mot · GF02Bo228 · 1992-01-27 00:00:00 — Det finns i 2 300 allmännasamlingslokalanläggningar. Dessa ägs av det lokalaföreningslivet på orten genom en särskildsamlingslokalförening. Dessa samlingslokalföreningar ärmedlemmar i de fyra riksorganisationerna --, Folkets HusföreningarnasRiksorganisation, Våra Gårdar.Allmänna samlingslokaler har av dessa organisationer imer än ställts till föreningslivets och enskildamänniskors förfogande för en fri debatt, för ett obundetföreningsliv samt för ett fritt kulturliv. Lokalerna har varittillgängliga för alla utan hinder av åsikt eller målsättning.Samlingslokalorganisationerna har alltid hävdat att deraslokaler ''opartiskt, i skälig omfattning och på skäliga villkorskall upplåtas åt envar inom orten verksam organisationeller sammanslutning av invånare''. I mitten av sekletinfördes även en sådan regel som förutsättning för attstatligt stöd skulle kunna ges till byggande eller upprustningav en föreningsägd allmän samlingslokal.50 miljoner besökDe fyra samlingslokalorganisationerna kan i dagsammantaget redovisa mer än 50 milj. besök i lokalerna. I anläggningarna anordnasvarje år närmare en miljon verksamhetstillfällen,studiecirkelträffar, teater, danser, barn- ochungdomsverksamheter av de mest skilda slag. I samarbetemed kommuner drivs fritidsgårdar,barnomsorgsverksamheter, pensionärsverksamheter m.m.Samlingslokalorganisationerna är i det närmaste ensammaom att bedriva filmverksamhet på mindre orter och iglesbygd. Verksamheterna i samlingslokalanläggningarnaär en grundbult i landets kultur- och nöjesliv.Den genomsnittliga samlingslokalanläggningen ärmindre än stor. Den förvaltas genom ideellaarbetsinsatser från medlemmarna. De enskildaverksamheterna i lokalerna anordnas av det lokalaföreningslivet. Anläggningens skötsel finansieras avmedlemsavgifter, genom uthyrning av lokaler,inträdesavgifter vid evenemang samt ett mindre kommunaltanslag.Större anläggningar har anställd personal och iallmänhet uppdragsersättningar och kommunala garantierför vissa av verksamheterna, främst barn- ochungdomsverksamheterna.Samlingslokalanläggningarna är fördelade i stort settjämnt över landet. Dock är denna typ av lokaler starktunderrepresenterad i de tre storstadsregionerna. Dettagäller framför allt i de bostadsområden som byggdes under1960- och 1970-talen. Även i glesbygdsorter finns ett behovav flera samlingslokalanläggningar.Det bildas emellertid successivt allt flerasamlingslokalföreningar i landet. Detta sker främst i mindresamhällen i glesbygd och i tätorternas nyarebostadsområden, där det ofta finns brister i miljön.I glesbygdI de mindre samhällena grundar sig det ökande intressetför anordnande av allmänna samlingslokaler i föreningsregipå främst två behov.Lokalerna behövs för föreningslivets fortlevnad. Ilokalerna skall invånarna i sina föreningar kunna skapa ettaktivt kulturliv och därmed höja livskvaliteten inärsamhället. Man vill skapa identitet för bygden och enbättre kulturmiljö för såväl unga som äldre. Inte minstviktigt är att bibehålla ett nöjesliv på hemmaplan.I dessa samhällen, hotade eller redan drabbade avarbetsplatsnedläggningar och befolkningsutflyttning, harservicen i olika avseenden försämrats. Ett lågt invånarantalhar inneburit att underlaget för en rimlig social servicedragits undan. Det är administrativt och ekonomiskt svårtatt upprätthålla en god äldreomsorg och sjukvård på närahåll. Underlaget för bra barnomsorg skapar problem.Underlaget för kommersiell service har också i många falldragits undan.I tätortFöreningslivet i tätorternas bostadsområden, kanskefrämst i de tre storstadsområdena, har under senare årgenom en aktiv planering och bildande avsamlingslokalföreningar, påvisat ett mycket stort behov avallmänna samlingslokaler i sina närområden.Den deltagandedemokratiska utvecklingen i denna typav bostadsområden inger oro. Invånarnas engagemang ipolitiska partier och andra slag av idéorganisationerminskar. Valdeltagandet har minskat under hela 1980-talet.I dessa områden är också möjligheterna till att utöva elleratt uppleva kulturaktiviteter små.Engagemang och ansvarI en pågående eftervalsdebatt har stor oro uttalats frånsamtliga politiska partier över utvecklingen. Man har frånflera håll i debatten framfört att bättre demokratiskutveckling i denna typ av bostadsområden först och främstkräver ett rikt och varierat föreningsliv. Då krävs ocksåtillgång till ändamålsenliga samlingslokaler i föreningsregi.Här kan medlemmarna ta ett eget ansvar för förvaltning ochverksamheter. Möjligheten till engagemang och ansvar ochmöjligheten att fatta egna beslut kring kulturverksamheteroch andra aktiviteter ger förutsättningar för ett vidareengagemang i samhällsfrågor. I storstadsregionerna finnsmindre än en tiondel av landets föreningsägdasamlingslokalanläggningar.I många förorter och stadsdelar saknas bra lokaler förtraktens behov. Planeringen har ofta inneburit attsamlingslokaler byggts i centrum och att kompletterandelokaler inte byggts i anslutning till nya bostadsområden.Därför är det angeläget att skapa bra lokalförutsättningarför föreningar och kulturaktiviteter också på dessa orter.Samnyttjande av allmänna samlingslokalerMånga av de nu aktuella samlingslokalprojekten är s.k.samnyttjandeprojekt. Samlingslokalen utvecklas tillservicecentrum i sin bygd. Det gemensamma nyttjandetinnebär att man samlokaliserar olika verksamheter somt.ex. barnomsorg, fritidshemsverksamhet,distriktssköterskemottagning, gymnastiksal och matsal förskolan, hemtjänstlokaler, postkontor osv. tillsamlingslokalen.När man utvecklar närservicen och skapar lokaler förlokala initiativ är det framför allt kvinnor och ungdomarsom får arbete. Det underlättar för äldre och handikappadeatt bo kvar i sin bygd.Det säger sig självt att denna typ av anläggningar får enmycket stor betydelse för att tillgodose servicebehovet påden aktuella orten och utgör därför en viktig resurs i denregionala infrastrukturen.De fyra samlingslokalorganisationerna bedrivertillsammans ett projekt för att stimulera till en sådanutveckling.Samlingslokalen -- en resurs för utvecklingI samband med den svenska landsbygdskampanjen''Hela skall leva'' samlades studiecirklar ochutvecklingsgrupper över hela landet för att diskutera sinbygd och dess utvecklingsmöjligheter. I ett brett samarbetemellan olika grupper föddes nya idéer och nytt hopp förutsatta bygder och regioner.Många av de grupper som arbetade med sin bygdsutveckling inom ramen för landsbygdskampanjen kom framtill att en viktig förutsättning som behövdes för den egnabygdens utveckling var tillgången till en bra samlingslokal.En väl fungerande allmän samlingslokal är ofta nödvändigför att större grupper skall kunna samlas och därmed ocksåen förutsättning för delaktighet i samhällsutvecklingen ochen förutsättning för att ortsbornas engagemang i den egnabygdens utveckling skall kunna tas tillvara. Även som basför kulturlivet spelar samlingslokalerna en viktig roll. Ettaktivt kulturliv betyder mycket för en ortsutvecklingsmöjligheter. Samlingslokaler är också ettsamlingsställe för social gemenskap.Fortfarande är möjligheterna till kulturdeltagandeojämlikt fördelade över landet. Det har tidigare i motionenkonstaterats att tätorternas bostadsområden medmiljöbrister har dåliga resurser för att tillgodose behovet avkulturverksamheter. Men många småorter i glesbygd ärockså dåligt försedda med levande kultur. Enligt vår meningmåste det bli möjligt för alla människor oavsett bostadsortatt få möjlighet att delta i ett rikt kulturliv. I detta avseendeär de kulturpolitiska mål som ställde upp år 1974långt ifrån tillgodosedda.De regionalpolitiska anslagen i kulturpolitiken måstesåledes ökas inte minst genom att tillgången till allmännasamlingslokaler fås att bättre svara mot behoven iglesbygden.SamhällsnyttanDe ovan sammanfattade verksamheterna inomsamlingslokalorganisationerna och de målsättningar somgäller för anordnande av allmänna samlingslokaler anser vikommer att bli allt viktigare för samhällsutvecklingen under1990-talet. Det råder en bred enighet i samhällsdebatten,att framtidens samhälle i allt högre grad måste bygga påmänniskors vilja att tillsammans ta ansvar för såväl egnasom andras förhållanden. De exempel påinvandrarfientlighet som visat sig och somförefaller öka i antal, stryker ytterligare under behovet aven sådan utveckling. Därför måste utrymmet förmedborgarnas aktiva deltagande och ansvarstagandeväsentligt öka inom en rad samhällsområden såsom socialomsorg, fritids- och kulturverksamheter, hälsovård, boendem.fl. En sådan utveckling måste stimuleras ytterligare så attföreningsliv och folkrörelser ges möjligheter att öka sittansvar.Utifrån detta synsätt blir tillgången till allmännasamlingslokaler en central fråga när 1990-talets samhälleskall formas. Statens och kommunernas stöd till lokalernaär att se som en investering för demokrati och engagemang.Det är därför angeläget att det statliga stödet kan hållas påminst den nivå som gäller för innevarande budgetår, alltså52 miljoner. För nästa budgetår anger budgetpropositionenett anslag på 46 miljoner.Vi vill sammanfatta denna idé i följande punkter:Detdemokratiska samhället förutsätter att människor ärdelaktiga och tar ansvar. Detta sker bl.a. genom attmänniskorna själva genom sina föreningar svarar för sinalokaler och sina verksamheter i dem.I det lokalaföreningslivet och i samverkan med andra stimuleras denenskilda människan till ansvar och engagemang av dekonkreta arbetsuppgifter som ägande och förvaltning avallmänna samlingslokaler utgör.Genom att ensamlingslokalförening, som i huvudsak utgörs avföreningslivet i närområdet, sköter sin egen lokal kan enlångsiktig och i hela bygden förankrad planering av skötseloch verksamheter göras.Genom medlemskap i detföreningsliv, som utgör samlingslokalföreningen, harmänniskorna möjligheter att själva kontrollera och påverkaförvaltningen. Därigenom får flera möjlighet till ett aktivtdeltagande och engagemang i gemensamma angelägenheteri närområdet. Härigenom skapas förutsättningar för ideelltarbete och effektivare förvaltning. Kostnaderna blir lägre.Uppmärksamheten behövs och ett fortsatt stöd från stat,landsting och kommuner är av stort värde och i vissaavseenden nödvändigt. I många föreningar har entilltagande oro kunnat iakttas för att statliga institutioner,landsting och kommuner skall dra undan sitt stöd elleravsevärt minska det. Föreningarna har oftast anordnat sinalokaler i gott samarbete med framför allt kommuner, menäven med statligt stöd. Samlingslokalföreningarna är istället värda sitt stöd och uppskattning för sinaverksamheter. De är mycket viktiga inslag i dendemokratiska, kulturella och sociala utvecklingen isamhället. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavikten av bra tillgång till allmänna samlingslokaler ochbetydelsen av samlingslokalföreningarnas arbete.