mot · GF02Jo416 · 1992-01-27 00:00:00 — har fisket med kust- ochhavsfiskeredskap ökat betydligt. En mycket stor del avdetta fiske bedrivs av personer, som ej är beroende av fisketför sin försörjning. De geografiska områden det här är frågaom är mycket känsliga ur flera synpunkter och denförändrade miljön i kust- och insjövatten gör att beståndenav fisk och skaldjur måste skyddas och vårdas på ett heltannat sätt än tidigare.Utvecklingen av lätthanterliga redskap i kombinationmed ett stort fritidsbåtsbestånd och ökad fritid har medförtatt många som är verksamma inom andra yrken på sin fritidkan bedriva ett fiske som i omfattning närmar sig ellertangerar yrkesfisket i omfång och under vissa perioder i tid.I områden där t.ex. miljöförändringar påverkarfiskbestånden negativt medför ett alltför hårt fisketryckstora påfrestningar på dessa. Det bör dessutom påpekas attendast yrkesfiskare i lag åläggs att kontinuerligt föraloggbok där alla fångster skall registreras och klassificeras.Dessa uppgifter ligger sedan till grund för det totalafångstuttaget på respektive vatten (s.k. TACs) så att de inteöverstiger de i internationella förhandlingar fastställdafiskeuttagen av respektive arter. Detta system har undersenare år alltmer blivit ett trubbigt instrument på grund avatt allt större fiskemängder tagits upp med yrkesmässigaredskap av fiskande utan loggboksplikt. Dessa fiskande kaninte, enligt vedertagen praxis, sägas ingå i de kategorier somfiskar för det egna behovet och ej för avsalu; självklart ejheller för de som bedriver sportfiske som hobby medhandredskap och endast för det egna hushållet.Fiskeriverket har uppmärksammat problemet i enrapport , ''Färre och enklare fiskebestämmelser'',vilken överlämnats till regeringen. Rapporten harsammanställts efter en utredning som företagits på uppdragav regeringen. Arbetet med utformandet av de färre ochenklare fiskebestämmelserna fortsätter för närvarandeinom jordbruksdepartementet.Fiskeriverket har, liksom bl.a. yrkes- och sportfisketsorganisationer, bedömt det nuvarande fisketrycket somohållbart hårt på . Man har den uppfattningen attnågon form av begränsning av den tillåtnaredskapsanvändningen kommer att bli nödvändig och attbegränsningarna bör utformas så att det inte längre blirtillåtet att använda fiskredskap i en omfattning somuppenbart överstiger vad som behövs för vanligt fritids- ochhusbehovsfiske.I vissa fall får en sådan fördelning av fisket mellan olikakategorier fiskande företas. Det gäller t.ex. vidtillståndsgivning för utsättande av fasta redskap i allmäntvatten, en fråga som prövas av . Tillstånd attsätta ut fasta redskap för fångst av lax, öring och ål ''fårendast beviljas fiskare för vilkas försörjning fisket är avväsentlig betydelse'' om inte annat följer av lagen om rätttill fiske eller särskilda skäl föranleder annat. Sådana fiskareskall också under samma förutsättningar ''ges företräde tillfiske med fasta redskap efter annan fisk''.För trålfiske krävs antingen yrkesfiskelicens ellertrålfiskebevis. Detta bevis kan i princip erhållas om detvisar sig att av inkomsten i senaste självdeklarationen härrör frånfisket (FIFS 1985:19, 1985:20).Yrkesfiskare kan dessutom medges undantag från vissabestämmelser om viss högsta nätlängd som stadgas för fiskei de . Reglerna skiljer sig något mellan olikasjöar. Det finns en bred enighet om att om inte nämndaregleringar genomförts i exempelvis de hadebeståndsläget varit sådant att det varit till klar nackdel förbåde yrkes-, sport- och fritidsfisket.Likartade problem finns även i grannländerna. IDanmark har detta lösts genom en statlig förordning fråndecember 1990, vilken begränsar antalet redskap perfiskande icke yrkeseller binäringsfiskare till sammanlagt sexstycken. I reglerna definieras vilka redskap som fåranvändas, nämligen kroklina à 100 krokar, garn, ryssjoroch tinor. Detaljerade föreskrifter finns om hur redskapenfår vara konstruerade. Dessutom finns i de danskabestämmelserna regler om obligatoriskt bidrag frånfritidsfiskare (f.n. . per person och år) till utplanteringav fisk.Erfarenheter från under föregående år visaratt det i stort sett råder samstämmighet mellan olikakategorier fiskande och att systemet långsiktigt på ett heltannat sätt än tidigare är fiske- och miljövårdande.Ett system liknande det som bl.a. inom EGsedan 1991 praktiserar, med ett tillåtet men klart begränsatantal redskap alternativt längdbegränsning är ett systemsom dels bl.a. av biologiska skäl långsiktigt stärker sport-och fritidsfisket, dels underlättar och i vissa fall t.o.m.möjliggör för yrkesfiskare med yrkesfiskelicens att utövasitt yrke. Konkurrenssituationen vid EG-medlemskapskulle snedvridas gentemot de länder inom EG, exempelvisDanmark, som har en fiskerilagstiftning som innehållerelement av biologiskt långsiktigt utnyttjande avfiskebestånd. Det bör i detta sammanhang understrykas attsystemet inte, enligt vår mening, står i motsatsställning tillatt långsiktigt stärka sport- och fritidsfisket förallmänheten. På goda grunder kan antas att förhållandetblir det omvända.Det är nödvändigt och viktigt att allmänheten ävenfortsättningsvis bereds tillfälle att i rimlig omfattningbedriva ett sport- och fritidsfiske för nöje och rekreationoch för det egna hushållets behov. Lika viktigt är detemellertid att sådant fiske begränsas till en nivå därfisketrycket på svaga och ekonomiskt värdefulla beståndinte blir så stort att dessa äventyras. En sådan åtgärd är ejatt jämställa med någon inskränkning i allemansrätten.Jordbruksutskottet har vid ett flertal tillfällen behandlatfrågan. Olika relevanta problem har räknats upp som välhar beskrivit verkligheten, men har konstateratsatt man inte vill föreslå någon förändring för närvarande.Situationen har inte på något vis förbättrats sedan senasteutskottsbehandlingen.Det är visserligen angeläget att en ny fiskeriförordninginnehåller klarare och enklare fiskebestämmelser, dockmåste förordningen utformas så att den biologiskt stärkerde resurserna. Detta kan, enligt vår uppfattning,inte göras om inte vissa redskapsbegränsande regler sätts in.Detta tillvägagångssätt har också, som tidigare nämnts,tillämpats av flera länder, senast fr.o.m. den 1januari 1991. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förändringar av fiskereglerna,2. att hos regeringen begär att man i detpågående arbetet med ny fiskeriförordning inför ett systemmed redskapsbegränsningar för biologiskt utsatta fiskeslagi enlighet med vad som anförts i motionen.