mot · GF02Ju210 · 1992-01-27 00:00:00 — Rapporterna om den negativa brottsutvecklingen möteross ständigt. Likgiltigheten för människoliv, våld ochrespektlöshet gentemot medmänniskorna och annansegendom har präglat utvecklingen.Brottsutvecklingen , liksom densjunkande uppklarningsprocenten, är mycket oroväckande.Brottsbalksbrotten har ökat kraftigt och särskilt allvarlig ärökningen av våldsbrotten.Antalet anmälda brott mot och vissspeciallagstiftning i riket 1950175.2611960297.8741970656.0421980928.2771990drygt 1.200.000Brottsutvecklingen i ländärav brotts-197019801990balken 1990Eksjö polisdistrikt4915509566576089Jönköpings ''667785201505713370Vetlanda ''1618198427682466Värnamo ''3544497777146765SUMMA16754205763219628690Ovan redovisade brottsstatistik visar på lägets allvar,ökningen efter 1965, då polisväsendet förstatligades,stämmer också till eftertanke. Denna negativabrottsutveckling har fortsatt, som antaletpolismän, omräknat till årsarbetskrafter, faktiskt minskat.Detta till följd av arbetstidsförkortningar, förbättrademöjligheter till ledighet m.m.Den hittillsvarande utvecklingen, som kort redovisatshär, visar att kraftfulla åtgärder måste vidtagas för att dennegativa utvecklingen skall brytas. Vad som behövs äråtgärder baserade på långsiktiga målsättningar med syfte attminska brottsligheten. En sådan framåtsyftande politik harsaknats.Polisens uppgifter och polisverksamhetens ändamålregleras i polislagen, och till dessa uppgifter hör:attförebygga brott och andra störningar av den allmännaordningen och säkerheten,att övervaka den allmännaordningen och säkerheten, hindra störningar därav samtingripa när sådana har inträffat,att bedriva spaning ochutredning i fråga om brott som hör under allmänt åtal,attlämna allmänheten skydd, upplysningar och annan hjälpnär sådant bistånd lämpligen kan ges av polisen,attfullfölja den verksamhet som ankommer på polisen enligtsärskilda bestämmelser.Dessa målsättningar uppnås inte . Orsaken till ochansvaret för denna utveckling kan dock inte läggas polisentill last.En viktig uppgift för samhället är att slå vakt om denenskildes rättstrygghet. Den negativa utvecklingen påbrottsområdet medför mycket lidande för enskildamänniskor, som samhället förorsakas högakostnader. Detta gäller även den enskilde såväl genomdirekta som indirekta kostnader, t.ex. höjdaförsäkringspremier till följd av brottsutvecklingen.Målsättningen med brottsbekämpningen måste vara, attöka de enskilda människornas rättstrygghet, att bryta dennegativa brottsutvecklingen och att förbättrauppklarningsprocenten.För att uppnå detta krävs en medveten politik och högaambitionskrav måste ställas. Målsättningen måste vara attantalet brott minskar och att man också sätter in dennaambition i ett tidsperspektiv. Målet kunde t.ex. vara enminskning av den totala brottsligheten med 25 procentunder en vissa angiven tidsperiod. Man får sedan analyseraoch bedöma vilka åtgärder som är nödvändiga för att dennamålsättning skall uppnås. Vid en sådan åtgärdsbedömingmåste man då vara beredd att vidta åtgärder på skildaområden, såsom ökad resurstilldelning, skärpta straff,pröva nya påföljdsregler, förändringar i kriminalpolitiken,effektivare drogbekämpning, bättre samordning mellanpolisen och , effektivarerehabiliteringsåtgärder m.m.Här krävs också etiska regler och moralisk fostran. Denkristna värderingen med bl.a. den ''Gyllene regeln'' måstevara vägledande i samhällsbyggande och i relation mellanmänniskor. Familjen måste stärkas och skolan måste varaförmedlare av etisk och moralisk fostran. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av beslut om långsiktigamålsättningar som ett medel i brottsbekämpningen.