mot · GF02Sf604 · 1992-01-27 00:00:00 — skärpte den dåvarandesocialdemokratiska regeringen asylpolitiken tillfälligt i såmåtto att asyl huvudsakligen endast skulle beviljas deutlänningar vilka kunde definieras som flyktingar enligtGenèvekonventionens definition. Moderata Samlingspartietoch ställde sig bakom regeringsförslaget.Folkpartiet, och avvisadedetsamma.Under tiden har 150.000utomnordiska personer fått tillstånd att bosätta sig iSverige. Ungefär 65.000 har fått stanna enligt reglerna omasylrätt (varav huvudparten av humanitära skäl). 75.000 harfått tillstånd att bosätta sig i enligt reglerna föranhörighetsinvandring.Antalet som bedömts vara flyktingar enligtGenèvekonventionens definition uppgick under nämnda tidtill knappt 10.000!Dessa siffror är rensade från adoptivbarn,gäststuderande och sådana vilka fått arbets- ochuppehållstillstånd enligt bestämmelserna förarbetsmarknadsinvandring, samt sådana vilka faller underden nordiska arbetsmarknadslagstiftningen.I slutet av 1991 beslutade den nuvarande regeringen omen återgång till den asylpolitik som gällde föredecemberbeslutet . Detta innebär rimligtvis att viframöver kommer att ge asyl åt i huvudsak andraasylsökande än de vilka uppfyller Genèvekonventionenskrav. Beslutet är beklagligt, orättvist och inhumant motbakgrund av den globala flyktingsituationen i världen ochdessutom skiljer vi ut oss jämfört med den praxis som råderi övriga !Det hävdas ofta i asyldebatten att flyktingpolitiken intefår bli ett konjunkturinstrument. I detta kan instämmas sålänge vi i huvudsak beviljar asyl åt konventionsflyktingar.Då däremot asylbegreppet utvidgas finns det skäl ochdefinitivt starka sådana för att börja se hur många som hardet svårt i dagens Sverige.Sverige befinner sig i ett ytterst besvärligtekonomiskt läge. Vi tvingas till ovälkomna besparingar ochneddragningar i syfte att erhålla balans i landetsekonomi. De av regeringen föreslagna åtgärderna ärnödvändiga, men upplevs säkert av många sombetungande. Ingen som följer med i debatten i press ochandra media kan undgå att konfronteras med de mångasvårigheter många människor upplever.Arbetslösheten är nu högre än någonsin, och det finnsinget som talar för en ändring i det korta perspektivet.Bostadsbristen för ungdomar är akut i våra storstäder.Många sjuka och äldre upplever vård och omsorg somundermålig och det med all rätt. På många håll i landet ärskolor i ett miserabelt skick. Exemplen kan dessvärremångfaldigas.Nu kan det med all rätt hävdas att mycket av detuppräknade kan härledas till gamla missgrepp och felaktigpolitik. Men situationen är som den är, och det kommer attta att komma till rätta med alla problem ochsvårigheter.Att i ett sådant läge utvidga asylbegreppet är utmanandemot medborgarna och får som effekt att förtroendet förpolitiker och deras verksamhet minskar. Det kan inte vararättvist och humant att majoriteten av de asylbeviljade återskall vara sådana som genom egna resurser och kontaktersökt sig till . Detta särskilt med tanke på de tyvärralltför många som sitter under svåra förhållanden i världensflyktingläger!I flyktingdebatten talas det ofta om ett slags Columbi äggsom skulle vara lösningen på många problem, nämligen attlåta asylsökande arbeta . Detta är idagsläget och säkert enbartteoretiska resonemang då arbetslösheten ökar kraftigt iSverige! Dessutom har enligt försök medsådan verksamhet gjorts i , men dessa har ihuvudsak stoppats. Orsaken var att många sökte asyl iavsikt att få ett jobb.Sverige bör, efter förmåga, bevilja asyl åt i huvudsakkonventionsflyktingar. I stället för att utvidga asylbegreppetmåste den största delen av insatserna gå till flyktingar vilkabefinner sig i världens tyvärr alltför många läger. I dennaåsikt erhålles säkert instämmande av FN:sflyktingkommissariat och regeringarna i de länder somhyser det stora antalet flyktingar, där ansvarigamyndigheter utsätts för enorma problem och svårigheter! Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om flyktingpolitik.