mot · GF02Ju806 · 1992-01-27 00:00:00 — Sexuella övergrepp mot barn m.m. Regeringens förslag i proposition 1991/92:35 som ocksåriksdagen ställt sig bakom innebär bl a att skyddet för barn och ungdomar mot att bliutnyttjade i sexuella sammanhang har stärkts och attallvaret med sexuella övergrepp mot barn ytterligaremarkerats i strafflagstiftningen.Samhället har hitintills inte prioriterat bekämpningen avsexuella övergrepp mot barn. Trots detta har Sverigegenerellt sett en bra lagstiftning för barn. Bådebarn och vuxna har fått en starkare rätt som brottsoffer. Dehar t ex rätt till målsägandebiträde. Problemet är atttillämpa lagstiftningen. Detta gäller särskilt brott mot barninom familjen.Förutom de beslutade ovan nämndalagändringarna behöver också andra åtgärder vidtas för atthjälpa de barn som blivit utsatta för sexuella övergrepp.Barn tillhör en svag grupp i samhället. De har få elleringa möjligheter att själva hävda sina intressen och attpåverka sin situation. De är ofta helt beroende avnärstående vuxna. Barn har trots sin hjälplöshet sammainneboende värdighet och värde som övriga medlemmar isamhället och samma okränkbara rättigheter.Det finns många barn i som far illa. De utnyttjassexuellt av närstående vuxna, de lever i själslig ochkroppslig vanvård, de misshandlas , en del till döds.Ofta förekommer olika former av barnmisshandelsamtidigt.Sexuella övergrepp mot barn är kanske det mesttabubelagda brott som finns. Både pojkar och flickordrabbas. Trots den dolda brottsligheten ökade mellan åren1987 och 1988 antalet polisanmälda våldtäkter och grovavåldtäkter mot barn . Offren var både flickor och pojkar. 90--av förövarna var en person som barnet kändeväl.Den faktiska förekomsten av barnmisshandel ochsexuella övergrepp är dock helt okänd. Olikaundersökningar från skilda länder visar att 5--av alla kvinnor och 3--av alla män utsatts för påtvingat sex av en vuxen.Där samarbete finns mellan myndigheter blir sådanabrott synliga. I den s k Eskilstunamodellen, som funnits , finns ensärskild grupp, för att snabbt och skonsamt hjälpa dessabarn. I gruppen ingår polis, åklagare, socialsekreterare,barnpsykolog, läkare, kurator, vuxenpsykolog och personalfrån frivårdsmyndighet. Många bevis finns för att gruppensarbete lyckats mycket väl.Rättsväsendet och andra instanser som möter barn somfar illa behöver få mer kunskap om hur barn som är offer försexuella övergrepp skall omhändertas. Såväl utredare sombeslutsfattare på alla nivåer, inklusive domstolar, måste hakunskaper för att kunna tolka brottsberättelser från barnför att rätt kunna hantera dem. Ofta blir offret sämrebehandlat av rättsväsendet än den brottsmisstänkte. Detbudskap som samhället ger dessa barn är att det verkar varaen grövre handling att anklaga någon för ett brott än attutsätta någon för ett brott. Det är en katastrof för ett barndå en incestmisstänkt förälder eller annan som begått brottmot barnet frias i domstolen.Personalen vid barnavårdscentralerna bör också så fortsom möjligt få en ökad utbildning i hur man undersöker ochupptäcker barn som misshandlas inklusive utsätts för incest.De måste också läras att uppmärksamma symtom påpsykiska problem hos både barnen och deras föräldrar. Ettsätt att göra de misshandlade barnen synliga är att satsa merpå barnhälsovården, då av alla barn iförskoleåldern undersöks där med jämna mellanrum.Ett annat sätt att ta vara på barnens rättigheter, hjälpadem i svåra situationer och förebygga incest och andraformer av barnmisshandel är att tillsätta barnombudsmänpå kommunaloch landstingsnivå.Ytterligare ett sätt att hjälpa barn så att de inte far illa äratt satsa på föräldrautbildning. Denna verksamhet måste fåökad status och erkännande från samhällets sida. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ökat stöd till barn sombrottsoffer,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utbildning av den personal,poliser, psykologer, jurister, barnhälsovårdspersonal m.fl.,som har att göra med barn i svåra situationer,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett ökat samarbete mellan lokalaoch regionala instanser för att hjälpa barn som farilla,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts beträffande tillsättande avbarnombudsmän i landsting och kommuner,15. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts beträffande satsning påföräldrautbildning.1