mot · GF02U228 · 1992-01-27 00:00:00 — Det multilaterala biståndet utgör en viktig del avSveriges utrikes- och biståndspolitik. För svensk del är detmultilaterala biståndet genom FN:s olika biståndsorgan ettuttryck för den stora vikt vi vill lägga vid FörentaNationernas arbete för fred och utveckling i världen.Liksom det svenska bilaterala biståndet har demultilaterala biståndsorganisationerna en starkfattigdomsinriktning. Biståndet går till de fattigasteländerna och man söker nå fattiga befolkningsgrupper.Detta gäller särskilt Internationella utvecklingsfonden,, , UNDP, och FN:sbarnfond, UNICEF.Det ökade anseende som det multilaterala samarbetethar fått har ännu inte avsatt några spår iform av ökade anslag från de stora i-länderna. Utvidgaderesurser ter sig särskilt nödvändiga i när många , inte minst i , har slagit in på mödosammareformprogram. De multilaterala organisationerna har härspelat en aktiv roll, men det behövs tillskott av yttreresurser för att ge dessa strukturanpassningsprogram ett''mänskligt ansikte''.Såväl som UNDP har fått minskade resurser underl980-talet. Det slår hårt mot de två tyngsta multilateralabiståndsorganen, vilka är inriktade på att stödja defattigaste , särskilt i söder om . Detbör vara målsättning att söka få till stånd ökaderesurser till detta arbete.Multibiståndskommittén konstaterar i sitt betänkande''Bistånd genom internationella organisationer'' (SOUl991:48 sid 378), att ''de resurser som i departement ochbiståndsorgan disponeras för frågor rörande multilateraltbistånd och multilaterala biståndsorganisationer är små iförhållande till det svenska multilaterala biståndetsomfattning. Detta gäller redan i dagens läge och med dekrav som f.n. ställs på svenska insatser på det multilateralabiståndets område. Det gäller givetvis i än högre grad omvår ambitionsnivå på detta område skulle höjas såsomkommittén föreslår'' . . . . ''En kapacitetsförstärkning på detmultilaterala området framstår alltså som önskvärd. ''Biståndsministern tycks i sina överväganden instämmabåde i detta uttalande, som citeras i prop 91/92:100 bil 4 (sid 93), och i kommitténs bedömningar och förslag vad gälleren höjd ambitionsnivå. Det hade därför varit naturligt omvissa slutsatser dragits beträffande en förstärkning avpersonalresurserna, vilka kommittén betecknar som ''hårtansträngda'' (sid 372). Att så inte skett berorförhoppningsvis inte på att behovet av en sådanförstärkning underskattas utan på att frågan behandlas isamband med den ''närmare översyn avberedningsresurserna'', varom propositionen talar (sid 98).Jag utgår från att denna översyn sker skyndsamt ochleder till positivt resultat. Vi vill också erinra om det avkommittén påpekade behovet av förbättrad samverkanmellan de myndigheter och organisatoriska enheter somberörs av det multilaterala biståndet.Det är riktigt att kommittén, som föredraganden påpekar(sid 98), inte drar några klara slutsatser av sinaöverväganden rörande det multilaterala biståndets storlekoch fördelning. Vad gäller storleken är det emellertid intesvårt att ur det avsnitt, där denna behandlas i betänkandet(sid 378-380), utläsa kommitténs uppfattning. l-procentsmålets karaktär avetappmål och skisserar en intressant modell för hur dettamål ska kunna överskridas. Dels påpekar kommittén att sexländer, varibland , och , har högreandel multilateralt bistånd () än (). Jag ansluter mig till uppfattningen att dettotala biståndet, så snart det statsfinansiella läget medger,bör öka utöver l% av BNP och att den multilaterala andelenbör successivt höjas till våra grannländers nivå.Enskilda organisationerna och det multilateralabiståndetDet är glädjande att biståndsministern ''önskar stimuleraen bättre samverkan mellan enskilda organisationer på detmultilaterala området''. Kommittén framlägger vissa förslagmed detta syfte (sid 348--350). Jag ansluter mig till dessaförslag och vill särskilt fästa uppmärksamheten på två avdem. Det gäller dels ett bättre utnyttjande avfolkrörelserådets potential som forum för information ochsamråd med enskilda organisationer på det multilateralaområdet, dels en förstärkning av de enskildaorganisationernas eget samarbete, både nationellt ochinternationellt, bl.a. i relation till rådet.I detta sammanhang är det intressant att notera, att detenligt den publicerade översynen av EO-biståndet(Solidaritet med statsbidrag, SIDA l991) i samtliga finns någon form av ''nationellt paraply'' förkontakter med såväl nätverket av enskilda organisationersom . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kapacitetsförstärkning på detmultilaterala biståndsområdet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om den multilaterala andelen av detsvenska biståndet,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om samverkan mellan enskildaorganisationer på det multilaterala biståndsområdet.