mot · GF02Ub68 · 1992-04-21 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:95 Valfrihet och fristående skolor InledningI denna motion tar vi upp dels de principiellaresonemang som förs i propositionen, dels regeringenskonkreta förslag rörande de fristående grundskolorna.Regeringens proposition är illavarslande med sin tilltrotill s.k. stimulerande konkurrens som främstakvalitetshöjande medel för framtidens skolor. Förutom detgrundläggande faktum att förslaget är synnerligen illaunderbyggt och genomtänkt är det också i stort sett onödigt:nödvändiga reformer för ökad valfrihet i skolan är redangenomförda.I propositionen behandlas å ena sidan finansieringen avs.k. Förslaget sägs syfta till att ge''godkända fristående skolor förutsättningar att verka på istort sett samma villkor som de kommunalagrundskolorna''. Å andra sidan aviseras förslag som ska ökavalfriheten på skolområdet samt möjliggöra olika formerför drift av grundskolor -- sannolikt innefattande någonform av ''skolpeng'' och avgiftsuttag från föräldrar ochvårdnadshavare.Vänsterpartiet vill understryka att elever i friståendeskolor räknas in i det statliga sektorsbidraget förgrundskolan fr.o.m. /93. hardessutom uttalat att kommunen bör fördela sittsektorsbidrag och sina övriga resurser på skolområdet efterbehov till samtliga skolor inom kommunens gränser -- såväloffentliga som fristående. Detta är enligt entillräcklig garanti för att godkända fristående skolor skakunna verka ''på i stort sett samma villkor som övrigagrundskolor i en kommun''. Detta bör geregeringen tillkänna.Inskränkningar i den kommunala självständighetenRegeringen föreslår att beslutar om enförändring av skollagen kap. 9, § 4a ang. föreskrifter omkommunalt bidrag till fristående grundskolor. Det är enligtvänsterpartiets mening synnerligen tveksamt om riksdagenhar rätt att utfärda föreskrifter som i detalj reglerar vilkenandel av kommunernas skattemedel som ska förmedlas tillfristående skolor. Enligt gällande regler disponerar enkommun jämförelsevis fritt över sina skolresurser. Attföreskriva en särbehandling av en viss grupp av skolor -- defristående -- vilken omfattar inte bara statliga bidrag utanockså kommunala skattemedel, är en inskränkning av denkommunala sjävbestämmanderätten.Det enda motiv som framförs för förslaget tilllagstiftning på denna punkt är att principen ...... att tilldela de fristående skolorna medel med hänsyntill respektive skolas behov kan ge upphov till problem.Frågan om vilka behov en skola har skulle kunna bli föremålför delade meningar mellan kommunerna och de aktuellaskolorna. De fristående skolornas möjlighet att planeralångsiktigt skulle försämras. Vidare skulle en kommun,utan att ha någon egentlig möjlighet att påverka enfristående skolas kostnader, kunna bli tvungen att tilldelamedel som avsevärt överstiger vad som utgår per elev igrundskolan. Till exempel skulle kommunen kunna blitvungen att betala för höga lokalkostnader (s. 14--15)menar att resonemanget ovan ärinkonsekvent och föga övertygande. Det finns inget somtyder på att fristående skolor behöver särbehandlaseftersom de tilldelas bidrag enligt samma regler som gällerkommunens övriga skolor. De kostnader som stat ochkommun står för innefattar den undervisning som svararmot skolplikten och som sålunda följer av skollag, läroplanoch andra bestämmelser. Eftersom man i kommunerna harskyldighet att behovsrelatera resurstilldelningen kan de''delade meningar'' om en enskild skolas behov som dettalas om i citatet naturligtvis uppkomma för allakommunens skolor. Att det kan finnas delade meningar påkommunal nivå när det gäller fördelningen av skolanslagetär inte exempel på en brist i systemet, utan just ett uttryckför en grundtanke bakom det decentraliseradebeslutsfattandet på skolområdet och för separationenmellan politiska beslut och verksamhetsansvar.Kommunal likvärdighet, skolhälsovård, skolskjuts,lokaler m.m.Propositionens påpekande om höga lokalkostnader somett ytterligare skäl för finaniseringsgarantin på är obegripligt. Lokalhyrorna varierar avsevärt ocksåmellan kommunala skolor, i varierarhyrorna t.ex. perkvadratmeter. Om en fristående skola har lokalkostnadersom vida överstiger vad som gäller för kommunens övrigaskolor och den fristående skolan ej har rätt att ta utelevavgifter, kommer skolan ej att kunna drivas i enlighetmed gällande bestämmelser (inom ramen för ett bidrag avstorleksordningen av den genomsnittliga elevkostnaden). Frågan är medandra ord inte främst avhängig av bidragsnivån i den formpropositionstexten anger. Om en godkänd fristående skolaslokalkostnader klart överskrider vad som i övrigt gällerinom kommunen, bör istället prövas om inte kommunentillsammans med den fristående skolans ledning kan finnaalternativa lokaler etc.Bidraget till den fristående skolan ska enligt lagförslagetutgöra av ''den genomsnittliga kostnaden per elev ikommunens grundskola det närmast föregåendekalenderåret'' (s. 4).Vid sidan om att det enligt mening ärminst sagt tveksamt om kan fatta ett beslut avdetta slag, inrymmer texten minst två övriga formellamärkligheter. För det första finns ingen juridiskt hållbardefinition på vad som inbegrips i en kommuns totalakostnader för . Olika kommuner tillämpardessutom skilda budgetsystem. Vilken del avlokalkostnaderna ska räknas i den skola som delar lokalermed ett daghem? Hur ska skolkostnader kunna skiljas frånskolbarnomsorgen i de kommuner som administrativt ochlokalmässigt samordnar skola och barnomsorg för 7--12-åringar? Hur ska kommunala kostnader förgymnasieskolans centrala administration skiljas frånkostnader för centrala administration?Eftersom det i propositionen sägs att ''rätt till skolskjuts ejföreligger för elever i fristående skolor'' och föredragandenpåpekar att hon ''ej heller har för avsikt att för närvarandeföreslå någon ändring härvidlag'' (s. 8), är det rimligt attfråga sig om skolskjutskostnader ska ingå när dengenomsnittliga elevkostnaden beräknas. Även i övrigt kaninvändningar riktas mot det juridiskt hållbara och entydigai begreppet ''genomsnittlig kostnad per elev''.För det andra föreslås att anslaget ska grundas på''närmast föregående kalenderårs budget'' vilket medföroacceptabla nackdelar för de kommunala skolorna. Om enkommun t.ex. minskar sina kostnader för skolan /94 genom budgetbeslut för kalenderåret 1993kommer denna minskning ej att drabba de friståendeskolorna men väl kommunens övriga skolor, som dessutomfår vidkännas en extra reduktion för att kompenserabidraget till fristående skolor. Konsekvenser som denna ärnaturligtvis helt oacceptabla. Ett sätt att rätta tillovanstående förhållande vore någon form av retroaktivtavräkningssystem. Här uppkommer dock en komplikationvad avser revisionsmöjligheter från kommunens sidagentemot den fristående skolan.En tredje invändning gäller den föreslagnaprocentsatsen på . Regeringen redovisar inte på vilka grunder dennaprocentsats tagits fram. anser, som nämntsovan, att någon procentreglering ej behövs. Vi vill docknotera att i sin diskussion om ett systembaserat på ''skolpeng'' kommit fram till att den del sombaserar sig på antalet elever måste utgöra en betydligtmindre andel av det totala beloppet.En fjärde invändning mot det framlagda förslaget är attdet, om det genomförs på föreslaget sätt, sannolikt ökarkostnaderna inom skolsystemet och minskar kommunensmöjligheter att genomföra rationaliseringar ibesparingssyfte.En femte invändning mot förslaget är att det försvårarden form av politisk styrning av skolsystemet som riksdagenbeslutade om i anslutning till proposition 1990/91:18 omansvaret för skolan. Den politiska styrningen ska numeraske genom mål och riktlinjer i stället för lagar ochregleringar. Det är viktigt att den kommunala skolplanenblir ett politiskt styrinstrument om vi ska kunna garanteraalla elever en god kvalitet på undervisningen.Valfriheten och kommunenVänsterpartiet avvisar den inskränkning i denkommunala självständigheten som är en del av förslagetrörande de fristående skolorna. Dess överensstämmelsemed gällande lag bör dessutom, som ovan påpekats, prövas.Enligt vår uppfattning bör en godkänd fristående skolasekonomi behandlas på samma sätt som övriga skolor ikommunen. Det finns ingen anledning att anta attkommunerna skulle missgynna godkända fristående skolorsedan beslutat att dessa ska behandlas på sammasätt som kommunens övriga skolor.En viktig uppgift är att utvärdera den egnaskolverksamheten och självfallet bör de fristående skolornaockså omfattas av denna kommunala utvärdering.Skolverket har visserligen det centrala utvärderingsansvaretför hela skolväsendet men detta utesluter dock inte att mani kommunerna bör utvärdera skolväsendet. Det ärutvärderingar som genomförs med andra syften än dennationella granskning genomför. Propositionensskrivningar är på denna punkt olyckliga, då de kan geintrycket att kommunen ska betala en verksamhet -- defristående skolorna -- utan att ha insynsrätt, rätt tillutvärderingar etc. Rättsligt är det tveksamt om insyn ifristående skolor kan uppnås annat än genomavtal mellan kommunen och huvudmannen för denfristående skolan. Detta innebär bl.a. att det är oklart omen kommun utan särskilt avtal kan skaffa sigekonomisk insyn för att på så sätt kontrollera attskattemedel använts på ett godtagbart sätt. Propositionenillustrerar det juridiska problem som föreligger i relationenmellan kommunen och mottagaren av kommunala medelom mottagaren ej utan särskilt avtal är tillgänglig förekonomisk revision och utvärdering. Med anledning avdetta och övriga frågor av juridisk art som propositionenaktualiserar och som berörts tidigare i motionen, yrkarvänsterpartiet på lagrådsremiss av propositionen.Redan i dag söker man i flera kommuner öka elevers ochföräldrars rätt till inflytande på barnens skolgång. Dettasker med stöd av redan gällande bestämmelser.Vänsterpartiet hävdar att valfrihets- och inflytandefrågornainte i första hand är en fråga om fristående skolor -- ävenden nu lagda propositionen medger att andelen friståendeskolor kommer att vara begränsad. I propositionstextenheter det emellertid att även om så är fallet så ''... ligger detett stort värde i att elever och föräldrar har rätt att göra ettaktivt val av skola och därmed ett ställningstagande tillvilken skola man vill anlita och engagera sig för''. (s. 9)Det heter vidare att det är föredragandens förhoppningatt under /93 ...... kunna ta upp frågor som entreprenadskolor och andramellanformer mellan kommunala och friståendeskolor. -- -- -- Jag räknar med att senare lägga framytterligare förslag i syfte att öka valmöjligheterna inom detkommunala skolväsendet. Ambitionen bör vara att eleveroch föräldrar inte bara ska kunna välja mellan kommunalaoch fristående skolor utan också att de principer omvalfrihet och ekonomiska medel som följer elevens val, ochsom beskrivs i denna proposition, i största möjligautsträckning skall gälla även inom det kommunalaskolväsendet. (s. 7)menar att rätten till skolval och möjlighetatt byta klass inom en skola redan finns. beslutom en decentralisering av ansvaret för skolan åläggerkommunerna att planera sin skola så att praktiska ochekonomiska hinder inte ska försvåra sådana val. Vi finnerinte att övertygande skäl redovisas för att inskränka denkommunala hanteringen. Däremot finner vi det väsentligtatt ytterligare understryka betydelsen av attundervisningens innehåll och arbetsformer beslutas avelever och lärare tillsammans för att därigenom förstärka ettverkligt inflytande över elevernas arbetssituation.Elevernas inflytande ska också öka i takt med derasmognad. I dagens skola minskar elevernas inflytande när debörjar på högstadiet vilket är mycket olyckligt eftersom liteäldre elever är mogna för ett betydligt större ansvar för sinutbildning. Vi vill också påpeka att grundskolanshuvudinnehåll alltfort ska vara gemensamt för alla elever,vilket i sig är den yttersta grunden för att över huvud tagetha en skolplikt. Valfrihet kan därför inte i första handdiskuteras utifrån begrepp som profilskola eller liknande.Valfrihet gäller enligt uppfattning främstfrågan om hur den för alla gemensamma skolan ärorganiserad och hur undervisningen bedrivs och det börbetonas att det är ''konsumenternas'' -- i det här falletelevernas -- valfrihet som ska öka och inte''producenternas''.I propositionen tonas en av riskerna med en ökadvalfrihet för skolorna ned. Det gäller elevgruppenssammansättning. har ambitionen varit att skolanselevgrupp bör vara allsidigt sammansatt. Segregation iboendet är en av de faktorer som lett till att elevgruppernassammansättning i växande grad kommit att bli allt merensidig. I vissa skolor är invandrartätheten stor. I vissaskolor domineras elevgruppen av barn ur socialgrupp 1 ochinslaget av barn från socialgrupp 3 är lågt. I andra skolor gårdet nästan uteslutande barn från socialgrupp 3.Erfarenheter från andra länder tyder på att det är deresursstarka föräldrarna som aktivt försöker välja skola försina barn och att valen ofta är negativa, dvs man söker siginte till en skola utan bort från en.Det finns en uppenbar risk att regeringens förslag oms.k. ökad valfrihet i praktiken leder till en ökad segregationpå skolans område. Enligt mening är ensådan utveckling helt oacceptabel. Vi vet att socialtillhörighet, föräldrars bakgrund m.m. är ett av deeffektivaste skiktningsmedlen i samhället och attmedvetenheten om detta ofta är störst bland föräldrar isocialgrupp 1. Därför kan vi inte utesluta att föräldrar ocksåkommer att styra sina barns skolval utifrån detta faktum ochatt vi får en ökad polarisering av elevgrupperna efter socialtillhörighet. Det finns också anledning att betona riskernamed en ökad etnisk och religiös segregering mellan enskildaskolor vilket kan komma att ökafrämlingsfientligheten och oförståelsen mellan olikaungdomsgrupper i samhället. Kommunernas reellamöjligheter till utvärdering och uppföljning av de enskildaskolornas verksamhet är centrala sett ur dessa synvinklar.Det är helt otillräckligt att, som i propositionen, hävdaatt segregerande effekter uteslutande eller främst är enfråga om avgifter (s. 17). Självfallet är frågan om avgifterbetydelsefull och avvisar förslaget om attavgifter får tas ut inom . Men även en spärr motavgifter är otillräcklig om ambitionen är ensträvan efter att skapa skolmiljöer och elevgrupper medsocialt allsidig sammansättning. Eller med propositionensord: Det finns ''starka skäl att göra klart'' att friståendeskolor ''som uppbär allmänna bidrag i likhet med detoffentliga skolväsendet, inte får verka ekonomiskt ellersocialt segregerande'' (s. 16). Något förslag att motverkaden segregation som finns läggs dock ej. Ettsådant förslag hade dock mot bakgrund av den kunskap viredan besitter varit långt mer motiverat och ingetttrovärdighet än de frihetsprinciper som propositionenuttrycker.Valfrihet för elever med särskilda behovI propositionen framgår att de fristående skolorna kangöra ett indirekt urval av elever eftersom de inte inteföreslås ha samma skyldigheter som kommunala skolor atttillhandahålla skolhälsovård, skolskjuts, elevassistenterm.m. De skilda krav på ansvarstagande som ställs är ettdirekt resultat av det bidragssystem som propositionenföreslår. Risken att det utvecklas skolorganisationer därelevsegregeringen mellan skolorna ökar är överhängandeoch drabbar i det här fallet främst handikappade elever.Talet om skäliga avgifter som nämns i propositionen äroroande, särskilt för barn med flerhandikapp. Kommeranpassade läromedel för den elev med handikapp som sökersig till en profilerad skola att utgöra grund för vad somkallas skälig avgift?Vidare måste den omtalade konkurrenssituationenmellan skolorna beröras. Om nu betyg skall vara ettkriterium för en ökande konkurrenssituation mellan eleveroch skolor så kan det få allvarliga följder för elever medhandikapp. Dessa elever behöver i de allra flesta fall ''mertid'' för att klara av sina studier. Här kan vi peka på olikaexterna kontakter inom den del av hälsovården som liggerutanför skolhälsovården. I de fall den enskilda skolan ikonkurrens med andra skolor skall uppvisa någon form avsamlat studieresultat för eleverna kommer det självfallet attvara så att elever med handikapp så att säga ''drar ner'' densamlade resultatbilden.Från sida vill vi inte ha en skola som kankomma att diskriminera elever vare sig i individuellt ellerkollektivt sammanhang. En sådan skola har inget medlikvärdighet att göra och fjärmar sig dessutom från derättigheter som är förbundna med en lagstadgad skolplikt.Valfrihet och undervisningens kvalitetI dag planeras och genomförs ekonomiskaneddragningar på skolområdet i landets kommuner.Neddragningarna är inte sällan i storleksordningen 5--. I en sådan situation framstår de frågor regeringen tarupp på skolområdet som petitesser. Rätten till bildning somen demokratisk fri- och rättighet urholkas genom deneddragningar som sker. medför de att relationenmellan statsbidrag och kommunala skattemedel förändraspå skolområdet. finansierar statsbidragen av kostnaderna för . När ettsektorsbidrag nu genomförts innebär besparingarna attstatsbidragen sannolikt i många kommuner kommer attuppgå till eller mer av skolkostnaderna och att riktade insatsermot elever med svårigheter minskar, att insatser förinvandrarelever skärs ned, osv. Allt detta får konsekvenserför skolans möjligheter att möta elevernas intressen ochförutsättningar.Vänsterpartiet ser det som något av en oförskämdhetmot landets elever att denna situation inte berörs iregeringens proposition. Den allt bistrare verkligheten påsvenska skolor och regeringens utopiska tal om ökadkvalitet står på kollisionskurs med varandra. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår proposition 1991/92:95,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om avgifter i skolan,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om avtal mellan kommun ochfristående skola,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en ökad segregering inomskolväsendet,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett korrigerandeavräkningssystem vid resurstilldelning för s.k. friståendeskolor.