mot · GF02Ub478 · 1992-01-27 00:00:00 — tillerkände reumatologiställning som medicinsk specialitet. utfärdadesdetaljerade råd och anvisningar för vårdens organisation.Vid denna tid fanns endast tre kliniker för reumatologiinom den ordinarie sjukvårdens ram.Under 1970-talet och etableradesspecialiteten successivt inom samtliga sjukvårdsområden.Härmed skapades ett tillräckligt antal sluttjänster för att etticke oväsentligt antal forskningsintresserade läkare skulleattraheras av disciplinen. disputeradesålunda bortåt ett trettiotal kliniska reumatologer.Förutsättningarna för att fortsätta och fördjupaavhandlingsprojekt efter disputationen har dock varitbegränsade, ofta beroende på att ett kärvt ekonomisktklimat inte tillät en läkarbemanning som motsvarade en storefterfrågan på vård.Socialstyrelsens stora utredning --1982''Rörelseorganens sjukdomar, problem och strategier inför1990-talet'' var väsentligen inriktad på vårdensorganisation. I kapitlet om inflammatoriska reumatiskasjukdomar hänvisas i avsnittet om forskning bl.a. tillmedicinska forskningsrådets tidigare utredning omreumatologisk forskning. I den senare framhålles bl.a.behovet av åtgärder för att förstärka forskning inom ärftligamekanismer, immunförsvar, inflammatoriska mekanismeroch kartläggande av de olika sjukdomarnas förekomst. Enbetydande ökning av bidragen till reumatologisk forskningföreslogs. Föresatserna tycks sedan ha fallit i har förklarat som det ''Nordiskareumatikeråret'' för att aktualisera de problem sompatienterna, vårdorganisationerna och forskningen stårinför.De reumatiska sjukdomarna har åsamkat det svenskasamhället en kostnad av närmare 40 miljarder kronorårligen, varav för förlorade arbetsdagar (1987).Utöver de plågor som drabbar den reumatiskt sjuke i formav smärtor, inskränkt rörelseförmåga och psykiska problemtillkommer också för många en för tidig död. Mot dennabakgrund är omfattningen av reumatologisk forskning ilandet blygsam. Av de medel som utdelas av det medicinskaforskningsrådet går endast till reumatologiskforskning.Enligt bedömningar som gjorts av och finns en starkforskningspotential inom landet.Disputeradereumatologer borde tilldelas tillräcklig tid för forskning såatt de kan förvalta och utveckla sin kompetens ochhandleda yngre forskare. Den nuvarande situationen är ettslöseri med existerande forskningspotential.InomSverige och i övrigt finns en bred och högtkvalificerad forskning inom immunologi och annaninflammationslära. Denna typ av forskning är numerainternationellt den mest centrala och dominerande inomreumatologisk grundforskning. Det måste sägas vara ettallvarligt missförhållande att den mycket starkaforskningspotential som finns i landet inom dessa gebitendast i ringa mån utnyttjas för reumatologiskafrågeställningar.Konung forskningsinstitutskall enligt stiftelseurkunderna bedriva forskning inominvalidiserande folksjukdomar, i första hand de reumatiska.Genom mycket speciella omständigheter har institutetsedan lång tid endast mycket marginellt utnyttjats förreumatologisk forskning.Riksdagen bör besluta om en översyn av denreumatologiska forskningens situation vid landetsuniversitetskliniker. Förslag bör utarbetas om hurimmunologisk/inflammatorisk forskningspotential kanstyras över till reumatologiska problemområden.En inventering av hur den reumatologiska forskningensställning vid Konung är börockså göras. Enligt avtal godkänt av 1976 skallinstitutet främst bedriva reumatologisk forskning.Översynen bör skyndsamt genomföras delvis i samrådmed medicinska forskningsrådet. Huvuduppgiften bör varaatt ange riktlinjer för tillvaratagande av existerandeforskningspotential, vilket torde kunna ske inomexisterande ekonomiska ramar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en översyn av hur denreumatologiska forskningen bedrivs.