mot · GF02Ju826 · 1992-01-27 00:00:00 — Åtgärder mot ekonomisk brottslighet Brottsbekämpning måste vara en central uppgift förrättsväsendet men också för andra myndigheter. Till degrundläggande målen hör tryggheten för liv, hälsa,integritet och personlig egendom. Av särskild betydelse äratt utveckla insatserna för att motverka våld och stödjabrottsoffer. Kampen mot narkotikan och den ekonomiskabrottsligheten står också i förgrunden.Den socialdemokratiska regeringen angav också sedan1982 tre högprioriterade områden i kampen motbrottsligheten i . Det gällde våldsbrotten,narkotikabrotten och de ekonomiska brotten. I denregeringsförklaring som avgavs av den nytillträdandeborgerliga regeringen nämns överhuvudtagetingenting om ekonomisk brottslighet. Dennanedprioritering av ekonomisk brottslighet är synnerligenolycklig och kommer, om intentionerna fullföljs, medvisshet att få mycket negativa konsekvenser.Andelen poliser som är verksamma inom ekorotlarnauppgår bara till ungefär hälften av det antal som arbetarmed narkotika- och våldsbrott. De två sistnämndabrottsområdena tillförs fortfarande en ökande andel avpersonalresurserna medan andelen minskar för ekobrotten.Såväl åklagare som polisens ekorotlar har framfört kritikmot de otillräckliga resurserna. Resursbristen leder tillförsämrad brottsspaning, försenade eller uteblivnabrottsutredningar samt preskriberade brott. Bara de allragrövsta brotten, i den mån de avslöjas, och de mestobetydliga förseelserna (som inte kräver så mycketutredningsarbete) blir föremål för ingripanden och rättsligaåtgärder.Enbart under loppet av har andelen anmäldabrott som går vidare till domstol minskat . Och detfinns flera andra företeelser som tyder på att samhälletsänkt ambitionsnivån vad gäller bekämpningen avekonomiska brott. Så t.ex. dömdes 1.148 personer iSverige för skattebrott. 1989 hade antalet dömda förskattebedrägerier minskat till 388 personer. Och detta trotsatt denna typ av brottslighet i själva verket ökat väsentligt.Slutsatsen är närmast självklar. Risken för upptäckt ärförsvinnande liten, och om brottet ändå uppdagas är riskenför dom och straff inte särskilt stor.Också utvecklingen av antalet konkurser talar sitttydliga språk. De har ökat från 6.400 1988 till hela 11.4001990. för konkurser i Stockholmkonstaterar en ökning av antalet konkurser från september1990 till med . Och bakomkonkurserna döljer sig i många fall avancerad ekonomiskbrottslighet.Under 80-talets första år gick samhället till bred offensivmot den ekonomiska brottsligheten. Det skedde bl.a.genom tillsättandet av den s.k. somlade fram en rad konkreta förslag till åtgärder för attbegränsa förekomsten av sådan brottslighet. Bl.a. avlivadekommissionen effektivt myten att ekonomisk brottslighetvar en företeelse som bara drabbade en anonym stat. Isjälva verket är det ju ytterst skattebetalarna som drabbasav det det skattebortfall som ekonomisk brottslighet gerupphov till. Den ekonomiska brottsligheten har ökatmycket kraftigt och beräknaskosta samhället (och därmed skattebetalarna) någonstansmellan 30 och . Det innebär alltså attvarje enskild skattebetalare blir bestulen på mellan5.000 och 10.000 kronor.Ekobrottsligheten leder till en kraftig omfördelning iekonomin. Och även om inga exakta siffror på dess totalaekonomiska omfattning kan anges, råder det knappastlängre någon tvekan om att ekonomisk brottslighet har enlångt större negativ verkan på samhällsekonomin än någonannan typ av kriminalitet.Till detta ska läggas att tusentals hederliga enskildaföretagare drabbas av snedvriden konkurrens när derasohederliga konkurrenter arbetar under andra och för demgynnsammare ekonomiska förutsättningar.Ett flertal undersökningar inom bl.a.brottsförebyggande rådet (BRÅ) har visat att resultaten avåtgärderna mot ekobrottslighet är mycket begränsade ochatt de fåtaliga lagskärpningarna egentligen haft enförhållandevis liten tillämpning.I dag räknar man med att ett av tio anmälda ekobrottklaras upp. Nio av tio åtgärdas inte eller preskriberas pågrund av framför allt bristande polisiära resurser. Denobotfärdige ekobrottslingen har sålunda alla chanser attklara sig från både polisutredning och straff.Vid behandling av motioner om åtgärder motekonomisk brottslighet under fjolårets instämdejustitieutskottet (1990/91:JuU23) i motionärernas krav påintensifierade insatser mot ekonomiska brott. I etttillkännagivande över motionerna till regeringen angavsockså att åtgärder mot ekonomisk brottslighet skulle geshög prioritet. Därefter har den ekonomiska brottslighetenytterligare ökat i omfattning utan att riksdagsbeslutetsintentioner i något avseende uppfyllts. Rikspolisstyrelsenoch RÅ har också med rätta i en rapport påtalat denpassivitet som statsmakterna visar mot ekonomiskbrottslighet och krävt en rad kraftåtgärder för att skärpakampen mot ekonomiska brott. Rps och RÅ vill bl.a.inrätta en särskild finanspolisstyrka, något som redan finns iflera . Styrkan skall bestå av 15 personer och lydaunder rikskriminalen. Tanken är att finanspolisen skallkoncentrera sig på snabba, kvalificerade bedrägerier.Utbildade ekonomer skall ingå i finanspolisstyrkan ochäven kunna knytas till ekorotlarna. Man vill också inrättakommissioner avsedda att sättas in som en kraftsamling vidsärskilt komplicerade ekobrottshärvor. Genomkommissionerna ökar möjligheterna att följa hur svartapengar ''tvättas'' och sedan sätts i omlopp i näringslivetsgråzoner. I Rps och RÅ:s rapport föreslås också en radlagändringar för att myndigheterna lättare ska kunnabekämpa ekobrotten. Sålunda vill man bl.a. strama uppaktiebolagslagen så att det inte skall bli möjligt att förhalakonkurser. kan ett företag som varken har styrelseeller lämnat årsredovisning vara ''herrelöst'' innanpatentoch registreringsverket griper in. I denna brist ilagstiftningen ligger en del av förklaringen till de senasteårens skalbolagshärvor.För skattebetalarna är insatserna mot ekonomiskbrottslighet lönsamma. har myndigheterna lyckatsindriva från olikaskalbolag.Det föreligger således utan tvekan starka skäl att påallvar skärpa uppmärksamheten och öka insatserna motekonomisk brottslighet. De av Rps och RÅ föreslagnaåtgärderna bör tillsammans med av EKO-kommissionenoch BRÅ tidigare redovisade förslag kunna utgöra en bragrund för en bred offensiv mot den ekonomiskabrottsligheten. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ökade insatser motden ekonomiska brottsligheten.