mot · GG02Bo6 · 1992-11-04 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:32 Samerna och samisk kultur m.m. SammanfattningI motionen yrkas att avslår regeringens prop.1992/93:32 vad avser ändring i rennäringslagen (1971:437)samt förslag till ändring i 55 § i väglagen och 42 § i torvlagen.Vidare föreslås i motionen att regeringen får i uppdrag attytterligare utreda frågor hörande till rennäringen samtdärefter till återkomma med nytt förslag.Det område inom vilket rennäringen utövas i sträcker sig från i i söder till inorr. Näringens utövare, samerna, är ett minoritetsfolk ivårt land. Detta har bl.a. medfört en särskild lagstiftningkring och för denna näring och dess utövare. Alla av dessautövar nu inte renskötsel, det är en minoritet inomminoriteten som har denna rätt.Ofta uppstår konflikter och motsättningar mellanmajoritets- och minoritetsgrupper i ett land, världen överfinns otaliga exempel på sådana som i vissa fall resulterat ilångvariga och blodiga förtryck. Att vårt land förskonatsfrån sådant betyder ju inte att det saknas delade meningaroch uppfattningar om vilka rättigheter och skyldigheter somföljer av rätten att bedriva renskötsel. Ett annat käntfenomen vid hanterandet av motsättningar av här nämntslag är att de bedöms som känsliga och att man därför''smyger som katten kring het gröt'' i stället för att grundligtundersöka saken. Etiketter som rasist och hetsare motfolkgrupp plockas ibland fram när någon ifrågasätterrådande förhållanden.Nu handlar det heller inte enbart om motsättningar ochkonflikter mellan minoritets- och majoritetsbefolkningen,nej dessa finns också inom minoriteten. Enligt vad jagerfarit har flagranta övergrepp skett inom näringen, närrenägare med stöd av både urminnes hävd och fastighetsrätthar mist sin renskötselrätt och detta tydligen medmyndigheters goda minne.Här måste också erinras om att rennäringen och desskultur inte har levt isolerat från påverkan av densamhällsutveckling som allmänt har skett i landet. Mycketförenklat kan man här säga att renskötseln har förändratsfrån skidor och ledarren till helikopter, snöskoter,motorcyklar och fyrhjulingar samt lastbilstransporter av renvid flyttning. Därtill skall då också läggas ett omfattandeekonomiskt stöd.Vi lever i en föränderlig värld. Likaväl som landetsmedborgare i övrigt får finna sig i förändringar så bordeåtminstone de frågor och förhållanden som är omtvistadefå en grundlig genomgång och belysning ur flera aspekter.Tyvärr är det nu det rakt motsatta som kommer att händaom regeringens förslag till ändringar i rennäringslagen tasav . Därför bör de föreslagna ändringarna avslåsoch frågorna kring rennäringen ytterligare utredas; i detföljande kommer jag att beröra några av dessa frågor.Dags att kasta skygglapparnaÄr det inte dags att nu kasta skygglapparna och ta enförnyad diskussion, sammanställa krav och motkrav ochmed ledning av övrig lagstiftning samt av vad som tidigaregällt forma framtida villkor. Inte minst är det hög tid att denbefolkning som bor inom både vinter- ochåretruntbetesområdena får komma till tals och redovisa sinasynpunkter.Ett känt samiskt krav är att skallunderteckna konvention nr 169. Detta krav hartidigare tillbakavisats och sägs åter i propositionen attdet inte kan vara aktuellt med en omprövning av tidigareställningstagande. Det är främst artikel 14 i konventionensom talar om landrättigheter som inte sägs vara förenligmed svenska rättsförhållanden. Det råder således storsamstämmighet om att den vägen inte är möjlig ellerlämplig att beträda. Då återstår alltså att garantera densamiska minoritetsbefolkningen möjlighet att bedriva sinnäring, vilket ställer en rad krav på samhället. Exempelvismåste detta innebära att om flyttvägar spolieras genomvattenkraftutbyggnad, så skall ersättning ges. Även andraintrång som är av avgörande betydelse för näringen skallgottgöras. Även det motsatta måste gälla, att rennäringenmåste ta hänsyn till andra människor och verksamheter. Detkräver att de tusentals enskilda markägarnas intressen ochmöjlighet till utkomst och fortlevnad också måstegaranteras. Var finns annars det omtalade mångbruket ochrespekt för varandras intressen?Detta måste vara utgångspunkten, åtminstone är detmin, när jag i det följande berör de frågor som enligt minmening ytterligare måste åtgärdas.I propositionen föreslås att rennäringslagens inledandebestämmelser ändras så att det av lagen framgår attrenskötselrätten är en för den samiska befolkningenkollektiv rätt som bygger på urminnes hävd. Här sägs ipropositionen (sid 89): ''Omfattningen och beskaffenhetenav de renskötande samernas ursprungliga rättigheter ärsedan gammalt en omtvistad fråga. ''Detta är ett riktigt konstaterande, men istället för attreda ut begreppen så riskerar man att förvärra det hela medatt föreslå en kollektiv renskötselrätt som därtill skall byggapå urminnes hävd. Detta påstår man sig göra utifrån HD-domen i skattefjällsmålet, trots att det av domskälenframgår att HD icke har tagit ställning till rättsläget i frågaom fjällområden utanför län.Den mest omtvistade frågan gäller renskötselrätten ochövriga rättigheter på enskild mark, och vilket intrång enfastighetsägare inom renskötselområdet skall tåla.Urminnes hävd regleras i jordabalken 15 kap. 1 § (15kap. 4 § i den äldre lydelsen) och kräver ett strikt ansvar attstyrka urminnes hävd. Detta är inte enbart av betydelse förolika markägare, det handlar också om vilka samer som harrenskötselrätten. En samstämmighet finns här med 3 §nuvarande rennäringslag (1971:437) ''där renskötsel avålder har bedrivits vissa tider av året''.I propositionen lämnas inte någon motivering hur ensådan motstridig lagstiftning skall tillämpas, om det ärjordabalken som även fortsättningsvis skall gälla, eller omvi får olika slag av urminnes hävd.Vidare frågeställningar: Hur ställer sig den nu föreslagnakollektiva renskötselrätten till Kungl. Maj:ts beslut den 11juni 1909 angående registrering av namngivna lappars''renskötselrätt'' på fastställda ''renbetesfjäll'' inomLappmarken och där renbetesfjällens omfång ochutsträckning blivit av Häradsrättens domstolsutslagfastställda och av lantmäteriet röslagda.Vid fastställande av allmänna avvittringen inomLappmarken i har icke förbehåll tagits,angående ''renskötselrätt'' på enskild mark, med stöd av 8 §andra stycket avvittringsstadga. Ej heller harrenägarna gjort sådan framställning vid deavvittringssammanträden som hölls i anslutning tillavvittringsarbetet.Mycket talar för att avvittringen har haft en lika storbetydelse för samerna-renägarna som för de privatafastighetsägarna. Bl.a. avvittringsprotokoll frånTärnaområdet visar att vissa områden inte uppläts tillrenbete ''emedan detta lilla fjäll i övervägande gradupptages av bofastas insyningar''.Det finns alltså en rad oklarheter som ytterligare börutredas. Frågan är om inte vissa nu rådande förhållandenkränker enskild rätt samt är grundlagsstridiga enligt 2 kap.18 § RF.Det är märkligt att en regering som utreder ett förstärktegendomsskydd nu framlägger förslag som uppfattas avbåde samer och övrig bofast befolkning som mycketkränkande. Till sådana förslag hör också förslaget om attrenskötselrätt utgör särskild rätt till fastighet.Om ett mångbruk skall kunna bedrivas så måste hänsyntas till andra näringar och intressen. föreslås enskärpning när det gäller ökat skydd för renskötselrätten,bl.a. Med tanke på skogsbruketsbetydelse för de norra delarna av landet så bör nog vissförsiktighet visas för införande av skärpta regler. Denfrågan bör nog ytterligare övervägas.Stor samstämmighet råder om att renantalet ärmycket större än vad som ur flera aspekter är lämpligt.Detta har bl.a. medfört att en fast renstam har etablerat signedanför åretruntmarkerna. Trots vissa försök till åtgärderså har detta problem bara blivit större och väcker ett alltbredare missnöje och motsättningar. Skador på åker ochskogsmark utgör ett stort problem. Det är nödvändigtatt detta problem får en snar lösning, nu föreslagen åtgärdär inte tillfyllest, ord som ''kan'' (71 § i rennäringslagen)måste ändras till ''skall'', om någon rätsida skall nås. Detmåste också anges vissa tidsramar när åtgärderna skall varagjorda.Ett annat irritationsmoment som måste åtgärdasär dubbelregistreringen av älglicens på mark ovanförodlingsgränsen. Om inte annat så bör detta ske medtanke på den älgstam som i det närmaste har skjutitssönder.Enligt min mening finns det en rad oklarheter i rådanderättsförhållanden mellan rennäringens utövare och övrigbefolkning inom berörda områden. Trots denutredningsverksamhet som skett så synes inte allasynpunkter och aspekter ha prövats, i varje fall har inte ettgodtagbart resultat uppnåtts då människor både inom ochutom rennäringen anser sig kränkta och åsidosatta. Detta äringen bra lösning på ett svårt problem med svåraställningstaganden. Desto angelägnare är det därför attytterligare utredningar och överväganden görs. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens förslag om ändring irennäringslagen (1971:437),2. att avslår regeringens förslag till ändring i 55§ väglagen,3. att avslår regeringens förslag till ändring i 42§ torvlagen,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ytterligare utredningar.