mot · GF02U402 · 1992-01-27 00:00:00 — Fred och nedrustning 1. Gemensam säkerhetSäkerhet måste uppnås inte mot motståndarenutan tillsammans med honom. Den internationellasäkerheten måste vila på samarbete för gemensamöverlevnad i stället för på hot om ömsesidig förintelse.Säkerhet kan i kärnvapenåldern bara byggas tillsammans.Förenta Nationernas roll för att skydda säkerhetenmåste stärkas. Konflikter måste föregripas och förebyggasgenom nya kollektiva säkerhetsförfaranden inom FN:s ramoch genom förbättring av de fredsbevarande åtgärderna. Såkan tankarna i förslag ''Gemensamsäkerhet'' enklast formuleras.Gemensam säkerhets styrka var dess roll som politiskhävarm. Några av förslagen var från början kontroversiellamen tiden och utvecklingen har hunnit upp tankarna. Dengemensamma säkerhetens princip erkänns nu av alltfler.Såväl uttalanden från presidenterna att ett kärnvapenkrig inte kan vinnas och aldrig får förassom det första kärnvapennedrustningsavtalet INF ärexempel på detta.Den gemensamma säkerhetens grundidé har i praktikenfått genomslag i internationell politik och givit ett viktigtbidrag till den internationella nedrustningen.2. Det slutDet är slut. En dramatisk och positiv ändringi internationella relationer har ägt rum. En demokratiseringav pågår. Tillbakadragandet avsovjetiska trupper och upplösningen av harlett till en totalt förändrad situation i . Från tvåsupermakters dominans av världspolitiken går vi nu moten supermakts hegemoni i internationella relationer,en dominans som i sig inger oro.Det finns alltjämt de som menar att just kärnvapen,militär styrka och avskräckning klarade freden, men närdessa faktorer kraftigt minskar i betydelse ökar förtroendetoch samarbetet och förutsättningarna för verklig fred, ochrisken för krig minskar.Under de senaste åren har närmast en revolution ägtrum på nedrustningsområdet. Kärnvapen har för förstagången i historien börjat förstöras. Genom INF-avtalet1987 förstördes en hel kategori av kärnvapen, de s.k.taktiska markbaserade kärnvapnen. Genom överenskom och om enreducering av strategiska kärnvapen med . De hardärefter deklarerat att de skall minska eller dra tillbakataktiska kärnvapen, inklusive taktiska kärnvapen.Genom överenskom allaEuropas stater jämte och om det störstanedrustningsavtalet någonsin om konventionella vapen ochom ett alleuropeiskt samarbete för att stärka förtroendetoch säkerheten dem emellan och för att främjarustningskontroll och nedrustning. Vidare överenskom deatt utvidga samarbetet för att lösa ekonomiska, sociala,miljörelaterade, kulturella och humanitära problem.Sakligt samarbete och växande ömsesidig förståelse harkommit att ersätta den tidigare misstänksamheten ochrivaliteten i en otänkbar utsträckning.Efter har och deövriga kärnvapenrepublikerna i lovat att fullfölja denedrustningsavtal som ingåtts. Men oenigheten om maktenöver kärnvapnen mellan de fyra republikerna medstrategiska kärnvapen inger oro; likaså de tusentals taktiskakärnvapen, som tillhört det forna Sovjet.Efter upplösning framstår kärnvapnen som änmer irrelevanta och farliga, och har som endaåterstående supermakt ett ansvar att aktivt medverka till attkärnvapen skrotas.Det finns en risk att den hotande ''lag och ordning'' somkärnvapnen åstadkom ersätts av en hotande oordning pågrund av etnisk och nationell antagonism, protektionism,handelskrig, fattigdom och spridandet av modernvapenteknologi inklusive kärnvapen till politiskaäventyrare. Kunskapen hos tusentals arbetslösa sovjetiskakärnvapenexperter och tekniker kan komma att spridasöver världen och därmed bidra till spridningen avkärnvapen.Å andra sidan finns nu en verklig möjlighet av enminskad roll för den militära aspekten av säkerhet.Ekonomisk utveckling och mänskliga rättigheter kommeratt spela en större roll. Kollektivt gemensamt försvar iallianser mot en angripare bör ersättas av kollektivgemensam säkerhet.Denna process måste aktivt stödjas och påskyndas.Ingångna nedrustningsavtal måste följas och börinte ge upp sin aktiva roll i det internationellanedrustningsarbetet.3. Ett vidgat säkerhetsbegreppNu behövs ett vidgat säkerhetsbegrepp, som ger en merövergripande syn på frågorna.Fred och rättvisa har knappast varit i centrum idiskussionen om framtida internationella relationer utanhar marginaliserats eller hänvisats till utvecklingsdebatten,som om de kunde behandlas isolerade från andra aspekterpå säkerhet, nedrustning och utveckling. I verkligheten ärde delar av samma problem och samma möjligheter.Oundvikligen finns där en konkurrens mellankapprustningen och social och ekonomisk utveckling i frågaom samma begränsade resurser. Men kanske än viktigare ärkonkurrensen om prioriteterna på den politiskadagordningen.Ett konstruktivt tänkande, som söker möjligheter ochsvar, är nödvändigt; ett annorlunda säkerhetstänkande,som försöker identifiera hoten både långsiktigt ochkortsiktigt mot och världen under de närmaste 10till 50 åren och formulera möjligheterna.Om inte vårt tänkande och vår förståelse av världenändras kanske ett slag eller två om att förhindra ellereliminera ett särskilt slags vapen kan vinnas, men vikommer inte att kunna skapa en säker och kärnvapenfrivärld i fred och rättvisa.Sveriges medverkan i det internationellanedrustningsarbetet måste syfta till att minska spänningar ivärlden och därmed öka vårt lands säkerhet och reduceramilitära och andra säkerhetspolitiska hot mot Sverige.Detta arbete bör utgå från en syn på säkerhet ochsamarbete, som betonar det gemensamma intresset för fredoch mänsklig överlevnad och en rättvisekonomisk och social utveckling.Freds- och nedrustningspolitiken är inte statisk. I taktmed de positiva förändringarna mot kraftig såväl ensidigsom förhandlad nedrustning måste självklart svensknedrustningspolitik kontinuerligt analyseras och förändras.Förändringarna framförallt i , där nu i praktikengemensam säkerhet börjat tillämpas, bör också leda till engranskning av svensk nedrustningspolitik.Fortfarande finns dock de flesta kärnvapen,konventionella vapen och kemiska vapen kvar, varförhuvuddragen i svensk nedrustningspolitik bör kvarstå.Nedrustningsavtal är väsentliga. De kan verifieras ochkontrolleras av det internationella samfundet. Men de kanta tid att förhandla fram. Ensidiga beslut är bra och skallinte uteslutas därför att de är snabba. Men nackdelarna äratt vapnen kan föras tillbaka igen och att åtagandena intekan verifieras.Kärnvapenprovstopp, totalförbud mot kemiska vapen,marin kärnvapennedrustning, förlängning och stärkande avicke-spridningsavtalet, begränsning och kontroll avinternationell vapenhandel är alla frågor som kräverinternationella avtal och kontroll. De måste förasfram och förhandlas inom och dessnedrustningskonferens ram och kan inte lösas genom varesig bilaterala avtal eller enbart i Europa.Sverige måste fortsatt aktivt arbeta för internationelltfreds- och nedrustningsarbete inom FN och på FN-stadgansgrund.4. rollSverige har genom sitt långvariga engagemang iinternationellt nedrustningsarbete goda förutsättningar attäven i fortsättningen spela en aktiv och konstruktiv roll. Våralliansfria ställning, i förening med teknisk kunskap ochförhandlingskompetens, har givit oss särskilda möjlighetertill konstruktiva insatser.Sverige är ett av de få länder som besitter en unikkompetens för kontroll av och verifiering av ingångna avtalpå nedrustningsområdet. Vår ställning i det internationellasamfundet och vår mångåriga erfarenhet av medling iinternationella konflikter ger oss goda möjligheter tillinsatser för fred och nedrustning.Sverige bör fortsatt ställa sin förhandlingskompetens ochtekniska kompetens till det internationella freds- ochnedrustningsarbetets förfogande. bör aktivt stödjamedling i internationella konflikter.5. Starkt folkligt stödDen svenska freds- och nedrustningspolitiken har hittillshaft ett mycket brett stöd i riksdag. Endastmoderaterna har skilt ut sig i några nedrustningsfrågor.Enighet har rått mellan socialdemokraterna, ochfolkpartiet om nedrustningspolitiken.Nedrustningspolitiken har under varitförankrad i genom nedrustningsdelegationen, ivilken oppositionen av regeringar av olika politisk färg helatiden informerats om deras nedrustningspolitik och haftmöjlighet att påverka den. Tanken bakom var självklar.Säkerhets-, freds- och nedrustningspolitiken var alltförviktig för att tillåtas vara en majoritetens maktpolitik.Genom en särskild uppgörelse har i utrikesutskottet s, c,fp, v och mp enats om att l promille av försvarsanslagensnarast skall avsättas för information, studier och forskningom fred och nedrustning. 1991 beslutade om 26milj.kr. till detta ändamål. reserverade sig fören minskning av anslaget med l6 milj.kr.Sveriges arbete med fred och nedrustning har ett mycketstarkt folkligt stöd i vårt land. Det stöds avfredsorganisationer, kyrkor, fackliga, politiska och andraorganisationer, som spelar en viktig opinionsbildande roll.Vi vänder oss mot en politik som nedvärderar freds- ochnedrustningspolitiken. Vi kräver att nedrustningsfrågornaockså i fortsättningen förankras i en parlamentarisknedrustningsdelegation. Vi accepterar inte regeringenssänkning av anslaget till fredsrörelsen (), till vilket vi återkommer i en annan motion.Upplysnings-, forskningsoch studiearbetet om fred ochnedrustning måste fullföljas och promillemålet successivtuppnås.6. En kärnvapenfri värld a. MåletMålet är en kärnvapenfri värld; ett mål som inte längreär otänkbart. När om avskaffande av en helkategori av kärnvapen skrevs under , skrevsi princip också kärnvapnens politiska dödsattest under. Detär mer en fråga om tid, vägar och metoder att bli av meddem. Instrumenten för att nå till en kärnvapenfri värld ärflerfaldiga.Så länge som kärnvapen existerar finns det alltid en riskatt de används. Därför måste de avskaffas en gång för alla.Kunskapen om kärnvapen kommer inte att försvinna, menviljan och möjligheten att använda dem kan undanröjas.Den viktigaste och kanske enda framgångsrika vägen attgöra kärnvapen föråldrade är att göra dem ovidkommande.De kan göras onödiga genom ett starkt nätverk avekonomiskt internationellt beroende, genom att bryta nermurar av ömsesidig misstro och skapa gemensammaintressen vid sidan av själva överlevandet. Men ocksågenom ekonomiskt, vetenskapligt, kulturellt, teknologisktoch miljösamarbete.Det är vad som hänt mellan de nordiska länderna. Idagär ett krig mellan de nordiska länderna otänkbart, beroendepå djupa och nära relationer, politisk släktskap,gemensamma kulturella värderingar och politisktövervägda beslut. En liknande utveckling kan konstaterasockså beträffande EG-länderna.b. ProvstoppUnder har en påtaglig nedgång skett ikärnvapenprovsprängningarna, framförallt i , inteminst tack vare en kraftig folklig opinion av hälso- ochmiljöskäl. Trots kvantitativ reduktion av kärnvapenfortsätter den kvalitativa utvecklingen mot alltmer effektivakärnvapen. har en överväldigande majoritetav världens stater i FN krävt ett totalt provstopp för attdärigenom stoppa kärnvapenkapprustningen ochspridningen av kärnvapen.Den totalt förändrade situationen i världspolitiken,slutet på det , minskningen av kärnvapen,genombrottet för inträngande nedrustningsverifikation ochframstegen i icke-spridningsarbetet är alla tecken har kommit för ett fullständigt stopp för allakärnvapenprov.Det har blivit allt svårare för kärnvapenmakter atträttfärdiga fortsatta kärnvapenprov. Vem är fienden motvilken kärnvapen skall vändas?Att steg för steg närma sig ett provstopp genom minskatantal prov eller minskad storlek på proven skulle betyda enacceptans för kärnvapenprov som sådana. Detta harSverige accepterat.Vid nedrustningskonferensen i presenteradeSverige en fullständig avtalstext. I detsvenska förslaget har hänsyn tagits till de senaste årensutveckling liksom den snabba vetenskapliga och tekniskautvecklingen och framstegen inom verifikationsområdet.Förslaget har mottagits mycket positivt från de flesta håll,inte minst på grund av sin höga tekniska kvalitet.Det finns en vitt spridd oro för de hälso- ochmiljömässiga effekterna. FN:s kärnvapenstudie kundevisa på en del medicinska och miljömässiga effekter avkärnvapenproduktion och kärnvapenprov.Sverige bör fortsatt aktivt arbeta för ett provstopp ochtillse att förhandlingar om denna avtalstext så snart sommöjligt inleds. bör ta initiativet till att en oberoendeinternationell vetenskaplig grupp med tillgång till allarelevanta fakta skall djupare granska de medicinska ochmiljömässiga effekterna av kärnvapen.c. Icke-spridningsfördraget (NPT)Såväl kärnvapenmakter som icke-kärnvapenstater ansericke-spridningsfördraget som mycket viktigt. I det avtaletförbinder sig kärnvapenmakterna att starta en konkret ochverklig kärnvapennedrustning mot att icke-kärnvapenstaterförbinder sig att inte skaffa kärnvapen.Sverige har aktivt verkat för att så många stater sommöjligt skall ansluta sig. 1995 kommer frågan upp omavtalets förlängning, och många länder hävdar att omkärnvapenstaterna inte inlett förhandlingar om ettfullständigt provstopp , kommer inteatt förlängas mer än för en mycket begränsad tid.Också här har det inträffat en positiv utveckling underdet . , och liksom endel andra stater har beslutat att ansluta sig. De bådakoreanska staterna har enats om att Korea-halvön skall varaen kärnvapenfri zon. har beslutat ställa sin civilakärnkraft under IAEA-kontroll.På den negativa sidan finns erfarenheterna frånGulfkriget, som klart visade att IAEA-garantierna inte ärtillräckliga och måste stärkas, t.ex. genom särskildainspektioner. Också friställandet av tusentalskärnvapentekniker i det upplösta ökar risken förspridning av kärnvapen och kärnvapenteknologin.Sverige bör aktivt verka för en förstärkning av IAEA-garantierna och för att kärnvapenmakterna lever upp tillsina förpliktelser i artikel VI i . börmedverka till att fler stater ansluter sig till NPT.d. Icke användning -- kärnvapnens olaglighetSäkerhet för framtiden kan inte bygga på tillit tillkärnvapen. Människan är inte ofelbar. Även om politiskaledare inte avser att använda kärnvapen, finns där alltid enrisk att de kommer till användning så länge de existerar.Därför måste på lång sikt möjligheten tillkärnvapenanvändning elimineras.Ett viktigt politiskt steg vore att folkrättsligt förbjudaanvändning av kärnvapen. Vid FN:s 40-årsjubileum togOlof upp frågan och ansåg att varje användning avkärnvapen vore klandervärd:Man kan tala om en internationell norm som gradvisvunnit acceptans. är det att överväga om intemänskligheten skulle börja studera hur detta fullkomligamoraliska fördömande kan översättas till bindandeinternationella överenskommelser. Vi bör övervägamöjligheten att i internationell lag förbjuda användningenav kärnvapen, som en del i en process som leder till allmänoch fullständig nedrustning.Under 1980-talet framstod allt tydligare att statersförhållande till icke-användning av kärnvapenkonstituerade en begynnande process av sedvanerätt.Grunden för en ny lag, sedvane- likaväl somavtalsbaserad, existerar redan: Kärnvapenmakterna hari tillämpat icke-användningspraxisÖvertygelsen hos de flesta medlemsstater i FN, attanvändningen av kärnvapen skulle stå i motsättning tillhumanitära och internationella normer om vad som ärskäligt Den starka övertygelsen hos de två storakärnvapenmakterna ''att ett kärnvapenkrig inte kan vinnasoch aldrig får föras''I den nya internationella situationen är det lämpligt attutnyttja och stärka den pågående processengenom att förhandla fram internationellaöverenskommelser eller förstärka negativasäkerhetsgarantier för att ytterligare minska risken föranvändning av kärnvapen.Ett steg i denna riktning vore att allakärnvapenmakterna förband sig att inte använda kärnvapenförst. Sådana deklarationer har och Sovjetunionenavgivit. Om alla kärnvapenmakter gjorde liknandeutfästelser, skulle det i praktiken resultera i ett förbud motanvändning av kärnvapen.Sådana utfästelser skulle sedan följas av eninternationell överenskommelse om totalförbud motanvändning av kärnvapen. Ett sådant absolut förbud iinternationell lag skulle utgöra en bas för vidarekärnvapennedrustning, ledande till fullständigt avskaffandeav alla kärnvapen.Sverige bör framlägga förslag om icke-förstaanvändning, icke-användning och olagligförklarande avkärnvapenanvändning.e. kärnvapennedrustningSom första land tog för snart ett decenniumsedan i FN upp frågan om kärnvapen till sjöss. År efter århar pekat på den stora risk som kärnvapen till sjössutgör och framfört en serie av förslag.Sverige har framfört krav på förbud mot taktiskakärnvapen och ett stopp för den föråldrade och farligapolitiken att varken bekräfta eller förneka förekomsten avkärnvapen ombord på fartyg vid flottbesök. Hösten 1990föreslog att förhandlingar om ett förbud mot icke-strategiska kärnvapen till sjöss skulle inledas.USA:s ensidiga deklarerande, följt av , att dratillbaks sina taktiska kärnvapen till sjöss måste ses sompositivt. Problemet att varken bekräfta eller förnekaförekomsten av kärnvapen ombord borde därmed kunnalösas.Men förslaget innebär inte att alla dessa kärnvapenförstörs, en del förs i land och blir på så sätt tillgängliga förutplacering . Målet måste emellertid vara att allaicke-strategiska kärnvapen till sjöss förstörs underinternationell kontroll.Sverige bör fortsatt aktivt agera för ett förbud mot icke-strategiska kärnvapen till sjöss.f. Kärnvapnens skrotningUpplösningen av har skapat fyra nyastrategiska kärnvapenstater, som inte har skrivit under icke-spridningsavtalet. Koden till användningen av dessakärnvapen har överlämnats till president, menom beslutanderätten över användningen av dessakärnvapen råder fortfarande ovisshet. Kärnvapnen anses avde nya staterna uppenbart som politiska maktinstrumentoch riskerar att dras in i maktpolitisk kamp mellanrepublikerna.Utöver de strategiska kärnvapnen finns i det f.d. Sovjettusentals taktiska kärnvapen utan klar kontroll. Detta geranledning till stor oro.Kärnvapen kan inte förenas vare sig med säkerhet ellerstabilitet. Kärnvapennedrustningen måste därför fortsättamed ökad intensitet.Att förstöra kärnvapen är en tekniskt kompliceradprocess, därtill ekonomiskt kostsam. har politisktintresse av att de sovjetiska kärnvapnen förstörs,framförallt de taktiska kärnvapnen, och har teknisk ochekonomisk kapacitet för detta. kunde erbjuda sig attsamtidigt i ömsesidiga och balanserade former skrota deegna vapensystemen i motsvarande grad.Åren efter diskuterade man i FN påförslag av att ställa kärnvapnen under internationellkontroll. Avsikten var att förhindra en okontrolleradkärnvapenkapplöpning. Grundtankarna i denna plan börnu tas upp till ny diskussion. En början kan göras genomatt ett internationellt kärnvapenregister i FN:s regi snabbtupprättas, omfattande alla nationella arsenaler.Sverige bör i FN föreslå att kärnvapnen ställs underinternationell kontroll, att ett internationelltkärnvapenregister i FN:s regi upprättas och att ställerupp med teknisk hjälp för skrotning av sovjetiskakärnvapen och skrotar de egna vapensystemen imotsvarande grad.g. En kärnvapenfri zon i NordenKärnvapenfria zoner finns på flera håll i världen.Latinamerika och är reglerade iavtal: och Rarotongaavtalet.Grundtanken är att förhindra kärnvapnens utplacering ochminska deras användningsområden.Kravet på en kärnvapenfri zon i fördes fram iriksdagen l98l. beslöt enigt att ge regeringen iuppdrag att verka för en kärnvapenfri zon. En nordiskämbetsmannagrupp har arbetat med attgranska de tekniska förutsättningarna för en sådan zon ochlämnade sin rapport 1991.Riksdagen har uttalat att syftet med en kärnvapenfri zoni är att stärka och de övriga nordiskaländernas säkerhet och bör ses i ett vidare europeisktsammanhang. En enhällig riksdag har under en följd av åruttalat sig för en kärnvapenfri zon i som ett led iarbetet för ett kärnvapenfritt . har totaltförändrats och en kraftig kärnvapennedrustning påbörjats.Genom den dramatiska internationella utvecklingen bordetiden nu vara mogen att aktualisera den nordiskakärnvapenfria zonen.Därtill kommer att Koreahalvön nu görs till enkärnvapenfri zon bl.a. genom aktiva medverkan ochtillbakadragande av deras kärnvapen från Sydkorea.Sverige bör ta initiativet till förverkligandet av ennordisk kärnvapenfri zon.7. Kemiska vapenI nedrustningskonferensen i pågår sedan mångaår förhandlingar om ett fullständigt förbud mot ochförstörelse av kemiska vapen. Kriget i ochavslöjandet av förekomsten av stora arsenaler av kemiskavapen i har på nytt visat behovet av ett stopp förkemiska vapen och en fullständig kontroll över dem.Förhandlingar har gjort betydande framsteg och enkonvention borde kunna slutföras om denpolitiska viljan finns. har varit pådrivande i dessaförhandlingar och varit ordförande förarbetsgruppen om kemiska vapen inom FN:snedrustningskonferens.Sverige bör intensifiera sitt arbete för enkemivapenkonvention och aktivt arbeta för att ett avtal omtotalförbud mot och förstörelse av alla kemiska vapensnarast kommer till stånd.8. Radiologiska vapen och särskilt inhumana vapenInom nedrustningskonferensen i står frågan oms k radiologiska vapen på dagordningen. Några radiologiskavapen existerar inte i sig men ett konventionellt ellerkärnvapenangrepp på en civil kärnkraftsanläggning skullefungera som ett radiologiskt vapen. Därför har ställtkravet att ett förbud mot radiologiska vapen också måsteinnehålla förbud mot angrepp på civilakärnenergianläggningar.Inte minst i det tättbefolkade och nära inpåSveriges gränser finns ett stort antal kärnkraftverk meddålig säkerhet. Mot den bakgrunden är det väsentligt attSverige fortsätter att med kraft driva frågan om förbud motangrepp på kärnenergianläggningar.Sverige har under en lång följd av år spelat en ledanderoll i arbetet på att få till stånd begränsningar i eller förbudmot användningen av vissa särskilt inhumana vapen. Eninhuman användning av ny teknik på detta området ärlaservapen, som kan användas för att göra motståndarenssoldater permanent blinda.Sverige bör i nedrustningskonferensen i fortsattaktivt arbeta för ett förbud mot radiologiska vapen,innehållande förbud mot angrepp påkärnenergianläggningar. bör vidare verka för ettinternationellt förbud mot användning av laser mot soldaterpå slagfältet på ett sådant sätt att de blir permanent blinda.9. Internationell vapenhandelDen internationella vapenhandeln har lett till enomåttlig kapprustning. Mer än någon annan konflikt visadeGulf-kriget tydligt detta. av vapen kom från de permanentamedlemmarna av FN:s säkerhetsråd.Under lång tid har det varit omöjligt att föreslå eninternationell begränsning av vapenhandeln, men kriget iPersiska viken ledde till påtagliga förändringar.Många regeringar har i olika internationella organdärefter krävt en begränsning av den internationellavapenhandeln och i FN har frågan diskuterats och lett till ettbeslut om ett begränsat vapenhandelsregister. Vi ser dettasom ett första steg mot en begränsning och kontroll av deninternationella vapenhandeln.Enligt vår mening bör en internationell global regimunder FN, som omfattar både köpare och säljare, sättas uppmed uppgift att begränsa och kontrollera deninternationella vapenhandeln.Avsikten är inte att förbjuda men snarare att begränsaden internationella vapenhandeln. För att vara heltäckandebör regimen omfatta också militär produktion, service ochknow-how.Varje land bör rapportera till FN om sinvapenproduktion, export och import. Detta register börvara tillgängligt för alla medlemsländer. FN bör sätta uppen kunskapsbank för information om den militäraproduktionen, exporten och importen.Sverige har föreslagit detta vidnedrustningskonferensen i Genève.Sverige bör i FN lägga förslag om en internationell regimför begränsning och kontroll av den internationellavapenhandeln.10.