mot · GF02A707 · 1992-01-27 00:00:00 — Demokratiska rättigheter och jämställdhet i arbetslivet m.m. och arbetsplatserna, allmänt4 2. Kampen för ekonomisk demokrati5 2.1 Steget som aldrig togs6 2.2 Nya lagar på 60-talet6 3. Kännetecken för utvecklingen ,allmänt7 3.1 Sammanhållning kontra nyliberalism8 3.2 Regional, fördelningspolitisk och finansiellutveckling8 3.3 Den offentliga sektorns utveckling -- kvinnorna påarbetsmarknaden9 3.4 Miljöfrågorna i centrum11 3.5 SAF:s idéer slår igenom11 3.6 Klassamarbetet utvecklas13 3.7 alternativ13 4. Långsiktiga mål inför 90-talet14 4.1 Tillsättande av en Arbetsrättskommission15 4.2 Kommissionens sammansättning16 4.3 Första stegen kan tas redan nu16 5. Förändringar redan 199217 5.1 Lagen om anställningsskydd17 5.2 Lagen mot etnisk diskriminering20 5.3 Lagen om rättegång i arbetstvister20 5.4 Lagen om rätt till ledighet för vård av barn20 5.5 Lagen om facklig förtroendeman21 5.6 Lagen om jämställdhet mellan män och kvinnor iarbetslivet21 5.7 Lagen om medbestämmande22Hemställan23SammanfattningDet är en politisk huvudfråga att de demokratiskarättigheterna i arbetslivet skall sättas i centrum , i första hand för att arbetslivets förhållandenbestämmer människornas villkor och förutsättningar isamhällslivet.Det är i arbetslivet som kunskap och utbildning värderasoch bedöms, vilken kunskap och utbildning som behövs ochvilken som skall användas och bedömas som viktig.Arbetets villkor avgör människors hälsa, deras psykiska ochfysiska välbefinnande.Arbetets innehåll formarmänniskors möjligheter till kreativa insatser, deltagande iorganisationsliv, kultur etc.De ekonomiskaersättningarna för lönearbetet avgör boende,konsumtionsval, fritid och rekreation etc.Det är iarbetslivet besluten fattas som innebär miljöförstöring ochresursslöseri.Den maktställning eller det inflytande somen människa har i arbetslivet gäller i huvudsak även utanförarbetslivet.I motionen görs en genomgång av de arbetandesrättigheter på arbetsrättens område och vänsterpartietskrav för att skapa en demokratisk arbetsorganisation.Några av förslagen ärTillsättande av , vars syfte är att lägga fram förslagför att genomföra demokratiska rättigheter och förändrademaktförhållanden på arbetsplatserna.Stopp förevighetsvikarier.Två veckors uppsägningstid förprovanställda.Utökad rätt till omplacering vid sjukdomeller handikapp.Skattefrihet för skadestånd tillenskilda.Sanktioner mot etnisk diskriminering.Reglermot kollektiv könsdiskriminering.Förbud mot sexuellatrakasserier.InledningUnder beslutade att legaliserauthyrning av arbetskraft. De villkor som uppställdes för attuthyrningen skall vara legal kommer svårligen att kunnakontrolleras i någon nämnvärd utsträckning. Den nyalagstiftningen betyder i själva verket att statsmakternaöppnat slussarna för användning av svart arbetskraft ochbeskurit fackets möjligheter att skydda sina medlemmar.Genom de direktiv regeringen givit till utredningen omöversyn av den arbetsrättsliga lagstiftningen demonstreraspå ett nästan övertydligt sätt att ministären Bildt fungerarsom SAF:s verkställande organ.SAF offentliggjorde en elvasidig skriftmed titeln ''SAF:s uppfattning om den framtidaarbetsrätten -- några utgångspunkter samt de angelägnastekraven på lagändring''. senare komregeringsdirektiven som närmast förefaller vara en kopia påSAF:s skrift. Samtliga förändringar som skall göras sker påarbetsköparnas initiativ, inte på en enda punkt skall deanställdas rättsliga position stärkas. Särskilt alarmerande ärdet att anställningsskyddet skall försvagas mycket kraftigtoch arbetstagarbegreppet urholkas.Redan idag har arbetsköparen helt oinskränktbeslutanderätt över när arbetsbrist skall anses föreligga.Om nu -- som föreslås i direktiven -- principen sist in -- förstut frångås och företagen skall få välja och vraka vilkenpersonal som skall behållas i en arbetsbristsituation, dåfinns inte mycket kvar av anställningstrygghet och rättsligtskydd för den enskilde. Härtill kommer att möjligheternaatt använda tidsbegränsade anställningsformer medobefintlig anställningstrygghet skall utvidgas.En grundpelare i det sociala skyddet för den anställdeutgör det s.k. arbetstagarbegreppet. Hela nätverket avsocial skyddslagstiftning på arbetsmarknaden är knutet tillarbetstagarbegreppet. Arbetsdomstolen har i rättspraxisgivit arbetstagarbegreppet en sådan tolkning att olikaförfaranden från arbetsköparna att kringgå begreppetförsvårats. ges signaler om att arbetstagarbegreppetskall urvattnas.Regeringen har också givit direktiv om att den s.k.negativa föreningsrätten skall utredas. Uppgiften har lagtspå den kommitté som skall utreda bl.a. stärktgrundlagsskydd för äganderätten. Det är den enskildes rättatt stå utanför fackförening som skall skyddas. Ett sådantskydd finns redan i gällande rätt och har bekräftats i fleradomar av arbetsdomstolen. Om regeringen här går in ochföreslår reglering i grundlag av fackliga organisationersverksamhet torde det vara svårt att motivera varför maninte skulle grundlagsreglera att arbetsköparna vidutövandet av arbetsledningsrätten skall iaktta lag och godaseder.Vänsterpartiet väcker återigen en omfattande motion påarbetsrättens område. hardemokratin på arbetsplatserna och fackföreningensställning varit utsatta för allvarliga attacker. Densocialdemokratiska regeringen föreslog i början av 1990både ett lönestopp och ett strejkförbud vilket skulle hakringskurit den fackliga organisationens demokratiskarättigheter. avvisade regeringsförslaget.SAF:s, högerns och borgerlighetens krav påförsämringar i arbetsrätten gick den socialdemokratiskaregeringen beredvilligt till mötes genom att tillsätta enutredning med den gamle fackförbundsordföranden som utredare.I linje med utredningens direktiv tog enmansutredareNicklasson fram förslag om bl.a. tvångsmedling, kraftigthöjda strejkskadestånd och att fackliga förtroendemängodtyckligt kan bötfällas, om de inte helhjärtat tar avståndfrån en konfliktåtgärd. Förslag som upprördearbetarrörelsens bas.Utredningens förslag flyttar makten och inflytandet frånparterna till staten eller organ som är staten närstående.Avtalsförhandlingarna förändras från intressekonflikter förment objektiv fördelning av ett i förväg fastställtutrymme.Alla förslag i utredningen har det gemensamt att facketsposition försvagas och arbetsköparens förstärks.Nyliberalismens cyniska människosyn breder utsig i arbetslivet. Arbetsköparnas strategi är att söndra ochhärska. Individuella lönesystem och -förmåner är ett steg påden vägen. Kraven från arbetsköparna är en lagstiftningsom enbart stöder individens rätt, medan fackensrättigheter och möjligheter skall begränsas.Arbetsköparstrategin värnar om den starke påarbetsmarknaden.Svenskt arbetsliv behöver en ny anda avansvarstagande och positiv utveckling. Arbetslivets kravpå ny kunskap och allt snabbare omställning måste utgå frånrättvisa och solidaritet. Makten på arbetsplatsen får alltstörre betydelse, d.v.s. makten över det egna arbetet, dengemensamma organisationen och företagets ellermyndighetens verksamhet.De arbetandes inflytande kan inte reduceras till denlägsta nivån. I detta sammanhang krävs det aktiva ochdemokratiska sammanslutningar på arbetsplatsen --fackföreningar -- som genom sin aktivitet tillvaratarmedlemmarnas och hela det arbetande folkets intressen.Kravet på demokratiska rättigheter på arbetsplatsen harsitt ursprung i arbetarrörelsens kamp för ekonomiskdemokrati. I tider när det kapitalistiskaproduktionssättet har svårt med produktivitet ochtillväxt, är det än mer nödvändigt med demokrati iarbetslivet. Kraven på ett samhälle med produktion avvaror och tjänster utan miljöförstöring, förutsätter deanställdas direkta demokratiska medverkan. Att reduceradet arbetande folket till enbart arbetskraft är ett förlegatsynsätt och befrämjar varken produktivitet eller ekologisktbetingad tillväxt. En sund tillväxt har som förutsättning enbra arbetsmiljö och demokrati i arbetslivet.Vänsterpartiet känner sympati för yttringar inomfackföreningsrörelsen som inser att lagar frånmedbestämmandeandans tid måste skrotas, eller som detuttrycks i kapitel 10 i en rapport till LO-kongressen1991 -- Det utvecklande arbetet: ''Dessutom skallarbetsrätten utvecklas från att ha dominerats avprocedurregler till att mer innehålla materiella regler somfördelar, rättigheter och villkor.'' I rapporten talas även omveton, stupstockar och tolkningsföreträden i en anda avpartsförhållanden på arbetsmarknaden, som lägger dengamla medbestämmandefilosofin i malpåse.Vänsterpartiet presenterar i nedanstående motion enanalys av arbetslivets och arbetsrättens utveckling,arbetsköparnas och SAF:s roll, socialdemokratins och LO:sroll, den radikala rörelsens resultat samtvänsterpartiets roll och alternativ.Vänsterpartiets alternativ utgår från att det är dearbetande själva -- genom sina fackliga sammanslutningar --som formar arbetslivets villkor. De lagförändringar viföreslår är ett stöd i kampen mot arbetsköparnasmaktutövning.Vänsterpartiet har i motionen en rad förslag somomedelbart kan genomföras och förbättra de demokratiskavillkoren i arbetslivet. Denna motion hänger ihop med ettflertal andra motioner i den allmänna motionstiden somingår i ett helhetsgrepp som tar överarbetslivs- och samhällsfrågorna.1. och arbetsplatserna, allmäntÖvergången till l900-talet innebar slutetför jordbruket som huvudnäring för svenska folket.Industrialismen bröt sönder ett stelt och stagnerat samhällei en snabb och löftesrik utveckling, inte minst för denframväxande arbetarrörelsen. medförde en storfolkomflyttning från glesbygd till tätort. I arbetarrörelsensbarndom var huvudfrågorna rätten att organisera sigfackligt, allmän rösträtt och åtta timmars arbetsdag, menockså att bryta ner det då mycket tydligt skiktadeklassamhället. Arbetarrörelsen kämpade för sociala ochekonomiska reformer, för hygieniska bostäder, för rättentill sjukvård och fri skolgång.Rätten att organisera sig fackligt möttes avbrukspatroner och industriägare med ett oerhört motstånd.Men den mycket starka och breda utomparlamentariskarörelsen i form av arbetarrörelsen som kämpade förmänniskovärde och rätten att bli erkänd som motpart och iförlängningen för makten över sin arbetssituation klaradeden striden. l906 erkände SAF föreningsrätten men endastpå villkor att arbetsgivarens maktmonopol över ledningenoch fördelningen av arbetet som reellt existerade ocksåerkändes av arbetarrörelsen.Detta ''kontrakt'' om klassfred hade både för- ochnackdelar för arbetarklassen. Till fördelarna hörde att denmateriella standarden kunde höjas och attfackföreningsrörelsen kunde utvecklas och växa. Tillnackdelarna hörde att makten på arbetsmarknaden interubbades. ''Kontraktet'' var villkorat så attinflytandefrågorna bara angick företagsledningen. Dettamedförde problem för kraven på de anställdas inflytande påjobben, som vi fortfarande lider av, vilket vi skallåterkomma till längre fram.Det effektivaste vapnet, som arbetarrörelsen nyttjade istor skala och , varstrejkvapnet. Strejken var och är arbetarnas ochfackföreningarnas främsta motvikt mot arbetsköparnasmakt och ägande av produktionsmedlen. Strejkrätten är enav de mest grundläggande demokratiska fri- ochrättigheterna. Strejk tillgrips mycket sällan som något annatän en sistahandsutväg, när alla samtal och förhandlingarprövats utan resultat, mycket ofta i kombination medprovokationer från arbetsköparen. De omfattande strejker,ibland i storstrejkens form, som ägde rum i arbetarrörelsensbarndom, var ett uttryck för det desperata läge man befannsig i samt arbetsköparnas hårdnackade motstånd mot alla dekrav som rörelsen reste.Som en följd av den utomparlamentariska kampen, denfackliga rörelsens framväxt, enhet och styrka ochstrejkvågorna erkändes till slut föreningsrätten. Även denallmänna rösträtten och åttatimmarsdagen genomdrevs.2. Kampen för ekonomisk demokrati 1900-talets första decennier medförde att striden omrösträtten och den reglerade arbetstiden vanns. Menkampen mot arbetsköparnas maktmonopol påarbetsplatserna var inte vunnen. Ekonomisk demokrati ochde arbetandes rättigheter på arbetsplatsen var och är enmaktfråga. Redan l920 tillsatte den förstasocialdemokratiska regeringen två utredningar, en omsocialisering och en om industriell demokrati. Förslagetfrån den senare om inrättande av rådgivande driftsnämndermed representanter för de anställda röstades ned avriksdagen. Många ville då gå längre; facket förde framkraven på avskaffandet av arbetsköparnas makt överanställningsförhållanden, arbetsledning och attdriftsnämnderna skulle ha beslutanderätt över tillsättandetav förmän.Men l928 kom nya lagar som inskränkte strejkrätten ochminskade fackföreningsrörelsens manöverutrymme. 50 årsenare skärptes strejkförbuden ytterligare.Arbetarrörelsen krävde en demokratisk arbetsledning,men det tänkande som blev gällande på arbetsplatserna varnågot helt annat. Så här skrev i boken''Rationell arbetsledning'': ''Allt tankéarbete som utföres avarbetaren på grundval av hans personliga erfarenhet, måsteunder det nya systemet utföras av arbetsledningen i enlighetmed vetenskapliga lagar.'' budskapär: arbetaren skall jobba i sitt anletes svett, så sköterarbetsledningen tänkandet.Den s.k. taylorismens inflytande över arbetslivet harunder l900-talet ständigt ökat.Taylorismen har även slagit igenom inom den offentligasektorn. Taylorismen har berövat de anställda möjlighetenatt utveckla sin intellektuella kapacitet som tänkandevarelser, sin kreativitet, men också verkat som ett hinder fören förnyelse/demokratisering av arbetsorganisationen.2.1 Steget som aldrig togsNär det gäller makten och inflytandet överarbetsplatserna och beslut angående investeringar,arbetsmiljö, inriktning av produktionen, arbetsorganisationoch arbetsledning osv. har reellt ingen avgörandeförändring skett sedan arbetarrörelsens barndom. ''Dettredje steget'', som LO propagerade för och somavsåg den ekonomiska demokratin (de två första stegen varpolitisk och social demokrati) har fortfarande inte tagits.Beslut som rör människors sysselsättning, ortersöverlevnadsmöjligheter och mycket som påverkar vårlivsmiljö tas fortfarande i slutna direktörsoch styrelserum.Därför måste kraven fortsätta att resas av pionjärernasbarnbarn och barnbarnsbarn:för ekonomiskdemokrati,för de arbetandes fri- och rättigheter påarbetsplatserna ochför ett nedbrytande av denmaktkoncentration som bara ökar inom det privatanäringslivet.1946 kom det s.k. företagsnämndsavtalet, där deanställda fick representation i företagsnämnder som dockbara fick en rådgivande karaktär. Dessa kom inte attgenomgripande demokratisera produktionslivet.Arbetsköparnas makt var i stort sett oinskränkt.Företagsnämnderna fungerade dåligt.2.2 Nya lagar på 60-taletPå 60-talet ökade åter diskussionerna inomarbetarrörelsen om företagsdemokratin. I bakgrundenfanns viktiga förändringar av det svenska samhället ochägandet. I LO:s 20-punktsprogram, ''Fackföreningsrörelsenoch företagsdemokratin'', konstaterades att ''arbetet''fortfarande var i underläge och att åtgärder måste vidtas föratt stärka de anställdas makt. l969 blev enkraftig manifestation för inflytande på arbetsplatserna ochsamma år tillsatte LO en arbetsgrupp som fick i uppgift attta fram ett förslag till handlingsprogram för ökat inflytandeoch företagsdemokrati.1969 exploderade arbetsplatskampen genomgruvstrejken, som skakade både arbetsköparna och denreformistiska delen av arbetarrörelsen. Flera andra storastrejker genomfördes och hela diskussionen omföretagsdemokrati och vikten av förändringar i arbetslivetfick ett kraftigt uppsving. Trycket i basen var inte att misstasig på och kunde inte nonchaleras.Till LO-kongressen l971 hade inte mindre än 25motioner skrivits som tog upp krav på ökadföretagsdemokrati. Den snabba strukturrationaliseringen,flyttlasspolitiken, ökande arbetsmiljöproblem ochbristande inflytande i arbetsorganisationen var andrabakgrundsfaktorer i denna rörelse. Arbetsköparnas s.k. friarätt att leda och fördela arbetet i enlighet med § 32ifrågasattes.Drivkraften bakom hela den företagsdemokratiskadiskussionen handlade om att hävda arbetets rätt påarbetsplatserna. De anställda krävde makt över sinaarbetsförhållanden. Arbetarrörelsen var på frammarschoch förhoppningarna var stora på de nya reformer somantogs i på arbetsrättensområde med medbestämmandelagen (MBL) som kronan påverket.Andra lagar som tillkom var bl.a. lagen omanställningsskydd (LAS), arbetsmiljölagen (AML) ochförtroendemannalagen (FML).3. Kännetecken för utvecklingen --allmäntEn mycket stor förändring av arbetslivet under 70- och80-talen innebar den snabba expansionen av den offentligasektorn. Nya arbetstillfällen skapades och kvinnornas rollförändrades. Kvinnornas andel av de lönearbetande ökadeoch svenska kvinnor har den högstaförvärvsfrekvensen i Europa.De senaste årtiondena har medfört en ökning avtjänstesektorn, särskilt den privata. De tekniskabetingelserna har förändrats i många yrken. Datorn harblivit 80-talets arbetsredskap i många yrken.Arbetsuppgifter typ övervakning, kontroll och service inomindustriprocessen har ökat snabbare än det renaproduktionsarbetet.Servicesektorn inom vård, omsorg, handel ochkonsultverksamhet har expanderat kraftigt. Sedan börjanav 80-talet har daghemsverksamhet, äldreomsorg,sjukvård och skola fått vidkännas ett minskat ekonomisktutrymme som sänkt kvaliteten på verksamheten och ökatpersonalomsättningen.Parallellt med detta har problemen med den fysiska ochpsykiska arbetsmiljön ute på arbetsplatserna ökat. Antaletarbetsskadade och förtidspensionerade har stigit.Fortfarande är många arbetsmiljöer dåliga och inteanpassade till de anställdas förutsättningar. Speciellt hög ärökningen av förslitningsskador inom traditionellakvinnoyrken som t.ex. barn- och äldreomsorg.Få orkar arbeta på heltid inomdessa områden utan väljer självmant att arbeta deltid, intebara av familjeskäl utan också på grund av arbetets tyngd.Ojämlikheten i arbetstyngd och bristande inflytande påmånga arbetsplatser har också sin motsvarighet påutbildningssidan. Trots att utbildningstiden per person ökatunder finns det fortfarande stora gruppermed låg skolunderbyggnad. Dessa grupper satsas detgenerellt sett mycket mindre resurser på per person jämförtmed de högutbildade vad gäller fortbildning påarbetsplatserna.3.1 Sammanhållning kontra nyliberalismMånga på arbetsplatserna står helt utanförbeslutsprocessen. Det finns ett direkt samband mellansjukfrånvaro och känslan av delaktighet och gemenskap påarbetsplatsen. Det finns tecken på att den tidigare starkasammanhållningen i arbetslagen och ''klassgemenskapen''på jobbet börjar tunnas ut. Självförtroendet blandlågavlönade och inom arbetarklassen som helhet sjunker.Den utvecklingen går parallellt med den nyliberalaindividualiseringen som mer och mer slagit igenom isamhället och som också vunnit insteg inom delar avarbetarrörelsen och fackföreningsrörelsen.Individualiseringen inom fackföreningsrörelsen märksbl.a. genom att den solidariska lönepolitiken börjat övergestill förmån för individuella lönesystem, personligauppmuntranssystem, latitudlöner m.m. Man kan också talaom en sektorisering även av fackföreningsrörelsen som enföljd av utvecklingen på företagssidan. Inte minst syns dettai frånvaron av koncernfackligt samarbete och i ökadeproblem mellan olika löntagargrupper. Den våg avbolagiseringar som varit mycket stark de senaste årenmedför en rad problem ur arbetsrättslig synvinkel t.ex.minskat skydd vid arbetsbristsituationer.Individualiseringen på arbetsmarknaden och''japaniseringen'' fortgår. De anställda ges särskildaindividuella förmåner av arbetsköparen, som också satsarpå egna utbildningsprogram och framskapandet avföretagskänsla. I individualiseringsprocessen ingår också attdistansoch hemarbetet ökar.Storkoncernerna men också den offentligaverksamheten bryts ner i divisioner och bolag. En formelltplattare hierarki brer ut sig, som dock inte reellt för med sigen mer demokratisk arbetsorganisation.Utvecklingen mot decentralisering och störresjälvständighet i arbetsprocessen motsvaras inte av ett ökatpersonalinflytande.I boken ''Medborgarnas makt'' (1989), en avmaktutredningens rapporter, framgår att det inomarbetslivet finns ett stort missnöje bland de anställda medarbetssituationen och möjligheten att påverka. Missnöjetresulterar både i delvis framgångsrika försök till inflytandemen också i vanmakt. Generellt är man mer missnöjd medsina möjligheter att påverka på arbetet än vad man är närdet gäller sin bostad, barnens tillsyn, skolan ellersjukvården.3.2 Regional, fördelningspolitisk och finansiellutvecklingDen regionala utarmningen av och stora delarav Svea- och har fortgått.Storstäderna har expanderat ytterligare. Stora bälten avförortsområden runt storstäderna bebos av utflyttadeglesbygdsbor.Finansmarknaden har upplevt ett 80-tal som medförtvärdestegringar av skådat slag.Vinstutvecklingen har varit exempellöst god under 80-taletliksom ökningstakten av värdet på aktier.Denna utveckling är inte bara ett resultat av denkapitalistiska högkonjunkturen utan också en medvetensatsning av den socialdemokratiska regeringen genom bl.a.devalveringen 1982, direkt efter valsegern, som syftade tillatt stimulera vinstutvecklingen i näringslivet.De stora vinsterna har dock inte lett till en lika snabbökning av investeringarna utan snarare av likviditeten. Enstörre del än tidigare av överskotten har använts tillspekulation -- till inköp av aktier i andra bolag, mark ochfastigheter utomlands. En större andel av de investeringarsom ändå gjorts har hamnat utanför landets gränser jämförtmed tidigare.Korsvist ägande har ökat liksom kapitalkoncentrationeninom det privata näringslivet.Samtidigt har finans- och valutamarknaden avregleratsoch anpassats helt till storfinansens önskemål.Den socialdemokratiska regeringens och de borgerligapartiernas strävan att anpassa till internationellaregler, främst EG:s, har slagit igenom både inom skatte- ochfinanspolitiken. En stor hotbild utgörs avnär EG-anpassningen också slår igenom inomarbetsmarknadsområdet.Den huvudlinje som utvecklingen följt påarbetsmarknadsområdet under 70och 80-talen är alltså urvänsterpartiets synvinkel i stora delar negativ.Men utvecklingen är sammansatt. Till det positiva höratt arbetslösheten i hållits på en internationellt settmycket låg nivå. Kvinnornas ökande andel i förvärvslivet ärett annat positivt drag, liksom den utbyggnad som ändåskett av den offentliga sektorn.Skattesystemets förändringar har gjort atthöginkomsttagarna fått ett ytterligare köpkraftsförsprång.Skillnaderna i förmögenhetshänseende har också ökat.De verkliga höginkomsttagarna har blivit fler och hardessutom tjänat ännu mycket mer , till stordel som en följd av utvecklingen på kapitalmarknaden.En genomsnittlig anställd har i köpkraft förlorat tvåmånadslöner under de senaste decennierna.Den sammanlagda arbetstiden har igenomsnitt stigit , bl.a. genom ökatövertidsarbete. som detta skett har antaletförtidspensioneringar, långtidssjukskrivna ocharbetsskadade ökat kraftigt.3.3 Den offentliga sektorns utveckling -- kvinnorna påarbetsmarknadenSedan 70-talets början har den offentliga sektornexpanderat kraftigt, främst inom barnomsorg, äldreomsorgoch sjukvård. arbetar ca 1/3 av arbetskraften inom denoffentliga sektorn. Ökningen av arbetstillfällen genom denoffentliga sektorns utbyggnad tillsammans medutbyggnaden av den kommunala barnomsorgen har varit enförutsättning och en viktig förklaring till den snabbaökningen av kvinnornas förvärvsfrekvens under 70- och 80-talen.Detta har ur de anställdas och fackföreningsrörelsenssynvinkel varit ett positivt inslag i utvecklingen. Detta harsjälvfallet också varit positivt ur samhällets synvinkel: förbarnens utveckling, för tillgängligheten av vård för de gamlaoch sjuka osv. Också för männen har den utbyggdaoffentliga sektorn varit positiv.För kvinnornas del har inträdet i lönearbetet inte enbartvarit positivt.