mot · GF02N271 · 1992-01-27 00:00:00 — Kollektiva sakförsäkringar med reservationsrätt Försäkringsverksamheten i grundar sig på frikonkurrens på en öppen marknad. Fri konkurrens mellanförsäkringsgivare och fritt val för försäkringstagare ärförutsättningar för en sund marknadsutveckling.Gruppförsäkringar kan i många fall vara en lämpligförsäkringsform då det handlar om ett antalförsäkringstagare med likartat försäkringsbehov.Kostnaderna hålls nere och samtliga deltagare i gruppenerhåller ett tillfredsställande försäkringsskydd.Då det emellertid handlar om de allt vanligare kollektivahemförsäkringarna har det emellertid visat sig attomfattningen av försäkringsformen och dess handläggningär sådan att den hotar att sätta den fria konkurrensen påförsäkringsmarknaden ur spel.För försäkringsmarknaden innebär de kollektivasakförsäkringarna med reservationsrätt att den sunda ochönskvärda konkurrens, vilken är till gagn förkonsumenterna och som lagstiftarna i andra sammanhangeftersträvar, riskerar att förstöras. Utvecklingen leder tillatt marknaden kommer att domineras avenstaka bolag.Sedan 1982, då den första kollektiva hemförsäkringentecknades, har denna försäkringsform ökat kraftigt. 1990var drygt 800 000 LO- och TCO-medlemmar kollektivthemförsäkrade. Sammanlagt har 13 av tecknat sådan försäkring för 740 000 medlemmar.Det har ofta visat sig att upphandlingen av kollektivahemförsäkringar inte sker efter normala affärsmässigaprinciper utan ofta baseras på intressegemenskap mellanfackliga organisationer och ett enskilt försäkringsbolag.Detta kommer att medföra vittgående strukturförändringarinom försäkringsbranschen på grunder som inte är förenligamed normala marknadsmässiga principer.Enligt ett regeringsbeslut ankommer det påförsäkringsinspektionen och NO att bevakakonkurrensförhållandena på försäkringsmarknaden ochvidta de åtgärder som kan anses befogade. NO har försöktfullfölja denna sin uppgift. I en skrivelse till regeringen den26 har NO påtalat de problem NO därvid mött.Organisationerna har genom uppgiftsvägran omöjliggjortNO:s arbete.NO måste även när det gäller fackliga organisationer hamöjlighet att kontrollera att ett regelrättupphandlingsförfarande som innebär konkurrens på likavillkor sker. Berörda myndigheter måste därför, även närdet gäller kollektiva sakförsäkringar tecknade av fackligaorganisationer, ges möjlighet att värna om övergripandekonsument- och marknadsintressen.Försäkringsrörelselagens skälighetsprincip kräver enlängre gående premiedifferentiering än vad somförekommer vid kollektiv hemförsäkring. Enligtskälighetsprincipen skall premien vara skäligt avvägd motrisken den är avsedd att täcka. Kollektiv hemförsäkring harvanligtvis varierande i ett starkt begränsat antalriskområden. Man kan utgå från att de ca 800 000försäkrades risker varierar betydligt mer än vad somavspeglas i denna premiesättning. För en individuellttecknad hemförsäkring, som tar hänsyn till riskskillnadernaoch tillämpar skälighetsprincipen, är premievariationernaavsevärt större. Differenserna mellan premienivåer förindividuellt tecknade och kollektivt avtaladehemförsäkringar visar att, vad avser de senare,skälighetsprincipen åsidosätts.Flera fackförbund tar inte ut någon extra avgift, utanhemförsäkringen ingår i medlemsavgiften. I andra förbunddras avgiften direkt på lönen eller också betalas enpremieavgift in till förbundet. Är avgiften inkluderad imedlemsavgiften innebär det, att även om medlemmenreserverar sig mot försäkringen, får han/hon ändå betala förden försäkring som han/hon inte vill ha. Detta kränker denenskildes rätt.I de fall premiekostnaderna täcks av bidrag frånarbetsgivaren till den fackliga organisationen, åtnjuter deförsäkrade en skatteförmån som inte kan erbjudas i någonannan försäkringsform.Genom att en facklig organisation tecknar kollektivhemförsäkring för medlemskollektivet utan individuellanslutning, vidgar den fackliga organisationen sittverksamhetsområde in i medlemmarnas privata sfär.Enskilda medlemmar tvingas underkasta sig fackliga beslutinom sådana områden, som helt saknar anknytning tillanställningen och som saknar samband med förhållandenasom arbetstagare.När en facklig organisation tecknar sakförsäkring --huvudsakligen hemförsäkringar -- för medlemmarnai grupp utan inträdesanmälan, binds den enskildefackföreningsmedlemmen till ett visst försäkringsbolag ochtill en viss försäkringsprodukt, utan att medlemmen gesreell möjlighet att själv välja den försäkring som passarhonom eller henne bäst. Den enskilde medlemmen förlorari praktiken valfriheten och kontrollmöjligheterna påförsäkringsmarknaden.För att bli fri från en försäkring, som medlemmen intesjälv har beställt, måste medlemmen särskilt ange atthan/hon inte vill ha den aktuella hemförsäkringen. Dennamöjlighet utnyttjas inte alltid, eftersom det upplevs somobehagligt och den som avsäger sig försäkringen inte alltidfår någon ekonomisk kompensation.Enligt ett uppmärksammat domslut i Högsta Domstolenden fastställdes att ändamålsparagrafen iett stort antal fackföreningars stadgar medger kollektivahemförsäkringar med reservationsrätt.Det är olyckligt, att svensk lag medger en sådantillämpning av ändamålsparagrafen. Accepteras dettaförhållande måste man fråga sig var i så fallgränsen går för en fackförenings rätt att ingripa i enskildamedlemmars privatliv.Det måste starkt ifrågasättas om det är rimligt att enenskild person som är medlem i en facklig organisation somskall tillvarata hans eller hennes intressen i arbetslivetdärmed också skall behöva acceptera ingrepp i den privataekonomin för ändamål, som inte har någon anknytning tillarbetsförhållandena.Rättssäkerheten måste garanteras. Den enskildeorganisationsmedlemmen måste skyddas från kollektivaförsäkringslösningar som inskränker valfriheten, kränkerden personliga integriteten och som försätter individen iunderläge.Reservationsrättsmetoden som anslutningsform är enform av negativ försäljning, som i andrasammanhang reagerat starkt emot men här blundar för. Påmarknaden i övrigt är denna typ av negativ avtalsbindninginte tillåten.Kollektiv sakförsäkring med reservationsrätt innebäräven att det föreligger uppenbar risk för dubbelförsäkring,ett problem som påtalas iförsäkringsverksamhetskommitténs delbetänkandeSOU:1985:34 ''Gruppförsäkring''.Kollektiva sakförsäkringar utan individuell anslutningoch med ensidigt gynnande av ett försäkringsbolag på andragrunder än affärsmässiga snedvrider konkurrenssituationenpå försäkringsområdet. Kollektivets medlemmar mister sinvalfrihet som lösningar för dem som inte tillhörkollektivet riskerar att bli dyrare. Det kan blisvårt att få försäkringsskydd till rimlig kostnad för den sominte tillhör en facklig organisation.Regeringen bör utarbeta förslag till en lagstiftning sominnebär att kollektiv sakförsäkring skall vara baserad påindividuell anslutning.Varken marknadsföringslagen ellerkonsumentförsäkringslagen är tillämplig då det gällerorganisationerna på arbetsmarknaden. Detta är ytterligtbetänkligt med hänsyn till att marknaden för kollektivahemförsäkringar kan komma att omfatta praktiskt taget allalöntagare i hela landet.Det saknas klara regler för den enskildemedlemmens ställning i förhållande tillmedlemsorganisationen. Det finns i behov av enlagstiftning som klargör hur långt organisationersbefogenheter sträcker sig i förhållande till den enskildemedlemmen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av att stärka berördamyndigheters möjlighet att bevakakonkurrensförhållandena på försäkringsmarknaden,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om principen att kollektivsakförsäkring skall vara baserad på individuell anslutning,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av att organisationersbefogenheter gentemot sina medlemmar utreds, yjf3314. att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförts om vikten av att utvärdera vilkakonsekvenser den kollektiva hemförsäkringen medreservationsrätt får, såväl för konsumenterna som för ensund utveckling av försäkringsväsendet på kort och långsikt.