mot · GG02Sf6 · 1992-11-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:30 Ändring av begreppet arbetsskada I propositionen tas upp förslag om att det skall blisvårare att bevisa arbetsskador. Alla sjukdomar i rygg,muskler, leder och psyke ska beläggas med högre beviskrav.Psykiska och psykosociala skador kommerfortsättningsvis att få en mycket hård bedömning, ochpatienter med sådana skador har exklusivt märkts ut ilagstiftningen som en pariagrupp. Problem somuppkommer av företagsnedläggelse, arbetstvist, bristandeuppskattning av arbetsinsatser samt vantrivsel med jobboch kamrater ska inte betraktas som arbetsskada.Det är en högre grad av bevisföring som ska tillämpasefter . I lagen ska införas en passus somsäger att ett samband mellan arbetets art och skadan skaanses föreligga bara när övervägande skäl talar för detta.Den nuvarande regeln, som bland annat tar hänsyn tillindivider med större mottaglighet och skörhet, försvinneroch ersätts med vad vi vill kalla ett högre friskhetskrav.Ingen lagändringYtligt sett handlar det om att ändra arbetsmiljöfaktornfrån ''sannolikt'' till en ''hög grad av sannolikhet''. Detkommer inte längre att räcka med att människor har utsattsför en skadlig arbetsmiljö. Det måste också ledas i bevis utsatts för detta i tillräcklig omfattning. Vänsterpartietanser att denna hårdnande inställning är felaktig. Vi menaratt när sannolikheten för en arbetsmiljöfaktor harkonstaterats ska skadlighetsbedömningen se till individensmottaglighet etc. Om lagändringen går igenom medför denatt den personliga ''mottagligheten'' får en kraftigtreducerad betydelse.De arbetsskador som kommer att omfattas av den ökadebevisbördan är också de som mest drabbar kvinnor och somuppstår på arbetsplatser med den sämsta miljön. Det gällerframför allt belastningsskador i muskler och skelett. Detkommer att resultera i att den vinst som görs påarbetsskadeförsäkringen får betalas igen -- både i mänskligtlidande och som ökade kostnader när det gäller sjukvårdoch sjukpensioneringar.Vänsterpartiet anser också att regeringen frångår enrättspraxis inom socialförsäkringsområdet när man gerlagen en retroaktiv verkan. Det blir tidpunkten för anmälanav skada som blir avgörande och inte när skadan inträffar.Vänsterpartiet anser att detta förfarande kommer att verkanegativt från rättssäkerhetssynpunkt.Det finns många förändringar som kan göras påarbetsskadeområdet och som kan leda till en ökadrehabiliteringsinriktning. Att börja ett förändringsarbetemed att försvåra möjligheterna att få beteckna en sjukdomsom arbetsskada tycker vi är fel väg att gå. Vi är positiva tillatt delta i en diskussion om vad som i stället kan göras menvi avslår regeringens förslag att gå bakvägen för att minskaarbetsskadorna. vill ha en inriktning sombåde ser till den enskildes bästa och som kan pressa nedsamhällskostnaderna på ett effektivare sätt än vadregeringen föreslår. Vi vill i stället avvakta den avregeringen tillsatta översynsutredningen av sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen.Några exempel på vad som i stället borde diskuteras:Företagens skyddsorganisationer och företagshälsovårdenkan vara första instans för utredning av arbetsskador.Omkring 20 % av arbetstagarna har inte tillgång till dessa.Då bör , liksom tidigare, görautredningen och ha möjlighet att knyta till sig experter påarbetsmiljö och arbetsskador. Det direkta ansvaret för atten arbetsskada utreds och för utredningens kvalitet skaligga på arbetsgivaren. Att göra bra utredningar på dettaområde bör inte vara svårare än när det gällerbilskaderegleringar eller andra försäkringsfall. Det ärdärför otillfredsställande när det nu sker en nedrustning avföretagshälsovården. Vi befarar att när nuföretagshälsovården skrotas i sin nuvarande form ochmarknadsanpassas så försvinner också stora delar avrehabiliteringsinriktningen. Vi befarar att den urholkningsom började när statsbidragen kraftigt minskade kommeratt fortsätta.Anmälningsskyldigheten tillarbetarskyddsstyrelsen ska fortfarande finnas menyrkesinspektionen ska få ökade möjligheter att ingripa.Statistikhanteringen ska förbättras så att får bättreunderlag för sin information om bristerna i arbetsmiljön.Arbetarskyddsstyrelsen, fackföreningarna ocharbetsgivarna bör kunna ha möjlighet att initiera lokalariktade utredningar för att finna och åtgärda dåligaarbetsmiljöer. Dessa bör också redovisas centralt för attingå i den totala kartläggningen av arbetsmiljön.Försäkringskassorna ska ha ett centralt ansvar förrehabiliteringen. När dessa blir befriade från sin roll att viaarbetsskadeutredningar skydda fondpengarna så finnsförutsättningar att snabbt inleda en rehabilitering av demsom drabbats. Den snabbare handläggningstiden, då manäven ska lösa den enskildes ekonomiska problem, kommeratt ge bättre förutsättningar för att rehabiliteringsinsatsernaska lyckas.Många utredningar, bl.a. ''Arbete åt alla'', harvisat att tidsfaktorn är viktig när det gäller att få inmänniskor i arbetslivet. I SOU 1981:1 Hälsorisker visas attsysslolöshet och ohälsa har starka samband samt att långatider utan arbete cementerar sjukdomar. Den som år efterår får gå och vänta på ett avgörande av ettarbetsskadeärende kan, förutom den redan befintligaskadan, även få psykiska problem.När det gjorts enomfördelning av arbetsuppgifterna mellan arbetsplats ochförsäkringskassa ska det det också vara möjligt att sätta upptidsgränser för handläggning av arbetsskadeärenden. Dennuvarande samordningstiden, , kan utgöra normenför en längsta handläggningstid.Vänsterpartiet kan äventänka sig en förändring av avgiftssystemet om dennaförändring förbättrar arbetsmiljön. Differentierade avgifterkan, om de är rätt utformade, fungera på detta sätt. IFinland har man differentierade avgifter i förhållande tillarbetsplatsen som riskfaktor. Det ska vara lönsamt med engod arbetsmiljö; arbetsgivaren kommer i en lägreavgiftsklass om han gör förbättringar. Svårigheten här är attfinna en bra avvägning mellan de olika klasserna. I Finlandhar man 12 olika klasser.Ökade resurser till forskning påarbetsskadeområdet, särskilt när det gällerbelastningsskador, är en av förutsättningarna när det gälleratt minska arbetsskadorna.LivräntanSlutligen anser vi att den förändring som regeringenföreslår när det gäller livränteunderlaget för retroaktivlivränta inte är nödvändig. Får vi snabbahandläggningstider, exempelvis , och får företagensskyddsorganisation och företagshälsovård ansvar förarbetsskadeutredningarna så kommer också problemet medlivräntans beräkning att försvinna. Det är oacceptabelt mednuvarande handläggningstider som kan resultera i att beslutom arbetsskada kommer först efter den drabbades död. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens proposition 1992/93:30om ändring av begreppet arbetsskada enligt vad i motionenanförts om att avvakta översynsarbetet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder till förbättringar för denenskildes rehabilitering vid arbetsskada,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder för att minskasamhällets kostnader för arbetsskadorna.