mot · GF02So213 · 1992-01-27 00:00:00 — Hemlöshet är en av de allvarligaste socialarisksituationer en människa kan möta. Människorsmöjligheter att överleva minskar om de saknar ett hem.Forskningsrapporter visar att dödligheten bland hemlösa ivårt land är upp till 40 gånger högre än bland dem som haren bostad. Hemlösheten ökar i många städer i påsamma sätt som på många andra håll i den rika världen. Detär svårt att tänka sig in i hur tillvaron skulle te sig om maninte hade ett hem, helt utan möjlighet att få ett hem också iframtiden.De hemlösa i allmänhet är också människor som möttsvåra problem under sin uppväxt och som livet farit hårtfram emot. Missbruk och psykiska problem är mycketutbredda i gruppen.Att bryta hemlösheten är en av de viktigaste socialauppgifterna och en förutsättning för att de hemlösa skall fåen chans till ett människovärdigt liv.Stadsmissionen och är exempel påorganisationer som har verkat bland människor påsamhällets skuggsida och som därförhar stor erfarenhet av sådant arbete. Där bekräftas attbland uteliggarna finns många alkoholister. Det har visat sigatt missbruket ökat eller kanske snarare börjat i sambandmed vad som kan kallas en livskris. I samband med enskilsmässa, någon nära anhörigs död, arbetslöshet ellerliknande uppkommer frågor som: Vad är det för meningmed mitt liv eller För vems skull lever jag? Flykten tillmissbruket består så länge sådana frågor förblirobesvarade.Nu liksom under tidigare decennier är de hemlösaglömda av samhället. De har inte minskat i antal. Mångatecken tyder tvärtom på att de blir fler och fler. Dessutomhar antalet hemlösa kvinnor ökat.De hemlösa har det till och med sämre änpå 60-talet. De flesta ungkarlshotell avvecklades. Tankenvar att de skulle ersättas av människovärdigare bostädermen så blev det inte.Undersökningar som gjorts visar att nutidens hemlösa ärallt yngre. Det är ofta människor som aldrig har fått fotfästei samhället. Kunskap om dem, t.ex. hur många de är ochhur de lever, saknas nästan helt och därmed också underlagför planering av samhällets insatser.Den utslagnes hela situation försämras i samband medhemlöshet. De sociala nätverken blir torftigare, kontaktenmed anhöriga ännu sämre, missbruket blir större ocharbetslösheten varaktig.Under 1980-talet har antalet s.k. uteliggare ökatdramatiskt. Enligt ett forskningsprojekt i regi kunde antalet hem- och bostadslösa under1988 uppskattas enbart i till mellan 4.000 och5.000 personer. Antalet ökar oroande också i ochMalmö men exakta siffror är svåra att få. Om vi ifortsättningen skall kunna hävda att är ett land därman har bättre grundtrygghet än i andra länder så får denutslagningen inte fortsätta. Det finns en risk att problemetväxer.Det finns ett stort behov av forskning som inriktas på attge svar på frågor som t.ex. berör orsaken till hemlöshet ochvarför antalet hemlösa ökar. Inom snart sagt alla områdenpågår forskning. Men för de hemlösa saknas alla analyseroch förslag till åtgärder.Kommunerna bör i samarbete med de frivilligaorganisationerna göra en kraftfull satsning på åtgärder föratt satsa på nya nätverk för de hemlösa och därvid byggavidare på det arbete som redan bedrivs inom flera ideellaorganisationer.Problemet med de hemlösa är av den dimensionen attdet bör lösas på samma sätt som flyktingfrågan där ettstatligt åtagande möjliggör för kommunerna att gripa sig anuppgiften. I avvaktan på en varaktig lösning bör ytterligareresurser anslås till åtgärder för de hemlösa i första hand iMalmö, och , att fördelas till de ideellaorganisationer som arbetar för de hemlösa. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av forskning om dehemlösas situation,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder för att lösa de hemlösasproblem i första hand i , och .