mot · GG02Sf14 · 1992-11-27 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:31 Ändrad sjukersättning m.m. Propositionen är en följd av den överenskommelse somgjordes mellan regeringen och socialdemokraterna omåtgärder mot den ekonomiska krisen. Den handlar ihuvudsak om nedsättning av sjukersättning och införandeav en karensdag.Sammanlagt beräknar regeringen spara 4,5 miljarder pådetta område, karensdagen inräknad. Gången är följande:man höjer arbetsgivaravgiften med , och manlägger på en egenavgift med i snitt 1 000:-/år och anställd. Denna avgift dras från lönen ochska ge en besparing på 3,7 miljarder, se regeringensproposition om allmän sjukförsäkringsavgift 1992/93:136.Sjukförsäkringens ersättningsnivå sänks. Efter enkarensdag blir ersättningen till dag dag 4--dag 91--365. Därefter 70procent som motsvarar sjukbidraget. Ett högkostnadsskyddinförs för dem som får per år.I propositionen samordnas ävenarbetsskadesjukpenningen med sjukförsäkringen under de180 första dagarna och regeringen föreslår en minskning avrehabiliteringsersättningen med fem procent.Sjukförsäkringen är en oerhört viktig del av vårttrygghetssystem. En sjukförsäkring som ger alla likamöjligheter att vara borta från arbetet haft hög prioritet för vänsterpartiet.Sjukförsäkringen har utsatts för massivkritik och mytbildning från borgerligt håll. Påståenden omett utbrett missbruk av sjukförsäkringen -- att vi stannarhemma utan att vara sjuka -- har flitigt använts i debatten.Orsaken till de borgerliga angreppen på sjukförsäkringen ärgivetvis att den delen av transfereringarna är av enprogressivt omfördelande karaktär. Den ger förhållandevismer åt dem med lägre inkomster än vad den gör åthögavlönade. Det är därför som socialförsäkringssystemetblivit ett viktigare fördelningspolitiskt instrument änskatterna.Att mista förmåner i sjukförsäkringssystemet slårhårdare mot dem med lägre inkomster. Försämringarnadrabbar orättvist beroende på vilket arbete man har. Inomtjänstemannayrken och liknande områden kan mångatillbringa på arbetet utan att vara alldeles friska.Arbetet är inte kroppsligt ansträngande och det finnskanske möjlighet att själv bestämma arbetsinsatsen samt attta vilopauser. Inom andra områden som vård, omsorg,livsmedelsbranschen och tyngre fysiska yrken är det intemöjligt att uträtta något arbete vid sjukdom dels p.g.a.smittorisken, dels för att arbetet är fysiskt tungt.Vad gäller arbetsskadesjukpenningens samordning medsjukpenningen så innebär detta att inte bryr sig omden som inte tillåter karensdagar iarbetsskadeförsäkringen.Vänsterpartiet är inte främmande för en förändring avarbetsskadeförsäkringen men frågan är inte tillräckligtbehandlad. Vi anser att den nu föreslagna förändringeninnebär en urholkning av arbetsgivarens ansvar förarbetsmiljön och att regeringen tar alltför lätt påarbetsskadeproblematiken.Detta gäller även sänkningen avrehabiliteringsersättningen som i princip helt borde vara ettarbetsgivaråtagande. motsätter sig därför attrehabiliteringsersättningen minskas från 100 till 95 procent.Propositionen signalerar även en arbetslivsanknytningav sjuk- och arbetsskadeförsäkringen. Vänsterpartietanser att förslaget att låta hela sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen övertas av arbetsmarknadensparter är problematiskt.Å ena sidan är det bra att de arbetsgivare som har mångasjukskrivna i sina företag direkt får betala för det. Detborde ju stimulera till arbetsmiljöinsatser för att motverkaohälsa. Det är dessutom ett faktum att det är de storaföretagen som har de största sjukskrivningstalen.Å andra sidan kan det leda till en mycket noggrannareutsortering redan vid anställningstillfället. En sådan gallringskulle säkert slå mot t.ex. den stora och växande gruppensom har allergiska besvär, men det skulle dessutom säkertdrabba kvinnorna. I de riktigt små företagen kan det ledatill stora problem om någon drabbas av en längresjukskrivning.Det finns dessutom en allvarlig risk att arbetsgivare istället för att vidta rehabiliteringsåtgärder väljer att försökaavhända sig ansvaret genom förtidspensionering.Vänsterpartiet har dock inget att invända mot att fråganutreds. Men vid en eventuell förändring av systemet måsteövergången få ta tid och det måste finnas kvar en statligtgaranterad grundnivå.Vänsterpartiet kan naturligtvis inte accepterakarensdagen och de generellt sänkta nivåerna för sjuklönoch sjukpenning. Vi kan inte heller acceptera förändringenav rehabiliteringsersättningen.Förslaget om en karensdag drabbar orättvist. Det slårhårdast mot dem som har ohälsosamma arbetsmiljöer ellersådana jobb inom vården eller livsmedelsindustrin där detär omöjligt att vara på jobbet med t.ex. en lättareförkylning.Vänsterpartiet kräver ett bibehållande aversättningsnivåerna. Vi redovisar i stället ett alternativtbesparingssätt.Redan i den allmänna motionstiden föreslogvänsterpartiet en nedsättning av inkomsttaket för sjuk- ochföräldrapenningen (från 7,5 till 5,5 basbelopp).Vänsterpartiet är, för att få en klarare fördelningsprofil påkrispaketet, nu berett att sätta ner inkomsttaket till 5basbelopp.En sådan nedsättning innebär att de som tjänar mer än14 får samma sjuk- och föräldrapenning.Detta beräknas ge en besparing på . Ettproblem i sammanhanget är att besparingen i storutsträckning tillfaller arbetsgivarna p.g.a. systemet medsjuklön. För att statskassan till fullo skall kunnatillgodogöra sig pengarna måste arbetsgivaravgifternadärför höjas i motsvarande grad. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår regeringens proposition 1992/93:31om ändrad sjukersättning m.m. enligt vad i motionenanförts om försvar av sjukförsäkringssystemet.