mot · GF02L506 · 1992-01-27 00:00:00 — Friköp av historiskt arrende fattade ett historisktbeslut. Något tillspetsat skulle man kunna säga att dekanske sista resterna av ett feodalt system med detta beslutgick i graven. Beslutets innebörd är att brukare av s.k.historiska arrenden medgavs rätten att friköpa sina gårdar.Frågan om friköp av historiska arrenden har varitföremål för en intensiv debatt . Efterförslag i motioner väckta 1982 och 1983 beslutade (LU 1982/83:27) att låta utreda frågan. Utredningen''Friköp av historiska arrenden'' (SOU 1986:5) avstyrkteförslaget om att lagstifta om friköpsrätt. Mot beslutetreserverade sig den socialdemokratiske representanten iutredningen. Denne lade i sin reservation fram ett välutarbetat förslag till sådan lag om friköpsrätt.Sedan frågan om friköpsrätt på nytt väckts i motioner till1988 och riksmöten förordade lagutskottet i sittbetänkande 1989/90:LU6 att friköpsrätt för historiskaarrenden skulle införas. I motiveringen för beslutet skriverutskottet bl.a.:Enligt utskottets mening måste de krav på en friköpsrättvid historiska arrenden som framförts sesmot bakgrund av att det saknas generella regler somger en jordbruksarrendator rätt till ersättning för deinvesteringar som gjorts på arrendestället. -- -- -- Det värdesom arrendegårdarna representerar för jordägarna harsåledes till stor del skapats genom det arbete somarrendatorerna och deras släkt utfört och de ekonomiskauppoffringar som de gjort. Det är därför inte svårförståeligtatt arrendatorerna önskar att genom en friköpsrätt fåtrygghet för att de gjorda investeringarna i framtidenkommer dem och deras familjer till gagn. -- -- -- För allajordbruksarrendatorer gäller generellt sett att de -- i denmån annat inte avtalats med jordägaren -- själva får svaraför investeringarna och för och därmedbära den totala företagsekonomiska risken för växtodlingoch djurhållning. -- -- -- Utskottet vill vidare hänvisa till vadutskottet anförde vid frågans behandling (LU1982/83:27), nämligen att en friköpsrätt kan bidra tillfortsatt allsidig befolkningssammansättning pålandsbygden. -- -- -- Utskottet vill även peka på att enfriköpsrätt ligger i linje med den jordbrukspolitiskamålsättningen att ägande och brukande av jordbruksmarkbör vara förenat. Det finns således enligt utskottets meningstarka skäl som talar för att en friköpsrätt till historiskaarrenden bör införas.Sedan sålunda med överväldigande majoritetbeslutat att brukare av s.k. historiska arrenden skall fåfriköpa sina arrenden, ansåg regeringen att vissalagtekniska problem återstod att lösa. Av denna anledningtillkallades en kommitté med uppgiften att ''i vissaavseenden se över arrendelagstiftningen''. På en fråga uttalade justitieministern att justfrågan om friköp skulle behandlas med förtur. Så skeddeockså genom att ''arrendekommitté'' i oktober 1991framlade sitt delbetänkande -- ''Historiska arrenden''.Kommittén föreslår enhälligt att friköpsrätt för historiskaarrenden skall införas. I sin motivering skriver kommitténbl.a. :Grunden för den föreslagna inlösenrätten kan i korthetbeskrivas så, att i ett fall där arrendestället i generationerbebotts och brukats av arrendatorer tillhörande sammasläkt har arrendatorerna och deras familjer fått mycketstarka såväl ekonomiska som personliga bindningar tillarrendestället, medan motsvarande bindningar typiskt settär betydligt svagare på jordägarsidan, varför förhållandenapå brukarsidan motiverar att den nuvarande arrendatornges rätt att få nyttjanderätten omvandlad till äganderätt.Förslaget innebär att inlösenrätten skall gälla inte baramot privata subjekt utan också mot stat, kyrka ochkommun. Ordet friköpsrätt anger dels att arrendatorntillförs en rätt att under de i lagen angivna förutsättningarnaförvärva arrendestället även mot jordägarens vilja, dels atträttigheten bygger på att man på arrendatorsidan sedan långtid har en besittningsrätt till egendomen. Enligt förslagetskall en arrendator inte med bindande verkan för framtidenkunna avstå från friköpsrätten.Vid historiska arrenden är brukarens ekonomiska insatsi form av djur och rörelsekapital, i maskiner och inventarier,grundförbättringar i mark och byggnader ofta dubbelt såstor som jordägarens insats. Sålunda svarar t.ex.arrendatorer vid gods i såväl som för95% av kostnaderna för ombyggnads- ochinvesteringsarbeten.Det är ur demokrati- och rättvisesynpunkt djuptbeklagligt och i konstitutionellt avseende synnerligenanmärkningsvärt att ett riksdagsbeslut fattat intekommit att verkställas trots att nu förflutitsedan riksdagsbehandlingen.Mot denna bakgrund är det nu hög tid att riksdagenfattar ett för regeringen bindande beslut så att berördaarrendatorer utan ytterligare dröjsmål får rätt att förvärvalagfart på den jord som de själva i generationer röjt, brukat,bebyggt och bebott och som de i realiteten till väsentlig delredan äger. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att friköp av historiska arrendenskall genomföras i enlighet med förslag årsarrendekommitté.