ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GF02So459 · 1992-01-27 00:00:00 — Alla människor kan råka ut för psykisk ohälsa i form avångest, oro, krisreaktioner, sömnproblem eller annat. Inomsjukvården finns fortfarande en benägenhet att behandladessa problem som somatiska och därför skriva ut lugnandemedel, vanligen i form av bensodiazepiner. Mångamänniskor som skulle kunna få annan typ av behandlingmed t.ex. terapi eller sociala stödåtgärder kan därför hamnai ett beroende som uteslutande beror på tidsbrist i mötetmellan läkare och patient samt en obalans isjukvårdssystemet med stor tyngdpunkt påsymtombehandling i stället för orsak. Givetvis finns detbehov av lugnande medel under korta tidsperioder vidakuta kriser eller vid sömnproblem på äldre dagar.Under de senaste åren har läkarkåren och i viss månallmänheten fått en ökad medvetenhet om problematikenkring läkemedelsmissbruk och beroendebildning som kanuppstå även vid förskrivet användande av psykofarmaka.Den grupp som aktivt missbrukar läkemedel skall inteförväxlas med de lågdosberoende som endast tar sinförskrivna dos och endast använder en läkare.Läkemedelsmissbrukarna torde uppgå till ca ett tusentaloch blandar ofta läkemedel med alkohol och/ellernarkotika. De går till flera olika läkare för att få högre doseroch köper även psykofarmaka illegalt. Dessutom finns grupp som huvudsakligen är alkoholmissbrukare menockså använder sig av läkemedel som de skaffarlegat och illegalt.Givetvis är det viktigt att drabbade människor erbjudsvård. Behov av specialiserad vård och rådgivning kommeratt finnas inom överskådlig tid då många personer byggtupp sitt beroende under mycket långa tidsperioder. Enmycket stor del av de lugnande läkemedlen skrivsfortfarande ut av allmänläkare utan djupare psykiskdiagnos på varje enskild patient. En brist i dagens vård äratt resurserna för behandling av läkemedelsberoende ärmycket ojämt fördelade över landet och helt saknas i storaregioner.För att förebygga problemen måste överförskrivningenminska. En ändrad attityd har märkts inomsjukvården, vilket är positivt. är öppenheten större förproblemet och en diskussion pågår. Detta är dock intetillräckligt, framför allt inte för att hindra missbruk.Förbättrade möjligheter fås om enskilda läkaresförskrivning av bensodiazepiner registreras och följs upp avsocialstyrelsen/läkemedelsverket. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om registrering av enskilda läkaresförskrivning av bensodiazepiner,2. att som sin mening ger regeringen till kännabehovet av ökad utbildning kring läkemedelsberoende,3. att som sin mening ger regeringen till kännaatt resurserna för befintlig vård och behandling avläkemedelsberoende ses över både totalt och avseendefördelningen i .
mot · GF02So460 · 1992-01-27 00:00:00 — Tusentals patienter i flera länder hävdar att detkvicksilverinnehållande tandlagningsmaterialet amalgamorsakar allvarliga hälsostörningar. Uppfattningen får alltstörre stöd av seriösa forskare, läkare och tandläkare.Oorganiskt kvicksilver är ett gift och landets främstatoxikologiska expertis har angett att endast obetydligtförhöjda kvicksilverhalter i cellerna allvarligt stör debiokemiska signaler som reglerar cellernas funktioner ochöverlevnad.Samtidigt visar djurförsök (får, apor) att isättning avamalgam orsakar en ansamling av kvicksilver i alla organoch framkallar njurstörningar. Isättning av amalgam påapor ändrar tarmens normala bakterieflora så attkvicksilver- och antibiotikaresistenta stammar utvecklas.Dessa resistenser följs åt i det ärftliga materialet, DNA.Utsätter man djur för endera kvicksilver eller antibiotikablir bakteristammar antibiotikaresistenta.Antibiotikaresistens anses som ett allvarligt medicinsktproblem och är bl a orsak till att antibiotika i djurfoder inteär tillåtet. har amerikansk bakteriologisk expertis alltsåvisat att isättning av amalgam på apor ger samma effekt.Bakterierna skyddar sig mot kvicksilver genom attomvandla det till gasform vilket ökar upptaget i kroppen.Inga riskvärderingar för kvicksilver har tagit hänsyn tillsådana faktorer. De största mängderna kvicksilver frånamalgam vandrar igenom matsmältningskanalen.Minst 150 fall av kvicksilverförgiftning från amalgamfinns beskrivna i vetenskaplig litteratur. Hade amalgametvarit klassificerat som läkemedel, skulle man inte kunnatstrunta i sådana uppgifter som lämnats. Det kan intevara rimligt att behandlingen av sjuka patienter skall beropå en klassificeringsfråga. Beskrivningarna i litteraturenstämmer överens med dem som redovisats avamalgampatienter i . Samstämmiga uppgifter frånflera studier visar att av dem som insjuknat i amalgamförgiftning blir braeller bättre efter amalgamsanering.Enbart Tandvårdsskadeförbundets ca 12 000medlemmar har kostat samhället minst en miljard kronor.Över 6 % av befolkningen anser sig ha medicinska problem avamalgamet. Patienterna visar sig i sådana här frågor oftastha rätt, efter åratal av strid och nya offer. Det är ett oerhörtslöseri med knappa sjukvårdsresurser att feldiagnostiseraoch felbehandla amalgampatienterna och att genom enhäpnadsväckande byråkrati söka förhindra att patienternafår amalgamet utbytt.Amalgamresterna skall på tandklinikerna förvaras iburkar med speciella lösningar för att fånga upp giftigkvicksilverånga, och rester får inte komma ut i avloppet.Amalgamet i en kemiskt och mekaniskt påfrestandemunmiljö hävdas däremot vara fullkomligt ofarligt. Sjuk-och tandvård skall ske i samråd mellan vårdgivare ochpatient.På grund av kvicksilvrets giftighet och dess storabelastning på vår miljö måste vi en gång för alla utröna omvi skall tillåta att kvicksilver används i mänskliga munnar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skyndsamt låta utredaförutsättningarna för att tillåta kvicksilver i mänskligamunnar.
mot · GF02So461 · 1992-01-27 00:00:00 — Stiftelsen ark-Röda korset är enfrivilligorganisation vars mål är att begränsa hivepideminoch dess konsekvenser. Verksamheten består dels imedmänskligt stöd till hivpositiva och deras närmaste ochdels i preventivt arbete med utbildning och information.Varje vecka erbjuder Noaks ark praktiskt ochemotionellt stöd genom samtalsgrupper, sociala aktiviteteroch rådgivning till ca 200 hivpositiva. Stiftelsen når omkring20 000 personer . Noaks ark driver också ett dygnet-runt-öppet gästhem som fungerar som mellanvårdsform fördem som inte klarar ett eget boende men som inte behöversjukvård.Utbildningen belyser epidemin ur ett helhetsperspektivoch försöker beskriva vad som finns bakom statistikenskalla siffror. Den bygger också på stiftelsens samladeerfarenhet av hiv sedan viruset blev känt i mitten av 1980-talet.Noaks ark har 30 anställda och därutöver 600 frivilligtengagerade volontärer som utför en tredjedel av allainsatser. Volontärerna är hivpositiva, närstående tillhivpositiva och andra som vill engagera sig i en solidariskinsats för en utsatt grupp.Vänsterpartiet anser att detta är en verksamhet somsamhället måste stödja mer än vad som görs. De fyramiljoner som stiftelsen får från aidsdelegationen räcker inteför att upprätthålla verksamheten. Trots att vi anser attverksamheten är mycket kostnadseffektiv blir ekonomin förknapp för att ha en grundbemanning och för att utbilda ochhandleda dem som arbetar frivilligt i organisationen.Vänsterpartiet anser att stiftelsen borde få ett eget statligtbidrag utan att detta behöver gå genom enprövningsinstans, dvs ett eget konto i statsbudgeten.Vi anser därför att det bidrag som aidsdelegationen gerska överföras till konto, Bidrag tillorganisationer, och att ytterligare två miljoner ges tillstiftelsens verksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att ge Stiftelsen ark etteget bidrag över statsbudgeten,2. att till Bidrag till organisationer /93 till Stiftelsen ark anslår 6 000 000kr. utöver vad regeringen har föreslagit,3. att , vid bifall till yrkande 2, tillaidsdelegationen anvisar . mindre än regeringen har föreslagit.
mot · GF02So462 · 1992-01-27 00:00:00 — Tillsyn av privat sjukvård m.m. Den privata andelen av sjukvård växer. Man kan genomatt läsa annonser och via anmälningar och utslag i hälso- ochsjukvårdens ansvarsnämnd få ett intryck av att denmedicinska säkerheten inte är fullgod. Marknadsföringenav behandlingar med laser och fettsugning är exempel påreklam för medicinska behandlingar som inte alltid ärmedicinskt motiverade eller medicinskt adekvata. Patienterhar fått skador.Läkarnas egen organisation, , hartidigare aktivt granskat medlemmarnas sätt att annonserasin verksamhet. Efter Läkarförbundets uppmjukning avannonsreglerna får in fleranmärkningar som gäller läkares annonsering. I princip ärdet marknadsföringslagen som gäller. En sådan granskningbehövs och borde vara den självklarainstansen för sådan verksamhet.Alltmer talas om konkurrens på sjukvårdens område.Det kan finnas en risk att det ges avkall på den medicinskasäkerheten för att uppnå konkurrenskraftiga priser iverksamheten. Ett annat säkerhetsproblem utgör detfaktum att legitimerade läkare kan arbeta upp i mycket högålder ensamma på egen praktik. Inga krav finns påvidareutbildning för att få del i medicinska nyaerfarenheter. Tillsynen från har inte varittillräckligt aktiv. Det finns exempel på äldre läkare somalltför lätt givit efter för patienters krav påberoendeframkallande medel.Även mycket kvalificerad sjukvård bedrivs i privatregi. Hjärtkirurgi, dialys och kirurgiska operationer avvarierande svårhetsgrad. Till skillnad från offentligtbedriven vård gäller inte lagen om chefsläkare ellerpatientansvarig läkare. Ansvarsfrågorna inom den privatdrivna högspecialiserade vården måste lösas. Det är viktigtatt all sjukvård som bedrivs har samma krav på kompetens,säkerhet och kvalitet. Då måste tillsynen fungera. Det ärviktigt att fem regionala enheter fårtillräckliga resurser för att kunna fullgöra sitt uppdrag.Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd kan dela utvarning eller erinran till sjukvårdspersonal som gjort sigskyldig till fel i sin yrkesutövning. Det förekommer attläkare tilldelas flera varningar. Som sjukvårdskonsumenthar man ingen möjlighet att få reda på om så är fallet.Socialstyrelsen borde överväga att registrera dem somtilldelas upprepade varningar och ge allmänheten tillgångtill sådana uppgifter. Det är en rimligkonsumentupplysning. Samma krav skall naturligtvis ställaspå tandläkare som fått upprepade varningar. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av tillräckliga resurser förtillsyn av privat vård och dess marknadsföring,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om allmänhetens tillgång tilluppgifter om läkare och tandläkare som tilldelats varning.
mot · GF02So463 · 1992-01-27 00:00:00 — Den moderna medicinska tekniken har medfört att alltfler skador, sjukliga förändringar och kosmetiska defekterbehandlas med korrigerande kirurgiska åtgärder därkroppsfrämmande material kommer till användning, såkallade implantat.Att detta medfört stora förbättringar för mångamänniskor är ställt utom allt tvivel men innebärallt manipulerande med den mänskliga organismen riskeroch dessa har klart ökat vid inplantering av främmandematerial i kroppen. Många människor har reagerat medsmärtsamma och/eller kosmetiskt och funktionellt svåra ochstörande tillstånd.Utredning av dessa fall försvåras av att skyldighet attuppge vem som är tillverkare inte föreligger. Det föreliggerinte heller skyldighet att innehållsdeklarera implantat ochinte heller någon tillsynsmyndighet som övervakarimplantatshanteringen. Det saknas alltså ordentligakontroller och en samlad kunskapsbank av och omimplantatmaterial som används inom medicin- ochtandvård. Därigenom kan direkt olämpliga materialfortfarande komma till användning sommöjligheterna att hjälpa en skadad patient försvåras då endetaljerad beskrivning av vad som inopererats ej kanerhållas. Det faktum att exakta uppgifter om vad somopererats in ej går att få försvårar också möjligheterna attpåvisa att implantatet är skulden till lidandet och därmedförsvåras möjligheterna att erhålla ersättning.Frågor om säkerhet i användandet av olika material harberörts av allergiutredningen (SOU 1989:76) och av tidigareutredning om den medicinsk-tekniska säkerheten (SOU1987:23). Verkligheten visar dock att dagens tillstånd ärotillfredsställande. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av innehållsdeklaration,fabrikantansvar och tillsynsmyndighet för implantat.
mot · GF02So465 · 1992-01-27 00:00:00 — I allt högre grad har uppmärksamheten riktats mot ettav våra större folkhälsoproblem -- kanske det största -- denpsykiska ohälsan.Psykiatriutredningens rapporter fästeruppmärksamheten på flera stora olösta problem för depsykiskt störda människorna.Det är oftast frågor som inte enbart kan hänföras tillhälso- och sjukvårdsområdet, där har ansvaret,utan vad som hör till den enskildes normala liv.Det kan gälla sådana naturliga behov som meningsfullsysselsättning, bostad och någon person som kan vara ettstöd. Detta är, för andra än människor med psykiskstörning, naturliga förutsättningar för ett bra liv.När förut svaga människor har brister i sin närmiljö blirderas situation mycket svår och tillståndet förvärras.I regeringens prop. 1990/91:75 om vissa folkhälsofrågorredovisas den psykiska ohälsans orsaker, omfattning ochkostnader. Bland annat framgår av nedanstående tabellöver kostnader att psykisk ohälsa är det störstafolkhälsoproblemet, även ur ekonomisk synvinkel.nSjukdomskostnader i miljarder kronor för de fem störstadiagnosgrupperna ()SjukvårdFör tidigSjukför-TotaltdödsäkringPsykisk ohälsa13,50,614,028,1Rörelseorg. sjukdom2,50,121,223,8Hjärt-kärl sjukdom7,95,76,319,9Olycksfallsskador3,17,55,516,1Cancer3,36,01,911,2Totalt30,319,948,999,1Källa: SCB, Hälsostatistisk årsbok år 1989Genom att människors psykiska ohälsa har en sådanomfattning och utvecklingen visar på ökade problem förflera grupper får hela området en större uppmärksamhetoch betydelse. Den tilltagande arbetslösheten påverkarockså utvecklingen. Det står nu helt klart att alla kraftermåste användas för att nå resultat. Vidare måste insatseroch stöd i människornas närmiljö prioriteras. Då är detviktigt att samordning sker i större grad än för närvarande.Kommunen och måste samarbeta. Likasåmåste stöd i olika former ges till dehandikapporganisationer som arbetar med psykiskt störda,studieförbund och andra folkrörelser.Deras insatser måste ges samma ställning och prioritetsom den verksamhet samhället ensamt svarar för.Handikapporganisationer, studieförbund och andrafolkrörelser bör också ges särskilt samhällsstöd för att i egenregi bedriva informationsverksamhet om psykisk hälsa ochohälsa samt för åtgärder i förebyggande syfte och som stödför redan drabbade.Därför föreslås att regeringen återkommer till riksdagenmed förslag om hur statens insatser för stöd till människormed psykisk ohälsa bör utformas. Det kan gälla lokalasamverkansprojekt som arbetar med information ochupplysning om psykisk hälsa och ohälsa. Vidare kan detröra sig om olika former av lokal verksamhet med syfte attförebygga psykisk ohälsa samt stöd till redan drabbademänniskor.Projekten skall planeras och genomföras i samverkanenligt ovan. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag om statligainsatser för stöd av människor med psykisk ohälsa.
mot · GF02So469 · 1992-01-27 00:00:00 — Direktiven för merkostnadskommittén och psykiatriutredningen och psykiatriutredningenarbetar med s.k. nolldirektiv.I samband med att handikapputredningen undantogsfrån nolldirektiven konstaterade socialutskottet(1989/90:SoU 13): ''Enligt utskottets mening -- och därvid delarutskottet uppfattningen i de aktuella motionerna -- är dethelt nödvändigt att handikappområdet kan tillföras sådanaresurser att nödvändiga åtgärder på området kan komma tillstånd. Detta förutsätter att handikapputredningoch andra utredningar på området inte begränsas avregeringens nolldirektiv. ''Både psykiatriutredningen och merkostnadskommitténförväntas lägga förslag som har stor betydelse för människormed funktionsnedsättningar. Det är inte rimligt att dessautredningar, trots bestämda uttalande, tvingasarbeta med nolldirektiv. Båda utredningarna är''handikapputredningar''. De berör huvudsakligenmänniskor med varaktiga funktionsnedsättningar, på grundav sjukdom eller skada. Nolldirektiven innebär att det blirofrånkomligt att vissa handikappade finansierarförbättringar för andra handikappade. Hela vårtvälfärdssystem är i grunden uppbyggt på en solidariskfinansieringsmodell. För att denna princip skall bli möjlig --att alla människor solidariskt bidrar -- krävs attnolldirektiven avskaffas för dessa nu aktuella utredningarpå handikappområdet.Dessutom kan beträffande merkostnadskommitténunderstrykas att de medel som tillförts utredningen inte ärnågra nya pengar utan uteslutande hänför sig tillinbesparingar i samband med skattereformen, förutredningens ''målgrupp''. Även med tanke på dekostnadsökningar för den enskilde som föreslås i åretsbudgetproposition, bl.a. beträffande läkemedel, är detangeläget att kommittén får se över det samladeförmånssystemet för människor medfunktionsnedsättningar -- utan den styrning somnolldirektiven innebär. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om avskaffandet av de s.k.nolldirektiven för merkostnadskommittén ochpsykiatriutredningen.
mot · GF02So471 · 1992-01-27 00:00:00 — För att bl.a. utreda frågan om lokaliseringen avFolkhälsoinstitutet tillsattes 1991 en särskildorganisationskommitté. Av direktiven till kommitténframgick att institutet skulle kunna lokaliseras till annan ortän och att förutsättningarna för detta skulleutredas.Kommittén har noga bedömt förutsättningarna för attlokalisera institutet till någon av de sex universitetsortersom visat sitt intresse. De krav som ställts på lokaliseringenär följande:Möjligheter till tvärsektoriellt arbete särskiltmellan myndigheter, folkrörelser och internationellt.Närhet till folkhälsorelaterade vetenskapliga discipliner.Tillgång till externa stöd-, biblioteks- ochdokumentationsresurser.Samlokaliseringsmöjlighetermed befintliga myndigheter eller institutioner.Tillgångtill lokaler och möjligheter till administrativ samordningmed andra organisationer.Malmö är den ort som jämsides med bästuppfyller de ställda kraven. framstår som fulltjämbördigt med när det gäller det tyngstakravet, vetenskapligt stöd. Trots detta föreslårorganisationskommittén en lokalisering till Stockholm.Skälet tycks vara detsamma som åberopats vid andratillfällen utlokaliseringsfrågor från aktualiserats,nämligen det långa avståndet till . Detta är enligtvår mening inte något avgörande skäl.Flera faktorer talar enligt vår uppfattning för attFolkhälsoinstitutet skall lokaliseras till Malmöregionen.Här finns en väl upparbetad verksamhet medgod vetenskaplig förankring. Verksamheten i har enspeciell inriktning mot storstadsbefolkningenshälsoproblem medan verksamheten i framförallt haften inriktning mot landsbygdens och de mindre orternashälsoproblem.Flera enheter vid bedrivertvärvetenskaplig forskning inom de områden som omfattarinstitutets verksamhet. Särskild uppmärksamhet har ägnatsåt att utveckla metoder för intervention i ohälsansutveckling samt former för utvärdering av verksamheten.Projekt med samhällsinriktat förändringsarbete bedrivstillsammans med föreningsliv, olika organisationer ochkommunal verksamhet. I en rad hänseenden sker i regionenpå det medicinska området ett samarbete med WHO.Tandvårdshögskolan i är WHO-centrum, andraprojekt genomförs tillsammans med WHO och ett WHO-medicinskt-tekniskt centrum planeras till . WHO:sEuropakontor är också lokaliserat till Köpenhamn.Då en av viktigaste funktioner är attstödja lokalt och regionalt hälsoarbete understryks detta aven lokalisering utanför . Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om lokalisering avfolkhälsoinstitutet till .
mot · GF02So473 · 1992-01-27 00:00:00 — har tillsyn över behandling somutförs av legitimerade yrkesgrupper. Man utövar ocksåtillsyn över icke-legitimerade yrkeskategoriers terapier iden mån de sker inom ramen för hälso- och sjukvård. Icke-legitimerade yrkeskategorier kan däremot , om det skerutanför hälso- och sjukvårdens ram, fritt bedriva olika typerav psykoterapier och andra typer av terapier (kroppsterapi,färgterapi etc) utan någon som helst kvalitetskontroll frånsamhället.Som framgår av annonser i dagspress,telefonkatalogernas gula sidor etc. finns en stor ochomfattande flora av mer eller mindre seriösa terapeuter.De klienter/kunder som söker olika typer av terapier harofta psykiska problem av lättare eller svårare slag. Det kanhandla om ångest och oro, om fobier och rädslor, om enkänsla av otillfredsställelse med livet, dåligtsjälvförtroende, försämrad verklighetsuppfattning etc.Många går på ''psykisk sparlåga''.I detta läge är det svårt att granskakvaliteten i dessa terapier eller granska relevansen i delöften om ''guld och gröna skogar'' som ofta ges. Mångaterapeuter anser sig ha patent på enkla livslösningar, på ettlyckligt liv etc. Risken för scharlataneri, med medföljandesvikna förhoppningar och risk för psykisk skada hosklienten/kunden är uppenbar.Alternativmedicinkommitténs betänkande från 1989föreslår att granskningen av den typ av terapier sombeskrivs ovan skall ske genom försorg.På finns emellertid ingen kompetensatt bedöma terapier som syftar till en mer eller mindrelångtgående personlighetsförändring. Kompetensen attgöra dessa bedömningar ligger hos . Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tillsyn av s.k.pseudoterapier som syftar till att påverka människorsbeteende, upplevelser, personlighet etc., utförda av icke-legitimerade yrkeskategorier.
mot · GF02So474 · 1992-01-27 00:00:00 — Dental kvicksilverförgiftning är i huvudsak orsakad avkvicksilver som frigjorts ur dentalt amalgam. Kvicksilverkan i olika former komma in olika vägar i kroppen. Det kaninandas, sväljas, tränga in genom slemhinnor och hud. Mankan utsättas för större mängder under en kort tidsrymd(akut förgiftning) eller små mängder som ackumuleras ikroppen (kronisk förgiftning).Olika former av kvicksilver omvandlas kemiskt i kroppenpå olika sätt och binds i olika organ och vävnader beroendepå kemisk form, mängd, tidsrymd och väg in i kroppen.Det finns ett antal patienter som pga sinaamalgamplomber är så kvicksilverförgiftade att även småextra intag av kvicksilver medför en försämring av derastillstånd. Det kan vara en till synes enkel åtgärd som att enpatient går till sin tandläkare för att få en litenamalgamfyllning slipad eller urborrad utan särskildaskyddsåtgärder vid tandkliniken. Detta kan vara förödandeför patienten.Hos många patienter finns det en så allvarligöverkänslighetsreaktion redan vid enkla åtgärder utansärskild skyddsutrustning att det borde inrättas särskildaspecialkliniker regionalt. Dessa specialkliniker bör utrustasmed särskilda starka utsug över patienten, tillgång tillfriskluftsmask som andra kända åtgärder medkylning och kofferdammteknik vidtas. Dessaspecialkliniker ska inte användas för nya amalgamterapierför att så långt som möjligt minska kvicksilverpåverkan.Saneringen av patienterna förutsätts följas av för ändamåletspecialiserade läkare. Dessa ska följa patientens reaktionerunder och efter sanering. Under adekvat läkarkontroll kanefterfrågad dokumentation om förbättringar isjukdomstillståndet säkerställas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om amalgamfria kliniker.