mot · GF02Sk340 · 1992-01-27 00:00:00 — Skattelättnad för privat underhåll och drift av vissa mangårdsbyggnader SammanfattningVälfärdslandet har råd med vård och bevarandeav kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Vård ochunderhåll av byggnader har alltid varit den enskilda ägarensansvar. Den nya skattelagstiftningen som trädde i kraft den1 försvårar dock för många fastighetsägare attuppfylla detta ansvar. Detta gäller särskilt förmangårdsbyggnader på jordbruksfastigheter. Dessa slottoch herrgårdar utgör en god del av landsbygdenskulturhistoriskt värdefulla byggnader och en ovärderlig delav vårt kulturarv. Skattelagstiftningen måste därför snaraständras så att avdrag för underhåll av dessa byggnaderåterinförs och stimuleras.BakgrundSverige har ett unikt kulturarv i vårt byggnadsbestånd,en stor del utgörs av slott och herrgårdar i privat ägo somär mangårdsbyggnader på jordbruksfastigheter. Stora somsmå egendomar har drabbats avekonomiska problem. Stora förändringar i samhället gör attdet är svårt att bibehålla sådan lönsamhet i jord- ochskogsbruk att kostnader för underhåll av värdefullt,gammalt och ofta mycket dyrbart byggnadsbestånd kantäckas.Skatteomläggningen som trädde i kraft den 1 januari1991 upphävde dessutom avdragsrätten för underhåll avjordbrukets fastigheter. Det negativa resultatet av dessafaktorer är ett stort hot mot det svenska kulturarvet. Detkan också bli en mycket dyr affär för staten att ta överansvar och underhåll för de fastigheter ägarna ej orkar med.Privat ägande och underhåll av värdefullamangårdsbyggnader måste värnas och uppmuntrasDe flesta huvudbyggnader på egendomar bebos ännu avsina ägare. Det bör dock noteras att det i enskilda fall kanhandla om i underhåll förfastighetsbeståndet på en enda egendom. Större slott ellerherrgårdar nyttjas dessutom sällan mer än till en begränsaddel som boutrymme, men behöver trots detta vård, tillsynoch underhåll. Det skall också noteras att ansvaret för enstörre egendom knappast kan ses som en avundsvärduppgift i dag.Kulturminneslagen 1988, 1 kap. 1 § säger: ''Det är ennationell angelägenhet att skydda och vårda vårkulturmiljö. Ansvaret för detta delas av alla.'' Staten bördärför inte, i rimlighetens namn, försvåra möjligheten förprivata ägare att ta detta ansvar genom onödigt tungaskattebördor.Det är angeläget att öka medvetande hos både ägare ochsamhälle om godsens betydelse för andra än enbart derasinnehavare. Här har regeringen ett ansvar bl.a. genom attså långt som möjligt skapa rimliga ekonomiskaförutsättningar för ägarna att vårda sina kulturskatter ochta sitt ansvar.Näringsfrihet och avdragsrättSkattelagstiftningen skall omgående ändras så attavdragsrätt för underhåll och drift av kulturhistorisktvärdefulla mangårdsbyggnader återinförs.Mangårdsbyggnad på jordbruksfastighet övergick frånden från att vara näringsfastighet till att bliprivatbostadsfastighet. Detta begränsade möjligheterna attgöra avdrag för underhåll. Det innebär därför att dessamangårdsbyggnader bör återföras till att blinäringsfastigheter och avdragsrätten i rörelse tillämpas somtidigare. Tekniskt sett görs detta enklast genom ändringeller tillägg i 5 § i kommunalskattelagen. Det innebär ocksåatt man i beskattningshänseende får tillämpaförmånsbeskattning för bostad, detta utgör dock ingetstörre problem om man ser till tidigare tillämpning av dennaregel.Möjligheten att göra detta avdrag för drift och underhållskulle endast gälla byggnader av särskilt kulturhistorisktvärde. Avdragsrätt bör beviljas för byggnader som ärsärskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk,miljömässig eller konstnärlig synpunkt eller som ingår i ettområde av denna karaktär. Om byggnaden utpekats somsärskilt värdefull inom ramen för den kommunalaplaneringen eller är förklarad som byggnadsminne skalläven det medföra avdragsrätt. Saknas ett sådantbeslutsunderlag bör ett intyg från om attbyggnaden har sådant värde kunna ersätta det.Det är svårt att uppskatta den exakta kostnaden förstaten då någon särskild statistik för dessa fastigheter ejfinns att tillgå. Det bör dock nämnas att intäkten förnaturaförmån ger ett avsevärt tillskott. Mot bakgrund avunderskottet i statens finanser kan detta anses som enorimlig reform, men kostnaden bör ses som en satsning påkulturminnesvård och ställas mot vad det skulle kunnakomma att kosta om staten skulle ta över underhållet fördessa fastigheter . Hänsyn bör också tas till detstora kulturvärde som finns i dessa mangårdsbyggnader.Underhåll och renovering skapar dessutom arbetstillfällen iden svårt drabbade byggbranschen.Att återinföra avdragsrätten för underhåll avmangårdsbyggnader är en investering i vårt kulturarv ochdefinitivt lönsamt för statsfinanserna . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännaatt systemet med begränsade möjligheter att göra avdrag förunderhåll av mangårdsbyggnader på jordbruksfastigheterutgör ett hot mot värdefull kulturbebyggelse,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om återinförande av avdragsrätt förunderhåll och drift av mangårdsbyggnader avkulturhistoriskt värde,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ändring i 5 §kommunalskattelagen.