mot · GF02Sk328 · 1992-01-27 00:00:00 — Innehåll 1. Inledning 2 2. Skatterna och internationaliseringen 3 3. Skatterna och tillväxten 4 4. Skatterna och rättvis fördelning 5 5. Återupprätta skattereformen 5 6. Skattekontroll och förenkling 5 6.1 Skattemyndigheterna och ekobrottsligheten 6 6.2 Förenkling 7 7. Inkomstskatteskalan för arbetsinkomster 7 8. Förmögenhetsskatten 8 8.1 Förmögenhetsskatten i omvärlden 9 8.2 Behov av reformering 9 8.3 Skatten på arbetande kapital i företag 10 9. Arvs- och gåvobeskattningen 10 10. Skatt på den finansiella sektorn 11 11. Kapitalinkomstbeskattningen 11 12. Reavinstskatt på aktier m.m. 12 13. Skattesatsen för andra privata sparformer 12 14. Ränteavdragsbegränsning 13 15. Beskattningen av delägare i fåmansföretag 14 16. Allmänna löneavgiften m.m. 14 17. Socialavgifter på vinstandelsmedel m.m. 14 18. Egenföretagarnas beskattning m.m. 15 19. Skattereduktion för fackföreningsavgift m.m. 15 20. Förmånsbeskattningen m.m. 16 21. Frequent flyer-rabatten 17 22. Beskattning av utlandstraktamenten 17 23. Reavinstbeskattning av bostadsrätter 17 24. Skatterna och miljöpolitiken 18 25. Statsfinansiella konsekvenser 19Hemställan 211. InledningSverige har höga ambitioner på välfärdens område ochdärmed höga skatter. Skattepolitiken måste utformasgenom en avvägning mellan dessa ambitioner ochönskemålen att ge utrymme för ökad köpkraft och ökadeinvesteringar. bör vi bedriva enbudgetpolitik, som ger möjligheter att sänkaskattetrycket i den svenska ekonomin. Våra ambitioner attbli en del av en gemensam europeisk marknad kan ocksåkomma att kräva en anpassning av vissa skatter, även omomfattningen och inriktningen av denna anpassning inte gåratt precisera idag.Den socialdemokratiska skattepolitiken har också haftdenna inriktning . Det framgår tydligt avberäkningarna i regeringens proposition om denekonomiska politiken . Där redovisadesatt skatterna som andel av BNP beräknades minska från56,1990 till 1993, d.v.s. med drygt en procentenhet . Denberäkningen baserades på förutsättningen att densocialdemokratiska regeringens politik, såsom den varpreciserad före valet , skulle genomföras.Ingen hänsyn hade tagits till de ekonomisk-politiskaåtgärder som regeringen föreslog eller aviserade underhösten 1991. Viktiga förklaringar till sänkningen avskattekvoten är skattereformen 1991, att de offentligamyndigheterna får lyfta av ingående mervärdeskatt fr.o.m.1991, sänkningen av matmomsen 1992 och sänkningen avsjukförsäkringsavgiften 1992 i samband medsjukförsäkringsreformen.De skattelättnader därutöver som regeringen harföreslagit och i vissa fall genomdrivit under senare tidinnebär betydande avsteg från den likformighet ibeskattningen som har uppnåtts med skattereformen ochett gynnande av särintressen. De har lanserats underförespegling att de skulle stärka tillväxten. Men derasbetydelse för tillväxten torde vara liten om ens någon.Skattelättnaderna har vidare en dålig fördelningsprofil.De gynnar kapitalägare, aktieägare, ägare av fåmansbolag,höginkomsttagare och andra välbeställda grupper på övrigagruppers bekostnad. De ökar också möjligheterna tillskatteplanering.I årets finansplan anger regeringen att preliminärabedömningar tyder på ett skattesänkningsbehov av istorleksordningen fram till mitten av 1990-talet.Någon närmare analys som styrker detta påståenderedovisas dock inte. Inte heller redovisas några ytterligarekonkreta förslag till skattesänkningar, utöver de somredovisades i november 1991.I finansplanen aviseras emellertid antydningsvis vilkaskattesänkningar det kan bli fråga om. Det gäller främstsänkt skatt på kapital och företag samt sänktaarbetsgivaravgifter. Skattesänkningar för vanliga löntagareoch pensionärer lyser dock med sin frånvaro, med undantagför vaga antydningar om mervärdeskatten och vissaindirekta skatter.Den borgerliga regeringens skattepolitik leder till ökadeorättvisor och undergräver finansieringen av dengemensamma välfärden. Det är en politik som leder tillskärpta motsättningar och skapar kompensationskrav hosstora grupper. Det är en politik som vi socialdemokraterbestämt motsätter oss.Effekterna av regeringens skattepolitik kansammanfattas så här:den gynnar höginkomsttagare medstora kapitalinkomster och betydande förmögenheterden minskar hushållens och företagens möjligheter attplanera sin ekonomi och verksamhet långsiktigtstatensintäkter minskar, vilket utgör ett hot mot välfärdenbristen på analys av vilka krav internationaliseringen ställerpå det svenska skattesystemet och vilka effekterna blir påtillväxten riskerar att leda till allvarliga missgrepp med svårakonsekvenser för ekonomi och välfärdSkattepolitiken bör också inriktas påatt befästa de framsteg, som har uppnåtts genomskattereformen. Den är en av de viktigastestrukturreformer som har genomförts i under desenaste decennierna. Genom skattereformen förbättrasekonomins funktionssätt. Den medför en effektivareanvändning av arbete och kapital. Förutsättningarna förtillväxt och ökad internationell konkurrenskraft förbättras.Genom ökad likformighet och neutralitet i beskattningenhar en viktig grund lagts för en effektivarefördelningspolitisk träffsäkerhet hos skattesystemet.En så omfattande förändring som ett nytt skattesystembör bli bestående . Därför valdesocialdemokratin att genomföra skattereformen isamverkan med . Genom de förändringar iskattesystemet som genomförs av den borgerligaregeringen har viktiga förutsättningar för dennaöverenskommelse fallit. Ansvaret för detta vilar tungt påfolkpartiet. Förändringarna försämrar skattesystemetseffektivitet och den skattemässiga balansen mellan olikalöntagare och mellan tjänsteinkomst och kapital.2. Skatterna och internationaliseringenDe snabba förändringar som sker internationellt, inteminst i , kommer att påverka svensk ekonomi ochdet svenska skattesystemet i snabbare takt och med störreomfattning än tidigare.Det är därför synnerligen angeläget att det sker ennoggrann och kontinuerlig uppföljning av dessa effekter försvensk ekonomi och det svenska skattesystemet. Det kandock inte uteslutas att vi behöver göraytterligare anpassningar med hänsyn till den internationellautvecklingen.Vi är dock djupt skeptiska till det sätt på vilket denborgerliga regeringen har skött denna uppgift. Sänktskattetryck ned till europeisk nivå är slagordet. Menskattekvoten varierar betydligt mellan EGs medlemsländer,både vad gäller skattenivåer och uttagsformer. En relevantjämförelse måste i stället utgå från ländernas utgiftstryck.I finansierar vi en större andel avpensionssystemet och sjukförsäkringarna via skattsedelnjämfört med andra länder. Det höjer vår skattekvot. I 10 av12 har man dessutom underskott i den offentligasektorn, vilka skulle höja dessa länders skattekvot omutgifterna finansierades fullt ut. Genomsnittligt ärunderskottet i statsfinanserna för strax under5 % av BNP.Något allmänt starkt tryck nedåt på vår skattenivå lederknappast internationaliseringen eller en kommande EG-integration till. Snarare är det så att utvecklingen ivästeuropa kan väntas leda till attskattenivån i andra länder kommer att höjas genomökade krav som ställs, exempelvis på det sociala området.Liknande tendenser kan ses i , inte minst pådelstatsnivå.Momsen har särskilt uppmärksammats i debatten i dettasammanhang. Det kan därför vara värt att uppmärksammaatt , och redan har ellerinom kort kommer att höja momsen. I höjs denallmänna momsen från till . Trots närheten till den tyska marknaden harDanmark höjt sin moms från till 25 %.Det är inte möjligt att överblicka vilka krav som denreala ekonomiska utvecklingen kommer att ställa på vårtskattesystem . Vi anser för vår del att det behövsen mer djupgående analys av internationaliseringens och ettframtida EG-medlemskaps krav på det svenskaskattesystemet innan väsentliga förändringar genomförs.Hittills genomförda analyser visar dock att de direktaanpassningskraven inte är särskilt starka eller dramatiskaför del. Den genomförda skattereformenräcker långt i detta avseende. Den ekonomiska styrkan ivårt land kommer liksom att vara den viktigastefaktorn för våra möjligheter att finansiera den svenskavälfärden.3. Skatterna och tillväxtenRegeringens skattepolitik är ett tydligt exempel på renintresse- och symbolpolitik. Ideologiskt motiverade dogmerupphöjs till dagens sanning. Den hittillsvarande bristen påunderlag och analys har även dokumenterats genom attregeringen aviserat att man först under våren 1992återkommer med en samlad uppfattning om vilka krav ettEG-medlemskap ställer på de svenska skatterna.Kravet på sänkt skattetryck är ett exempel på dennasymbolpolitik. De förändringar som föreslagits ochgenomförts har sannolikt mycket små och osäkra effekterför tillväxten. Det finns inga empiriska studier som visarnågot klart samband mellan skattetryck och tillväxt. Det ären slutsats som också konstaterats avproduktivitetsdelegationen.Under senare tid har också allt fler ekonomer visat attden typ av skattesänkningar som den svenska borgerligaregeringen nu genomför främst leder till ökade orättvisorutan påtagliga effekter för tillväxten.Enligt den internationellt erkände amerikanskeekonomen , visade sig den amerikanskaskattesänkningspolitiken under president ledningganska snabbt leda till stora ekonomiska problem. Under1980-talet har de rikaste blivit rikare och antalet fattiga harökat och de har blivit fattigare. Det amerikanskabudgetunderskottet har ökat mycket kraftigt.I en av några engelska ekonomer publiceradstudie (Policy nr 3/1991) av brittisk ekonomisk politik under MargaretThatcher, konstateras att skattepolitiken inte ledde tillnågra större utbudseffekter i ekonomin. Däremot leddepolitiken till kraftigt ökade inkomstklyftor.Sverige behöver inga experiment av liknande slag. Vi vethur det gick!4. Skatterna och rättvis fördelningSkattesystemet ska bidra till en rättvis fördelning avinkomster och förmögenhet. Det är främst genom skatternasom vi betalar för den gemensamma välfärden.De förändringar som skett av skattereformen innebäratt den skattemässiga balansen mellan arbete och kapitalhar förskjutits så att kapital- och förmögenhetsägarnasskattebelastning minskats. har återigenmöjligheterna till en orättvis och ekonomiskt osundskatteplanering ökat.Tillsammans med de besparingar och nedskärningar somföreslås inom den kommunala sektorn ochsocialförsäkringssystemet ger detta helt oacceptablaeffekter för rättvisan i samhället. I finansplanen aviserarregeringen dessutom att ytterligare åtgärder av samma slagkommer att föreslås de närmaste åren.Vi redovisar i annat sammanhang våra förslag till enalternativ politik i syfte att förbättra tillväxten, hålla tillbakaarbetslösheten och slå vakt om välfärden. En viktig del idenna politik är också de förslag vi redovisar avseendeskattepolitiken.Totalt innebär denna att korrigerande åtgärder sätts inså att målen om likformighet, neutralitet och rättvisa mellanarbete och kapital kan återupprättas.5. Återupprätta skattereformenVi socialdemokrater står fast vid de principer somvägledde genomförandet av den stora skattereformen. Detinnebär att skattesystemet ska bidra till en rättvis fördelningoch utgöra ett robust och uthålligt system för finansieringenav den gemensamma välfärden.Principerna om likformighet och neutralitet medverkartill en bättre fungerande ekonomi och minskat utrymme förosund skatteplanering. Genom skattereformen harbeskattningen av arbete sänkts och kapitalbeskattningenskärpts. Principen om skatt efter bärkraft kan därigenomupprätthållas.Den uppföljning av skattereformen som sker genomden särskilt tillsatta utvärderingskommittén måste fullföljas.Stora förändringar av skattereformen försvårar dettautvärderingsarbete och minskar möjligheterna till enekonomiskt och fördelningspolitiskt sund utveckling av vårtskattesystem.Vi föreslår därför att skattereformen i princip återställsså att de regler som gällde vid dess införande får verkaunder så att rimliga förutsättningar skapas för enbedömning av det nya skattesystemets konsekvenser förekonomins funktionssätt och dess fördelningspolitiskaeffekter.6. Skattekontroll och förenklingGenom skattereformen har utrymmet för avanceradskatteplanering minskat. Att helt avskaffa möjligheterna tillskatteundandragande och skattefiffel är inte möjligt. Sålänge skatt utgår kommer också människor att försöka hittavägar att minska sin skatt. Det är därför nödvändigt, inteminst för att upprätthålla tilltron till skattesystemetsrättvisa, att åtgärder mot rena skattebrott förstärks.Trots skattereformen förekommer fortfarande ettomfattande skattefiffel. Det är angeläget att nu på bredfront gå till offensiv mot fiffel och avancerad ekonomiskbrottslighet. En sådan offensiv måste ske genom förstärktainsatser hos såväl polis som åklagare ochskattemyndigheter. Det är viktigt att resursförstärkningenkombineras med en ökad samordning och insatser för attöka kompetensen hos dem som handlägger dessa frågor.6.1 Skattemyndigheterna och ekobrottslighetenMånga av de brott som i dagligt tal benämns somekonomiska brott upptäcks genom skattemyndigheternasgranskningsarbete. Det gäller bl.a. skatte- ochbokföringsbrott och försvårande av skattekontroll m.m.Även om skattemyndigheten inte anmäler andra typerav brott än de ovan angivna så kommer skatterevisorernaofta i kontakt med andra brottsmisstankar såsomoredlighets- och trolöshetsbrott.Det finns stora regionala skillnader vad gällerekonomiska brott. Skattebrottshärvor är vanligare istorstadsregionerna, framför allt i , än i övrigalandet. Många av de landsomfattande härvorna har oftavisat sig utgå från Stockholm.För närvarande har skattemyndigheterna i framför alltstorstadslänen mycket stora balanser, där polismyndighetenännu inte kunnat påbörja någon utredning. Denna balansfylls ständigt på och kommer att öka om inte resursernabyggs ut. preskriberas ett stort antal ärenden.Risken för att antalet ärenden som preskriberas ökar är dåuppenbar.En resursförstärkning är också nödvändig för att mer''normala'' brott, som t.ex. förekommer irestaurangbranschen, byggbranschen, taxiverksamhet etc.ska hinnas med i rimlig utsträckning. Om så inte skerriskerar alltfler seriösa företag att slås ut på grund avkonkurrensen från oseriösa konkurrenter.All erfarenhet visar att om myndigheterna ska haframgång då det gäller både beskattning och lagföring av depersoner som sysslar med ekonomisk brottslighet så måstedet till ett omfattande samarbete. finns ett välfungerande samarbete som dock kan förbättras om de olikamyndigheterna kommer bättre i takt med varandra. Särskiltstort är behovet av resursförstärkning i storstadslänen.Erfarenheterna av ökad kontroll i dessa sammanhangvisar att denna typ av resursförstärkningar kan gebetydande ökningar av statens inkomster. Åtgärdernakostar mer än de genererar i inledningsskedet, men kanantas väl betala sig inom några få år.Vi föreslår i annat sammanhang att resurserna förkampen mot den ekonomiska brottsligheten ökas med 50miljoner kr. för /93. Dessa ökade resurseranvänds till att förstärka polisens arbete med denekonomiska brottsligheten. Även skattemyndigheternasresurser behöver förstärkas om kampen mot denekonomiska brottsligheten ska bli framgångsrik. Det bördärför i kommande budgetarbete under de närmaste årenskapas utrymme för ytterligare medel i sammastorleksordning till en förstärkning avkronofogdemyndigheternas och skattemyndigheternasarbete med skattebrott och skatteundandragande.6.2 FörenklingDet är också viktigt att statsförvaltningen kontinuerligtomprövar sitt sätt att arbeta i syfte att finna ett mer effektivtarbetssätt. Det gäller inte minst skatteförvaltningen. Imånga fall kan emellertid också lagstiftningen visa sigutgöra ett direkt hinder för ett effektivt arbetssätt.Det bör därför ske en kontinuerlig och systematiskgenomgång av skattesystemet i syfte att ytterligare förenkladetsamma, såväl de materiella reglerna somförfarandereglerna.Exempel på regler som kan behöva ses över är reglernaför anstånd med självdeklaration och rätten till förtidaåterbetalning av överskjutande skatt. Det är ocksåangeläget att möjligheterna till förenklad deklaration föralltfler utvidgas. Bl.a. bör det vara möjligt att på ett bättresätt tillgodogöra sig den information sommyndigheterna redan förfogar över. Det bör därmed på siktvara möjligt att låta människor med enkla inkomst- ochskatteförhållanden helt slippa deklarationsplikten.Andra regler som kan behöva ses över i syfte att finnamer ändamålsenliga och begripliga regler är exempelvisreglerna om kostförmån, hanteringen av royaltyn sombetalas till utlandet, traktamentsregler,resekostnadsersättningar, arbetsresor etc.För att fördjupa och förstärka uppföljningen avskattereformen i dessa avseenden bör en särskild ochkontinuerlig uppföljning ske av sådana frågor genom att tillsätts. Kommissionen bör ha tilluppgift att successivt redovisa förslag till enklare ochbegripligare regler avseende såväl förfarandereglerna somde materiella reglerna i skattesystemet och dessastillämpning.7. Inkomstskatteskalan för arbetsinkomsterFör att undvika en ökad skatt på nominella löneökningarhar inkomstskatteskalorna (Haga-överenskommelserna) justerats i stort sett varje årmed hänsyn till konsumentprisutvecklingen. Utan en sådanårlig justering skulle behovet av löneökningar öka, vilket isin tur skulle bidra till att försvåra löneförhandlingarna.Nyheten skatteskalor är att denna justeringsker automatiskt. Konstruktionen innehåller också ett s.k.reallöneskydd på , som tillkommit för att undvika att den andel avlöntagarna som ska betala statsskatt ökar vid en''normal'' reallöneutveckling.En utgångspunkt vid utformningen av det nyaskattesystemet har varit att det ska vara fördelningspolitisktneutralt. Höginkomsttagarna skulle betala sina egnaskattesänkningar. Som en del av skattereformensfinansiering ingick höjda indirekta skatter, höjdafastighetsskatter på och minskade räntebidrag tillhyreshusen, vilka alla bidrog till en ökad inflation. 1991beräknades skattereformen höja inflationen med ca 3,2 %.Den grundläggande konstruktionen med inflations- ochett visst reallöneskydd i skatteskalan bör ligga fast. Vimenar dock att en teknisk justering bör göras avbrytpunktens uppräkning . Vi motionerade ocksåom detta . avslog dock dettaförslag.De fördelningspolitiska och principiella skälen gör siglika starkt gällande som . Det är därför motiverat attgöra en teknisk justering av den s.k. brytpunkten . Den utformning som justeringen fickinför har inneburit att höginkomsttagarnainte betalar hela sin del av finansieringen avskattereformen. Närmare bestämt betalar de endast 4/5 avden inflationspåverkande delen av finansieringen.I jämförelse med andra grupper har härigenomhöginkomsttagarna kommit att betala ca . (av 0,032x170 000) mindre av finansieringen. kaningenting göras åt detta. Men om ingenting görs inför 1993kommer dock de med de högsta inkomsterna att även iframtiden få behålla denna orättmätiga skattesänkning.Vi föreslår därför att skiktgränsen för statliginkomstskatt justeras så att den överkompensation somhöginkomsttagarna får för neutraliserasfr.o.m. Det kan ske genom en tekniskomräkning av den skiktgräns som ska ligga till grund förinkomståret 1993.Regeringen har fastställt skiktgränsen för statliginkomstskatt till 186 600 vid taxering. Det innebär en uppräkningmed . i förhållande till taxering eller med 9,8 %.Vi föreslår att man för bestämmandet av skiktgränseninför taxering ()beräkningsmässigt fastställer en ny skiktgräns årstaxering, där avräkning görs för den del av inflationenunder 1991 som är hänförlig till skattereformensfinansiering. Det skulle betyda att skiktgränsen blir . taxering (170 000 x (9,8-3,2)) vid beräkningen av skiktgränsen inför1994 års taxering.Skiktgränsen års taxering blir därför med vårtförslag 181 200 x(KPI+2).Härigenom åstadkoms ökad rättvisa och en bättrefördelningspolitisk profil med hänsyn till olikainkomstgrupper. Statsfinansiellt innebär det att statskassanfår ökade intäkter med ca 750 miljoner för budgetåret1992/93. innebär det ökade statsintäktermed ca 1,5 miljarder kr.8. FörmögenhetsskattenFörmögenhetsskatten fungerar som ett komplement tillbeskattningen av personers kapitalavkastning på sina olikatillgångar. Behovet av ett sådant komplement var betydligtstörre innan skattereformens genomförande dåkapitalinkomstbeskattningen kännetecknades av storaskillnader i beskattningen av olika sparformer.Men även inom ramen för det nya skattesystemet finnsdet starka skäl för en förmögenhetsskatt. Ett slopande avförmögenhetsbeskattningen, som regeringen vill, innebärbl.a:en alltför låg beskattning av högavkastande kapitalunder perioder med hög realräntaett omotiveratgynnande av ägare av stora förmögenheter som, beroendepå den rådande marknadssituationen, lätt kan omplacerasfrån tillgångar med låg avkastning till olika högavkastandetillgångarett fördelningspolitiskt oacceptabelt gynnandeav personer med stora förmögenheter och därmed storskattebetalningsförmåga.8.1 Förmögenhetsskatten i omvärldenRegeringen har motiverat sina förslag till avskaffande avförmögenhetsskatten med hänsyn till omvärlden. Menfaktum är att ungefär hälften av , inkl. denordiska länderna, har en förmögenhetsskatt. Även fleraEG-länder har en förmögenhetsskatt. I de flesta av dessaländer har man en proportionell förmögenhetsskatt somvarierar mellan 0,5 och 1 %.Det finns inte något som tyder på att flera är på väg att avskaffa förmögenhetsskatten.Dessutom saknas några bindande EG-beslut somkräver att medlemsländerna avskaffarförmögenhetsskatten. Däremot finns det flera länder sompå eget initiativ har reformerat eller planerar mer ellermindre långtgående reformer av förmögenhetsskatten.Det finns inte heller något kortsiktigt behov av attavskaffa förmögenhetsskatten med hänsyn till den svenskaekonomins internationella beroende. Frågan om vilkaeffekter på svenska utlandsinvesteringar och utflyttning avkapital som förmögenhetsskatten och andra skatter påkapital har, måste analyseras mera grundligt innan beslutfattas om en eventuell harmonisering av såvälförmögenhetsskatten som andra kapitalskatter.8.2 Behov av reformeringDet råder dock knappast någon tvekan om att dennuvarande förmögenhetsskatten måste reformeras om denska fungera utan större framtida kostnader förfolkhushållet. Den nuvarande förmögenhetsskattenkännetecknas av flera grundläggande brister och problem,bl.a. följande:stora skatteskillnader mellan olika typer avtillgångarstora skatteskillnader ger betydandemöjligheter till skatteplanering som i sin tur undergräverförmögenhetsskattens faktiska progressivitet ochutjämningseffekterstora avvikelser från en likformig ochneutral förmögenhetsbeskattning leder också till atthushållens investeringar och kapitalplaceringar styrs avskatteeffekter och inte av skäl som också ärsamhällsekonomiskt rationella.Därför behövs det en genomgripande omläggning avförmögenhetsbeskattningen i riktning mot de principer omlikformig beskattning som används i skattereformen. Ensådan omläggning innebär konkret bredare skattebaser ochsänkta skattesatser. För att en sänkning av skattesatsernaska bli fördelningspolitiskt acceptabel är det nödvändigtmed omfattande breddning av skattebasen.Ett förslag med denna inriktning finns idepartementspromemorian Reformeradförmögenhetsbeskattning (Ds 1990:91). Förslaget ligger ilinje med skattereformens grundprinciper om ökadskattemässig likformighet.Förslaget eliminerar de asymmetrier som finns inuvarande förmögenhetsbeskattning. Genom en ökadskattemässig likformighet begränsas högst påtagligt desamhällsekonomiskt negativa effekterna på hushållensinvesteringar och portföljval.Den ökade symmetrin i beskattningen minskar ocksåmöjligheterna till skatteplanering.