mot · GG02Fi35 · 1992-11-12 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:50 Åtgärder för att stabilisera den svenska ekonomin Sammanfattning: Sätt i gång hjulen -- har rådatt arbeta!2 2. Den internationella bilden7 3. ekonomi -- läge och utsikter8 4. Uppgörelserna om den ekonomiska politiken10 5. En ny ekonomisk politik16 5.1 Mål och inriktning16 5.2 Valuta- och penningpolitik17 5.3 Skatte- och finanspolitik18 5.4 Övriga inkomstförstärkningar20 5.5 En politik mot finanskrisen21 5.6 Politik för full sysselsättning25 5.7 Välfärdspolitiken32 5.8 En strategi för den kommunala ekonomin34Hemställan35Bilaga381. Sammanfattning: Sätt igång hjulen -- har rådatt arbeta!Det omedelbara syftet med den ekonomiska politikenmåste vara att förhindra den depression som hotarSverige och som leder till en omfattande utslagning avföretag och till en förödande massarbetslöshet.En fortsatt ekonomisk tillbakagång innebär att viunderutnyttjar vår produktionsförmåga och människorsvilja till arbete. En fortsatt och fördjupad nedgångundergräver de offentliga finanserna och utsättersamhällsekonomin för bestående skador. Detta måsteförhindras.Vi vill därför samla alla goda krafter, i och utanförriksdagen, kring en politik för arbete, tillväxt ochrättvisa.Vi vill åstadkomma finansiell stabilitet genom envalutapolitik med fast förankring, genom en uthålligförstärkning av de offentliga finanserna och genom engaranti för att banksystemet fungerar mot hushåll,näringsliv och omvärld.Vi vill åstadkomma ekonomisktillväxt och nya trygga arbetstillfällen genom höjdproduktivitet och förbättrad konkurrenskraft, i första handgenom åtgärder för att få igång investeringar, höjautbildningsnivån och förbättra kompetensen iarbetslivet.Vi vill åstadkomma en rättvis fördelning avkrisens bördor och av de resurser som med en ny politik börkunna skapas under kommande år.Vi vill åstadkomma enekonomisk politik som medverkar till en uthållig tillväxt.Produktion och konsumtion måste ställas om så att balansenmellan ekonomi och ekologi säkras.Valuta- och penningpolitikenValuta- och penningpolitiken måste föras så att detskapas stabila och långsiktiga förutsättningar för en godekonomisk utveckling. Syftet med krisuppgörelserna harvarit att återställa förtroendet för och för densvenska kronan. Det gäller att nu fullfölja den fastaväxelkursens politik och därmed pressa ned de högarealräntor som utgör det största hindret för en sundutveckling av investeringar och produktion.Under valutakrisen har svenska staten återigen gått ut påden internationella kapitalmarknaden och genomför nu enupplåning på sammanlagt . Syftet harvarit att förstärka valutareserven och stabilisera denfinansiella situationen i . Det finns nu anledning attgöra en samlad bedömning av vilken roll staten resp.näringslivet skall spela när det gäller Sverigesinternationella finansiering.Finans- och skattepolitikGenom krisuppgörelserna har vi lyckats avvärjaregeringens planer på att genom nya utgiftsåtaganden ochnya skattesänkningar ytterligare undergräva de offentligafinanserna. Vi har därutöver medverkat till åtgärder för attförstärka inkomsterna som utgifterna begränsas.Därmed kan det strukturella underskottet i budgeten börjapressas ned.Vi anser att de överenskomna besparingarna skallgenomföras i den takt som regeringen föreslår. Vi anseremellertid att de föreslagna inkomstförstärkningarna börske i den takt som är bäst med hänsyn till produktion ochekonomisk tillväxt. Det avgörande för ränteutvecklingen äratt åtgärderna är långsiktigt riktiga samt atthandlingsprogrammet är ekonomiskt och politiskt uthålligt.Dessa åtgärder är emellertid inte tillräckliga för att få tillstånd varaktigt sunda statsfinanser. Det största problemet ide offentliga finanserna är arbetslösheten och desskostnader. Varje procentenhets ökning av arbetslösheteninnebär att de offentliga finanserna försvagas med 7--. Den viktigaste uppgiften är nu att setill att människor har arbete och inkomster. På så sätt kan deoffentliga utgifterna begränsas och inkomsterna förstärkas.Utöver kostnaderna för arbetslösheten behöverstatsbudgeten avlastas ytterligare utgifter. Detta bör skegenom att sjukoch arbetsskadeförsäkringen lyfts ut urstatsbudgeten och ges en ny finansiering. Därigenom kanstatsfinanserna förstärkas med 40--50 miljarderkronor.Vi anser att det är angeläget att hävda principen om skattefter bärkraft. Vi vill därför återställa skattereformen i dessursprungliga skick såsom den var i överenskommelsenmellan socialdemokraterna och . Förslagen iuppgörelsen innebär att den skattemässiga balansen mellanarbete och kapital återställs. Skatten flyttas genomuppgörelsen från arbete till kapital och konsumtion.Bl.a. höjs kapitalskatten till och uppgörelsen gördet möjligt att behålla förmögenhetsskatten under minstdenna mandatperiod. Förmögenhetsskattens framtidavgörs därför i nästa val. Det s.k. reallöneskyddet förhöginkomsttagare slopas . Dessaåtgärder leder till en inkomstförstärkning med cirka 11miljarder kronor.Vi vill ha till stånd en uppdelning av statens budget i endriftsbudget och en investeringsbudget i syfte att skapabättre förutsättningar att få till stånd långsiktighet iutgiftsprogrammen.Vi vill med skärpa avvisa regeringens planer på attavskaffa generalklausulen mot skatteflykt. Det är i ställetangeläget med ett samlat program mot den ekonomiskabrottsligheten i syfte att både stärka de offentliga finansernaoch visa samhällslojalitet med alla hederliga företagare,som drabbas av konkurrenter som fuskar med skatter ochavgifter och som lurar leverantörer på betalning.I överenskommelserna med regeringen har vi lyckats fåstopp på den pågående försvagningen av pensionssystemetgenom en lättsinnig utdelning av bidrag under beteckningensparpremier. Det är nu angeläget att de kvarvarandemedlen i Fond 92--94 nu blir kvar i pensionssystemet ochplaceras så att de medverkar till långsiktigt riktigainvesteringar med god avkastning.NäringspolitikenNäringspolitiken måste inriktas på att skapa godaförutsättningar både för småföretag och för storföretag.Den måste medverka till att göra Sverigeattraktivt för internationella företag, så att vi kan få tillstånd ett tillflöde av ny teknik och nya investeringar.De svenska företagens konkurrenskraft förstärks nufortlöpande mot omvärlden, särskilt mot vår viktigastekonkurrent, . Men exporten utgör bara enfjärdedel av den totala efterfrågan på varor och tjänster ochkan inte ensam åstadkomma en allmän återhämtning iekonomin. Huvuduppgiften nu är att säkerställa att detfinns avsättningsmöjligheter också på hemmamarknadenför de varor och tjänster som företagen producerar.Infasningen av finanspolitiken har avgörandebetydelse för företagens möjligheter att upprätthållaproduktionen och nå en lönsamhet som gör att man kanhävda sig i den internationella konkurrensen. Det skall skeutan att ambitionen att komma till rätta med detstrukturella budgetunderskottet äventyras. På ärinsatser för att stärka infrastrukturen och höjautbildningsnivån av grundläggande betydelse förnäringslivets utveckling.Som ett steg i en ny näringspolitik vill vi aktualisera etttvåårsprogram för kompetens, kvalitet ochkonkurrenskraft. Syftet skall vara att i ett skede av lågaktivitet genomföra en kraftfull höjning av kompetensen iproduktionen, så att näringslivet står väl rustat inför dekvalitets- och produktivitetskrav som nästa uppgång ivärldshandeln ställer oss inför. Det bör genomföras i närasamarbete mellan staten och parterna inom varjenäringsgren och industribransch.Vi vill också förstärka samspelet mellan näringspolitikenoch arbetsmarknadspolitiken. Den nya åtgärden,arbetslivsutveckling, ger ett starkare skydd motutförsäkring. De lokala projekt som kan komma tillstånd bör så långt möjligt genomföras i samarbete medföretagen och i syfte att utveckla det lokala näringslivet.Genom krisuppgörelsen har hotet om massivautförsäljningar av statliga företag och naturtillgångar medstarkt negativa effekter på aktiemarknaden kunnatavvärjas. Det gäller nu att återupprätta en kompetentägarfunktion för dessa företag.InvesteringspolitikEnligt regeringens prognoser minskar investeringarnaunder såväl 1992 som 1993 och 1994. Denna utvecklingmåste brytas. I krisuppgörelsen fick vi gehör för en särskildstimulans till investeringar inom affärsverken. Behovet avinvesteringar är mycket stora och det är just nu angelägetbåde från arbetsmarknads- och näringspolitisk synpunkt attgenomföra sådana investeringar. En rad initiativ måste tasför att få fart på redan beslutade investeringar iinfrastruktur och för att nu planera för en fortsatt ökning avdessa investeringar. Upprustning, ombyggnad ochunderhåll av skolor, bostäder m.m. behöver stimuleras. Vikräver att regeringen nu lägger fram en plan för denlångsiktiga utbyggnaden av infrastrukturen och attregeringen tillsätter en kommission som med kraft kanverkställa beslutade investeringar.UtbildningspolitikenI en internationell jämförelse ligger väl frammenär det gäller allmän vuxenutbildning. Men har enalltför låg andel i högre utbildning och det görs för småinsatser för utbildning i arbete. Långsiktigt behöverytterligare en årskull, dvs. ca 100 000 befinna sig i utbildningjämfört med slutet av 80-talet för att höja vår produktivitetoch konkurrenskraft. Det gäller alla typer av utbildning:högskola, yrkesutbildning, omskolning, men framför alltkompetensutveckling i arbetet. Det tar att nå upptill en sådan nivå. Därför är det viktigt att nu börja planeraoch inrikta våra resurser mot ett sådant mål. Vi kräver attregeringen lägger fram en plan för att höjautbildningsnivån och kompetensen i arbetslivet.ArbetsmarknadspolitikenArbetslinjen skall hävdas. Genom genomkrisuppgörelsen har vi avvärjt regeringens planer på attgenom kraftigt höjda egenavgifter försvaga anslutningen tillarbetslöshetsförsäkringen. Vi har också satt stopp förplanerna på att förstatliga a-kassan. Det är viktigt attförsäkringen kan fungera som ett instrument närarbetslinjen skall hävdas.Genom krisuppgörelsen med regeringen har vi också fåtttill stånd en ambitionshöjning i arbetsmarknadspolitiken.Ytterligare 10 miljarder har avsatts för aktiva åtgärder.Denna överenskommelse gäller åtgärder fram till nästasommar. Det är nu hög tid att lägga fast riktlinjerna förtiden därefter och för en ytterligare ambitionshöjning närdet gäller att ställa om från en passiv till en aktiv politik. Vikräver att regeringen nu skyndsamt lägger fram en plan försådana insatser som kan nedbringa arbetslösheten ochsänka de offentliga utgifterna för passivt kontantstöd.VälfärdspolitikenI en ekonomisk kris blir fördelningsfrågorna ännuviktigare än i goda tider. Bördorna måste fördelas rättvistoch människor som befinner sig i utsatta situationer måstekunna räkna med samhällets stöd. Därför vill vi hävda dengenerella välfärdspolitikens idé, att vi solidariskt skallfinansiera de gemensamma insatserna och att välfärdenskall omfatta alla, men ge mest till dem som bäst behöver.Vi vill fortsätta den omprövning och förnyelse avvälfärdspolitiken som vi tog initiativet till iregeringsställning. En sådan förnyelse är nödvändig medhänsyn till de knappa resurser som kommer att stå till budsframöver. Inriktningen skall vara att förstärka deförebyggande och rehabiliterande insatserna när det gällerarbete och hälsa för att därmed begränsa utgifterna förinkomststödjande åtgärder.Kommuner och landsting svarar för en viktig del avvälfärdspolitiken i form av utbildning, omsorg och vård. Viär starkt kritiska till regeringens sätt att hanterakommunerna och deras ekonomi. Det nyastatsbidragssystemet har genomförts på ett sätt somallvarligt försvårat det kommunala budgetarbetet. Denbeslutade årliga indragningen av frånkommunerna till staten innebär att ett underskott flyttasfrån statsbudgeten till kommunerna. Dessa kommer under1993 att dra in ca 30 000--40 000 ordinarie arbetstillfälleninom barnomsorg, skola, sjukvård och äldreomsorg.Därmed ökar arbetslösheten ytterligare och staten får tillslut tillbaka underskottet via a-kassorna ocharbetsmarknadsfonden. Vi underkänner regeringenspåstående att denna åtgärd innebär en besparing. Vad sominträffar är en finansiell rundgång som leder till storavälfärdsförluster.Vi kräver att regeringen nu tillsätter en parlamentariskberedning med uppgift att snabbt redovisa hur skadorna avdenna rundgång skall kunna begränsas. Syftet skall vara attsäkerställa en utbildning av hög kvalitet, en god hälso- ochsjukvård, en äldreomsorg som ger trygghet för de gamlasamt en barnomsorg som gör det möjligt att förenaförvärvsarbete med ansvaret för barnen.FinansmarknadenSpararna måste kunna lita på bankerna och omvärldenmåste kunna lita på . Därför måste staten nu ta ettansvar för betalningssystemet. Vi är beredda att stödja ettförslag om en bankgaranti, men vi vill understryka att ensådan garanti måste vara så utformad att det är spararnasintressen, inte ägarnas som skall skyddas. En bankgarantimåste ha affärsmässig uppläggning, så att staten kanåtervinna sina medel, när banksystemet på nytt visarlönsamhet.Den viktigaste insatsen för att övervinna den finansiellakrisen och begränsa omfattningen av statens stöd tillbankerna är att föra en sådan ekonomisk politik att denorimligt höga realräntan, som är den främsta orsaken till tillbankernas kreditförluster, kan pressas ned.Hanteringen av finanskrisen kräver åtgärderför att stabilisera fastighets- och bostadsmarknaderna. Iöverenskommelsen med regeringen har vi uppnått attavdragen för räntor för villor och bostadsrätter förblir 30 %.Syftet är att undvika en ytterligare försämring av prisernapå villor och bostadsrätter som -- förutom att förorsaka ettonödigt lidande för de boende -- skulle slå rakt in i bankeroch bostadsinstitut. Vi har också lyckats få stopp på denplanerade massiva utförsäljningen av statliga fastigheter.Om den hade kommit till stånd skulle den ha förstärkt dedepressiva tendenserna på fastighetsmarknaden och skadatbanker och försäkringsbolag.Den ekonomiska krisen riskerar att försätta ett stortantal hushåll i stora ekonomiska svårigheter under denärmaste åren. Den försöksverksamhet medbudgetrådgivning och skuldsanering som Konsumentverketkommer att bedriva är angelägenoch nödvändig. Vi anser det dock synnerligen angeläget attinföra en mer permanent ordning. Fråga om införandet avnågon form av skuldsaneringslag för överskuldsatta fysiskapersoner bör därför övervägas.Vi vill också föreslå att frågan om en allmänhetensbankombudsman utreds. Syftet skall vara att stärkabankkundernas ställning gentemot bankerna och få tillstånd en noggrann prövning av principiellt viktiga klagomålfrån bankkunderna.Slutligen vill vi understryka vikten av en bred utredningav bankkrisen, av dess internationella karaktär och av dessnationella förlopp och verkningar.Vi vill därutöver ha till stånd en granskning av de s.k.fallskärmsavtalen för bl.a. avgångna bankchefer. Vi villföreslå en ordning som innebär att en fast praxis för sådanaavtal utvecklas och att alla avsteg från en sådan praxis skalloffentliggöras i företagens årsredovisningar. I samband medstödåtgärderna för bankerna bör en prövning ske av denrättsliga grunden för de orimligt stora avgångsersättningar,som betalas av bankerna.Nationell samling mot depressionenVi har medverkat till uppgörelser medregeringen om åtgärder för att avvärja valuta- ochräntekrisen. Genom dessa insatser har förtroendet förSverige och den svenska kronan återställts. Vi vill nu ha tillstånd en bred samling mot den hotande depressionen. Vivill samla alla krafter, i och utanför , till en politikför arbete, tillväxt och rättvisa.Med den inriktning av den ekonomiska politiken som viföreslagit kan en hotande depression avvärjas och grundenläggas för ökad produktion, en starkare ekonomi och sundaoffentliga finanser.Internationellt samarbete för tillväxtEtt program av avgörande betydelse i det internationellaekonomiska samarbetet är hur en samlad aktion skall kunnaåstadkommas för att dra upp världsekonomin ur desssvaghetstillstånd. Förutsättningarna för en sådan aktion harökat genom att och också är på väg att slå inpå en ny väg med en aktiv ekonomisk politik. Det ärangeläget att inte fastnar i en gammal politik medstagnation och växande arbetslöshet. Därför är det av storbetydelse att det inom EG signaleras en omläggning för attbekämpa massarbetslöshet och stagnation. Inom OECDprioriteras numera kampen mot arbetslösheten.Sverige bör aktivt delta i det internationella ekonomiskasamarbetet för att utforma en ny, samordnad tillväxtpolitik.Sverige bör också genom sin egen politik stödja sådanainitiativ från andra länder.2. Den internationella bildenFörväntningarna om en internationellkonjunkturuppgång har gradvis justerats ned under detsenaste halvåret. I har det förväntade uppsvinget blivitförsvagat och försenat jämfört med vad som förväntades såsent som i våras.Även i har utvecklingen blivit en besvikelse.I har räntenivån höjts som svar på en alltför svagfinanspolitik. Oviljan att betala återföreningens kostnadergenom skatter eller neddragning av andra utgifter medförnu att ekonomin stramas åt via penningpolitiken.Räntehöjningarna spreds till hela så att ävenländer i djup lågkonjunktur tvingades delta iåtstramningen. Prognosen för tillväxten i 1992och 1993 har i det närmaste halverats sedan maj.De länder som deltar i det västeuropeiskavalutasamarbetet EMS har valt att inteutnyttja de möjligheter till justering av växelkurserna somfinns inom systemet. Dessa länder har dock haft olikaekonomisk utveckling. Skillnader i finanspolitik, tillväxtoch inflation skapade starka spänningar som gjorde att deetablerade växelkurserna inte kunde upprätthållas. blev spänningarna akuta och valutasamarbetetbröt samman. Valutaoron spreds också till många mindreländer inklusive , som drabbades mycket hårt.Såväl världens BNP som världshandeln växer, om än imåttlig takt, vilket står i klar kontrast till att BNPenligt de flesta prognoser faller för tredje året i rad.Den internationella tillväxten är dock inte tillräcklig förökad sysselsättning, utan arbetslösheten ökar såväl i USAsom i Europa.Det finns i dagens starkt integrerade världsekonomi småmöjligheter för enskilda länder att själva skapa tillväxtgenom expansiv ekonomisk politik tillväxt på grund av debegränsningar som ränte- och valutamarknaderna utgör.Det behövs därför ett kraftfullt internationellt ekonomisktsamarbete för att åstadkomma en sådan tillväxt attarbetslösheten kan reduceras.Möjligheterna verkar också att ha ökat genomförändringar i de andra stora handelsblocken. harbeslutat att stimulera sin ekonomi kraftigt, och i harväljarna givit den nya demokratiska administrationen ettmandat att föra en mer tillväxtorienterad politik. förockså upp tillväxt och arbetslöshetsbekämpning högst upppå sin dagordning, och EG har på ett nytt sätt diskuteratinsatser för att främja tillväxten.Mot denna bakgrund av tillväxtproblemen ocharbetslösheten är det av yttersta vikt att iinternationella sammanhang tar initiativ till en nysamordnad politik för arbete och tillväxt.3. ekonomi -- läge och utsikterDen svenska ekonomin befinner sig i en djup svacka.1993 kommer att bli det som den totalaproduktionen minskar. BNP torde komma attmotsvara nivå. Läget gör skäl för beteckningenekonomisk kris.Bakom denna svaga utveckling ligger en radsamverkande faktorer. Efter att kreditgivningen släpptes fri1985 ökade bankernas och finansbolagens utlåning mycketkraftigt. Kampen om marknadsandelarna ochvolymexpansionen var hård och instituten bjöd övervarandra i generösa krediterbjudanden. Ansträngningarnafrån regering och riksbank att förmå banker och andrakreditinstitut till ett mera ansvarsfullt uppträdande på denavreglerade krditmarknaden blev i stort sett resultatlösa.Följden blev en kreditexpansion av unik omfattning, intebara för svenska förhållanden utan också i ettinternationellt perspektiv.Mellan 1986 och 1990 ökade skuldsättningen i densvenska ekonomin från av BNP till , en ökningmed motsvarande . Hushållen ökadesin skuldsättning från av den disponiblainkomsten till 135 %1988--89, en ökning med inemot idagens penningvärde.Den ökade köpkraft som denna upplåning gav företagoch hushåll innebar en kraftig påspädning av den inhemskaefterfrågan. Eftersom kapacitetsutnyttjandet i ekonominvar högt redan när avregleringen genomfördes kunde intedenna ytterligare efterfrågestimulans ske utan atthögkonjunkturen övergick till ett läge med starköverhettning.Efterfrågeökningen blev särskilt accentuerad påmarknaderna för kreditfinansierade tillgångar, såsom villor,bostadsrätter och kommersiella fastigheter, där effektenblev dramatiska prisstegringar och starkinvesteringsökning. Men även andraefterfrågekomponenter påverkades. Således ökade t.ex.den privata konsumtionen från av den disponiblainkomsten 1985 till 1989. Denna nedgång isparandet, vilken till stor del kan förklaras av utvecklingenpå kreditmarknaden, trots att vi gick över från negativ tillpositiv realränta och avdragsrättenbegränsades i tre steg , innebar attkonsumtionen 1989 var ca . större än omhushållen valt att konsumera en oförändrad andel av sininkomst.Hushållens sparkvotAndel av disponibel inkomstKälla: SCB och FinansdepartementetFinanspolitiken var under dessa år inriktad på att minskautgiftsandelen och att förstärka det offentliga sparandet. Deoffentliga utgifterna reducerades från av BNPoch det finansiella sparandet i den offentliga sektornstärktes med av BNP . Dettavar emellertid inte tillräckligt för att motverka den väldigakreditexpansionen.En följd av överhettningen blev att gick in i deninternationella konjunkturavmattningen med ett alldelesför högt kostnadsläge. Den inhemska nedgången komdärför att förstärkas av att exporten utvecklades mycketsvagt.Efter överhettningen blev omslaget i den inhemskaefterfrågan mycket kraftigt. Även här spelade hushållenssparbeteende en stor roll. Konsumtionen minskade åter,från av inkomsten 1992, motsvarandeen konsumtionsminskning om . Ocksåbyggandet av bostäder och kontorsfastigheter minskadefrån sin tidigare mycket uppdrivna nivå.Nedgången har också förstärkts av att kreditförlusternai banker, bostadsinstitut och finansbolag medfört enkreditåtstramning som ytterligare försvagar efterfrågan.Den svaga utvecklingen av samtliga inhemskaefterfrågekomponenter och exporten har inneburit attkapacitetsutnyttjandet i ekonomin sjunkit kraftigt. Dettahar också medfört en nedgång i sysselsättningen med 300000 personer . Arbetslösheten är nu högre ännågon gång sedan den moderna arbetsmarknadsstatistikeninfördes. Sammanlagt 400 000 personer är nu antingenarbetslösa eller i olika konjunkturberoendearbetsmarknadspolitiska åtgärder. Arbetslösheten ökar nui accelererande takt. harökningen varit nästan dubbelt så snabb som närmastföregående tolvmånadersperiod, 105 000 personer jämförtmed 63 000 fram till tredje kvartalet 1991.Arbetslösheten har nått en sådan omfattning attekonomins tillväxtmöjligheter skadas.Långtidsarbetslösheten är på väg att öka snabbt och alltstörre delar av arbetskraften riskerar bli permanent ställdavid sidan av arbetsmarknaden. Arbetskraftens storlek såvälsom produktivitet skulle då försämras. Därmed skullesannolikheten öka för att , liksom andra länder iVästeuropa, i en framtida konjunkturuppgång tidigt slår ikapacitetstaket med inflation som följd, och utan attarbetslösheten minskas nämnvärt.Det kraftiga konjunkturomslaget med försvagadefterfrågan, sänkt kapacitetsutnyttjande och ökadarbetslöshet har också underminerat de offentligafinanserna. Skattebaserna försvagas och de offentligainkomsterna stagnerar, 1993 förutses de inte ens uppgå till1990 års nivå trots att betydande skattehöjningargenomförts. De offentliga utgifterna fortsätter emellertidatt öka, inte minst som följd av ökade utgifter förarbetslöshetsunderstöd och arbetsmarknadspolitik. Mellan1990 och 1993 förutses utgifterna öka med inemot ,varigenom de offentliga finanserna kommer att redovisa ettunderskott på av BNP.Den svenska ekonomins läge är nu mycket utsatt, därproblemen i den finansiella sektorn och övriga delar avekonomin förstärker varandra.