mot · GF02A225 · 1992-01-27 00:00:00 — Denbör vidare leda till valfrihet genom att göra det möjligt förmänniskor att kunna bo och arbeta i olika delar av landet; istorstäder, mindre tätorter och i glesbygd.Regionalpolitiken skall också medverka till en rättvis ochjämn fördelning av resurser mellan landets olika delar, därhänsyn tas till att förutsättningarna att försörja sig varierar.Vår syn på sakenSverige befinner sig nu i en påfrestande lågkonjunktur.Den viktigaste politiska uppgiften är därför att bekämpaden snabbt stigande arbetslösheten. Detta kräver kraftfullaåtgärder inom olika politikområden.Regeringens politik leder fel. Den innebär enåtstramning för två tredjedelar av ekonomin, en minskadefterfrågan och därmed en försvagad produktion ochsysselsättning. Regeringen har tvingats skriva ner sinaprognoser för tillväxten och skriva upp prognoserna förarbetslösheten. Arbetslösheten kommer redan under 1992att uppgå till 3,5--av arbetskraften och till 4--1993. Det innebär att arbetslösheten kommer att ökamed 50 000--100 000 personer jämfört med ochatt kostnaderna för kontantstöd kommer att öka till över 18miljarder kronor under det kommande budgetåret.Detta kommer att drabba många människor myckethårt, särskilt då ungdomar och andra som har en svaganknytning till arbetsmarknaden. Det kommer att resulterai en kraftig uppgång av långtidsarbetslösheten. Mångariskerar att tappa fotfästet på arbetsmarknaden och Sverigekan få en bestående hög arbetslöshet.Vi menar att detta är en oacceptabel utveckling sommåste brytas. Tvärtemot vad regeringen påstår använderman nu de arbetslösa som ett medel i den ekonomiskapolitiken. Man ökar nämligen helt medvetet den öppnaarbetslösheten. Av regeringens egen finansplan framgår förövrigt att man inte längre prioriterar den fullasysselsättningen.Det kommer inte heller att vara möjligt att med dentraditionella aktiva arbetsmarknadspolitiken förhindra attarbetslösheten stiger till nivåer som i modern tid varitokända i . En omläggning av den ekonomiskapolitiken i den riktning vi föreslår är därför engrundförutsättning för att kunna hävda full sysselsättning.Därtill kommer en kraftfull arbetsmarknadspolitik.Våra förslagVi accepterar inte en utveckling som leder fram till attupp emot 225 000 personer går arbetslösa . Denna utvecklingmåste brytas.Vi kräver att regeringen lägger fram ett ekonomiskt-politiskt program som i en första etapp har till syfte attpressa ned arbetslösheten till i stället för att låta den öka till 4--5 %.Ett sådant program måste innehålla åtgärder över ettbrett fält.Först och främst kräver vi att de åtgärder somunderminerar sysselsättningen för de företag somproducerar varor och tjänster för hemmamarknadenavvisas.Vi vill därutöver ta initiativ till satsningar inombyggindustrin och infrastrukturområdet. Det är självfalletockså av yttersta vikt att de infrastrukturprojekt som redanär beslutade genomförs så fort som möjligt och att nya tasfram. Det gäller att skapa jobb somkostnadsfördelar kan uppnås. De lediga jobben måstetillsättas i samråd med AMS för att den aktivaarbetsmarknadspolitiken skall kunna effektiviseras.Vi kräver också satsningar på utbildning ochkompetenshöjning för både ungdomar och vuxna.Ytterligare satsningar måste ske på den aktivaarbetsmarknadspolitiken och då inte minst för att bekämpaungdomsarbetslösheten.Förnyelsen av arbetslivet måste fortsätta. Satsningarnapå regionalpolitiken måste öka.Inflationsbekämpningen måste fortsätta genom att visäger nej till inflationslöner, men ja till ökade reallöner.I vår ekonomiska motion redovisar vi en politik förtillväxt, som bekämpar arbetslöshet och inflation.I det följande redovisar vi i denna motion förslag till olikainsatser för full sysselsättning. Gemensamt för dem alla äratt de ingår i en samordnad politik för allas rätt till det godaarbetet.Förnyelsen av arbetslivetAktivarbetsmarknadspolitikRegionalpolitiken 5. Förnyelsen av arbetslivetBakgrundVi socialdemokrater har som mål att alla som vill skallha ett arbete. Men enligt vår mening räcker det inte med attha ett arbete. Vi vill gå längre. Vi vill också förändraarbetets villkor och innehåll. Många löntagare riskerarfortfarande sin hälsa i jobbet. Ännu fler har monotona ochofria jobb, som inte ger någon arbetstillfredsställelse.För oss socialdemokrater innebär ''det goda arbetet'' attrisken för att råka ut för olyckor eller sjukdomar i jobbet ärminimal. Vår vision är att arbetsuppgifterna skall varastimulerande. Alla måste få ''använda huvudet'' i jobbet,alla måste få ansvar och de befogenheter som behövs. Deallra flesta vill också vara en del i en arbetsgemenskap ochutvecklas genom att lösa problem tillsammans med andra.I den takt jobben förbättras och blir mer innehållsrikakommer utslagningen från arbetslivet att minska och detrent mänskliga lidandet att bli mindre. kommerproduktiviteten på arbetsplatserna att öka ochkonkurrenskraften att stärkas. Likaså minskar samhälletskostnader för ohälsa och utslagning.Socialdemokratin insåg att det behövs kraftfullapolitiska insatser för att uppnå en utveckling som leder tillbättre arbetsmiljöer och mer innehållsrika jobb. Densocialdemokratiska regeringen inledde därför en offensivför arbetslivets förnyelse genom att tillsätta enarbetsmiljökommission.Därefter har bl a följande insatser gjorts.Arbetslivsfonden inrättades för att ekonomiskt stödja enförändring av arbetsplatserna och en aktiv rehabilitering.Samtidigt bedriver fonden en viktiginformationsverksamhet.Lagstiftningen ändrades för atttydliggöra arbetsgivarens ansvar för arbetsmiljöarbetet,öka aktiviteten inom området ute på arbetsplatserna samtrenodla företagshälsovårdens roll.Rehabiliteringsverksamheten har organiserats för att ensnabb rehabilitering skall komma till stånd och en särskildrehabiliteringspenning har införts, som garanterar lönenunder rehabiliteringsperioden.Arbetarskyddsstyrelsenhar fått kraftigt ökade resurser för sin tillsynsverksamhetoch försäkringskassorna har fått ekonomiska möjlighetertill rehabiliterande insatser.Produktivitetsdelegationentillsattes för att analysera produktivitetens utveckling.Mycket positiva resultat har redan uppnåtts och ettintensivt förändringsarbete pågår nu på mångaarbetsplatser.Vår syn på sakenDen offensiv som vi socialdemokrater inledde förarbetslivets förnyelse måste fortsätta och intensifieras.Kunskaperna ökar nu om den betydelse denna förnyelse harför långsiktig tillväxt, ökad produktivitet och utveckladvälfärd.Både (SOU 1991:56) ochProduktivitetsdelegationen (SOU 1991:82) visar i sina betänkanden att många företagkraftigt kunnat öka sin produktivitet genom attmodernisera sin arbetsorganisation. konstaterardelegationen att en moderniserad och förbättradarbetsorganisation innebär en betydandeproduktivitetspotential för framtiden. Utredningarnakonstaterar att framtidens jobb skapar en högreproduktivitetsutveckling, om man kan ta tillvara denhöjning av utbildningsnivån som sker i skolsystemet.En fortsatt offensiv för arbetslivets förnyelse kräverpolitiska initiativ på ett antal områden, framför allt inomkompetensutvecklingarbetsorganisation ocharbetsinnehållaktivt arbetsmiljöarbetearbetstiderarbetsrättSamtidigt vill vi understryka att dessa områden hörintimt samman. Förändringar av arbetsorganisationenförutsätter t.ex. bättre kunskaper och en moderniseradarbetsrätt.Våra förslag -- kompetensutvecklingFörändringarna i arbetslivet är omfattande och leder tillatt kompetenskraven i arbetet långsiktigt ökar. Det är dånödvändigt att de anställdas kunskaper utvecklas i sammatakt. Det sker inte . Därför riskerar främst denfjärdedel av arbetskraften som är korttidsutbildad att fåstora problem på den framtida arbetsmarknaden. Ochlikaså kan på nytt brist på kompetent personal uppstå påden svenska arbetsmarknaden.Det är också alldeles klart att arbetsgivarna måste ta ettstörre ansvar för denna kompetensutveckling. Mångaanställda får ingen som helst personalutbildning. I dagägnar ungefär en fjärdedel av de anställda en arbetsveckaper år åt personalutbildning. Men det är avLOs medlemmar som får någon form avpersonalutbildning. Detta kan jämföras för TCO-medlemmar och för SACOs medlemmar.Många korttidsutbildade får ingen annankompetensutveckling än den som sker inom ramen förarbetet. Ett vidgat arbetsinnehåll leder därför i sig till ettökat lärande och en höjd kompetens.Kompetensutredningen visar tydligt hur viktigt det är förhela samhället att en betydande ökning sker avkompetensutvecklingen ute på arbetsplatserna. Det är ävennödvändigt att denna kopplas ihop med en förändradarbetsorganisation, där arbete och lärande går hand i hand.AMS har genom den praktiska försöksverksamhet för attstimulera kompetensutveckling som bedrivits vid 30 företagvisat vilka positiva effekter som kan nås inom detta område.Vi menar att det i nuvarande konjunkturläge ärnödvändigt att på bred front stimulera tillkompetensutveckling ute på arbetsplatserna. Det är nu detbör vara högkonjunktur för utbildning.Vi föreslår därför att en två-årigförsöksverksamhet på bred basis genomförs inomtillverkningsindustrin för att öka personalenskompetens. Denna bör inriktas mot de små och medelstoraföretagen. Förutsättningarna för denna är följande.Arbetsgivarna får inom vissa ramar göra avdrag på desociala avgifterna för kostnader för kompetensutveckling.En förutsättning för att få göra detta avdrag är att de lokalaparterna (eller de anställda direkt om fack saknas) gör engemensam plan för kompetensutveckling. Den skallinnehålla följande.En gemensaminventering/kartläggning av såväl de anställdas somföretagets behov av ny kompetens på kort och längre sikt.En beskrivning skall finnas om hur behovet skalltillgodoses.En plan skall finnas för vad som särskilt måstegöras för att öka och tillvarata kvinnliga anställdaskompetens och vad som behövs i form avkompetensutveckling för att bryta könssegregeringen avarbetsuppgifter på arbetsplatsen.Det skall framgå avplanen hur olika grupper av anställda skall få del avkompetensutvecklingen.Finns ovanstående plan får arbetsgivaren göra avdragmed hälften av kostnaden för de anställdaskompetensutveckling vid redovisningen av de socialaavgifterna. Avdraget får dock inte överstiga en tredjedelsbasbelopp per anställd och år. Arbetsgivaren får totalt inteheller göra ett avdrag som överstiger . Avdragen granskas på vanligt sätt i samband medtaxeringen. Ett lagförslag med denna innebörd finns ibilaga 1.Vid ett högt utnyttjande kan intäktsminskningen för desociala avgifterna beräknas till 425 milj.kr. men beloppetblir troligen klart mindre.En särskild utredare bör få i uppdrag att följa uppoch utvärdera erfarenheterna av detta försök samt vidbehov föreslå regler för framtiden.Våra förslag -- arbetsorganisation och arbetsinnehållAlla erfarenheter visar hur viktigt det är för de anställdaoch för produktivitetsutvecklingen att arbetet med attförändra arbetsorganisationen och vidga de anställdasarbetsinnehåll intensifieras. Detta har dokumenterats av detidigare nämnda utredningarna.Det är angeläget att de erfarenheter som dessautredningar redovisat rörande betydelsen förproduktiviteten av förändrad arbetsorganisation, vidgatarbetsinnehåll och ökad kompetens tas till vara. I förstahand är detta en fråga för arbetsmarknadens parter attnärmare diskutera. Sådana diskussioner pågår också mellant.ex. SAF, LO och PTK. Det är dock ytterligt angeläget attstaten fortsätter att stimulera ett förändringsarbete på dettaområde, att avtal träffas och att de goda exempel som finnssprids.Vi föreslår därför följande.Ett råd för det godaarbetet inrättas. I detta bör ingå företrädare förregeringen, parlamentariker, arbetsmarknadens parter,arbetarskyddsstyrelsen, ocharbetslivsfonden. Ett mindre sekretariat bildas. Rådet skallverka inom områdena arbetsorganisation, arbetsinnehåll,kompetensutveckling, arbetstider samt därmedsammanhängande produktivitetsfrågor. Rådets uppgift börvara attfinna en nationell strategi i dessa frågor,istörsta möjliga samförstånd föreslå lämpliga åtgärder tillregeringen, arbetsmarknadens parter och myndigheter,finna lämpliga former för ett nationellt och regionalterfarenhets- och informationsutbyte,delta iinformationsverksamhet.Staten som arbetsgivare börgöra en extra insats. Det är angeläget att staten gör extrainsatser för att utveckla arbetsorganisationen och deanställdas arbetsuppgifter och kompetens. Ett antal störrekonkreta referensprojekt bör genomföras , därmålsättningen skall vara att öka produktiviteten genom attförändra arbetsorganisationen, ge de anställda bredarearbetsuppgifter samt öka deras kompetens. Satsningen böromfatta 100 milj.kr. och finansieras från ordinarie anslag,sökta bidrag från arbetslivsfonden, statens förnyelsefondsamt via den ordinarie arbetsmarknadspolitiken.Regional samverkan. I många regioner pågår förnärvarande ett arbete med att samordna insatser frånarbetslivsfonden, , arbetsförmedlingen,yrkesinspektionen och andra myndigheters sida gentemotarbetsgivarna och löntagarna. Det är angeläget att de mesteffektiva samarbetsformerna redovisas för samtligaregioner. Generaldirektörerna för berörda myndigheter bördärför få i uppdrag att i några län arbeta fram lämpligasamarbetsformer och metoder samt därefter föreslå sådanaoch de eventuella förändringar i ansvarsområdena som kanbehövas. Därefter bör de också få i uppdrag att föra uterfarenheterna till länen.Våra förslag -- aktivt arbetsmiljöarbeteGrundläggande för förnyelsen av arbetslivet är detförebyggande arbetsmiljöarbetet, liksom en aktiv och snabbrehabilitering av dem som skadas i arbetet. På förslag avden tidigare socialdemokratiska regeringen fattaderiksdagen ett flertal beslut som väsentligtförbättrar situationen inom dessa områden. Det ärarbetsgivaren som har det yttersta ansvaret att leva upp tillde regler som gäller.En viktig resurs för arbetsgivaren och de anställda ärföretagshälsovården. Det gäller inte minst de småoch medelstora företagen. Så sent som bestämderiksdagen om företagshälsovårdens inriktning ochfinansiering. Regeringen föreslår nu att statsbidragen tillföretagshälsovården avskaffas per den 1 januari 1993.Samtidigt har SAF, som inte tycks motsätta sig att bidragenavskaffas, sagt upp gällande arbetsmiljöavtal, där reglernaom företagshälsovård finns.Enligt vår uppfattning har företagshälsovården enmycket viktig uppgift att fylla. Den är de anställdas ocharbetsgivarens gemensamma resurs i det förebyggandearbetsmiljöarbetet. skall den medverka till ensnabb rehabilitering av anställda som drabbas av ohälsa.Enligt vår uppfattning är det oacceptabelt att det skall rådaosäkerhet om företagshälsovårdens framtid efter den 1januari 1993.Vi föreslår därför att en lag införs från den 1 januari1993, i vilken alla arbetsgivare blir skyldiga atttillhandahålla företagshälsovård. Det ligger också i linjemed den skyldighet som har att uppfylla nr 161 om företagshälsovård. Införs en sådanlag är vi också beredda att acceptera att bidraget tillföretagshälsovården upphör.Självfallet måste lagen garantera de anställdaföretagshälsovård av god kvalitet. bör slå fastföljande riktlinjer för en sådan lagstiftning.Varjearbetsgivare är skyldig att tillhandahålla företagshälsovård(FHV) åt samtliga anställda.FHV är en gemensamopartisk expertresurs åt såväl arbetsgivare som företrädareför lokala fackliga organisationer, arbetsledare ochanställda.Målet för FHVs verksamhet är att uppnå bästamöjliga hälsa och välbefinnande för de anställda. Däri ingårbåde fysisk och psykisk arbetsmiljö, liksom socialafrågor.FHV skall i första hand arbeta med förebyggandearbetsmiljöverksamhet och anpassning avarbetsförhållandena till individens förutsättningar och skallge råd i frågor såsom teknik, arbetsorganisation ocharbetsinnehåll, löneformer samt förläggning avarbetstider.FHV skall uppfylla kraven i ovan nämndaILO-konvention.En viktig del i arbetsmiljöarbetet är vidare attdokumentera de kostnader för den enskilda arbetsgivarensom uppstår på grund av en dålig arbetsmiljö. Dessakostnader skall vara tydliga inte bara för den enskildaarbetsgivaren och styrelser, utan även för myndigheter ochden breda allmänheten. Den socialdemokratiskaregeringen tog initiativ till en utredning rörande s.k.personalekonomiska redovisningar. Utredningen harlagt fram förslag om sådan lagstiftning (Ds 1991:45). Enligtvår mening bör lagstifta i enlighet medutredningens förslag. I bilaga 2 finns förslag tilllagtext. Regeringen bör genomföra den förändring förmyndigheterna i förordningen (1979:1212) med föreskrifterom statliga myndigheters bokföring som utredningenföreslår.Våra förslag -- flexibla arbetstiderTraditionellt har produktionens krav fått bestämmaarbetstidernas förläggning och över möjligheterna för denenskilde löntagaren att få ledigt. Olika lagliga skyddsreglertill förmån för arbetstagaren har utarbetats. Utvecklingenhar dock gått i riktning mot ett ökat inflytande för denenskilde. Inget annat land i världen har så stor andel avbefolkningen i arbete som . För attsmåbarnsföräldrar, ensamstående och andra skall kunnaförvärvsarbeta på ett rimligt sätt är det nödvändigt attförstärka det enskilda inflytandet. Detta är också en frågaom större frihet för alla löntagare och en viktig förutsättningför att kunna delta i föreningsliv av olika slag.Vi är övertygade om att dagens produktionssystem istörre utsträckning än tidigare medger en väsentligt ökadflexibilitet. Vi har också den uppfattningen att en sådanindividuell flexibilitet stimulerar produktiviteten, eftersomindividen får bättre möjligheter att anpassa sina arbetstiderefter sitt familjeliv. En ökad flexibilitet kan också iblandvara ett berättigat krav från arbetsgivaren, t.ex. vidtillfälliga arbetstoppar, i verksamheter som förutsätter etthögt kapitalutnyttjande eller inom serviceinriktadeverksamheter. Ofta kan t.o.m. löntagarna ocharbetsgivaren ha sammanfallande intressen, men självfalletär intressena ibland motstridiga.För att uppnå den nödvändiga balansen behövs enligtvår uppfattning dels nya lagregler som ger möjlighettill ökad flexibilitet och större inflytande för den enskilde,dels branschavtal som anger ramar, tar hänsyn tillbranschproblem och ytterligare reglerar det individuellainflytandet, dels lokala kollektivavtal samt delsett individuellt inflytande för den enskilde i förhållande tillarbetsgivaren.Mot den här bakgrunden bör enligt vår meningriksdagen besluta om följande inriktning avarbetstidspolitiken för framtiden.Förheltidsarbetande bör fastslås en högsta årsarbetstid itimmar. Semesterledighet ingår i årsarbetstidsmåttet ochden skall vara timberäknad.Förläggning av arbetstidenskall ske helt fritt genom bransch- och lokala avtal. Flextidmorgon och kväll bör införas på alla arbetsplatser och föralla anställda, där detta är möjligt. Ett stort inflytande förden enskilde individen måste eftersträvas när det gällerförläggningen av arbetstiden. Löntagarnas individuellaförutsättningar och önskemål måste beaktas.Semesterledighet ()tas ut som . Överskjutande timmar och sparadsemesterledighet beslutar arbetstagaren själv om. Det skallvara möjligt att ta ut denna semesterledighet i form avarbetstidsförkortning under en del av året, iveckan, någon viss dag eller som enstaka dagareller timmar vid behov. Arbetsgivaren kan motsätta sigdetta bara om ledigheten skulle medföra allvarliga men förproduktionen. Vid tvist gäller 34 §medbestämmandelagen.All semester, betald såväl somobetald, överstigande får sparas till senare årutan begränsning i tiden.För att ge ett större utrymme förpersonliga önskemål som anställda kan ha, bör man i vissafall ha rätt att också få spara semester mellan 80 (2veckor) och . Denna rätt har löntagaren närpersonliga skäl finns. Denna sparade semester måste tas utåret därpå och ett sådant sparande får ske högst en gånginom en femårsperiod.Våra förslag -- kvinnornas situationDet återstår ännu mycket att göra för att förbättrakvinnornas situation på arbetsmarknaden. Alla åtgärdersom redovisats tidigare kommer att ha större betydelse förkvinnor än män, eftersom kvinnorna relativt sett har enbesvärligare situation.Aktiv arbetsmarknadspolitik, solidarisk lönepolitik, enförändrad arbetsorganisation, större satsningar påkompetensutveckling samt en aktiv arbetsmiljöpolitik äralla nödvändiga åtgärder för att förbättra kvinnornassituation. En bristande politik inom dessa områden ellermindre resurser drabbar alltid kvinnor hårdare än män.Men det krävs, enligt vår uppfattning, mer för attförbättra kvinnornas situation.Vi menar att löneutjämningen mellan män och kvinnor iSverige måste fortsätta. Vi är övertygade om att en viktigförutsättning för detta är att de fackliga organisationernafortsätter att framgångsrikt driva en solidarisklönepolitik. Det finns de som vill att löneökningarnaenbart skall fastställas ute i företagen och att arbetsgivarenskall bestämma vilka som skall ha löneökning. Enlönepolitik med den inriktningen kommer utan tvekan attmissgynna kvinnorna och leda till ökade löneskillnader.Arbetslivsfonden stödjer på olika sätt projekt somgenom en förändrad arbetsorganisation leder till en bättrearbetsmiljö för de anställda. Vi anser att fonden bör få iuppdrag att genomföra projekt somsärskilt vänder sig till kvinnorna. Fonden bör få möjlighetatt inom ramen för sina resurser vid sidan av gällande reglersatsa 50 milj.kr. i sådana projekt. Projekten måste tasfram tillsammans med arbetsgivaren och berörda fackligaorganisationer och bidragen betalas till arbetsgivaren påvanligt sätt. Projekten bör sikta på att genomgripandeförändra kvinnors arbetssituation. Ett tiotalreferensprojekt bör genomföras. I projekten bör manaktualisera frågor som fysisk arbetsmiljö,arbetsorganisation och arbetsinnehåll, ansvar ochbefogenheter, arbetstider och liknande. Inte minst måstestor vikt läggas vid kompetensutveckling. Fonden bör ocksåfå i uppdrag att dokumentera erfarenheterna från projektenoch informera om dem. Enligt uppgift från fonden har manockså möjlighet att i viss utsträckning bidra till kostnadernaför framtagande av projekten.Många kvinnor är deltidsarbetslösa. Det innebäratt de som de arbetar deltid hos en arbetsgivare äranmälda som arbetssökande hos arbetsförmedlingen. Dessakvinnor återfinns främst inom offentlig sektor och inomhandeln. Trots flera försök har arbetsmarknadens parterinte kunnat lösa frågan. Problemet har oftast sin grund i attarbetsgivaren organiserar arbetet på ett sådant sätt att enmängd olika deltidstjänster uppstår.Många kvinnor tvingas välja mellan att säga upp sindeltidsanställning för att i stället uppbäraarbetslöshetsersättning på heltid eller jobba kvar i ettdeltidsjobb som man inte kan försörja sig på.Så får det inte vara. Det är rimligt att dessa kvinnor fåren förtursrätt till tjänster som blir lediga hos arbetsgivarenoch som innehåller mer tid än den egna tjänsten. Ettlagförslag med denna innebörd finns i bilaga 3.Ett annat problem som också oftast drabbar kvinnor ärförläggningen av föräldraledighet, när man villminska sin dagliga arbetstid. Som det nu är bestämmerarbetsgivaren ensidigt när som ledigheten skalltas ut. Vi föreslår att regeln i 8 § andra stycketföräldraledighetslagen ändras så att föräldern själv fårbestämma när ledigheten skall tas ut.Undantag gäller dock om ledigheten skulle medföraallvarliga men för produktionen. Vid tvist gäller 34 §medbestämmandelagen. Ett lagförslag med denna innebördfinns i bilaga 4.Det är vidare nödvändigt att ett intensifierat aktivtjämställdhetsarbete sker ute på arbetsplatserna. I deflesta fall bygger detta arbete på avtal. Det ärarbetsgivarens ansvar att se till att ett sådantjämställdhetsarbete kommer till stånd. Men det är ensjälvklarhet att löntagarnas organisationer måste varapådrivande. Enligt vår uppfattning går jämställdhetsarbetetför långsamt ute på många arbetsplatser och de lokalaaktiviteterna är inte tillräckligt kraftfulla. Det gäller att seöver alla de områden som kan påverka jämställdheten påarbetsplatsen och upprätta en plan för hur jämställdhetenkan förbättras.