös ochomotiverad jämkning väghållarnas intresse av attupprätthålla en god vägstandard.Regeringen bör därför överväga sådana förändringar avtrafikskadelagen att nämnda stötande konsekvenserelimineras. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om väghållares ansvar.
mot · GF02L609 · 1992-01-27 00:00:00 — I denna motion föreslår vi att diabetiker skall få sammabehandling som andra vid teckning av försäkringar såvälsom beträffande bedömningen i samband med körkort.Medicinska utvecklingen har nått en nivå som gör detmöjligt för diabetiker att med iakttagande av ett givetmedicinskt förhållningssätt och särskilda kostvanor leva ettnormalt liv. Men trots den medicinska utvecklingen har intesärbehandlingen i synen på diabetikerna förändrats i svensklagstiftning.Rätt att teckna försäkringI vissa fall får fortfarande diabetiker inte rätt att tecknaförsäkringar på lika villkor som andra. Skall en diabetikerteckna en sjuk- eller olycksfallsförsäkring kräverförsäkringsbolagen högre på grund av en bedömdökad risk. Med vad som ovan sägs om dagens högtståendesjukvård är en sådan syn på risktagandet svårmotiverat.Därför är det att utjämna ojämlikheten som finnsmellan diabetiker och andra. Försäkringsbolagen bordekunna förmås att inte kräva förhöjd premie. I annat fallborde samhället träda emellan och svara för den förhöjdaandelen av premien för att en diabetiker skall kunna tecknaförsäkringar på jämlik nivå med övriga.KörkortHanteringen av körkort i samband med diabetes börockså ses över. Här gäller gamla regler som genom enmodern sjukvård och ökad upplysning och medvetenhet hospatienterna överlevt sig själva och blivit otidsenliga ochonödigt besvärande och diskriminerande för patienterna ifråga.Enligt gällande regler måste en diabetiker efter 10 årssjukdom vart annat år uppvisa läkarintyg påögonbottenstatus och sin allmänmedicinska status. Dennaregel bör med hänsyn till den förbättrade vård som finnsoch den egenvård med regelbundna kontroller somdiabetiker lever med slopas.Dessutom är regeln inkonsekvent och gäller endast förden som registrerats som diabetiker innan körkort erhållits.De som fått diabetes efter det att de tagit körkort och inteblivit registrerade i körkortsregistret som diabetikerbehöver inte underkasta sig denna tvååriga kontroll. Dethar för dessa patienter inte visat sig vålla några särskildaproblem. Detta talar för att regeln bör avskaffas.Samma inkonsekvens föreligger beträffande vissa andraregler som gäller för diabetikers behörighet att köra lastbiloch andra behörigheter för körkort. Även dessa regler ärförlegade och bör avskaffas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om försäkringsvillkor fördiabetikerna,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om körkort för diabetiker.1
mot · GF02L701 · 1992-01-27 00:00:00 — Varudeklaration av miljöskadliga ämnen På marknaden finns en stor mängd varor som, trots attde kan misstänkas innehålla miljöskadliga ämnen, inte ärförsedda med varudeklaration. finns ett stortmiljöintresse hos enskilda personer i vårt land, ett intressesom tycks öka markant. Det är emellertid väldigt svårt attvälja miljöriktiga varor i handeln, eftersom det saknasvarudeklaration på alltför många av dessa. Vilka tvätt-,disk- och rengöringsmedel ska användas för attmiljöutsläppen ska minska? Vilka hygienartiklar och vilkenkosmetika tål den allergikänslige konsumenten? Detta ärfrågor, som många vill ha svar på. Vissa förbättringar harskett vad gäller informationsinsatser påområdet. Bl a finns ett nordiskt arbete medpositiv miljömärkning. Dessutom harMiljömärkningsstyrelsen i lagt fast krav påmiljömärkning på ett antal varor och fortsätter medytterligare produkter. Ändå är det så, att på de allra flestaförpackningar med ovannämnda varor och andra, saknasinformation till konsumenterna om vad produkternainnehåller, trots att man kan utgå från att det i dessa varorfinns ämnen med stora miljöpåverkande egenskaper.I betänkande (SOU 1988:61) Miljömärkning avprodukter föreslås att ett system för frivillig och enhetligmiljömärkning införs i . Det är enligt våruppfattning angeläget, att allmänheten får tillgång till tydliginformation om miljöskadliga ämnen i hushålls- ochrengöringsartiklar, kosmetika och liknande. Detta liggerhelt i linje med den prioritering av styrmedel för att nåmiljömålen som anges i budgetpropositionen bil.15: ''Denenskildes ansvarstagande skall underlättas genommiljömärkning, information och utbildning..''. Härutövermenar vi att det även bör utarbetas ettkompletterande system för miljövarudeklarationer. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om miljömärkning ochvarudeklaration om miljöskadliga ämnen.
mot · GF02L702 · 1992-01-27 00:00:00 — Detaljhandelspriserna spelar en stor roll ifamiljeekonomin. Flera åtgärder har vidtagits ifrånstatsmakternas sida för att få ner livsmedelspriserna, vilketär angeläget ur flera aspekter.När det blivit klarlagt att den generella prisnivån skullekunna sänkas avsevärt om systemet med extrapriseravskaffades, har konsumenterna blivit allt mera kritiska tillextrapriserna. I all ekonomisk rådgivning till hushållenframhålls vikten av att planera sina inköp. Det säger sigsjälvt att extrapriserna på ett effektivt sätt saboterar varjeansats till planerade inköp. Därför bör sådana åtgärdervidtas att extrapriser på livsmedel förbjuds. Förbudet börockså omfatta liknande konstruktioner som i sak är attjämföra med extrapris. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om extrapriser.
mot · GF02L703 · 1992-01-27 00:00:00 — Märkning av tillsatser i vin har vid ett antal tillfällen kommitalarmerande rapporter om giftiga tillsatser i vin. inträffat två dödsfall i som misstänkts varaorsakade av glykol i italienskt lantvin.Giftiga tillsatser i vin är resultat av brottsliga handlingaroch skall beivras med rättsliga åtgärder. Men det är inte bari dessa sammanhang som det blandas in ämnen som förmånga människor kan ge upphov till besvär. Regelmässigtfinns det tillsatser i vin som skall ge vinet bättre hållbarhet,färg, o.s.v. Det finns anledning att förmoda att svenskavinkonsumenter blivit mer uppmärksamma på tillsatser i vinän tidigare. Deras möjligheter att få information om vilkatillsatser som finns i olika viner är dock begränsade.Tillsatserna kan för känsliga personer ge upphov tillbekymmer, t.ex. för allergiker.Det är endast i inledningen av Systembolagets prislistakonsumenten kan få information om vad som tillsatts ivinerna, inte på förpackningarna. Det är inte givet att varjekonsument studerar prislistan före sitt inköp och därför intekänner till eventuella tillsatser som kan ha betydelse förvalet av vin.Vin är således en produkt för human konsumtion somundantas från bestämmelser om märkning, vilka gäller försåväl det ur hälsosynpunkt fördelaktigare, alkoholsvagaölet som för en rad andra livsmedelsprodukter, vilkaveterligen inte lett till misstankar om att ha orsakatdödsfall. Med hänvisning till det ovan anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av märkning av tillsatseri vin även på vinförpackningarna.
mot · GF02L705 · 1992-01-27 00:00:00 — Handeln med begagnade bilar är av stor omfattning ochförorsakar också osedvanligt många anmälningar tillAllmänna reklamationsnämnden ochKonsumentombudsmannen (KO). Sålunda fick nämndenmottaga ca 350 anmälningar både medanKO erhöll 242 klagomål i samband med bilköp 1990(uppgifter föreligger inte).Många försök har gjorts att höja kvalitetskraven påbegagnade bilar liksom att tydliggöra säljarens ochköparens rättigheter resp. skyldigheter. Konsumentverkethar för ändamålet utfärdat särskilda anvisningar ochrekommendationer för VDN-märkning av begagnade bilar.Allmänna reklamationsnämnden kan rekommendera ettföretag att följa nämndens utslag, men några tvingandesanktionsregler finns inte.Det är mot denna bakgrund ingen överdrift attmarknaden för begagnade bilar fortfarande har starkainslag av ''djungelns lag''.Det skall inte behöva ta månader för en kund att få sinarättmätiga krav tillgodosedda. Och inte heller skall en ärligsäljare behöva vänta på betalning från en slarvig kund. Föratt komma till rätta med de uppenbara problem som präglarhandeln med begagnade bilar måste det därför skapas någotinstrument som mera definitivt kan avgöra uppkomnatvister mellan köpare och säljare. Ett sådant instrument kanlämpligen vara ett opartiskt råd som snabbt kan ta upptvistigheter mellan köpare och säljare, göra ett utslag, somsedan de båda inblandade kontrahenterna blir skyldiga attomgående rätta sig efter. Vi föreslår att ett sådant opartisktråd inrättas för att avgöra tvister vid handel med begagandebilar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett opartiskt tvisteråd vid handelmed begagnade bilar.