mot · GF02N40 · 1992-04-21 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:134 Riktlinjer för överföringen av verksamheten vid domänverket till aktiebolagsform Regeringen föreslår i propositionen att Domänverketsmarkoch fastighetsinnehav förs över till ett aktiebolag.Därvid inställer sig följande frågor:Skall privatisering innebära attägandet av skogsmark sprids på ett stort antal människoreller resulterar det endast i att ytterligare ett nytt bolagsaktier handlas på börsen?Kommer privatisering att medföra ennyttig och nödvändig strukturrationalisering av svensktskogsbruk eller kommer den nuvarande strukturen attkonserveras?Osäkerheten men även oron för hur Domänverketsprivatisering skall gå till är stor i de två nordligaste länen.Frågorna pendlar mellan optimistiska förhoppningar omnya tag som ger ny livskraft åt glesbygden och bekymmerför den egna sysselsättningen.Det är främst ägarna av de privata köpsågverken som sersin verksamhet hotad. De oftast inlandsbaseradeköpsågverken, som är av väsentlig betydelse försysselsättningen på orten, får en stor del av sintimmerförsörjning via . Privatiseringen avverket måste därför ske på ett sådant sätt att dennaråvarubas fortfarande finns tillgänglig för sågarna.BolagiseringRedan förberedelser införbolagiseringen inger oro och såväl generaldirektören somansvariga tjänstemän gör sådana uttalanden att oronförstärks. Åtgärder vidtas nu av verksledningen i syfte attskapa förutsättningar för ett bolag som i stort har sammauppbyggnad och innehåll som nuvarande organisation.Detta verkar kanske betryggande, men då man inte vet vemsom kommer att äga aktiemajoriteten i det nyabolaget och där påverka virkesflödet (t ex SCA, MoDo mfl) finns också osäkerheten.Risken finns också att styrelsen i det nya bolaget,, prioriterar de egna sågverken och på så sättblockerar köpsågverken från denna för dem viktiga del avvirkesmarknaden.Det finns skäl att ifrågasätta om inte regering ochriksdag genom förslagen frånhänder sig möjligheterna att iverklig mening privatisera denna statliga egendom ochsprida ägandet av produktiv skogsmark till mycket storagrupper.SågverkenDomänverket äger fem sågverk i de två nordligastelänen. Två kustnära, Lövholmen och , samt ettvardera i , och . Lövholmen ärstörst, med en produktion på 130 000 kubikmeterskogsvirke, de övriga runt skogsvirke.Sågarna är efter redan utförda investeringar moderna ocheffektiva företag.Någon anledning att behålla dessa företag samladeunder ett bolag finns inte. De bör i stället jämföras med detnärmare trettiotal privata köpsågverk, som finns inomområdet, och arbeta på samma villkor som dessa.Staten bör därför sälja ut dessa sågverk till privataintressenter. Kompetenta sådana finns, som är beredda attdriva företagen vidare.Konsult-, turist- och markföretagenNågon anledning att behålla konsultföretagen finns inte.De bör avyttras omgående, förslagsvis i första hand till deanställda.Samma är förhållandet med turistbolaget. Arrende- ochgrusbolagen försvinner givetvis successivt i takt med attmarken privatiseras. Jag kan inte se någon som helstanledning till att staten skall vara t ex grushandlare. Denmonopolställning som verket har i stora delar av Norrlandbidrar till onormalt höga priser på grus. Det är därförnödvändigt att den del av resurserna som kommer att blikvar hos efter utförsäljningarna hanteras på ettsådant sätt att privata entreprenörer ges tillfälle tillpristryckande konkurrens.SkogenDen stora och helt dominerande resursen inom verket ärskogsmarken. Den är ursprungligen huvudsakligen s.k.kronoöverloppsmark. Det innebär att skogsmarken bestårav stora sammanhängande skiften, inom vissa områdenframförallt närmare fjällen, mycket stora enheter. Men detfinns också mindre områden insprängda i privataskogsskiften. Dessa mindre enheter skulle med fördelkunna avyttras till i första hand rågrannarna vars skiften dåskulle bli mer rationella, mer lättbrukade och ge ägarna ettbättre ekonomiskt utfall.De något större kronoparkerna, som är för stora för enenskild skogsbrukare, kan med fördel användas itriangelbyten med de större skogsbolagen. Dessa har ettmycket stort antal mindre och medelstora skogsskiften i deflesta byar från kustområdet, genom inlandet och upp i derena fjällbyarna.Skogsbolagen bör få möjlighet att köpa dessakronparker till marknadspris mot att de själva avstårmotsvarande eller något större areal, som då kan säljas tilli första hand intresserade rågrannar. Skulle dessa inte viljaköpa, bjuds skiftena ut till allmänheten.Ett sådant förfarande skulle vara till fördel för allaparter. Skogsbolagen skulle få stora rationella enheter. Deenskilda skogsägarna skulle få en förstärkning av sittskogsinnehav, som skulle ge även deras skogsfastigheter enbättre struktur och förbättra det ekonomiska resultatet. Detskulle också skapa ett spritt ägande bland de människor somfår tillfälle till skogsköp som staten får resurser tillsatsning på infrastruktur och utbildning.Kvar efter dessa affärer blir ett antal mycket storaenheter längs fjällkedjan, som måste behandlas särskiltvarsamt. Hur de skall behandlas bör utredas ordentligt. Börde ligga i ett hårt bantat eller kan man kanskeskapa stora allmänningar att ägas av ortsbor eller samereller varför inte båda?Min ambition med dessa förslag är att skogsbruket skallbli mer rationellt som ägandet sprids så att fler fårförmånen och glädjen att bli skogsägare. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om privatisering av domänverketstillgångar innan bolagiseringen genomförs.