mot · GF02A5 · 1992-02-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:89 Uppsägning av internationella arbetsorganisationens () konvention (nr 96) angående avgiftskrävande arbetsförmedlingsbyråer I denna proposition sätter den borgerliga regeringenSveriges internationella anseende på spel, när man utangodtagbara skäl vill säga upp en gällande , , är ett FN-organ som har till syfte bl.a. att verka för attmedlemsstaterna slår vakt om fackliga fri- och rättigheter,att vissa minimiregler gäller till förmån för löntagarna iarbetslivet samt att vissa grundläggande spelregler iakttaspå arbetsmarknaden. Grunden för ILOs verksamhet är etttrepartssamarbete mellan regeringar,arbetstagarorganisationer och arbetsgivarorganisationer.Konventioner utarbetas genom sådant trepartssamarbete.Det är något ytterligt ovanligt att en stat säger upp enkonvention som man ratificerat. En uppsägning anses isjälva verket vara en sådan anmärkningsvärd åtgärd attlandet i fråga måste informera om orsakernatill uppsägningen.Av totalt 5 508 ratifikationer som stater gjort av olikaILO-konventioner har endast 59 sagtsupp. I flertalet fall rör det sig om diktaturregimer ellerhögerregeringar som utan godtagbara skäl vill göra sig avmed besvärliga internationella åtaganden. En uppsägningfrån sida av konventionen kommer därför att väckastor internationell uppmärksamhet. Inte minst i tredjevärlden, där anses som ett föregångsland i ILO-sammanhang, kommer förvåningen att bli stor. Detföreligger en uppenbar risk för att härigenomlegitimerar andra länder att utan godtagbar anledning sägaupp konventioner som man av olika skäl tycker ärobekväma. Likaså finns en uppenbar risk för att fårsvårare att göra sin stämma hörd i ILO-sammanhang.En absolut förutsättning för att en uppsägning skall skeär därför att synnerligen starka skäl för detta föreligger ochatt någon annan utväg inte står till buds.Det normala förfaringssättet är nämligen attmedlemsstat inleder ett arbete med att verka för att enkonvention ändras, om man finner den t.ex. svår atttillämpa på grund av utvecklingen inom landet. Så skeddeockså från sida när den tidigare gällande på detta område, nr 34, ersattes avkonvention nr 96. I själva verket har dessutom inom ILOsatts igång ett översynsarbete av konvention nr 96.I detta sammanhang bör framhållas att konvention nr 96har ratificerats av ett stort antal länder. Utöver 9 EG-länderhar också konventionen ratificerats av bl.a. , Norgeoch Japan.Trots att inom EG pågår ett arbete med s.k. direktivinom arbetsförmedlingsområdet har för sindel inte funnit skäl till att säga upp ILO-konventionen.Mot den här bakgrunden framgår klart att en uppsägningav otvivelaktigt kommer att skadaSveriges internationella anseende. Detta gäller så mycketmer som den borgerliga regeringen inte kan närmare angenågra tunga, sakliga skäl för uppsägningen. Inte ens enutredning har skett om varför den svenska lagstiftningenskall ändras, hur detta skall ske och på vilket sätt detta kankomma i konflikt med internationella åtaganden.När och medlemsstater begär att få ta del avbakgrundsmaterialet, kommer den attstå svarslös. Utan svar står också om vi ställs införfrågan varför vi inte först vill bidra till översynen avkonventionen.Det enda skälet man kan uppge är att man vill tillåtavinstsyftande arbetsförmedlingar, dvs. verksamhet där manskall tjäna pengar på de arbetslösa. Det räcker nämligeninte med att säga att man vill tillåta privataarbetsförmedlingar, eftersom konventionen inte läggerhinder i vägen för sådana.Läget är följande.I gäller en nyarbetsförmedlingslag. Lagen ersatte en tidigare lag från1935 och innehåller stora förändringar i förhållande till dengamla lagen.I den nya lagen behålls det principiella förbudet motvinstsyftande arbetsförmedlingar. Men däremot öppnasstora möjligheter att bedriva privatarbetsförmedlingsverksamhet, om det finns ett behov avdetta ur arbetsmarknadspolitisk synvinkel. Om till exempelarbetsmarknadens parter inom ett visst område är eniga ombehovet av en privat arbetsförmedling, är detArbetsmarknadsstyrelsens skyldighet att bevilja tillståndför sådan verksamhet. Denna får dock inte bedrivas ivinstsyfte. Likaså har i lagen skett en gränsdragning mellanvad som är tillåten uthyrning av arbetskraft och otillåtenarbetsförmedling i vinstsyfte.I lagen görs några undantag från regeln om attarbetsförmedlingen inte får drivas i vinstsyfte. head-hunting-verksamhet av högre chefer.Enligt vår uppfattning är det anmärkningsvärt att taställning för att helt fritt tillåta privata vinstsyftandearbetsförmedlingar utan att göra någon analys om ett behovav detta föreligger, vilka konsekvenser detta för med sigosv. Den offentliga arbetsförmedlingen har i enunik roll att spela inom ramen för den aktivaarbetsmarknadspolitiken. All internationell erfarenhetvisar att den svenska arbetsmarknadspolitiken resulterat ien väl fungerande arbetsmarknad. Att göra väsentligaingrepp i denna politik utan att först utreda och analyserafinner vi vara ansvarslöst.Till detta kommer att en omfattande förändring ilagstiftningen just genomförts och det finns därför allanledning att avvakta vad detta innebär förarbetsmarknadens anpassningsförmåga. Det förhåller sigockså på det viset att i nästan alla europeiska länder finnsnoggranna regleringar av hur arbetsförmedlingsverksamhetskall bedrivas. Anledningen till detta är naturligtvisomtanken om de arbetslösa.ILO-konvention nr 96 lägger som sagt inga hinder ivägen för privat arbetsförmedling. Också av det skälet servi inget behov av att säga upp konventionen. Det finns inteheller några sakliga skäl som talar för att tillåtavinstsyftande arbetsförmedling utöver vad den nu aktuellalagen gör.Mot den här bakgrunden motsätter vi oss bestämt attriksdagen godkänner regeringens förslag om att säga uppkonventionen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår proposition 1991/92:89.