mot · GF02N429 · 1992-01-27 00:00:00 — Återbäring på elskatt till vattenkraftsproducerande län är förunnat rika naturtillgångar. Dessa är relativtojämnt fördelade över vårt land. Paradoxalt nog finns destörsta tillgångarna i de delar av landet som allmäntbetraktas som problemområden. I län som ,och finns stora naturresurser såsommalm, skog och vattenkraft. Trots detta är arbetslöshetenhög och avfolkningen, främst av inlandskommunerna,fortgår. Staten satsar stora belopp i regionalpolitisktstöd. Det naturliga borde vara att resursrika län i förstahand fick möjlighet att utveckla sin region med resurser somavkastningen av respektive läns naturtillgångar ger. Denpsykologiska effekten av att få disponera över resurser somkommer av ''exporten'' av vattenkraften ska isammanhanget inte heller underskattas.Eftersom vattenkraften tas i anspråk i hela landet ochinte minst förser de södra delarna av landet med billigenergi är det rimligt att en viss ''återbäring'' på elskattensker till producentlänen. Totalt produceras av all vattenkraft i de fem nordligaste länen.Norrbotten ensamt står för av all elproduktion i landet. I Västerbottenproduceras av landets elproduktion. En återbäring på perproducerad kWh till respektive län skulle för Västerbottensdel innebära ca i elskatteåterbäring, för del runt160 miljoner kr, för del och för skulleelskatteåterbäringen röra sig omkring ca 130 miljoner kr.Denna återbäring vore en värdefull stimulans för deelproducerande Norrlandslänen. Skatteåterbäringen kundeanvändas för att investera i kommunikationer, alternativainhemska energikällor och andra sysselsättningsskapandeoch näringslivsbefrämjande åtgärder i allmänhet vidtas.Frågan om återbäring på elskatten har utretts i olikasammanhang. Senast i SOU 1991:8, ''''. Utredningen konstaterar att ''hindren för enåterföring av vattenkraftsvinster eller en överföring avvattenkrafttillgångar till regionerna inte är av teknisknatur.'' Vidare skriver utredningen: ''Det frågan gäller ärdärför om det finns en politisk vilja till sådanaöverföringar. ''Den modell utredningen förordar är att den gamlaproducentskatten på äldre vattenkraftverk omformas till enfastighetsskatt, och att återbäringen sker inom de ramarsom nuvarande skatteintäkter på ger.Förutom utredarens förslag om fastighetsskatt kan också enåterbäring finansieras med en något höjd konsumentskattpå el. Att täcka utgifterna för återbäringen skulle motsvaraen generell höjning av elskatten med ca 0,5öre per kWh.Återbäringen bör ske till regional nivå för att främstanvändas för projekt som gynnar de kommuner som harvattenkrafttillgångarna. Detta för att övergripande ochsamordnade utvecklingsprojekt ska kunna genomföras somgagnar regionen. Länsstyrelserna bör kunna administreraåterbäringen.Återbäring på elskatten är ett gammalt krav frånKristdemokratiska Samhällspartiet. Allt fler sluter nu uppbakom detta. Frågan bereds nu inom efteren remissomgång utifrån den ovan nämnda utredningen.Tecken tyder dock på att frågan inte hanteras med denskyndsamhet som vore önskvärd. Exakt vilken tekniskmodell som bör gälla för att införa återbäringssystemet börregeringen kunna bedöma utifrån de remissvar påutredningen 1991:8 som inkommer. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag om enåterbäring av elskatten med förslagsvis 1öre per kWh till de vattenkraftsproducerande länen föratt användas till att stimulera infrastruktursatsningar ochandra utvecklingsprojekt i regionerna.