mot · GF02L18 · 1992-04-21 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:139 Statlig lönegaranti vid konkurs I propositionen läggs förslag om en ny lönegarantilag. Iförhållande till den nuvarande lagen föreslås bl.a. att besluti lönegarantifrågor i konkurser utan bevakning skall fattasav konkursförvaltaren. Dessa förändringar i lagenmotsätter vi oss inte. Vidare föreslås en begränsning avmaximibeloppet för statlig lönegaranti till . Den nuvarande begränsningen är på tolvbasbelopp eller . En sådan kraftig sänkning av gränsen kan vi inteacceptera, inte heller den konstruktion på taket för garantinsom föreslås.Sänkningen sägs vara motiverad av kostnadsskäl, mendet antyds också att sänkningen är ett sätt att kommatillrätta med det missbruk av lönegarantin, som kanförekomma.Vi menar att det missbruk som kan förekomma med allkraft måste motverkas. Det sker bäst genom effektivareregler och kontroll. Det är däremot oacceptabelt att låtavanliga löntagare få lida för detta genom att gå miste om denrätt till uppsägningslön som stadgas i lagen omanställningsskydd. Att sätta ett tak som regeringen föreslårinnebär också att den äldre arbetskraften och anställda hososeriösa arbetsgivare drabbas hårdast.Vid en konkurs har ofta arbetstagarna fordringar påinnestående lön och semesterersättning. Härutöver är deberättigade till uppsägningslön med mellan en till sexmånader. Den föreslagna förändringen leder till att mångaarbetstagare inte kommer att få full kompensation. Särskilthårt drabbas äldre arbetstagare med längreuppsägningstider.I en ''normal'' konkurs har arbetstagarna som regel minsten månadslön innestående samt semesterersättning medåtminstone på den under intjänandeåret utbetaldalönen. En anställd som fyllt har rätt till sex månadersuppsägningslön. Den genomsnittliga lönen inom LO är förnärvarande . Inklusive semesterersättningenuppgår månadslönen till ca . Redan vid konkursutbrottet har den anställde eninnestående lönefordran som varierar mellan . och , beroende på när konkursen inträffar.Det är tydligt att det som återstår av . långtifrån täcker uppsägningslönen ochsemesterersättningen på denna under den lagstadgadeuppsägningstiden.För byggnadsarbetare med stora inneståendeackordsöverskott blir det ännu mindre kvar tilluppsägningslön sedan ackordsöverskottet räknats av från100 . Det blir också mer riskfyllt att utnyttja sinlagstadgade möjlighet att spara semester.Tjänstemän kommer att drabbas ännu hårdare. Entjänsteman med en månadslön på 20 000--. kan vid en konkurs ha två månadslöner ochsemesterersättning innestående. Dessa tjänstemän nårsnabbt maximibeloppet om 100 000 kr.En yngre arbetstagare kommer dock inte upp till taketäven om vederbörande har en hög månadslön. Denarbetstagare som snabbt lyckas få tag i ett nytt arbete klararsig också från att nå taket. Det missgynnar exempelvisarbetstagare i glesbygd, där tillgången på arbete ärbegränsad.Ytterligare en omständighet som måste beaktas är attdet inte sällan kan ta att få en arbetsgivare försatt ikonkurs. Genom konkurslagens regler är det förenat medstora svårigheter för arbetstagare med obetalda löner attinom rimlig tid få arbetsgivaren försatt i konkurs. Oftatvingas de till ett långdraget indrivningsförfarande innankonkursen är ett faktum. Detta försvåras avatt arbetsgivaren håller sig undan eller att det saknasbehöriga företrädare i de fall arbetsgivaren är ettaktiebolag. Under detta förfarande ökar hela tidenlönefordringarna och arbetstagarna lever under svåraekonomiska förhållanden. En begränsning av lönegarantintill . innebär alltså att arbetstagare, som haft oturenatt ha en anställning hos en oseriös arbetsgivare, kommerattt drabbas hårdast. Även om dessa arbetstagare inte utgörnågon stor del av dem som får ersättning från den statligalönegarantin, är det ändå otillständigt att en redan utsattkategori inte ens skall få den trygghet en lagstadgaduppsägningslön innebär.Förslaget att sätta . som tak för lönegarantin har hämtats från enutredning, som kom 1983. Beloppet motsvarar nu nästandet dubbla i realt värde. Vi menar att om en begränsningskall införas måste den vara kopplad till basbeloppet, så attlönegarantibeloppets värde följer inflationsutvecklingen.En kraftig sänkning av taket kräver också att taketskonstruktion måste övervägas, t.ex. om det bör avse denmånatliga förtjänsten. Detta fordrar närmareöverväganden. Vi motsätter oss nu bestämt en sänkning avtaket till . Det leder till att en vanligindustriarbetare inte får full kompensation för sinlönefordran.Det missbruk av lönegarantimedel som kan förekommaskall självfallet bekämpas. Det är därför förvånande attnågon analys inte finns i propositionen av vilken typ avmissbruk som förekommer och vad som kan göras åt det.Det är en allvarlig brist.En tillämpning av reglerna som väckt uppseende är attföretagare använder lönegarantin som ettkonkurrensmedel. Man låter staten stå för de anställdaslöner och lägger själv beslag på intäkterna. Det kommerman inte åt genom att förhindra arbetstagarna från att få utsin lön, utan genom en effektivare kontroll från förvaltareoch tillsynsmyndigheter. Det är inte rimligt att verksamhetdrivs vidare med hjälp avlönegarantimedel. Det gäller särskilt närkonkursförvaltaren överlåter verksamheten till sammapersoner som drivit den tidigare. Genom sådanaförfaranden kan konkurrensen snedvridas i olika branscher.I de fall verksamheten fortsätter måste därför förvaltare ochtillsynsmyndigheter spela en betydligt mer aktiv roll för attförhindra missbruk. Om en verksamhet är beroende avlönegarantimedel för att kunna fortsätta, är den inte sundoch riskerar att konkurrera ut seriös verksamhet. Möjligenmåste också lagstiftningen ses över så att det inte blirmöjligt för förvaltarna att få ut ett högre pris för rörelsengenom att de anställdas löner även efter överlåtelsen betalasvia lönegarantin.En kraftig försämring av taket i lönegarantilagen hängerockså samman med andra regler med anknytning tillkonkursen.Lönefordringar hade tidigare hög prioritet enligt denförmånsrättsordning som gäller i konkurs. Lönefordringarna fick stå tillbaka förskattefordringar och företagsinteckningar. Därmedurholkades löntagarnas möjligheter att få betalning urkonkursboet. Detta möjliggjordes genom attlönefordringarna tryggades i och med att maxibeloppet förlönegarantin i stället höjdes.Om en kraftig faktisk begränsning av rätten tilllönegaranti skall genomföras, kräver detta attförmånsrättslagen ändras så att lönefordringar placerashögre i förmånsordningen. Det skulle också medverka tillatt bankerna tvingas göra en ordentlig kreditprövning ochatt färre oseriösa företag kan starta verksamhet.Konkurslagens bestämmelser hindrar vidarearbetstagare från att snabbt få arbetsgivaren försatt ikonkurs för utfående av lönefordringar. För att mildraeffekterna av en begränsning i lönegarantilagen, måstekonkurslagens presumtionsregler om obeståndkompletteras med ytterligare regler för att visaarbetsgivaren obestånd.Åtgärder måste också vidtas så att det inte längreblir möjligt för aktiebolag att i praktiken omöjliggöra endelgivning. Det måste alltid finnas någon som är behörig attföreträda ett aktiebolag.Sammanfattningsvis är vi mot denna bakgrund inteberedda att acceptera den kraftiga begränsning avmaximibeloppet enligt lönegarantilagen som regeringenföreslår. Vi är dock nu beredda att acceptera att antaletmaximala basbelopp sänks från tolv till sju. Ytterligarebegränsningar kan ske först sedan kompletterandeutredningar gjorts enligt vad som anförts tidigare. Bl.a.måste reglerna om förmånsrätt i konkurs, försättande ikonkurs och delgivningsreglerna ses över. Ävenbegränsningens konstruktion bör övervägas t.ex. ommånadsbeloppet skall maximeras.I propositionen föreslås, när det gäller överprövning avförvaltarens beslut, att statens talan skall föras avtillsynsmyndigheten.Vi ifrågasätter det lämpliga i att tillsynsmyndigheterskall vara motpart när arbetstagaren för talan överförvaltarens beslut att vägra lönegaranti. Detta synes gåmindre bra ihop med tillsynsmyndighetens roll. Talan bördärför föras av konkursförvaltaren. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår förslaget om ny paragraf 9 i denföreslagna nya lönegarantilagen,2. att beslutar att paragraf 9 i den föreslagnalönegarantilagen skall ha följande lydelse:För fordran med förmånsrätt enligt 12 §förmånsrättslagen (1970:979) gäller garantin för varjearbetstagare högst ett belopp som motsvarar sju gånger detvid tiden för konkursbeslutet gällande basbeloppet enligt 1kap 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Betalningför fordran som avser ersättning för särskilda kostnaderutgår framför annan fordran,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fortsatt utredningsbehov rörandelönefordringar och konkurs,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om överprövning av förvaltarensbeslut.