mot · GF02Sf614 · 1992-01-27 00:00:00 — Kampen mot främlingsfientlighet och rasism måste förasoförtrutet, kontinuerligt och konsekvent. Det är visserligenvärdefullt med enstaka kampanjer och manifestationer somdirekt svar på illdåd, slagord och nazistiska tendenser i t.ex.skolorna. Det löser emellertid inte de underliggandeorsakerna till att sådana företeelser överhuvud tagetförekommer.Det finns inte någon patentmedicin mot rasism. Denmåste bekämpas på flera sätt -- i stort och smått.De senaste två årtiondenas stora invandring harinneburit en stor förändring av det svenska samhället medmånga nya etniska, nationella och religiösa grupper. Dettahar självklart ställt krav på öppenhet, tolerans och kunskaphos det svenska folket. I stort har denna förändring gåttkonfliktfritt även om det finns enstaka och ofta upprörandeexempel på motsatsen. Jämfört med många andraeuropeiska länder har vi också, genom aktivainvandrarpolitiska åtgärder, kunnat undvika en starksegregation mellan landets gamla och nya invånare. Sådansegregation föder också konfrontation -- ibland våldsam.I har det heller inte funnits jordmån för någotpolitiskt parti att nå rikspolitisk framgång med ett rentrasistiskt eller främlingsfientligt budskap. Den absolutviktigaste förutsättningen också för framtiden är en starkpolitisk sammanhållning kring de demokratiska värdena.Detta utesluter inte en öppen debatt om invandringenoch dess villkor. Tvärtom måste människor få svar på sinafrågor, få ifrågasätta, få ta ställning till eventuella alternativockså på detta politikområde. Färdiga uppfattningar från enmoralisk elit föder bara misstänksamhet och misstro. Dettahar bland andra den norske samhällsforskaren på.I ett sådant debattklimat blir man heller inte särskiltmotiverad att skaffa sig kunskap om invandringen ellerinvandrarpolitiken. Utan kunskap blir man ett lätt byte förde som odlar myter och sprider medvetna lögner.Det finns också all anledning att sprida kunskap om densnabba internationaliseringen och vad den har kommit attinnebära för människors rörlighet mellan länder och överkontinenter. Det torde kommma många tillfällen i sambandmed EG-debatten att belysa den frågan.Berörda myndigheter -- framför allt --måste fortsatt och offensivt framställa och spridainformationsmaterial.Myndigheterna når dock långt ifrån alltid ut till demånga människorna. Folkbildningen vilar på aktivafolkrörelser och deras bildningsförbund. Dessaorganisationer går i spetsen för en imponerandekampanj för ökad förståelse och medmänsklighet. Det skergenom att sprida ökad kunskap och genom att skapamötesplatser. I annat sammanhang har vi motsatt oss dekraftiga neddragningarna av anslagen till folkbildningen.Det är gott och väl att särskilda medel avsatts till kamp motrasismen med det är bara den livskraftiga folkrörelsen somkan utnyttja sådana riktade resurser.Det är också i mångt och mycket bildningsförbundensom bär ut och sprider alla de aktiviteter som tillsammansutgör det mångkulturella . Folkbildningens bredakulturverksamhet behövs för att stärka den egna nationellaidentiteten och kunna öka förståelsen förinvandrarnas och andra nationers kulturmönster.Invandrarnas egna organisationer är en god resurs ochviktig målgrupp i denna folkbildning. De kan mycket omsina egna grupper och kan fungera som brobyggare.Invandrarna behöver också lära sig mera om , omsvenskar, om varandra.Skolans roll när det gäller att fostra till tolerans ochsolidaritet är odiskutabel. Så gott som alla barn har i dagskol- eller klasskamrater med invandrarbakgrund. Dettaborde betyda att kommande generationers vuxna är meravana att umgås och samarbeta med människor av olikaursprung. Tyvärr har ju också barn och ungdomar visat sigsärskilt mottagliga för mytbildning och fördomar. Den extrasatsning på skolan och lärarnas bildning som föreslås i densocialdemokratiska partimotionen om ärdärför mycket angelägen.Massmedierna har en viktig roll för att bevaka det somsker i samhället på detta område. Massmediabevakningenav rasistiska handlingar och organisationer kräver dockvarsamhet. Risken att ge rasisterna för stor uppmärksamhetmåste vägas mot faran att förringa deras betydelse. För attklara en sådan balansgång krävs kunskaper både omrasismen och om invandringens alla positiva sidor.Journalister bör erbjudas fördjupning och fortbildning pådetta område.En ytterligare möjlighet som vi vill peka på är en skärptlagstiftning, både när det gäller rasistiska dåd och när detgäller diskriminering av invandrare. Det utredningsarbetesom pågått och pågår bör så snabbt som möjligt resultera ibeslut hos regering och riksdag.Det som anförts kan sammanfattas i följandepunkter:politisk sammanhållning kring de demokratiskavärdenaaktiv invandrarpolitiköppen debatt ominvandringens betydelse och dess villkorökadekunskaper om internationaliseringenfakta ochinformationsmaterialstöd till folkrörelser, folkbildningoch kulturstöd till skolan och lärarutbildningenfortbildning av journalisterskärpt lagstiftningRiksdagen bör uttala stöd för en sådan bred ansats ikampen mot främlingsfientligheten och rasismen. Detta börges regeringen tillkänna. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder mot rasism ochfrämlingsfientlighet.