ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GF02Ub533 · 1992-01-27 00:00:00 — I budgetpropositionen föreslås attarbetsterapeututbildningen skall förlängas att omfatta 120poäng . Detta är positivt och jagstöder helhjärtat förslaget. På så sätt kommer den svenskaarbetsterapeututbildningen bättre än att kunna mötade krav som arbetsmarknaden ställer. Dessutom kommersvenska arbetsterapeuter att ha en utbildning som äranpassad till internationella förhållanden.Statsrådet anför i propositionen attkunskapsutvecklingen inom arbetsterapin under senare tidgått oerhört snabbt. Detta är korrekt och jag delarstatsrådets uppfattning. Utifrån detta konstaterande anserjag det helt orealistiskt att nuvarande påbyggnadsutbildningom 20 poäng för arbetsterapeuter skall avskaffas.Denna utbildning är mycket eftertraktad och innehållermoment som är helt nödvändiga för att dagensarbetsterapeuter skall kunna sköta sina uppgifter på etteffektivt sätt. Dagens yrkesverksamma behöver dettautbildningsalternativ. Det blir då helt inkonsistent attavskaffa påbyggnadsutbildningen i samband med att manförändrar grundutbildningen. Ett rimligt alternativ vore istället att påbyggnadsutbildningen avvecklas när den nyagrundutbildningen är fullt utbyggd.Extra kostnader uppstår inte förrän studenterna når sinsjätte termin och detta inträffar först läsåret 1995-96. Ävenfortsättningsvis måste det finnas vidareutbildning förgruppen. När påbyggnadsutbildningen avskaffas bör enligtmin uppfattning dessa medel kunna användas för att byggavidare på dagens fördjupning i arbetsterapi 20 poäng till attbli ett magisterprogram i arbetsterapi. Genom dennaorganisation skulle arbetsterapeututbildningen åter inta engod plats på den internationella arenan. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om arbetsterapeututbildningen.
mot · GF02Ub534 · 1992-01-27 00:00:00 — Universitet och högskolor runt om i landet har en storbetydelse för en väl utvecklad infrastruktur i denomkringliggande regionen. och högskolorspelar, i samarbete med näringsliv och samhälle i den regionde verkar, en stor roll för kompetens- ochkunskapsspridning inom respektive närområde.En amerikansk analys gjord av Department ofEconomics, , bekräftar detta samband.Samhällsekonomiskt, företagsekonomiskt och pedagogiskteffektiv högskoleverksamhet kan endast uppnås om vanliggrundutbildning inom universitet/högskola, vetenskap ochforskarutbildning utvecklas inom samma miljö, dvs isamverkan med varandra.Undersökningar som gjorts om sambanden mellangrundutbildning och forskning visar att vid våra universitetgår av de studerande vidare tillforskningsverksamhet medan inom högskolornamotsvarande siffra är bara . Betydelsen av universitetens fastaforskningsresurser och forskarutbildning är tydlig.Högskolan i tillkom som en teknisk högskola menhar nu utbildning inom många andra utbildningssektorer.Den skiljer sig dock på ett avgörande sätt från andrahögskolor i landet. Den har fasta forskningsresurser men ärmed sin enda fakultet inget universitet. Vidare är dengenom den utbildning som erbjuds inom andra sektorer ände tekniska ingen vanlig teknisk högskola och den är inteheller jämförbar med de mindre och medelstorahögskolorna genom sin tekniska fakultet.Högskolan har t.ex. ingenjörsutbildning samt bergs- ochcivilingenjörsutbildning inom den tekniska sektorn. Fördessa utbildningar samt i viss mån för ekonomutbildningenfinns en forskningsöverbyggnad inom ramen för dentekniska fakulteten. Dess övriga utbildningar saknarforskningsöverbyggnad.De som bor i högskolans närregion har ingen annanhögskola att förlita sig till. Dessutom har högskolan i stort geografiskt upptagningsområde.I och med närmande till den europeiskagemenskapen och ett eventuellt svenskt EG-medlemskapökar vikten av att alla regioner i landet förstärker kunskaps-och kompetensnivån för att kunna konkurrera på den nyamarknad som öppnas. Dessutom ökar betydelsen av en välutvecklad infrastruktur i landets regioner för att dessa skallverka attraktiva på eventuella utländska företag som villetablera sig i Sverige.Som inledningsvis anförts har framförallt universitet enviktig roll som katalysator och föregångare på nya områdenför att främja utveckling och infrastruktur inom respektiveregion.Högskolan i , med sin mellanställning mellanuniversitet och regional högskola och med sin geografisktstora betydelse, bör därför långsiktigt utvecklas till ettfullvärdigt universitet. Inte minst viktigt är detta för attNorrbotten ska kunna utvecklas till en attraktiv region medgoda utbildningsmöjligheter och ökad kompetens som harbetydelse för en positiv näringslivsutveckling. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utveckling av högskolan i ett fullvärdigt universitet.
mot · GF02Ub535 · 1992-01-27 00:00:00 — utfärdar legitimation förpsykoterapeuter. Till grund för legitimationen ligger enstatlig psykoterapiexamen eller annanpåbyggnadsutbildning som efter sakkunnig bedömninganses vara fullt jämställd med den statliga utbildningen.Behörig att antas till utbildningen är bl.a. personer somgenomgått psykologutbildning enligt studieordningliksom psykologer utbildade enligt tidigare studieordningar,vilka genomgått egen psykoterapi och handledning.Generellt kan sägas att jämfört med andra behörigagrupper intar psykologer en särställning vad avser främstden teoretiska nivån för behörighet. Till vissa delaröverstiger kompetensen t.o.m. kraven i depsykoterapiutbildningar som leder fram tillpsykoterapeutexamen.Socialstyrelsen har tidigare utgivitkompletteringsbesked av generell karaktär till psykologervilket inneburit att en komplettering om 15 poäng -- tidigare15 poäng + 5 poäng -- (att jämföras medpåbyggnadsutbildningens totala omfattning på 60 poäng)bedömts nödvändig för att uppnå ekvivalering mot denstatliga utbildningen.Fr.o.m. 1991 upphörde denna kompletteringsmöjlighet.Förändringen föranleddes ej av att den generellakompetensnivån hos gruppen psykologer sjunkit, ej hellerav att behov av eller efterfrågan på kompletteringsbeskedupphörde.Detta aktualiserar behovet av en psykoterapiutbildningutformad för psykologer vilken tar sin utgångspunkt i densärskilda grundkompetens, såväl teoretisk som tillämpad,som denna grupp besitter. Det framstår som ett ofantligtresursslöseri såväl ur individuell som samhällelig synvinkelatt denna kompetens ej utnyttjas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att utreda frågan om en särskildpsykoterapiutbildning för legitimerade psykologer.
mot · GF02Ub537 · 1992-01-27 00:00:00 — Logopederna är en mycket viktig yrkesgrupp för demsom har röst-, tal- eller språkhandikapp.Antalet tjänster i norrlandslänen är mycket lågt, bara2,7--3,2 tjänster per 100 000 invånare. Detta skall jämföras med betydligt högretal i övriga regioner i landet och socialstyrelsensrekommendationer på minst 7--8 logopedtjänsterper 100 000 invånare. Få landsting har dock nått det avsocialstyrelsen uppsatta målet. Så när som på de trenuvarande utbildningsorterna , ochLund råder större eller mindre brist i hela landet.Störst är bristen i de fyra nordligaste landstingen där 25procent av tjänsterna är vakanta. De storarekryteringsproblemen har också påverkatnorrlandslandstingens benägenhet att inrätta ytterligaretjänster.Den viktigaste orsaken till logopedbristen inorrlandslandstingen är att utbildning saknas norr omStockholm--. På samma sätt som gällt t.ex. läkar-och tandläkarutbildningarna är förläggning av utbildning avlogopeder till norrlandslänen en avgörande förutsättningför att lösa rekryteringsproblemen.Bristen på tjänster och svårigheterna att besätta demsom finns, drabbar särskilt grupper som psykisktutvecklingsstörda, dem med afasi och/eller dysartri efterstroke eller annan hjärnskada, barn med avvikandespråkutveckling, stammare m.fl. Med nuvarandeförutsättningar kan man inte tala om någon vård på likavillkor för dessa grupper i norrlandslänen jämfört medövriga landet.Efter framställning från har rektorsämbetet vid universitetunder 1991 utrett förutsättningarna för att inrätta enlogopedutbildning i . I utredningsrapporten föreslås att en logopedutbildning genom intag av 22 studerande.Rektorsämbetet för har enligt beslutden anhållit hos regeringen om att manavsätter medel för logopedutbildning vid universitetenligt framlagd utredningsrapport.Framställningen har inte tagits med i regeringensbudgetförslag /93. Det vore rimligt att denna angelägnautbildningssatsning tas med i den utökning med 5 000platser vid universitet och högskolor som /93. Med hänvisning till det anförda hemställsatt begär att regeringen i 1992/budgetavsätter medel för logopedutbildning vid universitetmed start .
mot · GF02Ub538 · 1992-01-27 00:00:00 — Den läkarbrist som funnits i och80-talen fortsätter, särskilt uttalat i Norrlandslänen. Hösten1991 var 250 specialist- och allmänläkartjänster vakanta i defyra nordligaste landstingen som tillika utgör norrasjukvårdsregionen. Det motsvarar av deinrättade tjänsterna. På grund av den otillräckligagrundutbildningen i regionen står dessutom flera hundraAT- och FV-block vakanta.Riksdagen har i flera sammanhanguttalat att samhället inte kan acceptera den brist på läkaresom råder i vissa delar av landet.Utbildningen av läkare i och den norrasjukvårdsregionen har avgörande betydelse förläkarförsörjningen. Undersökningar visar att upp till 70 %av de läkare som utbildats i stannar kvar ochtjänstgör i något Norrlandsting efter examen. Sammaerfarenhet har man från Tromsöutbildningen för denordnorska fylkena.Så länge inte läkarutbildningen utökas i räknarlandstingen med att bristen kvarstår, trotsrekryteringssatsningar på tiotals milj.kr. extra varje år.Enligt de nordiska läkarförbundens prognos från 1990förvärras läkarbristen . in på detnya seklet pensioneras flera läkare än vad det utexamineras.Som belysande exempel kan nämnas att länslandsting beräknat att kommerbara pensionsavgångarna inom länets läkarkår att vara 160personer eller av de specialister ochallmänläkare som finns i landstinget.UHÄ har i en arbetsrapport angivit att antaletnybörjarplatser i läkarutbildningen måste ha utökats med400 för att läkarkåren inte skall minska efter2008. Då det tar tills man är färdig specialist ärdet hög tid att ytterligare öka utbildningen på läkarlinjen, iförsta hand i de regioner där bristen är störst.I en utredning, som genomförts i samarbete mellanföreträdare för och landstingen i norrasjukvårdsregionen, föreslås nu att läkarutbildningen utökasmed 50 platser från . Stora delar av denkliniska utbildningen för de nytillkomna platserna förutsättsläggas ut till sjukhus och vårdcentraler i regionen.Härigenom ges utbildningen en särskild Norrlandsprofil.Med anledning av utredningen har samverkansnämndenför norra sjukvårdsregionen hemställt till regeringen ochriksdagens social- och utbildningsutskott om utökning avresurserna till forskning och utbildning inom läkarområdeti med 50 årsplatser från vårterminen 1994.Västerbottens läns landsting har hemställt omöverläggningar med staten rörande ekonomiska och andraförutsättningar för genomförande av aktuell utökning avgrundutbildningen för läkare i Norrland.I regeringens budgetförslag /93 anges attytterligare 12 500 årsstudieplatser vid universitet ochhögskolor skall tillkomma fram t.o.m. /96.Det är rimligt att 50 av dessa platser avsätts till utökadläkarutbildning i . Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär, som ett led i den ibudgetpropositionen aviserade utökningen av antaletplatser fram /96, en utökning avläkarutbildningen i med 50 årsplatser .
mot · GF02Ub539 · 1992-01-27 00:00:00 — Speciallärare för handikappade elever Specialskolorna för elever med grava handikapp har ilikhet med flera handikapporganisationer uppmärksammatden allvarliga bristen på speciallärare främst fördöva/hörselskadade och synskadade elever.Problemet uppmärksammas också ibudgetpropositionen, men där enbart med medel för attmöjliggöra fortbildning av redan anställda lärare.Alla elever behöver väl utbildade lärare. För elever medhandikapp är behovet än större. Här behövs särskildakunskaper för att hjälpa barnen att kompensera sinahandikapp. Risken är mycket stor att elever medhandikapp, vid brist på adekvat utbildad personal, får enskolgång med sämre kvalitet än andra barn.De handikappade elevernas behov av stöduppmärksammades i propositionen om den nyagrundskollärarutbildningen. ingår minst tio poängsutbildning i specialpedagogik i utbildningen.Därutöver finns, som framhölls i beslutet om en nyspeciallärarutbildning, behov av personal med ytterligarefördjupad kunskap om barn och ungdomar med svårigheteroch handikapp. Särskilt för elever med grava handikapp ärväl utbildade speciallärare en förutsättning för godinlärning.Det är därför mycket allvarligt att det uppkommitrekryteringsproblem till utbildningsplatserna förspecialpedagogisk påbyggnadsutbildning -- särskilt inomhandikappområdet. En relativt låg andel av de nuvarandeutbildningsplatserna har kunnat besättas. Andelen sökandemed grundskollärarutbildning är extremt låg. En redan svårrekryteringssituation befaras ytterligare förvärras genom denärmaste årens förväntade pensionsavgångar.Det rör sig här om mycket små grupper lärare;specialpedagoger för döva/hörselskadade och synskadadeelever. Rekryteringsproblemen beror med stor sannolikhetpå såväl att påbyggnadsutbildningen är 1,5 till och kanpåbörjas först yrkespraktik som attutbildningen i huvudsak förlagts till en ort, ,medan bristen på utbildad personal finns i andra delar avlandet.Då den specialpedagogiska utbildningen å ena sidan ochbristen på lärare å den andra finns på olika håll i landet,skulle man exempelvis kunna häva bristen genom attutlokalisera utbildningen för eller attge den på distans. Härigenom kan man tillgodose behov påolika orter och specialskolor.För området synskadade elever borde ett samordnatresurs- och kunskapsutnyttjande ske mellanhögskoleutbildningen och Tomtebodaskolans ochEkeskolans resurscentra.För att tillgodose behovet av speciallärare för dövaelever borde också övervägas möjligheterna att på olikavägar utbilda lärare i teckenspråk. Detta löser dock inte detakuta behovet av speciallärare i specialskolan och vidriksgymnasierna. Många av dessa skolors elever har ocksåandra handikapp och här behövs en stor andel lärare medmer traditionell speciallärarutbildning.Som framgår ovan anser vi det angeläget att regeringengenom förslag om åtgärder och vilja till en flexibelutbildningsorganisation finner lösningar på detmycket akuta behovet av speciallärare för handikappadeelever. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av åtgärder för atttillgodose behovet av speciallärare för handikappadeelever.
mot · GF02Ub540 · 1992-01-27 00:00:00 — Ett råd för tvärvetenskaplig forskning Regeringen har i prop. 1991/92:76 bl.a. föreslagit attForskningsrådsnämnden (FRN) skall läggas ned fr.o.m. den1 juli 1992.Förslagen i propositionen bygger på ett principielltsynsätt, som betonar vikten av renodlade samband mellanansvarsområde och förfoganderätt över resurser.Ansvaret för finansiering av vetenskaplig utrustning sest.ex. som en del av totalansvaret för forskningsprojekt ochdärmed en angelägenhet för respektive forskningsråd. Frånsamma utgångspunkt blir ansvaret för finansiering avinformation om forskning enligt propositionens förslagmycket tydligt knutet till universiteten och de forskandehögskolorna själva.Vi instämmer i denna grundsyn och har ingainvändningar när det gäller förslagen såvitt gäller utrustningoch forskningsinformation.För Forskningsrådsnämndens tredje uppgift, nämligenfinansieringen av tvärvetenskaplig forskning, har oroframförts i fråga om effekterna av regeringens förslag.Enligt propositionen skall såväl FRN:s medel för dennaforskning som ansvaret för finansieringen av sådanforskning överföras till de s.k.disciplinorienterade forskningsråden, i första hand detHumanistisktsamhällsvetenskapliga forskningsrådet(), det () och detNaturvetenskapliga forskningsrådet (NFR).Tvärvetenskaplig forskning finansieras från en radorgan, bl.a. FRN, och flertaletforskningsråd. FRN är dock den enda instans som har etthuvudansvar för sådan forskning.Den tvärvetenskapliga forskningen bör även i framtidenha en klar organisatorisk hemvist, som kravet påett ökat ansvarstagande från de disciplinorienteradeforskningsråden tillgodoses. I propositionen föreslås attFRN:s resurser skall fördelas på dessa forskningsråd. Vianser att bör besluta om ett fast, struktureratsamarbete mellan forskningsråden med detta syfte.Vid överförandet av medel från nuvarande FRN-anslagtill forskningsråden bör av regeringen anges ett visst lägstabelopp som fortsättningsvis skall anvisas förtvärvetenskaplig forskning. Detta belopp skall lägstmotsvara de medel som överförs från FRN och de medel förtvärvetenskaplig forskning som respektive forskningsrådvid detta tillfälle har anvisat för sådan forskning.Ett samarbetsorgan -- tvärvetenskapligaforskningsrådet -- inrättas mellan , , NFR ochTFR (). Regeringenbör överväga om också övriga forskningsråd bör infogas idetta samarbete. Detta organ bör ledas av en grupp i vilkenledamöterna utses av berörda forskningsråd och somsammansättes med en majoritet av forskare, d.v.s. eftersamma principer som gäller för ett forskningsråd.Det tvärvetenskapliga forskningsrådet ansvarar förberedning av och beslut om de medel som anvisats förtvärvetenskaplig forskning.Den kunskap och de erfarenheter som finns på FRN:skansli bör naturligtvis i stor utsträckning kunna tas till varaför det tvärvetenskapliga forskningsrådet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inrättandet av ettsamarbetsorgan -- -- förden tvärvetenskapliga forskningen.
mot · GF02Ub547 · 1992-01-27 00:00:00 — Just nu sker, genom den kooperativa modellen somredskap, en oerhörd utveckling i lokalt mobiliseringsarbete,där människors kraft tas tillvara för att skapa självtillit,känsla av makt och för att tillfredsställa gemensammalokala behov. Denna utveckling måste följas mycket nogaoch stimuleras genom teoretisk forskning. Det finns nubehov av att samordna och koncentrera resurserna förforskningen kring de kooperativa frågorna. finns det,på flera av våra olika institutioner på universiteten,forskning kring de kooperativa frågorna, bl.a. pålantbruksuniversitetet för kooperativ ekonomi. Nätverketför dessa forskare utgörs bl.a. av föreningen för kooperativastudier. Det forskningstema som högskolan i med är regionalpolitik ochglesbygdsforskning. Dessutom genomförs enstaka kurser ikooperation av hög kvalitet vid skolan. Någon speciellinstitution för kooperativ forskning i ett bredaresamhällsperspektiv finns dock inte. En sådan bör därförinrättas med inriktning på den kooperativa modellensbetydelse för regional utveckling.Att dessa frågor kommer att öka i betydelse och attbehovet av utbildning och forskning är stort, visar inte minstden utförda utredningen om dessa frågor, SOU1991:24.Det finns ett framtida behov av att knyta dennaforskning till en högskola där förutsättningar finns för enpositiv utveckling.I finns en stark tilltro till de kooperativaidéerna. har ett hundratal nyakooperativ bildats i de mest skiftande branscher ochnäringar. Förutom de många föräldrakooperativen har ävenkooperativ startat för omsorg om de äldre,nätverkskooperativ, omsorg om de utvecklingsstörda,inköpskooperativ, bykooperativ m.m. Denna expansivanykooperation visar på ett konkret sätt en tilltro till egenkraft, engagemang och vilja att tillsammans skapa ett bra livi glesbygden. Inte minst är det kvinnorna som bär uppdenna utveckling. Det faktum att länets alla kommuner ochlandsting, konsument-, producent- och nykooperation hargått samman i en ekonomisk förening för att stödja dennautveckling är en viktig manifestation. Det finns alltså enbred uppslutning kring detta nyskapande arbete. Vi ärövertygade om att denna praktiska och konkretaverksamhet för glesbygdens utveckling skulle vara en bramiljö för forskning kring kooperativa frågor. Till denna förforskningen viktiga omgivning hör den statligaglesbygdsmyndigheten som är etablerad i Östersundliksom den föreslagna etableringen av expertgruppen förforskning om regional utveckling, ERU. Även har uttalat intresse av att utvecklas tillett centrum för kooperativ forskning. Sammantaget finnsdet alltså starka argument som talar för etablerandet av enkooperativ forskning vid högskolan i . Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av forskningsresurser tillhögskolan i för forskning i kooperativa frågormed inriktning på regional utveckling och glesbygden.
mot · GF02Ub548 · 1992-01-27 00:00:00 — Tillgången till högre utbildning och forskning har allttydligare kommit att framstå som en viktig drivkraft i denregionala utvecklingen. För landet i dess helhet är detangeläget att öka andelen personer med högre utbildning. ISverige går av en årsklass vidare frångymnasieskolan till högskolan medan motsvarande siffra förOECD-länderna i genomsnitt är . Itillverkningsindustrin har akademisk utbildningvilket kan jämföras i och i USA.I går av årsklassenvidare till högre studier och den andel av arbetskraften somhar högskoleutbildning är mycket låg. Detta hängersamman med att utbildningsutbudet inom länet är av ringaomfattning och att många ungdomar tvingas att söka sig tillutbildning i andra delar av landet. De som söker sig tillutbildning på annat håll, främst , ochLinköping, stannar ofta på utbildningsorten efter avslutadutbildning och sugs upp av den arbetsmarknad som skapasi utbildningens närhet. Detta leder i sin tur till en ogynnsamåldersstruktur i vårt län och en låg andel av arbetskraftenmed högre utbildning. Därmed konserveras ennäringslivsstruktur som gör att länet är extremtkonjunkturkänsligt.Södermanland och är de enda länenutan egen högskola trots att befolkningsunderlaget välskulle medge det. I förhållande till folkmängden är antaletutbildningsplatser vid högskolan i /Västeråsockså mycket lågt. Detta gäller såväl allmännautbildningslinjer som lokala linjer och fristående kurser.Mer än två tredjedelar av utbildningsplatserna är dessutomlokaliserade till vilket gör att ärsärskilt missgynnat. Detta kommer bl.a. till uttryck i detknappa utbudet av decentraliserad högskoleutbildning tillandra orter i länet där det också finns en stor efterfrågan,inte minst på fort- och vidareutbildning av redanyrkesverksamma.Om och regeringen fullföljer de beslut somfattats och den planering som föreligger, kommerhögskoleväsendet att tillföras ytterligare 22 000utbildningsplatser --1996. Det finnssåledes utrymme för en kraftfull förstärkning av antaletutbildningsplatser även till vår region. En egen självständighögskola i skulle mot denna bakgrund,redan från inledningen, kunna ges en omfattning som den iandra jämförbara län.Tillgången till en egen högskola med ett brett utbud avgrundläggande högskoleutbildningar och rejäla resurser förfristående kurser är av avgörande betydelse för ett länsutveckling. En egen högskola har också betydligt störremöjligheter att få en fast förankring och ett brett stöd ilänets näringsliv och i den offentliga sektorn. Detta leder tillökad delaktighet och engagemang som gör högskolan starkoch slagkraftig, även som ett regionalpolitiskt instrument.Riksdagen bör, enligt vår mening, fatta beslut omdelning av högskolan /i två separataenheter och hos regeringen begära förslag om den framtidaorganisationen vid de två nya högskolorna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar om en delning av högskolanEskilstuna/ i två separata enheter,2. att hos regeringen begär förslag om denframtida organisationen vid de två nya högskolorna.