mot · GF02A707 · 1992-01-27 00:00:00 — Å ena sidan har det inneburit en frigörelsefrån ekonomiskt beroende och förutsättningar för enpersonlig utveckling i arbetslivet.Å andra sidan har lönearbetet inneburit dubbla bördoroch utsugning av kvinnan. Hon har fått bli den nödvändigaarbetskraftsreserven som hon fortfarande harhuvudansvaret för hemmet och barnen. Det är kvinnornasförvärvsarbete som har räddat standarden i de svenskahushållen . har internationelltsett den högsta andelen förvärvsarbetande kvinnor.Av kvinnor med förskolebarn kombinerar fyra avfem sitt förvärvsarbete med föräldraskap. Detta har blivitmöjligt genom utbyggnaden av barnomsorgen, genomutbyggnad av föräldra- och andra försäkringssystem, genomkvinnors kamp för rätten till en egen försörjning men ocksåpå grund av arbetskraftssituationen.Kvinnors ställning på arbetsmarknaden är dock avsevärtsämre än männens. De arbetar ofta inom branscher medlägre löner som vård, omsorg och handel -- och med fysiskttunga och psykiskt slitsamma arbeten. finns detsignaler om att löneskillnaderna mellan man och kvinnaäven ökat inom samma yrke.Fortfarande är kvinnorna underordnade en manligmaktstruktur. Det är manliga normer och värderingar somanses vara det normala och som styr organisationen avkvinnornas arbetsplatser.Det är den hierarkiskt (''uppifrån och ner'') uppbyggdaarbetsorganisationen som råder, trots att kvinnor hellrearbetar i platta organisationer och trots att dessa utgör enbättre arbetsmodell inom t.ex. den offentliga sektorn.Försök med en arbetsorganisation uppbyggd utifrånkvinnors kunskaper har visat sig ge mycket bra resultatinom hemtjänsten.Kvinnor arbetar också deltid i större utsträckning änmän. På grund av kombinationen med föräldraskapet ochlägre avlönade arbeten ''väljer'' ofta kvinnan/familjen attkvinnan går ned i arbetstid och därmed försämrar sinamöjligheter till en rimlig ATP men också ofta till en fortsattyrkeskarriär på den aktuella arbetsplatsen.Kvinnor drabbas numera i ökad utsträckning avförslitnings- och arbetsskador jämfört med tidigare.Kvinnor är också av bland annat ovannämnda skäl i mindreutsträckning än män aktiva i fackföreningar och politiskaorganisationer.Den reella arbetstiden och arbetstyngden fördubbelarbetande kvinnor, speciellt anställda inomvårdsektorn, har ökat. Fördelningen av hemarbetet mellanmän och kvinnor har inte ändrats nämnvärt under desenaste decennierna, utan kvinnorna tar fortfarande störstansvar för barnen och gör huvuddelen av hemarbetet.Denna ökning i arbetstyngd för kvinnor märks bland annati ökningen av antalet utbrända kvinnor.Sedan början av 80-talet har dock den ekonomiskagrunden för den offentliga sektorn börjat urholkas.Statsbidrag till kommuner och landsting har minskat.Beskattningsrätten av juridiska personer har fråntagitskommunerna. Undandragandet av primärkommunernasekonomiska bas har inte kunnat kompenseras fullt utgenom höjningar av taxor, kommunal- ochlandstingsskatter.Resultatet har blivit en sämre kvalitet inom denoffentliga sektorn, främst inom barn- och äldreomsorgen.Detta har drabbat barnen, de förvärvsarbetandeföräldrarna, skolungdomen, patienter inom vården, deäldre och deras anhöriga.Dessa nedskärningar av den offentliga verksamheten harinte varit ödesbestämda utan har skett utifrån medvetnapolitiska beslut som motiverats utifrån den s.k. tredjevägens politik och från statsfinansiella utgångspunkter.Kampanjerna mot den offentliga sektorn (och för enprivatisering i förlängningen) och kraven på minskadeekonomiska resurser organiserades först av SAF och dessmedlemsorganisationer med understöd av borgerliganationalekonomer och borgerlig press.Nedskärningarna har dock genomförts av bådeborgerliga och socialdemokratiska regeringar.Effekterna av nedskärningarna har framförallt träffatkvinnorna som kollektiv.3.4 Miljöfrågorna i centrumDe har också medfört attmiljöproblemen i och omvärlden vuxit. Det handlarom en ökning av utsläppen av farliga gifter både i jorden,grundvattnet, sjöar och hav samt i luften. Det handlar omkärnkraftsutbyggnaden och kärnkraftsavfallet och riskernamed en kärnkraftsolycka. Det handlar om skogsdöd ochövergödning av marker och vatten. Det handlar om enförsämrad inomhus- och arbetsmiljö. Fler barn och vuxnadrabbas av allergier och astma . Det handlar omen snabb ökning av antalet arbetsskador med växandesjukfrånvaro och förtidspensioneringar som följd. Men itakt med försämringarna har också miljöopinionen ochmiljömedvetenheten i breda folklager vuxit. Detmiljötänkande som är etablerat i den allmännaopinionen har dock inte slagit igenom i lagstiftningen ellerinom arbetsrätten.Vänsterpartiet föreslår i annan motion om arbetsmiljönatt skyddsombudens stoppningsrätt av arbetet skall utvidgastill att även gälla vid bl.a. hot mot den yttre miljön.3.5 SAF:s idéer slår igenomRedan l964 påbörjade Svenska Arbetsgivareföreningenett omfattande utredningsarbete av strategisk karaktäravseende arbetslivet. l965 kom ''Samarbetet i framtidens företag''. Några huvudinslag varökad effektivitet och produktivitet, ökadarbetstillfredsställelse för de anställda så länge effektivitets-och produktivitetsmålen nåddes samt att företagsledningenskulle balansera olika intressen inom och utom företaget.I konkretiserades SAF:snya strategiska tänkande och hurföretagsledningens/arbetsköparnas makt kunde ges enmodernare och mer kamouflerad form.Delegering, decentralisering och målstyrning blevnyckelord, men inte av makten över ekonomi,produktionsinriktning, investeringar osv. Makten skullesjälvfallet inte delegeras, men det skulle upplevas som ommakten flyttades nedåt i organisationen.SAF talade nu om ''samordnande självständighet i småsystem'', om uppdelning av koncerner och företag och dessbeståndsdelar i ''ekonomiska resultatenheter''.En bantad koncern/företagsledning skulle decentraliseraned ansvaret för verksamheten inom bestämdaekonomiska ramar och produktionsramar. Självstyrandegrupper, avdelningar och företag skulle isoleras frånvarandra och få konkurrera inbördes för att ökaeffektiviteten och vinsten.Till detta kom idéer om en modernisering av ledarskapet.Den gamla furirmentaliteten med ordergivning var intelängre ekonomiskt rationell och svarade inte heller mot detallmänna medvetandet i samhället, utan skulle ersättas med''den nya chefsrollen''.Chefen skulle visserligen fortfarande bestämma och hadet yttersta ansvaret men detta skulle inte ske öppet somtidigare utan mer fördunklat och helst utan att det varsynligt. Besluten skulle upplevas som om de togs avarbetslagen, av de självstyrande enheterna.Genom psykologiska metoder samt utvecklande avföretagskänsla skulle de anställda på ett naturligt sätt fås attformulera målen på samma sätt som ledningen.Målet var också att försöka sy in fackföreningen iorganisationen och företagsanpassa samarbetet med facket;att också förmå facket att ta ansvar för de uppifrån givnaramarna och produktionsnormerna.Detta var huvuddragen i den nya arbetslivsstrategi somSAF skisserade upp och för vilkenman sedan drivit en långsiktig utomparlamentariskopinionskampanj med stora ekonomiska och massmedialaresurser i ryggen.Har då varit framgångsrik?Svaret är i stora stycken ja. Strategin har delvis varit merframgångsrik än planerat. SAF avsåg i första hand denprivata sektorn men SAF:s idéer har till och med börjatdominera även i offentlig verksamhet.Idag är snart sagt varje verksamhet med självaktningdecentraliserad, men detta har alltså inte automatisktmedfört en motsvarande demokratisering.Fackföreningsrörelsens strävan efter en demokratiseringav arbetslivet har inte förmått att stoppa denna utveckling.Dessvärre har delvis anammats avfackföreningsrörelsen som gärna talar omeffektivitet och vikten av att företagen gör stora vinster. Detvar länge sedan LO:s ledning på allvar diskuterade viktenav ekonomisk demokrati eller att facket och medlemmarnaskulle få bli delaktiga i de viktiga besluten omproduktionsinriktning, investeringarna, om makten iföretagen.SAF:s högerkampanjer har pressat tillbakafackföreningsrörelsen och dessutom påverkatarbetslivsutvecklingen och opinionen ute i samhället.Kapitalets avgörande makt i företagens ledning och isamhället är orubbad. Dess ställning har snararekonsoliderats. SAF:s tänkande har slagit igenom isamhällsdebatten, landstingskommunal och statligverksamhet och lyser även igenom i socialdemokraternasagerande och senast i SAP:s 90-talsprogram.3.6 Klassamarbetet utvecklasSAF är i och för sig inte emot organisatoriskt starkafackföreningar. Det kan i sig gynna SAF:s medlemmar, omde starka fackföreningarna kan ha en återhållande effekt påt.ex. strejker.Nej, SAF:s huvudlinje är att neutralisera facklig-politiskkamp, att genom samarbete och avtal binda upp facket.Samtidigt strävar man efter att försvagafackföreningsrörelsen genom att försöka få bort positivadelar i arbetsrättslagarna.Den väg som fackföreningsrörelsens ledning ganskatidigt valde, efter de stora strejkvågorna i seklets början,blev samarbete med motparten.Genom att respektera företagsledningens rätt att ledaoch fördela arbetet erkändes fackföreningsrörelsen engång. Genom samtal och frivilliga överenskommelser sökteman nå framsteg för medlemmarna. har mantvingats ta ansvar för dessa avtal, bland annat attstrejkförbud skulle råda under kollektivavtalsperioden.Varje gång fackföreningsrörelsen försökt att driva påutvecklingen mot ekonomisk demokrati, t.ex. det tredjesteget eller löntagarfondsförslagen, har dettamötts av arbetsköparnas ekonomiskt och opinionsmässigtoerhört starka kampanjer och motstånd. Varför harreaktionen blivit så kraftig?Jo, man har då träffat själva livsnerven i kapitalets makt.Då bryts också ''kontraktet'' om klassfred ochklassamarbete.Fackföreningsrörelsen har inte haft tillräcklig ekonomi,styrka och slagkraft att möta arbetsköparnas motstånd.Man har heller inte haft ett helhjärtat stöd i dessa lägen avdet socialdemokratiska partiets ledning, som fallit undanför opinionstrycket.Genom ett samarbete med arbetsköparna genom t.ex.MBL har fackföreningsrörelsen byggt upp en stor kader avförhandlare och ombudsmän, fått arbetsköparen att stå förfackföreningslokal och ett antal betalda arbetstimmar tilllokala fackliga förtroendemän. Men man har ändå intelyckats bygga upp den tillräckliga styrkan för att drivaigenom avgörande maktförskjutningar ute påarbetsplatserna.Det starka motstånd som rests när maktfrågorna satts pådagordningen har förskräckt.Den ideologiska skolningen i fackföreningsrörelsen omde avgörande maktoch demokratifrågorna, om ettsocialistiskt samhälle, är dessutom kraftigt eftersatt och harvarit det i många år.3.7 alternativSå här skrev socialdemokraterna och de borgerligapartierna gemensamt i inrikesutskottsbetänkande när MBL föreslogs:''Reformen ger nya utgångspunkter för ett samarbete påarbetsplatserna, som bör vara till gagn för såvälarbetstagarna som näringslivet och samhället. Det ärsålunda viktigt att parterna på arbetsmarknaden fyller deramar för inflytande som dras upp med ett innehåll somär förenligt med effektivitet och smidighet i beslutsfattandethos företag och myndigheter. ''Vpk föreslog när MBL-propositionen kom att riksdagenskulle fatta beslut som innebar avskaffande av l928 årsklasslagar och för en social målsättning vid en förvandlingav arbetslivet, där arbetstillfredsställelse, bra arbetsmiljöoch självbestämmande skulle överordnas kraven på ökadeffektivitet och samverkan.Den grundläggande skillnaden mellan vpk ochregeringens förslag då var att vpk ansåg att facket skulle hastrejkrätt och andra demokratiska rättigheter påarbetsplatsen, vilket är vänsterpartietsståndpunkt. Vpk:s målsättning syftade till att gefackföreningarna verkliga rättigheter ochmaktbefogenheter att användas i självständig facklig kampmot den avgörande makt kapitalisterna har i företagen ochsamhället i kraft av äganderätten till produktionsmedlen.Vänsterpartiet förordar generellt tydligarepartsförhållanden, än dagens företagsanpassadesamarbetsformer. Ett tydligt partsförhållande fördunklarinte den verkliga maktstrukturen som dagenssamverkansformer och förment delegeradeorganisationsformer gör på arbetsplatserna.Vänsterpartiet förordar dessutom bl.a. attarbetsmarknadslagarna tillför nya demokratiska rättigheterför fackföreningarna och deras medlemmar. Förhandlings-och informationsrätten måste utvidgas i alla frågor.Strejkrätten för lokal och central fackförening måstelagstadgas. Vetorätten för fackföreningarna måste utökas.Verklig demokrati på arbetsplatserna kan aldrig nåsgenom samverkan mellan kapital och arbete.4. Långsiktiga mål inför 90-taletPå arbetsrättens område har de senaste decenniernainneburit oerhört mycket av besvikelse och sviknaförhoppningar. De stora förväntningar som ställdes på denya arbetsmarknadslagarna har inte infriats.Dessutom kan det ifrågasättas om det inte varit riktigareatt föra samman arbetsrättslagarna i en lag. brister detofta i samordningen mellan skyddsombudensarbetsmiljöbevakning å ena sidan och fackstyrelsens ochkontaktombudens övriga fackliga arbete å andra sidan.De flesta fackligt aktiva är rörande ense om att deanställda inte fått den information, det inflytande och detmedbestämmande på arbetsplatserna som man hoppades pånär MBL och övriga lagar kom.Det är en politisk huvudfråga att de demokratiskarättigheterna i arbetslivet skall sättas i centrum , i första hand för att arbetslivets förhållandenbestämmer människors villkor och förutsättningar isamhällslivet. Det är i arbetslivet som kunskap ochutbildning värderas och bedöms, vilken kunskap ochutbildning som behövs och vilken som skall användas ochbedömas som viktig. Arbetets villkor avgör människorshälsa, psykiska och fysiska välbefinnande.Arbetetsinnehåll formar människors möjligheter till kreativainsatser, deltagande i organisationsliv, kultur etc.Deekonomiska ersättningarna för lönearbetet avgör boende,konsumtionsval, fritid och rekreation etc.Det är iarbetslivet besluten fattas som innebär miljöförstöring ochresursslöseri.Den maktställning eller det inflytande somen människa har i arbetslivet gäller i huvudsak även utanförarbetslivet.Nu måste de lokala fackliga organisationernas och deanställdas inflytande över besluten på arbetsplatsernaställas i förgrunden inför 90-talet.4.1 Tillsättande av en ArbetsrättskommissionVänsterpartiet föreslår att en Arbetsrättskommissiontillsätts med syfte att lägga fram förslag som syftar till attförbättra de anställdas rättigheter och förändramaktstrukturen på arbetsplatserna.Kommissionens direktiv bör ha följande mål: Att endemokratisk arbetsorganisation tillskapas, där alla hartillgång till information, inflytande och fortbildning.Korttidsutbildade anställda erbjuds att i Komvux:s regi ochmed hjälp av vuxenstudiestöd få kompletterande utbildningmotsvarande gymnasiekompetens i svenska, engelska,matematik och samhällskunskap.De anställda iarbetslaget och motsvarande ges rätten att utse den lokalaarbetsledaren. För att personalutbildningen skall kommaalla till del behövs en lagstiftning som anger en miniminivåför en årlig kompetenshöjande fortbildning.Skyddskommitté respektive den lokala fackföreningen skallfå rätt att påverka och förändra arbetsorganisationen närhälsorisker föreligger. Riskfyllda arbeten skall ej fåutföras mot ackordslön. Ensidigt upprepande avbegränsade arbetsmoment måste undvikas. Arbetsrotationkan vara ett sätt att få ned förslitningsskador, där intearbetsmomenten i sig går att förändra. Arbetstaktenskall ej vara exempelvis maskin- eller löpande bandetstyrdutan att den anställde själv kan påverka sin arbetstakt.Inflytandet för det lokala facket och för de anställda ute påarbetsplatserna skall stärkas fullt ut även när det gällerarbetsprocesser, investeringar och andra övergripandebeslut.Detta gäller även de anställda inom den offentligasektorn som i ökad utsträckning skall ges rätten att påverkaarbetets inriktning, mål och omfattning inom de ramar somden politiska demokratin anger.Den fackliga vetorättenskall stärkas liksom anställningstryggheten för denenskilde.Regionala fackliga förtroendemän skall ges enobegränsad tillträdesrätt även till arbetsplatser där han/honej är anställd respektive där facket varken har lokal fackligorganisation eller medlemmar.De fackligamedlemmarna skall ges rätten att delta i fackliga möten påbetald arbetstid i skälig omfattning, förslagsvis tiotimmar/år.Verklig jämställdhet mellan män och kvinnorpå arbetsplatserna skall garanteras. Kvinnors annorlundasätt att organisera arbetet skall tas tillvara.6 timmarsarbetsdag med full lön skall utgöra målet inför år 2000.Utredningen tar fram en plan för genomförandet undertioårsperioden.Kommissionen skall också lägga framförslag på stödåtgärder för uppbyggnaden av fungeranderegionala arbetsmarknader över hela landet för en allsidigspridning av arbetsplatserna.En kartläggning skall ske avbehovet av extra resurser till den offentliga sektorns vård-och omsorgsdelar och av hur dessa bäst fördelas.Kommissionens uppgift skall också vara att i ensammanhållen arbetsrättslagstiftning föra samman deområden som finns i medbestämmandelagen,arbetsmiljölagen, förtroendemannalagen och lagen omstyrelserepresentation.Till dessa långsiktiga mål skall läggas de akuta behovsom nedan under avsnitt 5 utförligt anger iförändring av lagstiftningen.Dessutom bör i sin senare delfölja upp och fortsätta arbete.De stora brister som finns på arbetsmiljöns område harinte lösts genom arbete. Enverklig förvandling av arbetsmiljön är absolut nödvändigunder 90-talet. Detta utvecklar i särskildmotion under den allmänna motionstiden.4.2 Kommissionens sammansättningI konsekvens med slutsatsen i motionen, attpartssammansatta organ ej har kunnat lösainflytandefrågorna, bör varasammansatt av representanter för de fackligaorganisationerna vilka skall utgöra majoritet samtdärutöver innehålla representanter för arbetsmarknads-,industri- och finanspolitiken.Hälften av ledamöterna bör vara arbete skall bedrivas på ettsådant sätt att de fackliga organisationerna skall kunnaförbereda kommissionsarbetet genom en bred interndiskussion.Dessutom bör genom attkontinuerligt publicera utredningsmaterial stimulera till enbred samhällsdiskussion kring arbetslivsfrågorna. Här kanArbetsmiljökommissionens omfattande bakgrundsmaterialvara en förebild.Till utredningen kan dessutom knytas en referensgruppmed representanter för arbetsköparorganisationerna,vilkas synpunkter kan vara värdefulla.4.3 Första stegen kan tas redan nuVänsterpartiet är övertygat om att när ovanståendeförslag genomförts, så kommer motivationen ochengagemanget i arbetslivet att kunna öka.Genom stimulansen genom full insyn och deltagande ibeslutsprocessen, verkliga satsningar på kontinuerligfortbildning ökar intresset för arbetet. Yrkeskunskapen ocharbetsglädjen utvecklas.Så stärks de anställda i sin roll på arbetsplatserna.Framtidens konkurrensmedel blir engagemanget ochmotivationen för arbetsinsatsen samt yrkeskunnandet. Detsenare stärks genom en lägre personalomsättning ochmindre arbetsskador. Detta gäller både regionalt, nationelltoch internationellt.Detta är inga nya krav. Detta är till stora delarpionjärernas gamla krav inom arbetarrörelsen, somvänsterpartiet nu för fram. Allt detta kan inte uppnås underl992, men bör utgöra målsättningen förarbetsmarknadsutvecklingen . Denekonomiska demokratin måste förverkligas.5. Förändringar redan l992Många av lagarna på arbetsmarknaden tillkom under enrelativt begränsad tidsperiod . Numerafinns en bred praktisk erfarenhet av hur lagstiftningenfungerar och bristerna i denna. anser detvara mycket angeläget att dessa brister avhjälpsgenom partiella lagändringar.5.1 Lagen om anställningsskydd 5.1.1 VikariatEfter en omsvängning i Arbetsdomstolens praxis somfullbordades med domen 1984:66 finns inte någonprincipiell skyldighet att tillgodose ett behov av permanentarbetskraft med tillsvidareanställd personal. Möjligheternaatt komma tillrätta med så kallade evighetsvikarier och dendärmed följande uppdelningen av arbetsmarknaden finnsnumera endast genom en legaldefinition av vikariat somlämpligen bör stå i överensstämmelse medArbetsdomstolens praxis , som innebar starkabegränsningar av rätten att använda vikariatsformen.Vänsterpartiet anser att missbruket medevighetsvikarier måste upphöra.5.1.2 ProvanställningarFör närvarande finns i realiteten ingen begränsning irätten att provanställa på icke-kollektivavtalsregleradeområden bortsett från tidsgränsen. Provanställningsformeninnebär en i det närmaste total rättslöshet för den anställdeoch bör därför vara tillåten bara om den anställde äroprövad inom befattningsområdet. Provanställda saknaridag uppsägningstid. föreslår därför tvåveckors uppsägningstid vid provanställning.Provanställning bör också förbjudas om den anställderedan tidigare innehar en annan anställning hosarbetsköparen. Som rättsläget är finns möjligheter föroseriösa arbetsköpare att göra sig av med ej önskvärdaanställda genom att erbjuda denne en attraktivarebefattning men som provanställning.5.1.3 57,5-åringarVid uppsägningar av 57,5-åringar enligt lagturlista börinföras krav på godkännande av centralarbetstagarorganisation. Även vid lagturlistor förekommersvartpensioneringar genom att det felaktigt uppges attpersoner som är eller äldre inte har tillräckligakvalifikationer för de återstående uppgifterna efter enarbetsbristuppsägning.5.1.4 OmplaceringarEn viss inskränkning i arbetsköparens friaomplaceringsrätt skedde genom den så kalladeBastubadardomen (AD 1978:89). Så länge omplaceringarinte leder till lönesänkning eller andra ingripandeverkningar kvarstår dock arbetsköparens friaomplaceringsrätt i vart fall på LO-området och kan lättanvändas för dolda bestraffningar. Det framstår somnödvändigt att inskränka arbetsköparens friaomplaceringsrätt även i de fall omplaceringen leder tillandra ingripande förändringar än lönesänkningar 5.1.5 Omplaceringsrätt vid sjukdom eller handikappArbetsköparen har rätt att ensambestämma över företagets organisation när den anställde pågrund av sjukdom eller handikapp inte kan utföra sinanormala arbetsuppgifter. Om en anställd till exempelutvecklat en överkänslighet eller allergi för ett visst ämnekan det omöjliggöra utförandet av de normalaarbetsuppgifterna. Om arbetsköparen gjort en mindreomorganisering av arbetet hade arbetstagaren kunnatomplaceras till andra arbetsuppgifter där kontakt medämnet inte förekom.Någon skyldighet för arbetsköparen att vidta sådanaåtgärder föreligger inte (AD 1982:99). Den anställdaarbetstagaren är fortfarande anställd vid företaget men stårinte till förfogande för de arbetsuppgifter han är anställd föroch har därför inte rätt till lön. Han har inte heller rätt tillsjukpenning eftersom han inte är sjuk.Det måste införas en regel som ålägger arbetsköparenatt i denna typ av situation vidta skäliga åtgärder somomorganisation, anskaffande av hjälpmedel ellerbekostande av vidareutbildning för att göra det möjligt förden anställde att fortsätta sin anställning.5.1.6 Avskaffande av arbetsköparens rätt att friköpa ogiltigförklarad uppsägningArbetsköparens nuvarande möjlighet att köpa ut denanställde sedan en uppsägning ogiltigförklarats av domstolleder ofta till stötande resultat. Arbetsköparens rätt attköpa sig fri från att följa domstolsutslag måste avskaffas.5.1.7 ÅteranställningsrättenÅteranställningsrätten efter en arbetsbristuppsägningbör utsträckas till att gälla hela arbetsköparens verksamhetoch inte endast avse den driftenhet där den uppsagdearbetat.5.1.8 Lagändring vid företagsköpEn lagändring bör genomföras för att hindra enarbetsköpare att i samband med ett företagsköp''handplocka'' de anställda han önskar ta över (AD1986:144).5.1.9 Kopia på uppsägning till facklig organisationEn bestämmelse bör införas om att en kopia avuppsägningsbeskedet alltid sänds till den uppsagdes fackligaorganisation.5.1.10 Uppsägningstider för äldre arbetskraftUppsägningstiderna för äldre anställda bör förlängaskraftigt för att förhindra att den äldre arbetskraften trängsut från arbetsmarknaden.