mot · GF02So499 · 1992-01-27 00:00:00 — trädde i kraft ny lagstiftning ompsykiatrisk tvångsvård -- lagen (1991:1128) om psykiatrisktvångsvård (LPT) och lagen (1991:1129) om rättspsykiatriskvård (LRV). En av de stora förändringarna i den nyalagstiftningen var överföringen av överklaganden m.m. tillförvaltningsdomstol. I anslutning härtill uttaladesocialutskottet ''att särskild uppmärksamhet bör ägnas åt attfölja hur ordningen för domstolsprövningen fungerar på detnya målområdet'' (1990/91:SoU13 s 60).Redan nu har det framkommit att länsrätterna stöter påpraktiska problem vid tillämpningen av de nya reglerna.Flera av dessa kan kanske lösas när större erfarenhetvunnits av tilllämpningen eller genom sådana justeringar avrutiner som inte kräver lagändring. I ett fall har emellertidden samtida tillämpningen av två olika bestämmelser vållatavsevärda praktiska problem.Enligt 35 § LPT skall mål i förvaltningsdomstolhandläggas skyndsamt. Vidare anges bl.a. att ett mål i enlänsrätt skall tas upp till avgörande från dendag en ansökan eller ett överklagande kommer in tilllänsrätten. Länsrätten får förlänga om det behövsytterligare utredning eller om någon annan ''särskildomständighet'' gör det nödvändigt. Från sistnämndabestämmelse finns ett undantag beträffande ett merovanligt förekommande ärendeslag.I 35 och 36 §§ LPT finns bestämmelser om muntligförhandling. Sådan förhandling, som i princip skall ske påsjukhuset, skall hållas om det inte är uppenbart obehövligt,det vill säga i flertalet mål. Dessa bestämmelser gäller ocksåvid länsrätternas handläggning av mål enligt LRV samt imål om tvångsvist omhändertagande av psykisktutvecklingsstörda.Av praktiska skäl och av resurshänsyn har länsrätterna --i vart fall beträffande de större sjukhusen -- i förväg bestämten viss dag när länsrätten kommer till sjukhuset.Detta är en även för patienter och personal ändamålsenliglösning. Det har då visat sig att om t.ex. en patient någondag före förhandlingsdagen på sjukhuset kommer in med ettärende till länsrätten är det som regel inte möjligt att hinnautreda och i övrigt bereda frågan så att målet kan tas upp tillavgörande vid nästkommande förhandlingsdag. Som regelär dock målet färdigt för avgörande . Denkommande ordinarie förhandlingdagen ligger emellertidbortanför tidsfristen.Eftersom detta är något regelmässigt förekommandekan det knappast betecknas som en sådan ''särskildomständighet'' som enligt 35 § LPT medger rätt tillförlängning av tiden. Nuvarande ordning vållar betydandeolägenheter. Detta gäller även de länsrätter som befinnersig på samma ort som sjukhuset och som således intebehöver företa någon längre resa.Det är angeläget att muntlig förhandling hålls i de måldär så avsetts enligt lagstiftningen. En ordning med fastaförhandlingsdagar på sjukhusen underlättar införandet avrutiner som alla berörda känner till och har lätt att följa.Härigenom undanröjs risker för missförstånd ochmissuppfattningar om när handlingar skall vara tillgängliga,när patienter och läkare och annan personal skall inställa sigetc. Frågan synes enklast kunna lösas genom att i 35 § LPTange att hållande av muntlig förhandling är skäl för attförlängning av tidsfristen skall kunna ske. Att dennaförlängning inte kan göras otillbörligt lång följer avhuvudregeln att målen skall handläggas skyndsamt. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att 35 § andra stycket LPT gesföljande tillägg:Länsrätten får förlänga , om det behövsytterligare utredning eller om muntlig förhandling skallhållas i målet eller om någon annan särskild omständighetgör det nödvändigt.