mot · GF02Fö39 · 1992-03-16 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:102 Totalförsvarets utveckling till och med /97 samt anslag för /93 befinner sig i ett nytt säkerhetspolitiskt läge. Degamla stormaktsmotsättningarna har försvunnit, är upplöst och Nato söker en ny, mer politisk roll.Samtidigt strävar efter medlemskap i och våranordiska grannländer diskuterar medlemskapsfråganintensivt.Regeringen beskriver också detta nya läge i proposition1991/92:102, ''Totalförsvarets utveckling till och /97''. På sidan 9 skriver regeringen:Det svenska försvarets fortsatta utveckling bör utgå frånatt riskerna i närtid för ett stormaktskrig i -- det krigSverige främst bör gardera sig mot -- är mycket små.Planeringen bör i stället utgå främst från ett längretidsperspektiv. Även i ett sådant perspektiv kan devästeuropeiska förhållandena bedömas förbli stabila.Den positiva utvecklingen har också tagit sig konkretauttryck i omvärldens anslag till det militära försvaret.Mellan 1990 och 1991 minskade NATO, för att ta ettexempel, sina militära utgifter . I Sverigedäremot föreslås i propositionen en uppräkning av anslagenmed för kommande femårsperiod.En omstrukturering och neddragning av den svenskaförsvarsmakten är både rimlig och logisk. Det är ocksåangeläget att de uppgifter som åläggs den svenskaförsvarsmakten åtföljs med rimliga resurser i form av teknikoch utbildning. På detta område har stora försummelsergjorts under gångna år. Att banta organisationen och se tillatt utbildning och teknik håller hög klass är därförangeläget. Regeringens proposition innehåller ocksåbetydande steg i denna riktning.Det säkerhetspolitiska och statsfinansiella lägetmotiverar dock inte regeringens föreslagna anslagsnivå. Detär inte rimligt med 7,3 miljarder utöver ram i ett läge närstatens budgetunderskott stiger och resurser saknas förangelägna sociala behov. Med rationaliseringar som föreslåsi propositionen kombinerat med något lägre ambitionsnivåför försvarsmaktens uppgifter bör anslagsnivån begränsasmed åtminstone jämfört med den avregeringen föreslagna. Det innebär att den föreslagnaramuppräkningen på bör kunnainrymma nödvändig teknikförnyelse. (Propositioneninnebär även en uppräkning av ramen för försvarsmaterialmed , vilket innebär 2,8 miljarder krunder femårsperioden.) Ramuppräkningen kan motiverasutifrån de omstruktureringskostnader som uppstår samt dekostnader det innebär att åtgärda försummelser vad gällerteknik och utbildning som skett under de senaste åren.De resurser som kan anses motiverade att avdela till detmilitära försvaret bör prioriteras till luftförsvaret, marinenoch de arméstridskrafter som ska värna landets gränser ochbevaka att främmande makter inte kränker svensktterritorium. Det som således bör prioriteras ned är det såkallade djupförsvaret och den utrustning som i första handär avsedd för att bekämpa en angripare som invaderatSverige. Scenariot med ett stort invasionsförsök är ocksåbetydligt mindre realistiskt inom överskådlig tid än tidigare,vilket också regeringen erkänner i propositionen. Detta bördärmed få konsekvenser när det gäller anslagen till detmilitära försvaret. Exempelvis bör de planerade inköpen avstridsvagnar, som planeras att påbörjas underplaneringsperioden, utgå eller minska betydligt iomfattning. Enligt uppgift kan det komma att handla ominköp av 200 stridsvagnar till en kostnad av 6--9 miljarderkr. Minskningen av anslagen, jämfört med regeringensförslag, bör således ske genom återhållsamhet med inköp avnya stridsvagnar och andra besparingar i linje med deprinciper som beskrivits ovan. ÖB bör få i uppdrag att göraerforderliga prioriteringar.Skulle det säkerhetspolitiska läget förvärras kanimportinköp av stridsvagnar ske relativt snabbt. Nyastridsvagnar kan enligt mitt förmenande inte anses som enprioriterad investering när den svenska ekonomin lider avstora problem, allra minst när dessa stridsvagnar planerasatt importeras från utlandet.Regeringens föreslagna neddragning av antaletregementen och brigader är positiv. Fortsätter den positivasäkerhetspolitiska utvecklingen måste 1997 årsförsvarsbeslut innebära kraftiga neddragningar av anslagentill det militära försvaret. Planeringen inom armé, marin,flygvapen och försvarsindustri måste ha detta scenario klartför sig så att beredskapen finns för stora förändringar. Mendet är också viktigt att de kommuner som är starkt beroendeav regementen och försvarsindustri för sin sysselsättningaktivt verkar för att minska detta beroende. Det är därförnödvändigt att åtgärder vidtas så att ett försvarsbeslut kan innebäranedläggningar av fler regementen/flygdivisioner ochneddragningar av svensk försvarsindustri, utifrån striktförsvarspolitiska skäl, utan att det får oöverstigligaregionalpolitiska konsekvenser. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en anslagsram till det militäraförsvaret som är 2,8miljarder kronor lägre än den i propositionen föreslagna,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om beredskap inför kraftiganeddragningar av anslagen till det militära försvaret isamband med försvarsbeslut.