mot · GF02Ju834 · 1992-01-27 00:00:00 — Motionens huvudsakliga innehållI motionen redogöres för kvinnomisshandel och detsexualiserade våldet.Slutligen framföres krav om skärpning avbesöksförbudslagen.KvinnomisshandelKvinnomisshandel är ett brott som i flertalet fall begåsinom hemmets väggar och sällan kommer till offentligkännedom. Det påpekas också i våldskommissionensbetänkande. Men där kallar man den här typen avövergrepp ''familjevåld'', vilket onekligen för tanken till attdet är hela familjen som utövar våld mot varandra. Så ärsom bekant inte fallet utan det är ett mansvåld riktat mot enkvinna med vilken mannen har en sexuell relation ellerriktat mot barn. Samma felaktiga associationer får man dåbegreppet ''lägenhetsbråk'' används. Båda dessa uttryckbidrar till att ytterligare dölja verkligheten.Ett annat sätt att dölja verkligheten är att användakönsneutrala uttryck. I kapitel 6, där man talar om sexuellaövergrepp mot barn redogöres för vem som utförsexualbrotten. Man använder begreppet ''personer'', alltsåen könsneutral formulering. Det är först i slutet av avsnittetsom det framgår att det handlar om barnets biologiskaförälder, adoptiv-, styv- eller fosterföräldrar eller sambomed barnets förälder. I avsnittet 6.5.2 slås dock fast att ''detenda man med säkerhet kan säga är att de flesta (förövare)är män''. Om begreppet ''personer'' används tycks det somom kön inte hade någon betydelse. Vi anser att man skasynliggöra att detta också är ett brott som utövas av män.Ett aktuellt exempel på det dolda sexualiserade våldetges i genomfördasamlevnadsundersökning av 2 000 svenska skolbarn. av flickorna och av pojkarna hade utsatts för sexuella övergrepp.Detta talar sitt tydliga språk om hur dold denna brottslighetär i samhället. Det visar sig ofta senare i livet att otaligakvinnor med psykiska problem varit utsatta för sexuellaövergrepp i barndomen och det är särskilt vanligt bland dekvinnor, som hamnar i prostitution.GärningsmannenI betänkandet hävdas att gärningsmannen som gör sigskyldig till övergrepp mot kvinnor ''ofta är en socialt utsattperson med missbruksproblem och en svår psykologiskbakgrund''. Detta stämmer inte med erfarenhet avkvinnojoursarbete. De kommer ofta i kontakt med kvinnor,som misshandlats av väletablerade män likaväl som offrentill de socialt utslagna. Att sprida uppfattningen att det ärde socialt utslagna som står för kvinnomisshandel ärytterligare ett sätt att dölja verkligheten. Våldet motkvinnor och barn är ett uttryck för det kvinnoförakt somfinns på alla plan i samhället. Först när det erkänns som ettkönsförtryck kan åtgärder sättas in. Våldet mot kvinnor ärtill största delen ett strukturellt problem. Det är fel attstämpla förövaren som avvikare, socialt utslagen elleralkoholist och som offer för en olycklig barndom. Dendiskriminering av kvinnor som samhället tillåter ärgrogrunden.Vi ansluter oss helt till den norska kvinnoforskaren teorier. Hon ser misshandeln som ett uttryck förmannens önskan att genom kontroll, isolering och växlingmellan våld och värme utöva sin makt över kvinnan. Vi vetockså att det finns en koppling mellan våld ochmannens sexuella lust. Det har senast påvisats av professorJohan Galtung vid den avslutade mansmässan iGöteborg. Det är en obehaglig sanning som måste tagasfram i ljuset.BrottsoffretI betänkandet framhålls att en av de grupper som löperden största risken att bli offer för övergrepp ärensamstående kvinnor med barn. Det får läsaren att draslutsatsen att en kvinna som lever utan en mans beskydd ärsärskilt utsatt. Vi anser att problemet måste belysas frånflera håll.Många av de ensamboende kvinnorna med barn harsannolikt flyttat från misshandlande man. Han fortsätter atttrakassera henne. Kvinnan anser -- med all rätt -- att dettaär ett brott. En stor del av de cirka 20 000 kvinnor som tar kontakt medkvinnojourerna är i just den situationen.I offerundersökningar intervjuas kvinnan i sitt hem, därockså mannen kan vara närvarande. Det är troligt att honvid ett sådant tillfälle inte avslöjar att mannen utsätterhenne för övergrepp. Våldet kan också vara ett så''normalt'' inslag i vardagslivet att kvinnan inte inser att detär ett brott. Om de med män sammanboende kvinnornaskulle ge adekvata svar i en offerundersökning kanske justde skulle bli en särskild riskgrupp. Den farligaste platsen fören kvinna är inte den mörka gatan utan den egnasängkammaren. En tredjedel av våldsbrotten utövas motkvinnor av känd man inomhus.Samhällets insatser för misshandlade kvinnorI en forskningsrapport (i det svenska välfärdssamhället) har 82 kvinnor,som var gäster i kvinnojourernaslägenheter, tillfrågats om hur de bemötts av polis ochsocialtjänst. Resultatet är nedslående. Dessa brottsofferupplever att myndigheterna endast motvilligt hjälper dem,då de behöver stöd och skydd mot män, som misshandlardem. Rapporten bifogas ej.Polisen är den myndighet kvinnorna lättast kommer ikontakt med. Men det är vanligt att graden av skadorunderskattas, kvinnans uppgifter blir ifrågasatta. Honmåste övertyga polis och åklagare att hon utsatts för brott.Endast 17 % av poliserna hade föreslagit att mannen skulleanhållas medan av kvinnorna hade begärt detta. Vår erfarenhet ärockså att anmälan om hot inte åtgärdas, kanske för att detinte går att bevisa. Enligt vår mening är det då polisensuppgift att säkra bevisen vid hot. Polisens och andragruppers uppfattning, att rädslan för att utsättas förrepressalier är större än det reella hotet, visar påfördomsfullhet och dålig kunskap om problematiken.Många av kvinnorna hade vänt sig till . Detvar vanligt att socialsekreterare inte såg misshandeln somett brott. Det hade också hänt att socialsekreteraren ansettatt kvinnan skulle stanna hos mannen för barnens skull elleratt hon skulle stå ut i förhållandet, då det var svårt att skaffahenne en ny bostad. Den bästa hjälpen hade kvinnorna fåtthos kvinnojouren.I betänkandet framhålls vikten av att polisens ochsocialtjänstens personal är lyhörda för kvinnans budskap.Elmans utredning och jourkvinnornas erfarenheter frånsamtal med misshandlade kvinnor talar tyvärr för atttjänstemännen inte är lyhörda. De saknar alltför oftainsikter i misshandelsproblematiken. I utredningen tillpolis, jurist och socialarbetare saknas helt kurser som gereleverna kunskaper om de speciella problem som detsexualiserade våldet innebär för brottsoffret. Det ärnödvändigt att det inrättas obligatoriska kurser igrundutbildningen och i fortbildning för de yrkesgrupper,som kommer i kontakt med det sexualiserade våldets offer.Landstingsförbundets projekt är enbörjan till ett seriöst försök att nå sjukvårdens personal.Nästa steg måste även där vara att kunskaperna ges igrundutbildningen.Anmälan om hot tas inte på allvarI kapitel 5 framkommer att det ligger i kommissionensuppdrag att göra sig en bild av hur vanligt det är med hot,trakasserier och våld i anslutning till polisutredning ochrättegång.När det gäller övergrepp mot kvinnor finns en mycketstor rädsla för repressalier. Rädslan finns innan kvinnan göranmälan hos polisen, den finns under rättegången och inteminst är kvinnan rädd för vad som ska hända när domen harfallit -- om det blir någon fällande dom.Hennes fruktan är inte ogrundad när man vet att enkvinna dödas i . Det hot kvinnornautsätts för är enligt vår mening mycket allvarligt. Fruktanför ännu värre våld och för det egna livet kan vara så stortatt det hindrar kvinnan att lämna mannen.Det rättssystem vi har tycks inte i alla former gällamisshandel och sexuella övergrepp mot kvinnor. ''När detgäller kvinnomisshandel gäller inte vanliga regler'' säger enkvinna i Elmans rapport.MålsägandebiträdeEn misshandlad och våldtagen kvinna är den svagastemålsägande som finns. Det är hon som anklagar mannen förövergrepp. Bevisbördan vilar på henne. Hon blir ifrågasattoch hon har dessutom hotet om repressalierhängande över sig.Kvinnan behöver hjälp att klara sig genom den juridiskaprocessen alltifrån anmälan till rättegång. Hon behöverhjälp med att få veta vilka frågor som kommer att ställas irättegången, hur det ser ut i en rättssal, hur rättegången gårtill. Ett målsägandebiträde hjälper också kvinnan att begäraskadestånd. Reglerna för ersättning är både kompliceradeoch detaljerade. Ett målsägandebiträde kan också upplysakvinnan att hon vid förhöret kan begära att mannen inteskall vara närvarande. Många kvinnor upplever en storrädsla att i mannens närvaro berätta vad som hänt.Vi ifrågasätter starkt hur lagen tillämpas vid misshandeloch annat sexuellt våld. Kvinnojourerna landet runtberättar att de kvinnor de kommer i kontakt med mycketsällan blir upplysta om rättigheten till målsägandebiträde.Det är polisens skyldighet att informera, då det är viktigt attmålsägandebiträde kommer in i ett tidigt stadium.BesöksförbudLagen om besöksförbud har utvidgats då den i sinursprungliga form inte tjänade sitt syfte. Men det finnsbland åklagarna en allmän motvilja mot att använda lagen.Ett av skälen kan vara att den inte är tillämplig, om kvinnansammanbor med misshandlaren.Även när det gäller rättigheten att få ett besöksförbudutverkat, anser vi att det brister i information frånmyndigheternas sida. Vi kräver att polisen och andramyndigheter som får kontakt med en trakasserad kvinnainformerar henne om hennes rättigheter att begärabesöksförbud. Våra erfarenheter är att finns det storabrister i detta.LivvakterDen aktuella statistiken i visar att endast enav de drygt 200 kvinnor som anmäler att demisshandlats får polisskydd. Vi kräver att kvinnor somhotas till livet ges livvaktsskydd.Förlängd preskriptionstid för sexuella övergreppDrygt hälften av de barn som utsatts för sexuellaövergrepp har varit offer för brott vid upprepade tillfällen.De försöker kanske tala om för vuxna och kamrater omövergreppen men blir inte trodda. De vet också attsexuallivet är ett ämne man inte talar om. Det kan gå mångaår innan brottsoffret förmår göra anmälan.ROKS har krävt att preskriptionstiden för alla former avsexuella övergrepp ska upphävas alternativt förlängas till 25år. Det är en viktig upprättelseprocess för flickan/kvinnanatt hon senare i livet kan anmäla övergreppet.Kvinnojourernas brottsförebyggande arbeteKvinnojourerna arbetar brottsförebyggande. På kortsikt kan de ge kvinnan skydd och stöd, så att hon får ökademöjligheter att bryta upp från ett misshandelsförhållandeoch fortsatta övergrepp. På lång sikt arbetar jourerna medinformation och påverkan, särskilt riktad mot yrkesgruppersom möter misshandlade kvinnor och mot skolungdom igrundskolan och gymnasieskolan. I pågårett treårigt regionalt informationsprojekt stött av landstingoch kommuner.Ett annat förebyggande arbete är kampen motpornografin. Många misshandlade kvinnor som vi mött iarbetet berättar om hur männen ser pornografivideo ochläser pornografitidningar. Det har lärt oss att se ett sambandmellan det sexualiserade våldet och pornografin. Pornografiär dokumentationen och det synliga beviset på kvinnorsojämställdhet. Vi kräver skärpt lagstiftning mot pornografi.Våra kunskaper och erfarenheter måste få ökatinflytande i kampen mot det sexualiserade våldet och förökat stöd till brottsoffren.BesöksförbudslagenIneffektiv lagBesöksförbudslagens tillkomst var ett steg framåt mendess utformning var tyvärr tvivelaktig. Lagen blev inte såeffektiv som man rimligen kunde begära. Kritik framfördesockså nästan av bl a undertecknad. Kraven pålagändring tilltog alltmer och framfördes i avsamtliga oppositionspartier. Lagen borde skärpasframförallt vid överträdelser av ålagt besöksförbud. Påsärskilt initiativ av justitieutskottet kom lagändring tillstånd.Rättslig omvägLagändringens syfte var att skapa möjlighet attomedelbart frihetsberöva den person som överträder ettbesöksförbud. För att nå detta mål valde enrättslig omväg. Man höjde maximistraffet från sexmånaders till fängelse för att skapa möjlighet attanhålla och häkta enligt allmänna regler i rättegångsbalken.Därigenom blir resultatet otillfredsställande.Frihetsberövande torde nämligen regelmässigt inte kunnakomma ifråga, eftersom straffet vid överträdelse avbesöksförbud i normalfallet blir böter. Härigenom kvarstården rättsliga ineffektivitet som lagändringen skulle bota.Rätt modellEn mera effektiv besöksförbudslag uppnås bäst på enmera direkt väg. Till denna lag bör fogas en extra paragrafav följande innehåll:''Den som bryter mot ett besöksförbudskall anhållas eller häktas, om det ej äruppenbart att skäl därtill ej förekommer.'' Resultatet blir dåatt frihetsberövande kan ske i normalfallet. Denna modellbygger då på en rättsteknik som står i samklang medrättsinstitutet reseförbud, där överträdelse får motsvarandekonsekvenser enligt gällande regler. Sammanblandningmed reglerna om s k halvobligatorisk häktning borderimligen heller inte kunna ske.Moderniserad kvinnofridMed den nu föreslagna förbättringen skullebesöksförbudslagen inte längre behöva karaktäriseras som''tandlös'' utan istället kunna bli ett verksamt bidrag till enmoderniserad kvinnofrid i vårt land. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att resurser för livvakter tillhotade kvinnor omgående ställs till förfogande,2. att hos regeringen begär förslag till förlängdpreskriptionstid för sexualbrott,3. att beslutar att 24§ lagen om (1988:688) besöksförbud ges följandelydelse:Den som bryter mot ett besöksförbud döms föröverträdelse av besöksförbud till fängelse i högst ett år.I ringa fall skall dömas till fängelse i högst sex månader.I grova fall skall dömas till fängelse i högst två år.4. att beslutar att införa följande paragraf ilagen om besökförbud:Den som bryter mot ett besöksförbud skall omedelbartanhållas eller häktas, om det ej är uppenbart att skäl därtillej förekommer.