mot · GF02Fi40 · 1992-05-11 00:00:00 — Staten bördärför genom ett räntebidrag stödja att sådanainvesteringar tidigareläggs under nästa budgetår till ettvärde av 1,5 miljarder kronor.ByggandeFör att minska arbetslösheten och utnyttja dagensrelativt lägre byggkostnader bör angelägna ny- ochombyggnader, samt upprustningsåtgärder genomföras nu.Bostadsbyggande kommer att behövas även ,inte minst för de äldre. För att uppnå det långsiktigabehovet på 30 000--40 000 nya lägenheter krävs att staten medverkar iett finansieringssystem som omfördelar kostnaderna i tidenoch mellan årgångarna.Vi föreslår att begränsningen av räntebidragen för ny-och ombyggnad på totalt integenomförs, att investeringsbidraget utgår 1993, att kostnader för parkeringsanläggningar skallingå i låneunderlaget samt att även allmännyttiga företagges möjligheter att upprätta fonder för att finansieratommma lägenheter. För att klara ombyggnadsbehovet avca 500 000 lägenheter och åtgärda brister iteknik och material behöver ombyggnadstakten ökas. Vivill därför att möjligheter för tilläggsbelåning finns och attramen för tilläggslån för ombyggnad ökas med 250 milj.kr.samt att ramen för fonden för fukt- och mögelskador ökasmed 50 milj.kr.I vår sysselsättningsmotion har redovisats stora behov avangelägna kommunala investerings- ochupprustningsprojekt. Projekten redovisarnybyggnadsbehov, men främst upprustningsochreinvesteringsbehov, vad gäller skolor, va-anläggningar,vård- och förvaltningsbyggnader. Många av projekten kanbetraktas som mindre åtgärder, vilka kräver måttligaekonomiska insatser, som de är arbetsintensiva.Vi bedömer att projekt om kan genomföras under nästa budgetår.För att få i gång dessa kommunala projekt föreslår vi attstaten satsar ca under nästa budgetår.Regeringen har föreslagit att undernästa budgetår får tidigarelägga investeringar om 1 miljardkronor. Vi föreslår att detta belopp ökas till 1,5 miljarderkronor. Vidare bör ramen för samlingslokaler ökas med 50milj.kr. och 65 milj.kr. ytterligare satsas på viktiga kulturbyggnationer.Utbildning och kompetensutvecklingDen ökande internationaliseringen innebär att insatserinom utbildningsområdet kommer att få en allt störrebetydelse. Trots att vi har gjort storasatsningar inom utbildningsområdet finns tecken, som tyderpå att industrin och andra delar av näringslivet inte har fåttden kompetenshöjning av arbetskraften, som motsvararvad viktiga konkurrentländer uppnått.Att utnyttja den nuvarande lågkonjunkturen för attgenomföra kompetenshöjande utbildningsinsatser är därförväl motiverat. Förstärkta utbildningssatsningar bör ske påflera nivåer och inom många områden.Det var ett stort misstag av regeringen att inte påbörjagenomförandet av gymnasiereformen. Vi socialdemokrateranser att reformeringen av gymnasieskolan borde ha inlettsden såsom hade beslutat.I dag går ca 26 000 ungdomar i åldern 18--med högst tvååriggymnasieskola arbetslösa. Om en månad avslutar ca 40 000 ungdomar en tvåårig gymnasieutbildning. Denkvalitetsförstärkning och de ytterligare kunskaper somligger i ett tredje gymnasieår har också dessa ungdomarnytta av. Därför bör så många som möjligt av dem erbjudaspåbyggnad i form av ett tredje år med allmänna ämnen somkärna samt yrkesinriktade studier. Kursplaner för ett tredjeår finns framtagna av . Vi föreslår att minst 10 000 ungdomar erbjuds ett sådant tredje år till en kostnadav 380 milj.kr. inkl. studiehjälp.Regeringens nedskäringar av bidragen till denkommunala vuxenutbildningen kan inte försvaras ochunderkändes delvis av . Vi föreslår att denkommunala vuxenutbildningen tillförs 150 milj.kr. mer änvad beslutade. Den inventering avsysselsättnings- och utbildningsmöjligheter vårt parti hargenomfört ger ett mycket starkt stöd för detberättigade i detta krav.Regeringens tidigare besparingar var felaktiga äveninom folkbildningens område. är genom sina speciella pedagogiskaerfarenheter ett framgångsrikt komplement till samhälletsövriga utbildningsanordnare. Vi föreslår därför att 200milj.kr. såsom en engångsinsats anvisas till folkbildningenunder nästa budgetår till insatser för arbetslösa och sådanasom riskerar arbetslöshet.Vi föreslår även att regeringen ges i uppdrag att utarbetaoch genomföra ett program för bred språkutbildning(främst engelska) för de arbetslösa, de som riskerar bliarbetslösa eller som en del i systemet medutbildningsvikariat. Vi avsätter 70 milj. kr. för ca 10 000 deltagare.En viktig förutsättning för många vuxna att kunnastudera är tillgången till studiestöd. Vi anser att 330 milj.kr.bör anslås för detta. Dessa medel bör fördelas på följandesätt för att i rådande konjunkturläge få största effekt.Timersättning för studerande i grundläggandevuxenutbildning 50 milj.kr., korttidsstudiestöd 230 milj.kr.,medel för uppsökande verksamhet och för utbildning avstudieorganisatörer 50 milj.kr.Dimensioneringen av högskolan bör öka ytterligare. Viframför åter vårt krav att tillföra högskolan ytterligare 2 000 nybörjarplatser. Utöver regeringens förslag på 1 770 platser föreslår vi 230 årsstudieplatser för ett tredjeår som påbyggnad på den tvåårigahögskoleingenjörsutbildningen. Detta tredje år bör kunnautnyttjas till ämnesfördjupning eller utvidgning motekonomi eller språk.I kompetensutredningen finns många goda idéer, sombör tas tillvara. bör uppdra åt regeringen att medkompetensutredningens förslag som bas utarbeta ettprogram för satsning på utbildning och andrakompetenshöjande åtgärder. Vårt tidigare förslag om attsatsa 525 milj.kr. på kompetensutveckling inomtillverkningsindustrin bör genomföras.ArbetsmarknadspolitikRegeringen håller nu på att överge den aktivaarbetsmarknadspolitiken. har de passivakontantstöden uppgått till så stor andel av de totalaarbetsmarknadspolitiska resurserna. Detta är inte bara endålig politik för de arbetslösa utan också statsfinansielltförkastligt.Dessa effekter visar sig också tydligt när det gällerfinansieringen av arbetslöshetsersättningen viaarbetsmarknadsfonden. Enligt regeringen kommer fondenatt ha en ingående balans vid början av nästa budgetår omca . Med den prognosen som regeringenhar för arbetslösheten under budgetåret, kommer dockfonden att gå med ett underskott på 16 miljarder kronor.Det betyder att, såsom regeringen också föreslagit, fondenmåste låna upp för att klarautbetalningarna till de arbetslösa. Budgetåret därpå stigerfondens underskott till 25 miljarder kronor.Med våra förslag minskar arbetslösheten så mycket attfonden klarar sig med hälften av detta underskott undernästa budgetår. Det betyder att vår satsning på aktivaåtgärder minskar statens utgifter till de arbetslösa med 5miljarder kronor. Året därpå blir skillnaden ännu större.Tydligare än så kan det inte visas hur viktigt det är att satsapå aktiva insatser för att bekämpa arbetslösheten.För att finansiera det investeringsprogram som viföreslår, bör AMS tillföras ytterligare medel. Dessa skallanvändas för att finansiera beredskapsarbeten av ROT-karaktär i kommuner samt räntekostnader förtidigareläggning av vissa statliga och kommunalainvesteringar. Totalt bör AMS för nästa budgetår tillföras2,för dessa ändamål.För att bekämpa den alltmer ökandeungdomsarbetslösheten har vi föreslagit att särskildaungdomsjobb erbjuds alla ungdomar under 25 år.Arbetsgivarna uppmanas att erbjuda ungdomarna sådanatillfälliga jobb med avtalsenlig lön. I gengäld fårarbetsgivarna dra av större delen av lönekostnadernagenom att göra ett avdrag på . per dag påarbetsgivaravgifterna. Det gör det billigare för företagen attöka produktionen. De särskilda inskolningsplatserna börfinnas kvar som en garanti för de yngsta ungdomarna ochunga arbetshandikappade. AMS får 250 milj.kr. förotraditionella insatser bland arbetslösa ungdomar.En av de viktigaste frågorna i nuvarande läge är attbekämpa den ökande långtidsarbetslösheten. De som hotasav utförsäkring från arbetslöshetskassorna har rätt att få etterbjudande om beredskapsarbete. Denna garanti bör göraseffektivare genom att kommunerna får en skyldighet att tafram sådana beredskapsarbeten. Det är vanligtvisekonomiskt mer fördelaktigt för kommunen, eftersomalternativet ofta är att utbetala socialbidrag. Regeringenbör få i uppdrag att utreda detta och återkomma tillriksdagen med ett förslag.Arbetslösheten är fortfarande klart lägre blandkvinnorna än bland männen. Men det är bara en tidsfrågainnan bilden blir den omvända. En kraftig nedgång isysselsättningen i typiska kvinnoyrken är att vänta.Dessutom har deltidsarbetslösheten redan stigit kraftigt. Imars var 72 000 personer deltidsarbetslösa. En stor majoritet avdessa är kvinnor.I år står 8 000--10 000 deltidsarbetslösa inför det omöjliga valet attantingen säga upp sig helt från sin anställning och stämplapå heltid eller försöka leva på en alltför låg inkomst.Situationen för dessa, oftast kvinnor, måste nu lösas. Vi harlagt ett förslag om förtursrätt till anställning med mer tid,som skulle vara en hjälp för en del kvinnor. Den borgerligamajoriteten i har fortfarande möjligheten attacceptera vårt förslag. Regeringen måste dessutom finnaytterligare lösningar på detta problem.Enligt vår uppfattning är det dessutom nödvändigt attAMS utarbetar en strategi för hur man skallmotarbeta den ökande arbetslösheten bland kvinnor medarbetsmarknadspolitiska medel. Regeringen bör ge AMS iuppdrag att ta fram en sådan strategi. Redan nu bör dockytterligare 500 milj.kr. anslås, som i första hand skallanvändas för att få kvinnor i jobb, utbildning ellerberedskapsarbete.RegionalpolitikDe satsningar vi redovisat tidigare innebär att viktigainvesteringar kommer att ske över hela landet, vilket ärsärskilt angeläget för sysselsättningssvaga regioner. När detgäller användningen av de regionalpolitiska medlenförordar vi, liksom tidigare, att de i ökad utsträckninganvänds för att skapa sysselsättning i de regioner som långsiktigt svagaste arbetsmarknaden samt orter medspeciella problem på grund av strukturomvandlingar. Viföreslår följande:-- En samordning måste ske av statens insatser inom ochmellan olika samhälls- och politikområden så att deregionalpolitiska målen främjas.-- De regionalpolitiska medlen skall i ökad utsträckninganvändas för utbyggnad av infrastruktur. De projekt viredovisar i bilagor till vår sysselsättningspolitiska motionvisar att det finns investeringar med anknytning tillinfrastruktur som kan göras i alla regioner. Vi vill satsa 20 milj.kr. extra på infrastrukturens utbyggnad i de trenordligaste länen.-- Regionalpolitiken bör i mindre utsträckning användasför direkta bidrag till befintlig verksamhet ochsysselsättning. Vi anser därför att den avriksdagsmajoriteten beslutade utvidgningen av området förnedsatta socialavgifter är olycklig och att vi bör återgå tillde tidigare reglerna. Vi vill satsa 170 milj.kr. mer på denregionala utvecklingen.-- Medel bör satsas på upprustning av skolor och andraoffentliga lokaler. Detta ger lokal sysselsättning och är välanvända pengar i en situation då arbetslösheten växer.-- Vi anvisar för nästa budgetår 500 milj.kr. för projektsom främjar sysselsättningen på de orter som berörs avförsvarets omstrukturering. Regeringens förslag kommeratt drabba orterna , , ,, , , ochHärnösand. Sammanlagt beräknas ca 6 000 anställda på dessa orter mista sina jobb. Regeringenhar ännu inte avsatt några medel för att motverka dennegativa utvecklingen på dessa orter. Vi socialdemokraterhar föreslagit mer långtgående strukturförändringar i vårförsvarspolitiska motion. Men vi tar också konsekvensernaav våra förslag. Vi har därför kompletterat deförsvarspolitiska förslagen med ett program förarbetsmarknads- och regionalpolitiska satsningar på deorter som drabbas. För detta program satsar vi 4,5 miljarderkronor under femårsperioden.Regeringen bör ge länsstyrelserna i berörda län iuppdrag att inkomma med förslag på vilkasatsningar som bör göras i länen för att långsiktigt stärkasysselsättningen. Ett naturligt användningsområde är attskapa ny, permanent sysselsättning av olika slag. Detta kanske såväl genom förbättrad infrastruktur som genom extrastödåtgärder åt viss verksamhet. Den närmare fördelningenav medlen mellan orterna får vid den aktuella tidpunktenske dels mot bakgrund av hur situationen då ser ut, delsvilka förslag till insatser som finns.Med denna inriktning på regionalpolitiken kommersysselsättningen i hela landet att främjas.3.8 Ett program mot finanskrisenDen kris som plågar den svenska finansmarknaden harredan nu allvarliga återverkningar på den reala ekonomin,på investeringar, produktion och sysselsättning.Kreditförlusterna har medfört ökad försiktighet medkreditgivningen till främst de mindre företagen, som oftatvingas begränsa produktion och investeringar även isådana fall där förutsättningarna ter sig gynnsamma.Kreditförlusterna har också drivit fram höjdautlåningsräntor för att genom stärkt lönsamhet täcka deökade riskerna. Också de höjda utlåningsräntorna verkardämpande på ekonomin.Även om dessa problem ter sig allvarliga är ändå detmest oroande att krisen riskerar att ytterligare fördjupasoch att återverkningarna på ekonomin då skulle kunna blimycket dramatiska. En möjlig konjunkturuppgång skulle ivärsta fall kunna kvävas och i stället följas av en förlängdoch fördjupad lågkonjunktur. Långvarigt mycket högarbetslöshet skulle i sådant fall ej kunna undvikas.Att lindra finanskrisen och minska risken för fortsattförvärrande av problemen är därför en central uppgift förden ekonomiska politiken.Det är självklart att den samhällsekonomiskautvecklingen i stort och uppläggningen av den allmännaekonomiska politiken är det mest avgörande för hursituationen på finansmarknaden utvecklas. En snabbkonjunkturuppgång med minskad arbetslöshet, ökadevinster, färre konkurser och lägre ränta skulle betyda merän något annat för att vända problemen. Någon sådanekonomisk utveckling förefaller dock inte särskilt sannolikunder den närmast överblickbara framtiden. Enomläggning av den ekonomiska politiken som ökademöjligheterna till en sådan utveckling vore därför det mestangelägna också för finansmarknaden.Åtgärder som mer direkt och målinriktat lindrar krisenoch minskar risken för en ytterligare fördjupning kan dockockså bidra till att situationen förbättras. I en särskildmotion (Handlingsprogram mot finanskrisen) redovisar visådana förslag inom tre områden; sådana som stimulerarriskkapitalmarknaden, stärker fastighetsmarknaden samtlindrar påfrestningarna på banker och andra finansinstitut.Förbättrad tillgång på riskkapitalRiskkapitalmarknadens betydelse ökar närkreditinstituten blivit försiktigare i sin kreditgivning.Företagen behöver stärka sin finansiella bas för att förbättrasin kreditvärdighet och för att kunna finansiera sinverksamhet. Det gäller alla delar av näringslivet, inte minstindustrin och bankerna.För de närmaste åren har börsföretagensnyemissionsbehov uppskattats till perår, vartill kommer ytterligare 5--per årför att ge fastighetsbolag, banker och försäkringsbolag enrimlig finansiell ställning. Det samlade kapitalbehovet ärsåledes mycket stort. är utbudet av riskkapitalmycket begränsat och nyemissionsverksamheten på börsenär obetydlig. För att underlätta näringslivets försörjningmed riskkapital föreslås följande åtgärder.AP-fondensrätt att köpa aktier bör utvidgas. De tre AP-fonder somförvaltar aktier bör ges rätt att köpa aktier för ytterligare 10miljarder kronor.Näringslivets behov av kapital börprioriteras framför statsbudgetens. Staten bör inte genomutförsäljningar ta det knappa utbudet i anspråk och trängaut näringslivet från möjligheterna till nyemissioner.Värna utvecklingsfondernas och Norrlandsfondenssmåföretagsfinansiering.Utveckla avvecklingsfondensfinansiering av mindre och medelstora företag.Åtgärder för att stärka fastighetsmarknadenFastighetsmarknadens utveckling är av stor betydelse förhur bankerna och hela finanssektorn kommer att klara denärmaste åren. Risken att prisfallen på villor ochbostadsrätter blir så kraftiga att krisen sprids också tillhushållssektorn utgör ett allvarligt hot. De sociala ochekonomiska effekterna skulle då bli dramatiska. För attminska påfrestningarna på fastighetsmarknaden ochbegränsa risken för spridning till egnahemsmarknadenföreslås följande åtgärder.-- Ingen ytterligare begränsning av ränteavdragen 1993.Den minskning av ränteavdragens värde från 30 till 25procent som redan beslutats innebär ytterligarekostnadshöjningar och prisfall på villor och bostadsrätter.Risken för att finanskrisen sprider sig till hushållssektornökar ytterligare. beslut bör ändras.-- Förändringar av fastighetsskatten. baserasskatten på en värdering av fastigheterna som sker vart femteår. I tider med prisfall kan skatten bli högre än vad somavsetts och förvärra problemen ytterligare. När prisernastiger blir problemen de omvända. I stället bör skatten tasut på ett så aktuellt underlag som möjligt. En rullandetaxering bör därför införas. I avvaktan på att detta kan skebör det övervägas om möjligheterna till jämkning avtaxeringsvärdet för fastigheter vars värde sjunkit väsentligtkan ökas. Att helt avskaffa fastighetsskatten påkontorsfastigheter är dock inte motiverat. En sådan åtgärdvore mycket kostsam utan att effekterna påfastighetsmarknaden skulle bli så starka som det ibland görsgällande. I stället bör den del av fastighetsskatten somhänför sig till lokaler som står outhyrda kunna efterges.-- Ökad rätt för AP-fonden att köpa fastigheter. AP-fonden får placera högst av sitt kapital i fastigheter. Denna ram bör utvidgastill .-- Inget utbudstryck från stat och kommuner. Riksdagenhar beslutat om en ombildning av sombl.a. syftar till att bereda vägen för en utförsäljning avstatliga kontorsfastigheter för drygt 20 miljarder kronor.Blotta risken att detta bestånd kan komma ut på marknadenså snart priserna stabiliserats eller när statsbudgetenbehöver förstärkas innebär en belastning på marknaden.Detta hot bör undanröjas genom att klart uttalaratt detta bestånd i huvudsak skall förbli statligt. Ävenkommunerna, som sålde fastigheter för 9miljarder kronor, bör visa återhållsamhet medutförsäljningar.-- För att bidra till en stabilisering av villa- ochbostadsrättsmarknaderna bör visa starkåterhållsamhet med åtgärder som innebär ökadeboendekostnader 1993 och 1994. Helst bör sådana åtgärderundvikas helt.Åtgärder som stärker banker och andra kreditinstitutÄgare till företag som förlorat pengar på felsatsningarmåste själva bära sina förluster. Detta är en hörnsten imarknadsekonomin, det bör gälla banker och andrakreditinstitut likaväl som fastighetsbolag ochindustriföretag. Först när ägarnas möjligheter är uttömdabör statlig medverkan övervägas.Det är ett starkt intresse att bankernas förpliktelsergentemot andra än ägarna kan infrias. Instabilitet i detfinansiella systemet som undergräver förtroendet för detta,leder till en sämre ekonomisk utveckling. Produktion ochinvesteringar försvagas och arbetslösheten ökar. Offentligainsatser bör endast motiveras av dessa skäl.Det är inte i alla lägen självklart att alla institut skallbestå. Även på denna marknad bör strukturen kunnaförändras. Dock bör sådana strukturförändringar inte ledatill att konkurrensen försvagas. med olikainriktning och olika karaktär måste finnas om konkurrensenskall vara effektiv. Ett starkt och effektivt kreditväsende ärnödvändigt för näringslivets utveckling och för tillväxten iekonomin.De ovan redovisade åtgärderna för att underlättariskkapitalförsörjningen kan verksamt bidra till ett starkarekreditväsende. Även de förslag till ändrade regler för hurbankernas obeskattade reserver skall upplösas som ärunder beredning i verkar i denna riktning. Vistöder dessa förslag.Ett införande av en statlig inlåningsförsäkring skulleytterligare stärka förtroendet för banksystemet och öka detfinansiella systemets stabilitet.En modernisering av Stadshypotekskassan borde redanha genomförts, ett förslag låg på bord redan isomras. Därmed skulle marknaden ha fått en merslagkraftig och konkurrensduglig aktör. Också skärptkonkurrens från utlandet bör välkomnas.3.9 InflationsbekämpningDen svenska inflationen har växlats ned. Efter enlång period av prisstegringar långt utöver dem i vårakonkurrentländer skedde ett dramatiskt trendbrott i börjanav 1991. Inflationen har varit bland de lägsta iEuropa.Nedväxlingen av inflationstakten har flera förklaringar.Skattereformen, stabiliseringsavtalet och det svagareefterfrågeläget har haft betydelse. Det är ett gott tecken påden svenska ekonomins flexibilitet och anpassningsförmågaatt nedväxlingen kunde ske redan innan arbetslöshetenhade stigit till höga nivåer. Till skillnad från vad som varitfallet i andra länder behövde inte arbetslösheten först stigarejält och därefter ligga kvar på en hög nivå under en längretid innan löne- och prisökningarna växlades ner.nDiagram 4 KonsumentprisindexIndex 1980=100Källa: Statistiska centralbyrån.nTabell 12. Konsumentprisernas utveckling i vissaOECD-länder 12 månaders förändring till februari 1992ProcentDe sju stora ländernaFörenta staterna2,8Japan2,0Tyskland4,3Frankrike3,0Storbritannien4,1Italien5,3Canada1,7NordenDanmark2,3Finland2,6Norge2,3Sverige2,4EG4,7OECD3,3Källa: OECDPolitiken måste nu inriktas på att säkerställa att deuppnådda framstegen blir bestående, att inflationstaktenförblir låg. Om detta misslyckas, blir det inte möjligt attuppnå socialdemokratins mål för den ekonomiskapolitiken. Full sysselsättning är under sådana förhållandeninte möjligt att klara och välfärden kan varken utvecklaseller upprätthållas. Därför måste inflationsbekämpningenäven ges en överordnad ställning i denekonomiska politiken.Utsikterna att detta skall lyckas är goda. Såvällönekostnads- som produktivitetsutveckling kommer att bligynnsammare för svenskt näringsliv under de närmaste årenän vad som varit fallet . Därmedkommer produktionskostnaderna att stiga endast mycketmåttligt, vilket framgår av tabell 13.nTabell 13. Lönekostnad per producerad enhetProcentuell förändring1990199119921993Industrin9,76,1--2,1--1,7Näringslivet9,55,4--0,80Källa: Kompletteringspropositionen och egnaberäkningar.Bakom den gynnsammare utvecklingen avproduktiviteten ligger bl.a. att de viktiga strukturreformersom har genomförts nu förutses bära frukt.Bland de viktigare är skattereformen, och dennya livsmedels- och konkurrenspolitiken. Utöver dessafaktorer tillkommer att inflationsförväntningarna nu ärmycket låga. Detta ökar ytterligare möjligheterna attvaraktigt bibehålla en låg inflation.Den låga inflationstakten måste nu befästas. Det ställerföljande krav på den ekonomiska politikens uppläggningunder de kommande åren.Förtroende måste skapas hos hushållen för attlevnadskostnaderna utvecklas så långsamt att storanominella löneökningar inte kommer att behövas för attklara konsumtionsstandarden, varken i det korta eller någotlängre perspektivet. Därmed skulle en grund läggas för attstabiliseringsavtalet kunde följas av en fortsatt lugnlöneutveckling.De avtal som träffas bör inte bara vara inriktade på enkostnadsutveckling som stärker konkurrenskraften, de börockså ha en lång löptid. Det skulle ge stabilitet ochförutsebarhet åt företagen och gynna produktion ochinvesteringar. Detta gäller särskilt om de inte innehållerolika slags klausuler som ökar osäkerheten om avtalensverkliga kostnader.Tiden fram till nästa avtalsrörelse måste därför präglasav prisstabilitet. Det är särskilt viktigt att prishöjningar påför medborgarna viktiga och synliga områden såsomlivsmedel och boendekostnader kan undvikas.Den nya livsmedelspolitiken med sänkt gränsskydd,inhemsk avreglering och skärpt konkurrenspolitik bördrivas vidare. Tiden är nu mogen att ta ytterligare steg i enanpassning av de svenska livsmedelspriserna till den nivåsom råder inom EG. Konkurrensen pålivsmedelsmarknaden måste öka. Den skärpning avkonkurrenslagstiftningen som den socialdemokratiskaregeringen inledde måste fullföljas.Det som förhandlades fram av densocialdemokratiska regeringen lägger grunden för ettutökat utbyte av livsmedelsprodukter mellan ochEG-länderna.