mot · GF02Kr265 · 1992-01-27 00:00:00 — Ett folkrörelse- och biblioteksmuseum m.m. till Folkrörelse- och biblioteksmuseumUppbyggnaden av våra folkrörelser och avbiblioteksverksamheten hör intimt samman. När våraviktiga folkrörelser byggdes upp, fann man att en nödvändigdel av det som borde göras var att höja folkbildningen. Detkunde man bl a göra genom att läsa god litteratur -- bådefacklitteratur och skönlitteratur. Men det var för dyrt attköpa böcker för privatpersoner utan föreningarna köpteböcker och lånade ut dem. På detta sätt har många av vårabygdebibliotek startat som en boklåda hos någon avdelning.Ofta fanns denna boklåda i något hem, det var hemma inågons kök som tog sina första stapplande steg.Utvecklingen går emellertid mycket snabbt och när viidag besöker våra folkbibliotek eller lånar i bokbussen kandet vara svårt att tänka sig in i kedjan fram till . Det är nuhög tid att samla in och på olika sätt åskådliggöra hur vårafolkrörelser vuxit fram, utvecklats och arbetat. Att göra deti samband med ett biblioteksmuseum vore mycket lämpligteftersom mycket av framväxten är gemensam.De människor som var med och har kunskap ochminnesbilder av vad som hände blir allt färre. Det som skallgöras måste göras snabbt innan kunskapen och minnena ärborta. De förenings- och biblioteksmiljöer som borde finnasi ett dylikt museum går ännu att åstadkomma. Dessa bådamuseiidéer borde förverkligas i ett riksmuseum som manskulle kalla för folkrörelse- och biblioteksmuseum.Det vore lämpligt att förlägga ett sådant museum tillBorås. I finns som skulle ha storglädje och användning av ett sådant museum. Den kunskapsom finns samlad i borde också kommaväl till pass vid uppbyggandet av museet.Tanken på ett museum väcktes i mitten på 1970-talet.Vid överläggningar i med representanter förbl.a. , , kommunen, statenskulturråd, , och Svenska folkbibliotekarieförbundetkom man bl.a. fram till att ett museum för folkbibliotekensoch folkbildningens historia motiveras dels av detkulturpolitiska bevarandemålet, dels av forskningens ochutbildningens behov. Man var också överens om att ettsådant museum bör stå under statligt huvudmannaskap. Nuhar en förening för ett folkbiblioteksmuseum i Boråsbildats. I dess styrelse finns representanter förlänsbiblioteket i , högskolan i ,, , i i . Föreningen har fått ett bidrag om . från för en inventering.Möligheten att tillskapa ett riksmuseum i med ovanbeskriven inriktning bör positivt prövas av regeringen.TekomuseumSjuhäradsbygden, knallebygd, textilindustri. Det ärbegrepp som hör ihop. Men hur blev det så?Man spann och vävde i stugorna i de sju häradena, somvi med ett begrepp nu kallar för Sjuhäradsbygden.Knallarna förmedlade dessa alster runt vårt avlånga land.Knallen sålde inte bara kläder och andra tekoprodukter.Han berättade också för människorna vad som hände utei världen. På detta sätt skaffade han sig en stor och säkerkundkrets.När handeln ökade -- in -- startadeförläggarverksamheten. På det sättet växteförläggargårdarna fram. Bomullsvävningen påförläggarbasis introducerades av en kvinna, iStämmemad, . Det var hennesson, , som tillsammans med två kompanjoner1834 fick tillstånd att anlägga ett mekaniskt bomullsväveri.Man startade med 20 vävstolar. Många yrkeskunnigahemarbetare flyttade till fabriken för att där fortsätta sinsyssla. hade verksamheten växt så att 265arbetare var sysselsatta vid 330 vävstolar. 1816 gavs densvenska bomullsvävningen ett skydd mot de importeradevarorna genom den tulltaxa som då antogs.Så växte den svenska tekoindustrin fram för att nå sinastörsta höjder . var tekoindustrinspridd till flera regioner i , som ochMalmö med stor tekotillverkning. Därefter hartekoindustrin kraftigt decimerats. Många företag har lagtsned och många tekoarbetare har mist jobbet. Ännu finnsdock en livskraftig tekoindustri och merparten harkoncentrerats till Sjuhäradsbygden.Att samla in maskiner, material, prover, ja helt enkeltdokumentera tekoindustrins historia har varit och är enviktig verksamhet. fanns föregångsmänsom insåg detta. Det finns tack vare dessa förutseendemänniskor väldigt mycket bevarat. Det museum somskapats i har samlingar av maskiner och föremål,textilier, mönster och böcker. Genom ett samarbete medlandets övriga tekniska museer har samtliga textilmaskineröverförts till . har det lokalt insamladematerialet blivit mycket stort. Detta samlade material kan tex användas för att bygga upp historiska arbetsplatser ochboendemiljöer, o.s.v.1987 startade ett samarbete mellan iÄlvsborgs län och kommun. Det kommer att geförbättrade möjligheter men verksamheten kommer trotsdet att vara otillräcklig. offentliggjordeunder 1986 sin utredning med synpunkter påcentralmuseernas framtida ansvarsområde. Det är nu högtid att ta upp frågan om ett tekoindustrins riksmuseum.Att tekoindustrins historia och dokumentation är ettriksintresse borde vara odiskutabelt. Det borde också varaett riksintresse att det blir möjligt att visa detta på ettåskådligt sätt i såväl permanenta som tillfälligautställningar. Ett nytt museum håller nu på att bli klart iBorås. Tekomuseet kommer att disponera nya och störrelokaler inrymda i ett f.d. bomullsspinneri. Den totala ytanblir drygt 8 000 m, varav ungefär hälften är utställningsyta.Detta innebär en avsevärd ökning jämfört med utrymmet ide gamla museilokalerna. finns förutsättningar attutveckla museet till riksmuseum. Här finns kanske Europasstörsta samlingar på detta område. Vi anser att Boråstekomuseum bör bli riksmuseum, med statligt ekonomisktmedansvar.I finns nu ett centrum för utbildning och tekniskutveckling inom tekoindustrin. samband finns mellanden befintliga högskoleutbildningen, det tekniska centretProteko som har sin verksamhet i gamlaanrika lokaler och ett väl fungerande specialmuseum förbranschen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att i bygga ett riksmuseumsom belyser folkrörelsernas framväxt ochbiblioteksverksamhetens historia,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att göra tekomuseet i .