mot · GF02U403 · 1992-01-27 00:00:00 — Den svenska och internationella vapenhandeln Den internationella vapenhandeln är ett stort globaltproblem.Kriget i har med stor tydlighet visat vilkenviktig fråga den internationella vapenhandeln är. SaddamHusseins militärmakt hade inte kunnat utvecklas på sättsom skett utan allt stöd landet fått från hela denindustrialiserade världen. fick Irakomfattande ekonomiskt, politiskt och militärt stöd. Frånstora delar av , också från , lånade Irakpengar som användes till militära rustningar.Under /levererade ett trettiotal statervapen till . Stora exportörer var ,, , , , ochStorbritannien. Även , och Sverigelevererade krigsmateriel till . komcirka av alla vapeninköp från , från och dryga från dåvarande . De fem permanentamedlemmarna i var de störstavapenexportörerna till krigsmakt.Sverige har bidragit till militariseringen av Mellanösterngenom export av vapen och vapenteknologi till olika länderi regionen.Sveriges vapenexport och målsättning för denUnder ökade den svenskavapenexporten kraftigt. En allt större andel av vapnen gicktill länder i tredje världen. En rad ''affärer'' har uppdagatsoch har fällts för vapensmuggling. I januari 1991avslöjades att sålt ammunition till via Italien1983--1984.Det fanns sprängmedel från Boforsföretaget i stor omfattning i irakiska minor som användes i detsenaste kriget. Även svensk missilteknologi ochkommunikationsutrustning, svenska minsvepare,granatgevär, kanoner och eldledningssystem användes ikriget /Kuwait.Också i kriget i har svenska vapen använts.Sverige har sålt mängder medkrigsmateriel till . En del har stannat där, annathar vidareexporterats till länder som och . Närexporten ägde rum ansågs som en stabil köpare,ett land som inte riskerade att hamna i inbördeskrig och sominte nämnvärt kränkte de mänskliga rättigheterna.Dessutom litade regeringar på som enpålitlig handelspartner, och alla varningar om vidareexporthar inte beaktats tillräckligt.Som vi nu vet har dessa bedömningar inte hållit. Detblev istället inbördeskrig, förtryck av mänskliga rättigheter,och landet har vidareexporterat svenska och andra ländersvapen i betydande skala.Den svenska vapenexporten till inleddesredan på 1950-talet. Men kom genombrottetför den svenska krigsindustrins exportansträngningar iJugoslavien. blev en av viktigastevapenkunder genom att landet 1979 beslutade att köpaammunition och kanoner från till ett värde av över1,5 miljarder kronor.Senare blev storköpare av svenskt krut ochsprängämnen från Boforsföretaget kemi, krut somtill stor del vidareexporterades till . Under 1980-taletfick svenska och order på militär elektronikoch kommunikationsutrustning, sålde mer kanoneroch ytterligare ammunition. var dentredje största köparen av svenska vapen (efter ochNorge), det året köpte vapen från förhela 601 milj.kr.Vi har tyvärr fått ett tydligt bevis på vadvapenexport leder till; en militarisering som förvärrar varjekonflikt och som bidrar till att förlänga krigandet ochlidandet.Vi anser att det inte finns någon annan utväg än attmålsättningen bör vara att all svensk vapenexport på siktbör förbjudas. All erfarenhet visar att det är oerhört svårtför att inte säga omöjligt att bedriva en vapenexport sominte blir missbrukad. Det enda man med säkerhet vet är atten konflikt i en region förvärras ju mer vapen som finns atttillgå.Därtill kommer att om vi vill stoppa eller minska deninternationella vapenhandeln är det starkaste argumentetatt vi föregår med gott exempel.Men så länge krigsmaterielexport från Sverigeförekommer finns starka skäl för att skärpa exportpolitiken.Här är våra förslag till en mer restriktiv vapenexport.1. FN-organ för registrering m.m. av vapenhandel ochvapenindustriMånga länder har i olika internationella organ krävt enbegränsning av den internationella vapenhandeln och i FNhar frågan diskuterats och lett till ett förslag om ettbegränsat vapenhandelsregister. Detta är ett viktigt förstasteg mot en begränsning och kontroll av den internationellavapenhandeln. Ett andra steg bör vara att dettakompletteras med insyn, kontroll och registrering avvapenindustrins produktion.Vi anser att ett internationellt organ under FN, somomfattar både köpare och säljare, med uppgift att begränsaoch kontrollera den internationella vapenhandeln börinrättas. Varje land bör ha skyldighet att rapportera till bör vara offentligt.2. Riktlinjer och ländervalRegeringen har tillämpatbestämmelserna eller riktlinjerna för vapenexportenalldeles för liberalt. Som ett exempel kan nämnas attregeringen godkänt export av robotar till ochkanoner till . Enligt (enutredning ) ''förefaller vapenexport tillIndien inte vara förenlig med en strikt tillämpning avriktlinjerna''.Denna bedömning, som också bör gälla , hängersamman med krigen, gränsstriderna, kapprustningenmellan staterna, de inre oroligheterna och rapporter om attBoforsvapen användes i gränsstriderna sommaren 1989.Vapenexporten med en strikt tillämpning av riksdagensriktlinjer kan även ifrågasättas till andra länder, exempelvisBrasilien, , , och USA.Bestämmelserna är restriktiva men tillämpningen iåtskilliga fall alltför liberal. Det krävs ett striktare urval avstater som skall få köpa krigsmateriel från . Ett sättatt förbättra valet av länder vore att lagfästa riktlinjerna.Då skulle regeringen på ett helt annat sätt tvingas att tillseatt de regler som finns för export av vapen verkligenefterlevs.Det bör också övervägas en ny riktlinje med lydelsen:Krigsmateriel skall inte säljas till stat med militära styrkor,som är engagerade i stridshandling utanför det egnaterritoriet, eller som hålls kvar där efter det att stridernaupphört, såvida stationeringen inte är en följd av beslut iFörenta nationerna.För att uppnå detta är det viktigt att planera ochförbereda stöd till regioner, företag och enskilda somdrabbas av en minskning av vapenexporten genomnödvändig nedläggning och omstrukturering av vårvapenindustri.3. Mänskliga rättigheterDet krävs en skärpt politik också här. exporterarvapen till en rad länder som bryter eller senare kommit attbryta mot de mänskliga rättigheterna. I den bestämmelsesom finns sägs att sådana länder som bryter mot mänskligarättigheter inte skall få köpa svenska vapen. ärutan tvivel ett land ''där omfattande och grova kränkningarav mänskliga rättigheter förekommer''. Andra länder somkunnat köpa svenska vapen trots allvarliga brott mot demänskliga rättigheterna är , , ochSingapore.4. SamarbetsavtalI ett förslag till nya bestämmelser för vapenexporten haren statlig utredning föreslagit följande: Föreligger ett striktsvenskt försvarspolitiskt intresse av att samarbete kommertill stånd och är det en förutsättning från motpartens sida attviss utförsel får ske från samarbetslandet kan efteromständigheterna export till tredje land i övrigt medgesinom ramen för samarbetslandets exportregler.Mellan 1986 och 1989 tecknades 65 samarbetsavtalmellan svenska företag och företag utomlands. De flestasamarbetsländerna exporterar merparten av sinkrigsmateriel till stater som är ''förbjudna'' för svenskvapenexport. Exempelvis:Västtyskland -- , och Turkiet.USA -- , , , Saudi ochIsrael. -- , , ,, , , , och Kuwait.Frankrike -- , , , , ,, , , , , Rwandam ,. -- Papua, och Fidji.Norge -- , , ,, , , ochLibyen. -- , , , ,och . -- Thailand.Nederländerna -- , , ,, och Förenade Arabemiraten.Canada -- , , och Irak.Förslaget om undantag vid samarbetsavtal äroacceptabelt och skulle i praktiken betyda att den svenskavapenexportlagstiftningen urholkas. Samma regler börgälla vid samarbetsavtal som vid ''vanlig''krigsmaterielexport.5. -- EG och vapenexportenVapenhandeln i går ner och nästan alla Europasländer minskar sina militärutgifter. krigsindustrierhar i snabb takt rationaliserats och slagits samman. Så ärfallet med Tyska köp av brittiska , svenskaBofors köp av elektronics, franska flygindustrinSNECMAs köp av belgiska och franskaAerospatiales sammanslagning med tyska för att nämna några exempel. Detmellanstatliga samarbetet har ökat, gemensammaforskningsprojekt har fötts och företagsallianser blir alltvanligare. Man kan kort säga att de små slås ut eller köpsupp. De stora blir större.Stockholms internationella fredsforskningsinstitut,, bedömer att antalet sysselsatta i den europeiskakrigsindustrin kommer att minska med mellan 350 000 och 500 000 anställda . Produktionen beräknasunder minska med upp till 30 %.Parallellt med denna utveckling har den internationellavapenexportmarknaden krympt med . De europeiskaländernas vapenexport minskar kraftigt och så gott som heladen europeiska krigsindustrin brottas medöverkapacitetsproblem. SIPRIs bedömning är att deninternationella vapenhandeln kommer att minska med cirka25 % under de kommande fem--sex åren.Nu måste anpassa sig till denna situation.På 1970-talet löstes krigsindustrins problem genominomstatlig effektivisering och rationalisering i kombinationmed en offensiv satsning på exportmarknaden. måstelösningen bli övernationell, det vill säga en samordnadkrympning av den europeiska krigsindustrin.Inom försvarspolitiken säger man i dokumentet frånMaastricht att beslut därom alltid skall fattas medenhällighet.I vapenexportfrågan kan emellertid vissa länder sefördelar med möjliga majoritetsbeslut. Enhällighet kankomma att bli en hämsko på de största exportörerna, främstStorbritannien och . Frågan är hur ofta mankommer att kunna enas om att majoritetsbeslut skallgälla.Medlemsländerna kommer sannolikt också i framtidenatt värna om sina strategiskt viktiga industrier och behållakontrollen över sin export genom slutanvändarintyg ochhandelskontroller.EG-parlamentet har också tagit upp dessa frågor vid ettflertal tillfällen. Parlamentet har debatterat förslag om attbegränsa vapenexporten, att satsa på en fri vapenmarknadinom och underlätta för omställning till civilproduktion. Flera rapporter om vapenexporten harpresenterats, varav (Labour party,) är den mest kända. pläderarför en strängare kontroll av vapenhandeln till länder utanförEG, bättre slutanvändargarantier och stöd för omställningtill civil produktion. Ett sätt att nå detta är enligt attskapa en stor öppen hemmamarknad för vapen inom EG.Om enas om att vapenexportfrågorna skallskötas fristående från EG t.ex. inom WEU eller IEPG såkommer bara de länder som deltar i dessa organisationer attberöras. Om en samordnad politik skulle ske inom IEPGsram kommer det inte att beröra eftersom vi inteingår i IEPG-samarbetet. Om däremot delar avvapenexportreglerna samordnas inom själva EG betyderdet att alla länder som är medlemmar i måste accepterareglerna.Det är angeläget att en samordnad europeiskvapenexportpolitik leder till en betydande minskning avvapenaffärer mellan och utom-europeiskakunder, särskilt i tredje världen. Det mindreexportbehovet, den pågående nedrustningen och denkrympande marknaden bör underlätta en sådan inriktning.Det är viktigt att behåller sin handlingsfrihet idenna viktiga fråga och med fasthet i förhandlingarna medEG står upp för en svensk syn på vapenexportpolitiken. Vibör verka för en restriktiv vapenexportpolitik vid ettmedlemskap i den europeiska gemenskapen. Därför är detviktigt att nu gå vidare med att skärpa den svenskavapenexportpolitiken genom att lagfästa riktlinjerna,skärpa tillämpningen, säga nej till liberaliserad politikgenom samarbetsavtal och planera för att avvecklavår vapenexport. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att i internationella fora drivafrågan om begränsningar, registrering och kontroll av deninternationella vapenhandeln och vapenindustrin,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att de rådgivande ''riktlinjer''som finns för reglerande av den svenskavapenexporten bör lagfästas,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en ny riktlinje antas medlydelsen: krigsmateriel skall inte säljas till stat med militärastyrkor, som är engagerade i stridshandling utanför det egnaterritoriet, eller som hålls kvar där efter det att stridernaupphört, såvida stationeringen inte är en följd av beslut iFörenta nationerna,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att krigsmaterielexport isamband med samarbetsavtal med utlandet även ifortsättningen skall bedömas enligt svensk lagstiftning,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ge uttryck för att vidförhandlingar med EG liksom vid ett medlemskap kommeratt driva frågan om en restriktiv europeiskvapenexportpolitik,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att planera och förbereda stödtill regioner, företag och enskilda som drabbas vidnedläggning och omstrukturering av svenskvapenindustri,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att målsättningen bör varaatt all svensk krigsmaterielexport bör förbjudas.