mot · GF02Ub434 · 1992-01-27 00:00:00 — En högskola i södra Det blir alltmer uppenbart att lokaliseringen av högreutbildning påverkar samhällsstrukturen mycket starkt.Detta gäller också i hög grad Stockholmsregionen.Högskoleutbildningen i är i högstagrad koncentrerad. Visserligen finns det ett stort antalhögskolor inom men de är som regelspecialiserade -- de konstnärliga högskolorna, tekniskahögskolan, etc. Flertalet utbildningar,även där det finns ett mycket stort elevunderlag, är ihuvudsak koncentrerade till en enda plats iStockholmsregionen. Detta gör också att många avhögskolorna i efter den snabbatillväxten av högskoleutbildning under 60- och 70-talenblivit mycket stora. Mest påtagligt är detta beträffandeStockholms universitet med ca 30 000 studenter.Det är i olika sammanhang omvittnat att benägenhetentill studier minskar med avståndet till studieorten. Även i enså koncentrerad region som medförhållandevis väl utbyggda kollektiva färdmedel bliravstånden i många fall ett hinder för högre studier. Man harangett som ett acceptabelt reseavstånd mätt i tid.För stora delar av södra liksom förlänets nordligaste delar är dock den dubbla restiden vanligför studerande vid i . Det finns ocksåett tydligt samband mellan avståndet till ochandelen universitetsstuderande i olika kommuner.En undersökning gjord vid planeringskontoret i i fråga om benägenhet tilluniversitetsstudier i olika kommuner i länet visar att dennakoncentration har mycket påtagliga effekter. Enligt dennahar kommunerna i norra dubbelt såmånga högskolestuderande i förhållande till sittinvånarantal som de i söder. Om man jämför kommunernanärmast med dem på två mils eller störreavstånd därifrån, blir relationerna 1:4. Givetvis måste manräkna med att den allmänna sociala segregeringen iStockholmsregionen bidrar till dessa skillnader. Sambandetmellan avstånd och benägenhet till universitetsstudier ärdock så slående att detta är en viktig faktor.Intervjuundersökningar visar också att restiden är ett stortproblem.Skillnaden i benägenhet för högre studier i olika delar avStockholms län är naturligtvis ett viktigtutbildningsdemokratiskt problem. Gjorda undersökningartyder på att det är särskilt elever från hem med lågstudiebenägenhet som avstår från vidare studier om t exavstånd och restid lägger hinder i vägen. Man måste ocksåräkna med att avstånden i särskilt hög grad utgör problemför äldre studerande och studerande som läser på halvfartoch förenar studier med förvärvsarbete. Halvfartsstudiernaär i allmänhet förlagda till kvällstider dåkommunikationerna är sämre än annars och restiderna oftablir längre och än mer påfrestande.Fördelningen av den högre utbildningen bidrar ocksåstarkt till den ojämna utvecklingen i länet. Man brukar talaom axeln som utvecklats starkt medansöderkommunerna stagnerar. Denna utveckling är intelycklig vare sig för de kommuner som får ett starktinflyttningstryck eller de som drabbas av ett stagnerandebefolkningsunderlag och sysselsättningsproblem.En viktig åtgärd för att motverka de stora klyftorna iStockholmsregionen bör vara att decentraliserauniversitetsutbildningen. Redan nu bor det ca 5 000universitetsstuderande i kommunerna inom länsöder om . Om man räknar med benägenhetentill högskolestudier inom de områden som täcks avStockholms universitet skulle för söderkommunernas delnärma sig genomsnittet för (2,avbefolkningen) så ger detta ett elevunderlag på 10 000studenter vilket är jämförbart med universiteten i . Till det kommer underlaget i södra delen avStockholms kommun och södra som har anförts här visar enligt vår bedömningtydligt att det finns anledning att närmare utreda frågan omen högskola för södra . Många fördelarstår att vinna. För universitets del skulle detinnebära en minskad belastning, vilket förmodligen skullege många kvalitativa fördelar. Även om ett nytt Södertörnsuniversitet skulle utvecklas enligt ett maxalternativ skulleStockholms universitet i fortsätta att vara enutomordentligt stor utbildningsenhet. För de studerandefrån södra skulle den storabelastningen som resorna innebär minska på ett avgörandesätt. För stora grupper människor för vilka de långa resornatill är ett hinder skulle möjligheten tillhögskolestudier öppnas. För kommunerna i södraStockholmsregionen skulle en högskola av detta slaginnebära en allmän stimulans och bidra till strävandena attminska den stora obalans som råder iregionen i ekonomiskt, socialt och sysselsättningsmässigtavseende.Ett universitet i södra borde kunnage ett förhållandevis brett utbud av kurser, i första hand iämnen med stort elevunderlag som t ex språk ochsamhällsvetenskapliga ämnen. Till det kommervårdutbildningar och lärarutbildningar som redan finns iregiondelen och tekniska utbildningar. Hur brettutbildningsutbudet kan bli blir givetvis beroende av vilketelevunderlag man slutgiltigt räknar med. Mycket talar fören successiv utbyggnad.Tillskapandet av en gemensam högskoleenhet för södraStockholms län bör inte innebära att all utbildning samlaspå ett ställe. Man bör tvärtom tänka sig flerautbildningsorter i regiondelen. Det innebär att man skulleta vara på den utbyggnad av forskning och högre utbildningsom redan finns i t ex , , ochHaninge.Frågan om ett universitet i södra harunder en lång följd av år tilldragit sig ett stort intresse såväli som i och i berördakommuner. Tanken har bl.a. spelat en viktig roll ilandstingets regionplanering. har också aktivtmedverkat genom att bygga upp medicinsk forskning ianslutning till . Arbetet för att få till stånden flyttning av till är också ettuttryck har dock inte mycket skett, och helafrågan förefaller att ha stagnerat. Det finns därför anledningatt nu ta nya initiativ och på allvar utreda förutsättningarnaför att skapa ett universitet i södra . Det ärnaturligt att staten, som huvudansvarig förhögskoleutbildningen, tar detta initiativ. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en utredning av fråganom inrättandet av en högskola för södraStockholmsregionen.