mot · GF02K227 · 1992-01-27 00:00:00 — Medborgerliga fri- och rättigheterRegeringen har tagit initiativ till reformarbetebland annat för att förstärka äganderättens ställning och slåfast närings- och yrkesfriheten som grundläggandemedborgerliga rättigheter i vår grundlag.Inriktningen på detta reformarbete överensstämmermed målsättningar, som vi har ställt upp för vårt politiskaarbete. Vi anser det också realistiskt, att regeringen, såsomdirektiven anger, söker åstadkomma konkreta resultat iförsta hand på avgränsade områden, där utsikt finns attframlägga förslag till redan undermandatperioden.Vi anser dock att även avtalsfriheten är en så viktiggrundprincip i ett fritt samhälle, att den bör ingå iutredningsuppdraget. Vi utgår därför ifrån, att också dettaämnesområde kan behandlas inom kommittén. Ett skyddmot långtgående ingrepp behövs nämligen för enskildrättssäkerhet även på avtalsområdet, som t ex den tidigarejordförvärvslagens skadliga användning illustrerat i bl afallet Lorenius, som tidigare uppmärksammat.ValsystemetI regeringens reformplaner ingår också förändringar ivalsystemet för att ge ökat utrymme till personval inomineringsproceduren vid allmänna val.Reformer i den riktningen överensstämmer också medvåra politiska målsättningar. Vi ser det dock endast som enetapp på vägen mot ett ökat medborgarinflytande ipolitiken. Partiväsendets makt över de ombud folket tillåtsutse i allmänna val är enligt vår uppfattning alldeles fördominerande.Det är inget självklart demokratiskt ideal att låtapartiorgan likt statsunderstödda ordenssällskap bestämmavilka kandidater, som medborgarna får utse som ombud attstyra landet. Det vore rimligare, att ombuden själva väljerparti, inte att partier väljer ombud åt folket.Vi instämmer därför inte i regeringsdirektivens synsätt,att ''enskilda kandidaters person'' skulle kunna få''överdriven betydelse på bekostnad av sakfrågor i valet''.Säkerligen är valmanskåren angelägen veta, vad derasombud står för. Det finns ingen anledning att som idirektiven omyndigförklara valmanskåren till förmån förpartikretsars visdom.Vi tror inte heller, att den stora mängden väljare ''helstöverlåter valet av personer till partiinstanserna'', som detheter i direktiven. Verkligheten bakom partival är ju tyvärr,att väljaren inte har något eget val alls i egentlig mening.Det är då svårt uttala sig om vad folk ''i allmänhet helst vill''.Det är sant, att det kan finnas nackdelar med attekonomiska resurser får utslagsgivande betydelse inomineringsfrågor. Men det finns väl så stora principiellainvändningar mot att partibyråkratier blir statsunderstöddakorporationer, där ombuden inte är beroende av någotekonomiskt stöd alls från folket. Vi vill med andra ord intesom direktiven förkasta tanken på att ideella och frivilligaekonomiska engagemang från valmanskåren ska återfå sinbetydelse i politiken. Den, som inte ens förmår samlaintresse eller resurser för sin kandidatur från väljarnasjälva, är knappast heller någon folkets man/kvinna iegentlig mening.Möjligen behövs kontroller och restriktioner motmissbruk av ekonomisk makt i nomineringsproceduren,men frivilliga bidrag på idealitetens grund bör ändå varahuvudlinjen. Skall statsunderstödd politik förekomma, börstödet i vart fall gå till kandidaterna direkt och inte tillpartiet.Fortsatt reformarbete -- en författning för 2000-taletI det senaste valet betraktades folkets fria val som enriksolycka. Med många partier kunde kaos uppstå i detpolitiska systemet.Men det är ju folkets sak att avgöra, vilka ombud ellerpartier, som ska väljas in i , inte partiernastaktiska bedömningar om lämpligt regeringsunderlag.Att folkets fria val av ombud skulle vara en olycka fördet politiska systemet måste av lätt insedda skäl vara enfelsyn från demokratisk synpunkt.Det är en olägenhet att få svaga regeringar. Men det ären olägenhet, som väl går att avhjälpa med mer utveckladedemokratiska metoder.Det kan ske genom en renodling av de folkliga valen så,att regeringsbildning och administration får en folkligförankring genom särskilda val. Riksdagenssammansättning och folkets val till folkförsamlingen kan dååterigen bestämmas genom nominering av ombud i så friaformer som möjligt. Kontrollmakten och desssammansättning behöver med en sådan lösning inteförsvaga regeringsmakten.Lösningen ligger med andra ord i att genomföra enboskillnad mellan exekutiv makt och lagstiftnings- ochkontrollmakt i det demokratiska systemet.Den motsatta vägen, att renodla partiintressenas maktmed ökade spärrar eller utslagsgivande partiröstning i t exenmansvalkretsar för att få en stark regeringsmakt är ingetframsteg från demokratisk synpunkt. Regeringenförvandlas nämligen då i praktiken till ett slags partikansli,som styr folkets av samma parti valda ombud.Vi anser, att frågan om ansvaret för regeringsmakten ären viktig framtidsfråga för vår demokrati. Vår nuvarandeordning har inneboende svagheter. I takt med ett ökatinternationellt beroende -- kanske en federalisering avEuropa -- behöver en kraftfull regeringsmakt. Ifederala system fordras ett effektivt ledarskap för att vinnarespekt och inflytande hos andra medlemsstater.En regeringsbildare, som har stöd i folkliga direktval,kan också söka medarbetare i bredare kretsar utanförpartiinstanserna och därmed vinna i skicklighet ochkompetens.Att regeringen i en parlamentarisk koalition tvingasförhandla sig fram till lösningar, som mest påminner omkommunala partiförhandlingar om förtroendeposter, ärsom jämförelse knappast någon trovärdig lösning förframtiden, om personval och partisplittring ökarosäkerheten om ett dugligt regeringsunderlag.Det reformförslag, som lades fram avenskilda personer med i spetsen, anser vi haåtskilligt att erbjuda för ett fortsatt utvecklingsarbete attförbättra de demokratiska institutionerna i vårt land. Härskisseras nämligen bl a en maktdelning i demokratiskaformer mellan regeringsmakt och folklig kontrollmakt iriksdagen -- jämför förslaget ''En ny grundlag'', MOU1988:1.Vi anser, att ett fortsatt reformarbete kring våraförfattningsfrågor bör inledas redan nu med en bredare ochlångsiktig inriktning i syfte att nå fram till en samladförfattningsreform med sikte förhållanden iett måhända federalt Europa.I ett sådant arbete bör också ingå ansträngningar attmodernisera och rekonstruera riksdagsarbetet från dagensomfattande masshantering av rutinärenden till ett system,där arbetet kan koncentreras på verkliga förändringar ochväsentligheter.Kanske kan t ex regeringsmakten anförtros bl a att ocksåsvara för budgetbeslut, när lagt fast enverksamhet, som inte förändras. Verksamhet kan äventänkas fortgå på verksnivå med stöd av specialdestinationer,som statsmakterna bestämt, t ex att det offentligavägväsendet får förfoga och disponera över väganslag, somavgiftsfinansieras osv.Till ett mer utvecklat demokratiskt statsskick för 2000-talet hör också enligt vår uppfattning att kontroversiellafrågor kan hänskjutas till avgörande med folkomröstningardirekt av folket. Också på den punkten finns förebilderredovisade i ''En ny grundlag''.En samlad författningsreform för 2000-talet kan ta tillvara de utredningsresultat, som regeringen tagit initiativtill. Utredningen bör även kunna granska ofullkomligheteri grundlagsbeslut, som låtit passera, t exreklamförbud och andra inskränkningar i yttrandefriheten iden antagna yttrandefrihetsgrundlagen.Det är slutligen ett rimligt krav, att författningen i sinhelhet lyfts fram till antagande i folkomröstning för att få enbred folklig förankring för framtiden. Det är inte bara EG-frågorna, som förtjänar svenska folkets samtycke i en sådanomröstning, anser vi. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om nödvändigheten av att inleda ettmer omfattande och långsiktigt reformarbete med sikte påatt låta svenska folket i folkomröstning ta ställning till ensamlad ny grundlag för 2000-talet.