mot · GF02U623 · 1992-01-27 00:00:00 — väckte de alliansfria länderna förslaget om ettfolkrättens årtionde. Hösten beslöt FNsgeneralförsamling att utropa FNs folkrättsårtionde 1990--1999.Sverige bör fortsätta att verka för att denna aktion såvälinternationellt som i blir en framgång.En förstärkning av den internationella rättsordningenbåde teoretiskt och praktiskt förutsätter att den i högre gradän bärs upp av folkrörelseorganisationer. Människormåste ha mer preciserad kunskap om det regelverk somfinns och om de betydande brister som alltjämt vidlåder det.Sverige har länge värnat om folkrättens ställning för attmotverka att världssamfundet enbart styrs av deekonomiskt, militärt och politiskt starkaste. I FN, i olikainternationella konflikter, i det internationellanedrustningsarbetet och senast när det gällerbarnkonventionen har kunnat ge värdefulla bidragtill att folkrätten förstärks och respekteras.En ny tid ställer nya krav på folkrättslig kompetens.Ansträngningar att internationellt lösa miljöfrågorna,behov av konfliktlösning i inomstatliga konflikter,avveckling av militära ockupationer, EG-integrationen,avvecklingen av kärnvapenhotet, framtida nord-sydrelationer och ett förstärkt behov av att värna demänskliga rättigheterna är exempel på områden där en bredsatsning på folkrätt är angelägen. Vi är övertygade om attför att över huvud taget kunna bedriva en aktivutrikespolitik är en förstärkt folkrättsligkompetens en nödvändig förutsättning.Grunden för att tillgodose och förstärka den folkrättsligakompetensen i läggs vid de juridiska fakulteterna.För närvarande finns en renodlad folkrättsprofessur iUppsala samt vardera en professur i och Stockholmdär ämnet heter internationell rätt och också inkluderarinternationell privaträtt. Lämpligen borde de tvåprofessurerna i och också renodlas tillfolkrätt.Det behövs även en professur där ämnesområdetrenodlas till mänskliga rättigheter.Ett ökande intresse har visats förforskarutbildningen i folkrätt. Detta är mycket glädjandeoch ger goda förutsättningar för folkrättens ställningi vårt land. Rättsavdelningen på utrikesdepartementetfinansierar tre utbildningsbidrag till forskarei folkrätt i och . Vi menar att stödet tillforskarutbildningen är av avgörande vikt för den framtidafolkrättskompetensen i landet, och därför bör stödet ökafrån statsmakterna, i form av utbildningsbidrag och påandra sätt.Utländska gästprofessurer innebär också en viktigstimulans för folkrättsdebatten i vårt land, nu till exempelgenom den amerikanske folkrättsforskaren ,som innehaft Palmeprofessuren. Det är av stor betydelse attvi återkommande tillförs den internationella kompetens ocherfarenhet på folkrättsområdet som utländskagästprofessurer utgör.Det är också viktigt att ställa höga krav på denfolkrättsliga kompetensen inom departementen, ochframför allt inom . En särskilt viktigposition har där folkrättsrådgivaren. Vi menar att det börkrävas att vederbörande under alla omständigheter är endisputerad forskare. Det bör också prövas att skapamöjligheter för enskilda tjänstemän att på arbetstid ellerbetald tjänstledighet bedriva avhandlingsarbete ifolkrättsinriktade ämnen.På sikt bör det övervägas att tillskapa ett oberoendeforskningsinstitut med folkrätt som inriktning.Förutsättningarna härför bör utredas.Folkrättens ställning bör också uppmärksammas ochstärkas i skolans undervisning. Läroplanen för såvälgymnasieskolan som bör rymma en sådanmålformulering. Särskilt behöver den nuvarandeundervisningen i samhällskunskap tillföras avsnitt ommänskliga rättigheter och humanitär rätt.Inom ramen för FN har utarbetats flera konventioneroch förklaringar med syfte att skydda speciella grupper ellerintressen, som rör mänskliga rättigheter. tillkomkonventionen om avskaffande av alla former avrasdiskriminering. Mot bakgrunden av aktuella, mycketoroväckande händelser i olika delar av världen finns detsärskild anledning att fästa uppmärksamhet vid dennakonvention.Konventionen har tillträtts av 129 stater, däriblandSverige, som ratificerade 1971. Bland de länder som saknasfinns tyvärr USA.Konventionens övergripande mål är faktisk jämlikhetmellan människor utan åtskillnad på grund av ras, hudfärgeller nationellt eller etniskt ursprung. Konventionen åläggerstaterna att göra slut på rasdiskriminering i alla dess formeroch uttryck, således även från enskilda personers ochsammanslutningars sida. Konventionen omfattar detoffentliga livet.Staterna åläggs i konventionen dels att fördömarasdiskriminering, dels att föra en politik som syftar till attavskaffa rasdiskriminering och dels att genom positivaåtgärder främja jämlikhet mellan människor oberoende avras m.m. En särskild med personligt valdaledamöter bevakar att konventionen efterlevs.En rad länder, däribland , har kritiserats avledamöter i kommittén för att inte i alla avseenden uppfyllakonventionens krav, bl.a. för att rasistiska organisationerinte är föremål för ett direkt förbud i svensk lag.Envar konventionsstat skall enligt konventionenförbjuda och med alla lämpliga medel, däriblandlagstiftning, göra slut på rasdiskriminering från personers,gruppers eller organisationers sida.Det behövs en aktivisering av det internationella arbetetför att bekämpa rasfördomar och rasism,främlingsfientlighet och hets mot invandrare. böraktivt agera för detta i FN och söka ta initiativ till eninternationell konferens på hög nivå med detta syfte.Det finns också skäl för ett aktivt svenskt deltagande iutarbetandet av ytterligare normer inom folkrätten och iskyddet av de mänskliga rättigheterna, där ett behov finns.Ett sådant exempel är att borde innebäraförbud mot att utnyttja barn som soldater i väpnadekonflikter. Åldern bör höjas från nuvarande till 18 år.Ett annat exempel är att det behövs en konvention, somförbjuder dödsstraff både i freds- och krigstid. Nuvaranderegler innebär inget sådant förbud för staterna utanerbjuder endast en möjlighet att åta sig att inte användadödsstraffet i fredstid. I slutdokumentet vidKöpenhamnsmötet om den mänskliga dimensionen 1990förband sig medlemsstaterna i slutdokumentet att endastutbyta information om dödsstraffets avskaffande ochpublicera information om dess användning.Inom har arbetet framskridit längre. sjätte protokollet till förbjuderdödsstraff i fredstid. bör ta nya initiativ för attdödsstraffet avskaffas även i krigstid av Europarådetsmedlemsländer.Nu gäller det framför allt för , där de flestadödsdomar i avkunnas, att med sin nya regeringleva upp till denna konventions förpliktelse omdödsstraffet. Det bör från komma en snar reaktionpå detta och även andra MR-förpliktelser, främst i fråga omtortyr, där bruket därav har varit och är utbrett i detta land.Nuvarande regeringspartier har i opposition starkt kritiseratde omfattande kränkningarna av mänskliga rättigheter iTurkiet.Kampen mot dödsstraffet och tortyren, som båda ärbarbariska, måste intensifieras. Tortyren i världen har inteminskat. Det är bara 56 länder som anslutit sig till FNstortyrkonvention. Det är påtagligt bevis för hur mycket somåterstår att uträtta på MR-området, inte minst för att göratortyrkonventionen mer effektiv.Efterlevnaden av MR-reglerna måste kraftigt förbättras.Sveriges uppgift är inte bara att kritisera utan även attgenom utrikespolitiken stärka och utveckla respekten förMR, inte minst inom ramen för biståndspolitiken.Andra viktiga insatser är att Sverigeverkar för att flerländer lagfäster individuell klagorätt om kränkningar avMRgör vida större insatser för tortyrens offer genom defonder som finns och till FNs center för MRbedriver engenerös och solidarisk flyktingpolitik i olika internationellasammanhangverkar för att en FN-kommissarie för MRutses snarast.Det finns en riklig dokumentation om kränkningarna avde mänskliga rättigheterna, framför allt från frivilligaorganisationer, särskilt . Vi hartidigare berört ett europeiskt land där svåra kränkningar ägtrum, nämligen . Utanför finns en lång radandra, som inte bara fordrar uppmärksam bevakning,opinionsbildning utan även mer ingripande åtgärder.Här är dock instrumenten trubbiga och otillräckliga. Vimåste ha målsättningen att världssamfundet på mereffektivt sätt med politiska, rättsliga och andra fredligamedel skall kunna ingripa. Ty de mänskliga rättigheterna äroch får aldrig bli en intern nationell angelägenhet. De ärhela världssamfundets angelägenhet och ansvar.De ekonomiska, sociala och kulturella mänskligarättigheterna glöms alltför ofta bort. Men en förutsättningför att dessa skall kunna bli en realitet är att en globalmilitär avrustning genomförs och att en ny ekonomiskvärldsordning kan skapas med en radikal omfördelning avjordens resurser. Det är en målsättning , som ärnödvändig för att mänskliga rättigheter i vid bemärkelseskall få genomslag, framför allt i den fattiga delen avvärlden. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om folkrättens årtionde,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förstärkta forsknings- ochutbildningsinsatser inom folkrätten,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förstärkt agerande förgenomförandet av konventionen om avskaffande av allaformer av rasdiskriminering,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skärpning av ,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förstärkta insatser mot dödsstraffoch tortyr, bl.a. såvitt avser ,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om individuell klagorätt,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tillsättande av en FN-kommissarie för mänskliga rättigheter,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av internationella insatserför generös och solidarisk flyktingpolitik liksom för deekonomiska, sociala och kulturella mänskliga rättigheterna.