mot · GF02Fi202 · 1992-01-27 00:00:00 — Ju bättre utbildning man hardesto större är chanserna till attraktiva jobb. Urarbetsgivarnas synvinkel är kompetent arbetskraft ennödvändighet för att klara konkurrensen. Viktiga faktorerbakom den ekonomiska tillväxten och utjämningen under1900-talet är i själva verket att fler har utbildat sig under enlängre period och att skillnaderna i utbildning har minskat.Alltför många löntagare har fortfarande inte entillräckligt bra utbildning. Så många som ca 1,3 miljonerlöntagare har bara en utbildning som motsvarar ellerkortare. 850 000 yngre löntagare har en kort gymnasieutbildning.Den socialdemokratiska regeringen drog igång enomfattande offensiv för att öka arbetskraftens kunskaperoch kompetens. En samlad politik i detta syfte måste beröraalla utbildningsområden, från skolan till vuxenutbildningenoch från omskolning till kompetensutveckling påarbetsplatserna. Beslut har fattats om att göragymnasieskolans yrkesinriktade linjer treåriga. Alla skallberedas plats i gymnasieskolan. Intagningen vidhögskolorna har ökat kraftigt. Den arbetsplatsförlagda utbildningen harstimulerats på olika sätt. Inom den aktivaarbetsmarknadspolitiken har utbildning prioriteratsframför andra insatser.Detta har lett till att antalet personer som deltar iutbildning har ökat kraftigt. Mellan och hösten1991 ökade antalet med 50 000 personer.Även högskolans möjligheter att bedriva forskning avhög kvalitet måste förstärkas. I detta sammanhang är det avsärskild betydelse att trygga och utvecklaforskningsresurserna vid de mindre och medelstorahögskolorna.Vi avvisar regeringens förslag att skära ned all annanutbildning för att kunna öka resurserna förhögskoleutbildning. Detta strider mot en samlad politik förutbildning och kompetensutveckling som syftar till ökadtillväxt.Att öka resurserna för utbildning är särskilt angelägetnär det är lågkonjunktur på arbetsmarknaden. Vi föreslårdärför följande satsningar:Gymnasiereformen börgenomföras på det sätt tidigare beslutat. Vi satsar320 milj.kr. bör kommunerna erbjuda alla som ivår lämnar de tvååriga linjerna att gå ett tredje år.Regeringens förslag till neddragning av Komvux ochfolkbildningen bör avvisas. Vi satsar ytterligare 825 milj.kr.På så vis tryggas utbildning för tusentals elever och arbeteför många lärare.Satsningen påarbetsmarknadsutbildning bör fullföljas. anslås till företagsutbildning.Kommuner ochhögskolor bör erbjuda arbetslösa ungdomar utbildning ellerandra aktiva insatser . 75 milj.kr.bör anslås till lärarlöner.En satsning om 425 milj.kr. börgöras på kompetensutveckling inom små och medelstoraföretag i tillverkningsindustrin.ArbetsmarknadspolitikArbetsmarknadspolitiken är en viktig del i denekonomiska politiken. Den har i storomfattning inriktats mot att öka utbudet av arbetskraft,underlätta omställningen på arbetsmarknaden och förändrade dåliga jobben. Vi satte tidigt i den lågkonjunktur sominleddes in omfattande resurser för att ökautbildningen.De satsningar som har gjorts innebär att ökningen avden öppna arbetslösheten har kunnat begränsas, samtidigtsom tusentals löntagare fått en ny eller bättre utbildning. Påett år beräknas av arbetskraften genomgånågon form av vidareutbildning. Denna politik är ennödvändig investering för framtiden och måste fullföljas.Vi vill dock framhålla att det inte kommer att varamöjligt att med enbart den traditionella aktivaarbetsmarknadspolitiken förhindra att arbetslösheten stigertill nivåer som har varit okända iSverige. En omläggning av den ekonomiska politiken i denriktning vi föreslår är därför en grundförutsättning för attkunna hävda full sysselsättning.Den dåliga konjunkturen måste också fortsättningsvisutnyttjas till att öka arbetskraftens kompetens och till andraåtgärder som underlättar anpassningen påarbetsmarknaden och förbättrar den enskildes möjligheteratt hävda sig på arbetsmarknaden. En hård prioriteringmåste göras av mer omfattande insatser till sökande somriskerar långtidsarbetslöshet.Arbetslinjen måste hävdas. Vi är motståndare till enförsvagad arbetslinje i arbetslöshetsförsäkringen. Vi anseratt de fackliga organisationerna spelar en viktig roll iförsäkringen och att deras engagemang för att hävdaarbetslinjen är omistligt. I det nuvarande ekonomiska lägetkan vi inte heller acceptera en förändring av försäkringensom innebär betydande kostnadsfördyringar. Vi accepterarinte heller den tredubbling av egenavgiften som föreslås.Vi noterar med tillfredsställelse att regeringen nu haraccepterat vårt förslag från om attengagera fler 20--24-åringar i jobbsökaraktiviteter ochdärför anslagit medel till bl.a. mer personal. Det behövsdock ytterligare medel för otraditionella insatser, så attAMS på ett så flexibelt sätt som möjligt får pröva sig framtill effektiva åtgärder för att bekämpaungdomsarbetslösheten. Inriktningen bör vara att i förstahand skaffa fram arbete inom den privata delen avarbetsmarknaden, främst vid små och medelstora företag. Iandra hand, och beroende på individens förutsättningar,bör ungdomarna få utbildning. Först i sista hand böranställning i offentlig sektor komma ifråga. För dessainsatser vill vi satsa 250 milj.kr.ArbetslivspolitikenSkall vi klara målet arbete åt alla, måste ocksåarbetslivet förnyas. För den enskilde individen är detovärderligt att ha ett arbete som man trivs med, som manfår utvecklas i och som inte leder till skador och sjukdomar.För arbetsgivaren är det en fördel att kunna erbjuda godaarbetsvillkor. Det gör det lättare att rekrytera och behållapersonal och att öka produktiviteten. minskarsamhällets kostnader för ohälsa och utslagning, vilketmöjliggör angelägna satsningar på andra områden.Produktivitetsdelegationen visar i sitt betänkande (SOU 1991:82) att många företag kraftigt kunnat öka sinproduktivitet genom att modernisera sinarbetsorganisation. konstaterar delegationen atten moderniserad och förbättrad arbetsorganisation innebären betydande produktivitetspotential för framtiden.Kompetensutredningen konstaterar i sitt delbetänkande(SOU 1991:56) att framtidens jobb skapar en högreproduktivitetsutveckling, om man kan ta tillvara denhöjning av utbildningsnivån som sker i skolsystemet.Vi menar att medvetna satsningar måste göras för attförändra arbetsorganisationen och bredda arbetsinnehållet,öka de anställdas kompetens och höja produktiviteten,förbättra det förebyggande arbetsmiljöarbetet ochpåskynda rehabilitering, göra arbetstiderna mer flexibla ochförnya arbetsrätten. Inte minst gäller det att förbättraförhållandena för kvinnorna, som har en särskilt utsattsituation.RegionalpolitikRiksdagen ställde sig bakom densocialdemokratiska regeringens förslag till den långsiktigainriktningen av regionalpolitiken. Kännetecknen i dennapolitik är att tillväxten skall bli högre, rättvisan mellan olikalandsdelar öka och valfriheten för befolkningen bli större.Mot denna bakgrund fick regionalpolitiken följandeinriktning. En samordnad syn tillämpades i regeringen föratt inte de regionalpolitiska målen skulle undergrävas.Detta gällde också för verk, myndigheter och statligaföretag. Mer stöd gavs till infrastruktursatsningar ochutbildning, mindre till generella subventioner och direktföretagsstöd. Relativt sett mer stöd tilldeladestjänstesektorn och mindre gick till industrisektorn. Detegentliga stödområdet har begränsats till områden därlångsiktiga strukturella problem finns, men möjlighet harfunnits till flexibilitet vid tillfälliga svårigheter.Beslutsprocess och resurser har decentraliserats till lokalnivå. Lokala initiativ har uppmuntrats.Denna inriktning av regionalpolitiken bör ligga fast.Den har varit mycket framgångsrik. Vi motsätter ossbestämt en ändrad inriktning av regionalpolitiken frånlokaliseringsbidrag mot nedsatta sociala avgifter. En sådanomläggning skapar inga nya jobb, vilket också framgår avstudier på området.Vi säger också nej till att som regeringen föreslår realtminska de regionalpolitiska anslagen. Vi föreslår attytterligare totalt 200 milj.kr. satsas på regionalt stöd.4.7 Näringspolitik m.m.Näringspolitiken kan inte avgränsas till insatser som ärdirekt riktade till företag. Arbetet med att stärka ochutveckla svenskt näringsliv måste ses i ett bredareperspektiv, där insatser inom olika områden och på olikanivåer samverkar för att skapa gynnsammatillväxtbetingelser. Viktiga områden för samverkan ärinternationalisering, avreglering, arbetsliv, tekniskforskning och utveckling, utbildning, energi, statligtägande, kapitalförsörjning och infrastruktur. På dessaområden kan insatser från samhället bidra till en positivutveckling.Den socialdemokratiska näringspolitiken har tidigareredovisats bl.a. i de näringspolitiska propositionerna frånmars 1990 och . I den näringspolitiskapropositionen 1990 vidgades synen på näringspolitiken.Arbetet inom näringspolitiken inriktades på att utveckla enlångsiktig och sammanhållen strategi för att främjanäringslivets utveckling och den ekonomiska tillväxten. Pånågra områden redovisades konkreta förslag, t.ex. när detgäller småföretagens situation, teknisk utveckling ochförnyelse samt statliga företag.I propositionen 1991 inriktades näringspolitiken på attinom ett stort antal områden främja denstrukturomvandling som krävs för att möta ändradeefterfrågemönster, ökad internationell integration och ökadutländsk konkurrens.I den lågkonjunktur som råder är det viktigt att tatillvara utvecklingskraften hos våra småföretag och attstimulera tillkomsten av nya småföretag. Detta sker bästgenom en fortsättning av den småföretagspolitik somsocialdemokratin stått för och som visat sigvara framgångsrik.Den borgerliga regeringen föreslår inte några väsentliganyheter i budgetpropositionen. Man talar i allmännaordalag om marknadsekonomin och om ett näringsliv somär grundat på fri företagsamhet, sund konkurrens ochenskilda ägandeformer.Närings- och teknikutvecklingsverket () har irapporten ''Att skapa livskraft'' presenterat flera förslag tillhur småföretagspolitiken bör utvecklas. Det hade varitönskvärt om regeringen hade förmått samla sig till enbedömning av dessa förslag.Regeringen säger sig vilja stimulera nyföretagandet ochförväntar sig att skall fortsätta att arbeta meddessa frågor tillsammans med de regionalautvecklingsfonderna. skär man ner kraftigt och förvarnar om att utvecklingsfondernaskall fråntas viktiga arbetsuppgifter. Vi föreslår attytterligare medel tillförs för att ge möjligheter tillfortsatta kraftfulla insatser inom närings- ochsmåföretagspolitiken.Vi socialdemokrater har alltid sett det som en viktigpolitisk uppgift att ge näringslivet goda förutsättningar attutvecklas. Därigenom kan åstadkommas full sysselsättningoch ekonomisk tillväxt som grund för en rättvisvälfärdspolitik. Näringslivet -- och särskilt småföretagen --stimuleras bäst genom att utvecklingshinder undanröjs. Destörsta hindren är brist på efterfrågan, kompetens ochriskkapital.Bristande konkurrens och dåligt fungerande marknadermedför onödigt höga priser för konsumenterna.Konkurrens är en av förutsättningarna för tillväxt isamhället. På den här punkten delar vi regeringens åsiktersom de redovisas i budgetpropositionen.Statliga företagRegeringen påbörjar nu utförsäljningen av statligaföretag. avvecklar man förvaltningsbolaget förbereder en omfattande utförsäljning av statligafastigheter. Det statliga företagsägandet har tillkommit delsför att skydda viktiga naturtillgångar såsom skogen ochmalmen, dels av sysselsättningspolitiska ochregionalpolitiska skäl. Vi motsätter oss inte en fortlöpandeförändring av det statliga ägandet såsom t.ex. utförsäljningav företag helt eller delvis till privata intressen då så ansesmotiverat. Vi motsätter oss däremot att utförsäljningar avstatliga företag sker av enbart ideologiska skäl.En avyttring av våra naturtillgångar till privata intressenleder dessutom till en utarmning av lands- och glesbygden.Risken är stor att privata intressen köper de statligaföretagen för att komma över råvarutillgångar ochmarknadskanaler, men saknar intresse för att upprätthållaen långsiktig produktion inom regionerna. Gruvnäringen ärett exempel på en långsiktig verksamhet, där ett statligtengagemang behövs vad gäller prospekteringen. Vimotsätter oss därför en avveckling av den statligaprospekteringsverksamheten och föreslår att ytterligare 20milj.kr. avsätts för detta ändamål /93.StadshypotekDen socialdemokratiska regeringen föreslog våren 1991förändringar av organisation i syfte att delsanpassa organisationen till den avreglering ochinternationalisering som skett påkreditmarknaden, dels utveckla så att kassankan bestå som en självständig och konkurrenskraftig aktörpå kreditmarknaden. Vid fusioneringen avstadshypotekskassan och stadshypoteksföreningarna skullekassan föra över ett belopp på ca tillstaten. Vi står fast vid detta förslag.EnergipolitikenEnergipolitikens mål är att tryggatillgången på el och annan energi på med omvärldenkonkurrenskraftiga villkor. Härigenom främjas en godekonomisk och social utveckling i . Energipolitikenskall utgå ifrån vad natur och miljö kan bära.Sveriges ekonomi är till avsevärd del beroende av tung,råvaruförädlande industri, som för sin produktion kräverstora mängder energi till internationellt konkurrenskraftigapriser. Detta gäller skogsindustrin, gruvnäringen, stål- ochmetallindustrierna och byggmaterialindustrin.På initiativ av oss socialdemokrater träffades våren 1991den s.k. trepartiöverenskommelsen om energipolitiken,varefter med bred majoritet fattade ettenergipolitiskt beslut, som för överskådlig tid framöverlöser frågan om elförsörjningen.För att tillgodose stränga miljökrav byggdeden socialdemokratiska regeringen upp ett system medregleringar och ekonomiska styrmedel i form avmiljöskatter och energiskatter.Finanskrisen och riskkapitaletDe problem med svag efterfrågan och bristandelönsamhet som näringslivet nu möter förvärras ytterligareav finanskrisen. Framför allt mindre och medelstora företaghar fått svårigheter att klara sin finansiering.Problemen på kreditmarknaden medför attlågkonjunkturen fördjupas och att ekonomins långsiktigatillväxtmöjligheter försämras. Att förhindra att finanskrisenbidrar till en ytterligare fördjupning av lågkonjunkturen ärdärför en central uppgift för den ekonomiska politiken.Tillgången på riskkapital är av central betydelse förnäringslivet när vinster och kreditmöjligheter nu försämras.De stora och internationellt kända företagen har godamöjligheter att få sin finansiering tryggad även i tider avkreditknapphet, men andra företag är mer sårbara. Demindre och medelstora företagen drabbas hårt.Allt det riskkapital som finns tillgängligt de närmasteåren bör användas för att tillgodose näringslivets behov.Allt det kapital som kan mobiliseras kommer att behövasom inte bara storföretagens behov skall kunna tillgodoses.Det är därför djupt oroande att regeringen har för avsikt attav ideologiska skäl lägga beslag på en helt dominerande delav det kapital som står till buds genom massivautförsäljningar av aktier och fastigheter. Detta kommer atttränga ut näringslivet och fördjupa lågkonjunkturen.Vi förordar i stället följande strategi för att motverkafinanskrisens effekter och underlätta näringslivetsfinansiering:Den viktigaste åtgärden är att denekonomiska politiken återskapar framtidstron. Därförmåste alla åtgärder som bromsar tillväxten och skaparosäkerhet avvisas. Räntenivån måste ned.AP-fondensorganisation och placeringsregler bör reformeras för att ökaavkastningen på pensionspengarna och stärkariskkapitalet.Det tillgängliga riskkapitalet bör stå tillnäringslivets förfogande, främst för de mindre ochmedelstora företagen. Staten bör inte ta riskkapitalet ianspråk genom utförsäljning av statliga företag ochfastigheter.Politiken måste baseras på insikten att ettökat privat sparande inte kan ge så snabba effekter påaktiemarknaden att de stora behoven kantäckas den vägen. Därför krävs att det kollektiva sparandetförblir starkt.Statliga betalningar och postgirotRegeringen redovisar i finansplanen sitt arbete med attutveckla det statliga betalningssystemet.Betalningssystemet bör enligt regeringen uppfylla kravet påatt vara kostnadseffektivt. Det bör vidare vara anpassat tillstatens redovisningssystem och statens samladeinformationsbehov. Slutligen anser regeringen attbetalningssystemet skall vara så utformat att det skapasvalfrihet för allmänheten och myndigheterna att välja denbetalningsförmedlare som bäst passarbetalningsavsändarens och betalningsmottagarens behov.Utifrån dessa grundläggande krav bör postgirotskvarvarande ensamrätt till de statliga betalningarnaavvecklas. Regeringen anser att det bör ankomma påregeringen att besluta i vilken takt avvecklingen bör ske.Vi socialdemokrater kan i huvudsak ansluta oss till degenerella krav som regeringen redovisar. Om dekvarvarande monopolrättigheterna avvecklas är detväsentligt att postgirot ges reella möjligheter att konkurrerapå likvärdiga villkor som andra betalningsförmedlare. Ifinansplanen redovisas inte något förslag till hur sådanavillkor skall utformas. Regeringen bör därför återkommatill med förslag.4.8 Låg inflationLåga pris- och löneökningar är en förutsättning för attsocialdemokratins mål för den ekonomiska politiken skallkunna uppnås. Hög inflation omöjliggör full sysselsättningoch höjda reallöner som orättvisorna ökar. Därförmåste inflationsbekämpning få en överordnad ställning iförhållande till övriga mål för den ekonomiska politiken.I början av 1991 skedde en dramatisk nedväxling avprisstegringstakten i den svenska ekonomin. Inflationen harsedan dess varit bland de lägsta i . steg prisnivån bara med 1,7 %.Diagram 3. Konsumentprisindex 1991Månadsvis procentuell förändringKälla: Statistiska CentralbyrånFörutsättningarna är nu goda för att deninflationsnedväxling som åstadkommits skall kunna blibestående. Flera faktorer talar för detta.Produktivitetsutvecklingen torde under de närmasteåren bli betydligt gynnsammare än . Detskulle innebära en lugnare utveckling avproduktionskostnaderna. Flera viktiga strukturreformersom har genomförts kommer att bidraverksamt till denna snabbare produktivitetsutveckling. Deviktigaste är skattereformen, och den nyalivsmedels- och konkurrenspolitiken.Lönekostnaderna per producerad enhet dämpas numycket kraftigt och väntas dämpas ytterligare de närmasteåren:nTabell 7. Lönekostnad per producerad enhet1990199119921993Industrin9,75,70,6-- 0,5Näringslivet9,55,02,2-- 1,3Källa: FinansplanenSom tidigare nämnts beror detta dels påRehnbergavtalet, dels på den konjunkturmässigadämpningen av löneglidningen och den i förhållande tillkonjunkturläget relativt gynnsammaproduktivitetsutvecklingen.Det föreligger nu inte någon risk för upprepning av detsena 1980-talets överhettning i den svenska ekonomin.Kapacitetsutnyttjandet är lågt och det försvagas ytterligare.Den konjunkturuppgång som kan förutses kommer troligenatt bli relativt svag. Det är därför osannolikt attarbetskrafts- och kapacitetsbrist på nytt skall leda till ökadlöneglidning och inflation. Detta gäller också med den mertillväxtfrämjande politik som vi föreslår.Ytterligare en väsentlig faktor som förbättrarförutsättningarna för en låg inflation är attinflationsförväntningarna nu är de lägsta på mycket länge.Diagram 4. Hushållens prisförväntningar de kommande12 mån.Procentuell förändringKälla: Konjunkturinstitutet.Det är av central betydelse att dessa förväntningar intesviks. Förtroende måste nu skapas hos hushållen för attlevnadskostnaderna utvecklas så lugnt att det inte krävsstora nominella inkomstökningar för att klaralevnadsstandarden. Långsiktigt förtroende i detta avseendeskulle underlätta för parterna på arbetsmarknaden att nåfram till avtal på låg nominell nivå, med längre löptid ochutan indexklausuler. Tiden fram till nästa avtalsrörelse påvåren 1993 är därför av stor betydelse förinflationsbekämpningen i . måstepräglas av prisstabilitet. Det är särskilt viktigt attprishöjningar på för medborgarna särskilt viktiga ochsynliga områden såsom livsmedel kan undvikas.Hyror och byggkostnader måste hållas tillbaka. Beslutenatt inte införa räntelånesystemet, att minskainvesteringsbidragen till bostadsbyggandet, att försämraräntebidragen och att försämra lånevillkoren för ROT-verksamheten verkar uppdrivande på byggkostnader ochhyror och därmed på inflationen. Vi motsätter oss dessaåtgärder.Återhållsamhet måste iakttas med höjningar av skatterpå konsumtionen. Där sådana höjningar ändå sker bör ensträvan vara att de influtna medlen används till att sänkaandra varu- och tjänsteanknutna skatter så attkonsumentprisnivån inte höjs. Besluten om slopadesärskilda varuskatter på vissa varor 1993 bör fullföljas.Offentliga taxor måste hållas tillbaka. Ett exempel pådetta är att hushållens telefonkostnader börstiga långsammare än övriga konsumentpriser.Telefonområdet präglas av snabb teknisk utveckling,kraftigt stegrad produktivitet och därmed mycket lugnkostnadsutveckling. Detta bör komma konsumenterna tilldel genom en långsam utveckling av teletaxorna. Riksdagenhar beslutat att pristaket för teletaxorna skall omformulerasoch att ett nytt system skall beslutas . Idetta sammanhang är det angeläget att påpeka, attoffentliga monopolföretag såsom lämpar sig illaför privatisering, eftersom detta riskerar att leda till förhöga priser.Matpriserna utvecklas nu mycket gynnsamt. Den nyalivsmedelspolitiken med sänkt gränsskydd, inhemskavreglering och skärpt konkurrenspolitik har inneburit etttrendbrott i matprisutvecklingen. Därtill sänktesmervärdesskatten på livsmedel som följd avett socialdemokratiskt initiativ. De svenskaproducentpriserna ligger emellertid fortfarande betydligtöver de som gäller inom EG. Detta kan inte bestå om desvenska producenterna skall vara konkurrenskraftiga vid ettEG-inträde. bör begära att regeringen läggerfram de förslag som krävs för att den nödvändigaanpassningen mot EG:s priser skall komma till stånd i godtid . Likaså bör konkurrenslagstiftningen skärpas ialla led av livsmedelshandeln.4.9 Välfärd och fördelningVi socialdemokrater har höga ambitioner när det gällervälfärd och trygghet. Välfärdssamhällets service skall varatillgänglig för alla. Det skall vara en medborgerlig rättighetför alla att få del av en god barnomsorg, en bra utbildningoch en sjukvård som håller hög kvalitet. De som är i störstbehov av samhällets stöd skall ha mer än de som inte harsamma behov och därmed har möjligheter att klara sigsjälva.På detta sätta utjämnas skillnaderna mellan barnfamiljeroch andra familjer, mellan unga och gamla och mellan sjukaoch friska. Genom att välfärden omfattar alla får även demed relativt goda inkomster ett egenintresse av att stödjagrunderna för den generella välfärdspolitiken.Den kanske största utmaningen är attklara en god vård och omsorg för de äldre. harantalet personer ökat från 107 000 till 369 1990. Fram förväntas en ökningmed ytterligare 80 000 personer. Den förändrade ålderssammansättningenhar stor inverkan på behoven av vård och service. Dessabehov ökar kraftigt med stigande ålder.Ädel-reformen om ett samlat kommunalt ansvar förvård och omsorg är en god grund för det fortsatta arbetetunder . Trygghet, självbestämmande och valfrihetför den enskilde och en helhetssyn i det praktiska arbetet ärmålen för politiken.ATP-systemet är ett av världens mest stabila, trygga ochrättvisa pensionssystem. Men liksom andra pensionssystemmåste det vidareutvecklas och förstärkas. Reglerna måsteses över så att de motsvarar det samhälle vi kommer att hai framtiden. Det skall finnas ett starkare samband mellanarbetad tid och pension. Sparandet måste främjas ochlöntagarfondernas kapital fortsätta att vara en del avpensionssystemet. Förändringar av pensionssystemet måsteske med bevarad rättvisa och med hänsyn till att de flestakvinnor lägger ned på viktigt omsorgsarbete ihemmet.Vi har en bra barnomsorg i . Undersocialdemokratisk ledning har den utvecklats och behovenbörjar bli täckta. Vi skall fortsätta att arbeta för en brabarnomsorg åt alla barn. Vi står på barnens sida. Barnenmåste ges bästa möjliga förutsättning att växa upp.