mot · GF02Ub805 · 1992-01-27 00:00:00 — Fortsatt decentralisering m.m.Den svenska utbildningspolitiken har under senare årutvärderats i olika internationella undersökningar. den just avslutade -- ''Frihet --Ansvar -- Kompetens'' -- konstaterar anser internationellabedömare i huvudsak att svensk högskoleutbildning i fleraavseenden når en mycket hög standard i ett internationelltperspektiv. En vanlig förklaring till att utbildningspolitikenstår sig så väl vid en internationell jämförelse är dessgenerella karaktär, som gynnat medborgerligt engagemangoch ansvarstagande. Utbildningspolitiken har därigenominte bara handlat om att skapa goda möjligheter förindividuell förkovran och upplevelser. Den har ocksåbetraktats som ett medel att reformera samhället i riktningmot jämlikhet och demokrati.Vi delar i stor utsträckning propositionens syn påinternationaliseringen och den europeiska integrationensbetydelse för utvecklingen av det svenskautbildningsväsendet. Dock finner vi perspektivet någotsnävt avgränsat till EG. EG och står visserligen justnu i fokus för intresset mot bakgrund av den dynamiskaprocess som där pågår inte minst på utbildningsområdet.Detta får dock inte undanskymma att även när detgäller utbildnings- och forskningssamarbete har långt vidareinternationella förpliktelser och möjligheter. EG-anpassningen framhålles i budgetpropositionen som ettargument i sig för förändring och förlängning av vissautbildningar. En sådan argumentation är emellertid intealltigenom övertygande. Självfallet anser vi i likhet medregeringen att utbildningsvägar kan behöva förändras föratt garantera den fria rörlighet för personer som förutsätter. EG-anpassning i fråga om utbildningenslängd skall dock enligt vår uppfattning ske endast när dettaär av behovet påkallat.På initiativ av den socialdemokratiska regeringen harunder senare år ett stort antal åtgärder vidtagits för att ökafriheten och stärka kreativiteten i det svenskahögskolesystemet. En omfattande decentralisering avansvar och befogenheter är på väg att genomföras. Treårigabudgetramar införs och den relativt detaljerade centralareglering som tidigare gällt ersätts successivt av en ordningdär förnyelse och utveckling förutsätts ske lokalt ute ihögskolorna.Friheten att disponera medel mellan personella ochandra resurser, liksom att organisera utbildningar ochanpassa organisationen till lokala förhållanden, ökar ibetydande grad. kommeruniversitet och högskolor t.ex. att själva kunna besluta omatt inrätta och tillsätta tjänst som professor.På initiativ av den socialdemokratiska regeringen harriksdagen beslutat att högskolans nuvarande centraltfastställda linjesystem skall upphöra fr.o.m. den 1 juli 1993och ersättas av en ordning som beslutas lokalt. En översynav bestämmelserna i högskolelagen ochhögskoleförordningen initierades likaledes av densocialdemokratiska regeringen och syftade till attåstadkomma centrala regleringar som inskränker sig till detmest väsentliga. pågår inom de enskildahögskoleenheterna ett arbete vars målsättning är att göraden interna organisationen mera effektiv och mindrekostnadskrävande.Högskoleutredningen under ledningtillsattes av den socialdemokratiska regeringen och har justredovisat ett betänkande som bl.a. innehåller förslag omförstärkning av grundutbildningen, en starkare kopplingmellan denna utbildning och forskningen, ett framhävandeav pedagogiska meriter och en förändring av examinationenm.m.Sammantaget kan det alltså konstateras att en utvecklingär på väg i riktning mot ökad frihet för universitet,högskolor och forskningsråd vad gäller beslutsfattandetsinnehåll. Däremot måste av rättvise- och rättssäkerhetsskälformerna för antagning, examina, tjänster och fördelning avresurser fastläggas av riksdag och regering.Regeringen noterar i propositionen också att det skett enbetydande decentralisering inom skol- ochhögskoleväsendet, men för sedan ett både överideologiseratoch motsägelsefullt resonemang om mångfald,decentralisering och kvaliteten på den högre utbildningen.Målsättningen om ''bästa skola'' och den starkabetoningen av kvaliteten i utbildningen står sålunda i klarmotsatsställning till de av regeringen föreslagnanedskärningarna inom den kommunala vuxenutbildningenoch uppskjutandet av gymnasiereformen. Dessanedskärningar är närmast ägnade att motverkakvalitetskraven och reducera antalet behöriga sökande tillhögskolestudier. Det är enligt vår mening inkonsekvent attföreslå en kraftig utökning av högskolans dimensioneringsamtidigt som många sökande berövas möjligheten attpåbörja högskolestudier. Konsekvensen blir sannoliktockså en ökning av den sociala snedrekryteringen.Samtidigt som en rad förslag framlägges omförändringar i myndighetsstrukturen, innebärande bl.a. attUHÄ och FRN föreslås avvecklas, sker en centralisering avvissa resurser till departementet. Det gäller bl.a. enförstärkning av resurserna ''till följd av förändratplanerings- och uppföljningssystem för grundläggandehögskoleutbildning och forskning'' (prop. sid. 21) ochökade medel ''till regeringens disposition'' (sid. 87). Dennacentralisering leder till att handläggningen politiseras ihögre grad än enligt nu gällande ordning med minskad insynsom följd, något som regeringen i andra sammanhang sagtsig vilja motverka.Regeringens viljeinriktning -- privatisering ochkommersialisering av den högre utbildningen -- må varaklar, men att döma av reaktionerna på de konkreta förslagi denna riktning som lagts på bord, hardessa mötts med påfallande stark kritik inomhögskolevärlden. Det gäller såväl förslaget om den framtidastatliga fastighetsförvaltningen med bildandet av ett särskiltaktiebolag för utbildningsfastigheter som förslaget omavveckling av Forskningsrådsnämnden.Vi ställer oss positiva till en fortsatt decentralisering avden svenska högskolan. Syftet med en dynamiskomvandling av högskolan måste emellertid vara att skapabalans mellan akademisk frihet i forskning och undervisningå ena sidan och effektivitet, samhällsnytta ochsamhällsrelevans å den andra. En ökad självständighet föruniversitet och högskolor ställer ökade krav påutvärderingen som ett instrument för att garanterasamhällets insyn i verksamheten. Detta bör somsin mening ge regeringen till känna.Nej till ett ogenomtänkt stiftelseförslagI regeringsförklaringen uttrycktes en strävan ''att skapamer autonoma universitet och högskolor. De principiellaoch praktiska frågorna vid en omvandling av universitet ochhögskolor till fristående stiftelser klarläggs snabbt.'' Attdöma av de reaktioner som kommit från universitetoch högskolor på dessa intentioner synes idén inte ha någonstarkare förankring hos de berörda. Det är också möjligenmot denna bakgrund som det i propositionen nu bara talasvagt om möjligheterna att överföra något eller någrauniversitet och högskolor i stiftelseform, vilket får ses somen klar sänkning av ambitionsnivån i detta avseende.Det finns enligt vår mening inget som tyder på att denutbildning och forskning som bedrives inom svenskaallmänna universitet och högskolor skulle vara mindresjälvständig, kritisk eller ifrågasättande än den som ägerrum vid en privat handelshögskola. Vilka problem enstiftelsebildning är avsedd att lösa har regeringen inteangivit. Lika oklart är hur insyn och inflytande för studenteroch anställda skall garanteras i en stiftelse. Klart äremellertid att det med endast mycket måttligakapitalavkastningskrav krävs extraordinära kapitalresurserför att varaktigt driva ett universitet eller en högskola istiftelseform. Svar på dessa frågor lyser helt med sinfrånvaro i samtliga de dokument och uttalanden somregeringen presenterat i stiftelsefrågan.Utvecklingen av den högre utbildningen och forskningenskall vara en angelägenhet för alla medborgare i vårtsamhälle. Erfarenheterna visar att en utveckling motfriare och självständigare universitet och högskolor kanuppnås med nuvarande huvudmannaskap med bredaallmänintressen företrädda på styrelsenivå.Vi finner det väl motiverat att fortsätta den av densocialdemokratiska regeringen initierade processen motstörre rörelsefrihet och självständighet för universitet ochhögskolor. Ett utmärkt underlag för en fortsatt sådanutveckling utgöres av justpresenterade förslag. Att stärka sambandet mellanutbildning och forskning och vidareutveckla det lokalaansvaret låter sig enligt vår mening väl göra inom ramen förnuvarande verksamhetsformer. Några bärande skäl för attomvandla universitet och högskolor till stiftelser har hittillsinte redovisats. Detta bör som sin mening geregeringen till känna.De små och medelstora högskolornaVid högskolans utbyggnad krävs inte minst att utbildningsutbudet vidde mindre och medelstora högskolorna förstärks. Enligt våruppfattning måste förhållandena vid dessa högskolorsärskilt beaktas. Också möjligheterna att bedriva forskningav hög kvalitet vid de mindre och medelstora högskolornamåste förbättras. När vi talar om behovet av en ökadintegration mellan forskning och grundutbildning är detväsentligt att de mindre och medelstora högskolorna får sinrimliga andel av resurserna. Utbyggnaden av högskolansgrundutbildning, forskarutbildning och forskning bör alltsåske planmässigt och i ett långsiktigt perspektiv.I detta sammanhang vill vi understryka betydelsen av atten ny examensstruktur med generella examina, med bl.a.en magisterexamen (efter studier om ), om denskall införas, måste kunna tillämpas i alla högskolor och inteförbehållas universitet och fackhögskolor.Rättvisa antagningsreglerKonsekvenserna av nya antagningsregler till högskolanmåste ingående belysas. Lokal antagning kan bl.a. kommaatt bli administrativt mycket betungande för de enskildahögskolorna. som regeringen iregeringsförklaringen säger sig vilja slå vakt om''rättsstaten'' aviseras nu dessutom förändringar avantagningsreglerna som innebär att staten i fortsättningeninte skall garantera att alla studenter behandlas lika. Justrättstryggheten för de studerande måste vara ett av degrundläggande elementen i ett antagningssystem.Regeringen tar också ett missförhållande inom några fåutbildningar till intäkt för att reduceraarbetslivserfarenheternas betydelse i antagningssystemet.Detta är mycket olyckligt och leder sannolikt till en ökadsocial snedrekrytering. De akademiska studierna ärbetjänta av att relateras till livserfarenhet och det har ettstort värde att studenter har olika bakgrund. I ett meraflexibelt system borde graden av hänsyn tillarbetslivserfarenhet kunna anpassas efter vilken utbildningdet är fråga om. Det är under alla förhållanden oacceptabeltatt genomföra en förändring som den nu föreslagna utan attnärmare analysera konsekvenserna härav.Vi ställer oss dock mot bakgrund avdecentraliseringssträvandena positiva till en förändring avnuvarande antagningsregler men anser att regeringen innannya antagningsregler fastställes skall återkomma tillriksdagen med ett väl genomarbetat förslag som noggrantbeaktar rättvisa och rättstrygghet i systemet och sominnehåller starka garantier mot social snedrekrytering.Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna.Vad gäller arbetslivserfarenheternas betydelse vidantagning till högskolestudier bör regeringen återkommamed ett mera genomarbetat förslag.Yrkesteknisk högskoleutbildning (YTH)Den yrkestekniska högskoleutbildningen tillkom somförsöksverksamhet års högskolereform. Senarehar denna utbildning permanentats, byggts ut ochgenomgått förändringar beträffande såväl inriktning ochinnehåll som studieorganisation.Genom den yrkestekniska högskoleutbildningen ges engod möjlighet för yrkesverksamma, främst inom industrin,att skaffa sig kvalificerad yrkesutbildning på högre nivå.Tillgången på sådan kvalificerad arbetskraft är viktig för vårindustris utveckling och konkurrenskraft.I budgetpropositionen föreslås en utbyggnad av YTHmed 90 antagningsplatser vilket vi tillstyrker. Medhänvisning till de behov av utbildad arbetskraft somföreligger bör enligt vår mening regeringen återkomma meden plan för en fortsatt utbyggnad av YTH. Detta börriksdagen som sin mening ge regeringen tillkänna.Sveriges ()Av bilaga 10 till budgetpropositionen, avseendejordbruksdepartementets område, framgår att anslaget tillSLU föreslås minska med 30 milj. Det är med förvåning ochoro vi noterar denna nedskärning mot bakgrund av att enöversyn av SLU sedan redovisades.Utredningen föreslår betydande förändringar av SLU:sverksamhet. Målsättningen med den av utredningenföreslagna omvandlingen är en ökning av kvaliteten. Hur ensådan kvalitetsökning skall kunna uppnås med ett så kraftigtminskat anslag framgår inte av propositionen.Vi anser mot denna bakgrund att den föreslagnabesparingen på SLU-anslaget skall begränsas till 15 milj.kr.Dessa 15 milj.kr. bör enligt vår uppfattning kunna sparasgenom en motsvarande reducering av anslaget under G.1''Inredning och utrustning av lokaler vid högskoleenheternam.m.'' (särskilt yrkande under denna rubrik nedan).Samtidigt finner vi det angeläget att regeringen snaraståterkommer med en samlad redovisning och bedömning avförutsättningarna för SLU:s framtida verksamhet underrådande ekonomiska förutsättningar.StuderandehälsovårdenStuderandehälsovårdens organisation, verksamhet ochfinansiering har varit föremål för översyn i utredningen omkårobligatoriet. Med anledning härav föreslår regeringen ibudgetpropositionen att statsbidraget för verksamhetenfördelas till högskoleenheterna i stället för som tillstudentkårerna. Avsikten är att på detta sätt garantera attstuderandehälsovård bedrivs genom att ansvaret läggs påhögskolan. kommer verksamheten till stånd genomstudentkårens försorg på frivillig väg.Enligt vår uppfattning finns det skäl att bereda fråganytterligare. Vi har i och för sig inget att invända mot atthögskolan blir ansvarig, men det föreligger mångaoklarheter i ärendet. Regeringen har t.ex. inte angivit någotmål eller någon inriktning för verksamheten. Inte heller försdet någon diskussion om den framtida organisationen.Normalt brukar man redovisa något om remissinstansernassynpunkter och därefter motivera sitt ställningstagande.Detta saknas helt i förslaget. När det gäller finansieringenföreligger också vissa oklarheter. I vilken utsträckning skallstudenterna själva bidraga till finansieringen? Och hur storandel är det lämpligt att samhället ansvarar för?Utredningen konstaterade att finansieringen i förstahand var ett statligt ansvar. Man var dock förhindrad attföreslå en uppräkning av statsbidraget. Om en väsentlig delav den finansiella grundvalen rycks undan, t.ex. genom attkårobligatoriet avskaffas, måste studerandehälsovårdenenligt utredningens mening inskränkas till en för destuderande icke godtagbar och samhällsekonomiskt ickeförsvarbar nivå.Fördelningen av statsbidraget är en annan oklarhet.Antalet årsstudieplatser säger ingenting om antaletstudenter. Detta antal varierar kraftigt på grund av olikaformer av utbildningsutbud. En del högskoleorter skulle fåmindre och andra mer , utan att några bärande motivför nya fördelningsgrunder redovisats. Med tanke på detarbetsgivaransvar som åvilar studentkårerna ärdessutom den föreslagna omställningstiden för kort.Riksdagen har framhållit vikten av en brastuderandehälsovård och till och med ökat resurserna iförhållande till den tidigare regeringens budgetförslag.Avsikten har varit att hålla en god kompetens påstudenthälsovården i avvaktan på förslag omhuvudmannaskap, organisation, inriktning ochfinansiering.Vi anser att studerandehälsovården är en angelägenverksamhet inom högskolan. Den bör vara inriktad påförebyggande, sociala och kurativa insatser, samt hålla enhög kompetensnivå. Detta förutsätter en säker ochtillräcklig finansiering samt en bra organisation.Studerandehälsovårdens betydelse kommer sannolikt attöka . Ett betydande antal högskoleplatsertillkommer och nya grupper kommer att omfattas.Det nu föreliggande förslaget skapar ingen klarhet idessa frågor. bör därför begära ett nytt förslagfrån regeringen. Nuvarande regler bör kunna gälla underytterligare någon tid.Ökade insatser för jämställdhetI propositionen framhålles betydelsen av attjämställdhetsfrågorna ingår som en naturlig del iundervisningen. Några konkreta åtgärder för att motverkadet traditionella könsrollstänkandet och främjajämställdhet föreslås dock inte. Högskolan har allaförutsättningar att bli en verklig resurs i arbetet för ökadjämställdhet. I detta syfte krävs emellertid särskildainsatser. Det gäller inte minst att förbättra villkoren förkvinnliga forskare som är kraftigt underrepresenteradeinom högskolevärlden. Jämställdhetsforskningen måstefrämjas på ett mera påtagligt sätt och i detta sammanhangär det väsentligt att understryka betydelsen av att FRN, somvarit något av ett föredöme på detta fortfarande starkteftersatta område, får fortsätta sin verksamhet.Högskoleutredningen synes inte ha beaktatjämställdhetsaspekten i grundutbildningen.Det är mot denna bakgrund angeläget att riksdagenskärper kraven på regeringen att framlägga konkretaförslag till att stärka jämställdheten mellan män och kvinnorinom såväl grundutbildning som forskning. Detta börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.Utbud, kvalitet och fördelning av högskoleplatserDet totala utbudet av utbildningsplatser i högskolanliksom högskoleutbildningens kvalitet utgör en av deviktigaste utbildningspolitiska framtidsfrågorna. En godspridning av utbildningsplatserna över landet jämte engaranterat jämn och hög standard i grundutbildningen är avavgörande betydelse både för nationen och för de enskildastudenterna.Under föregående beslutade om enkraftig utökning av högskolans dimensionering. Regeringenfullföljer i årets budgetproposition tidigareallmänna intentioner beträffande dimensioneringen. Vi hardärför ingenting att invända mot den totalram regeringenföreslår. Däremot återkommer vi nedan med vissa förslagavseende ändrad fördelning av de föreslagna nya platserna.Regeringen aviserar vidare för kommande treårsperiod1993/94--95/96 en kraftig utökning av antaletnybörjarplatser/årsstudieplatser i högskolan. Vi välkomnardetta även om vi hyser en viss oro vad avser tillgången tillkvalificerade lärare liksom ändamålsenliga lokaler. Enligtvår mening krävs ett samlat beredningsarbete för attriksdagen skall kunna ta ställning till hur de nya platsernaskall fördelas både vad avser utbildningssektorer ochlokalisering.Vi utgår således ifrån att i ett sammanhang fårmöjligheter att ta ställning till högskolans dimensioneringför hela den kommande treårsperioden.Information och rekryteringVi utgår vidare ifrån att de viktiga frågorna omkvaliteten i den grundläggande högskoleutbildningen blirföremål för överväganden i så snart som möjligt.Detta kan lämpligen ske med utgångspunkt i de förslag somnyligen lämnats av högskoleutredningen. Vi uppehåller ossdärför nu inte särskilt vid denna fråga men vill förutskickaatt vi fäster stort avseende vid en ökad integration mellanforskning och grundutbildning liksom vid den pedagogiskaskickligheten hos högskolans lärare.Föga sägs i propositionen om studieorganisatoriskafrågor såsom t ex förslag om en ny examensordning. Avdetta skäl avstår också vi från att avgeytterligare synpunkter om denna utöver vad vi redan anmältbeträffande de små och medelstora högskolorna. Vi utgårfrån att får tillfälle återkomma till dessa frågor,särskilt som man fattade ettprincipiellt beslut om avskaffande av det centralt fastställdalinjesystemet.En fråga som bör ägnas särskild uppmärksamhet isamband med att linjesystemet i nuvarande form avvecklasär frågan om rekrytering av studenter till olikautbildningsalternativ och information om tillgängligtutbildningsutbud. Det är uppenbart att betydligt störreinformationsinsatser behöver göras för att ge blivandestudenter kunskaper om utbildningsmöjligheter ocharbetsmarknad när antalet mera klart yrkesdefinierade ellerpå annat sätt på förhand strukturerade utbildningarminskar. Om inte informationen om utbildningsutbudet påolika orter blir mer omfattande och rekryteringsåtgärdernamer aktiva finns bl a risk för en ökad social snedrekryteringtill högre utbildning. Med anledning av detta anser vi attregeringen bör återkomma inför nästa treårsperiod medkonkreta förslag om intensifierade informations- ochrekryteringsinsatser.Dimensioneringen av högskolanSom vi har konstaterat ovan ligger regeringens förslag tillökad dimensionering i linje med vad redanbeslutat. Vi har alltså ingenting att invända mot totalramen.En komplicerande faktor vid bedömningen avkonsekvenserna för de enskilda högskolorna är dock att denföreslagna utökningen av lärarutbildningen inte finns med ibudgetpropositionen annat än som en totalram.Sex högskolor saknar grundskollärarutbildning,, , , ,och högskolan i . Om någon utökning av utbildningen förförskollärare/ fritidspedagoger inte sker och omgrundskollärarutbildning inte läggs ut till dessa högskolorfår de inte någon del av den nu aktuelladimensioneringsökningen. Både mot bakgrund av dennarisk och mot ett behov av att allmänt stärkautbildningsutbudet vid de mindre högskolorna föreslår viytterligare 24 årsstudieplatser per högskola (inom LIF-anslaget) vid högskolan i , , , , och Eskilstuna-Västerås.Genom regeringens sätt att splittra sin redovisning avdimensioneringsfrågorna försvåras, för att inte sägaomöjliggörs, en helhetsbedömning av dessa frågor. Dettaillustrerar väl den kritik vi anfört ovan och vårt krav på enhelhetsredovisning inför nästa treårsbudget av hurnytillkommande högskoleplatser fördelas på olikautbildningar och utbildningsorter.Våra förslag till ändrad fördelning av föreslagnautbildningsplatser är i korthet följande:30 av de föreslagna 60 nya platserna vidcivilingenjörsutbildningen vid KTH senareläggs.Samtliga 30 nya platser på arkitektlinjen senareläggs.Anslaget för nya årsstudieplatser för lokala ochindividuella linjer och fristående kurser reduceras iförhållande till regeringens förslag med motsvarandevardera 20 årsstudieplatser vid i ,i , i ochuniversitetet i ovan nämnda minskning av antalet platser för1992/93 frigörs . Vi föreslår att dessa medelanvänds såatt 20 nya platser inrättas på läkarlinjen viduniversitetet i till en beräknad kostnad av 1,6 miljkratt 24 nya årsstudieplatser à inom ramenför LIF-anslaget fördelas på vardera högskolan iKarlskrona-Ronneby, högskolan i , högskolan iBorås, högskolan i , högskolan i och högskolan i Eskilstuna-Västerås.Anslaget D 10. Utbildning för vårdyrken.Riksdagen begärde en samlad och bredöversyn av de medellånga vårdutbildningarna. Vid dentidpunkten hade den dåvarande regeringen redan tagitinitiativ till en översyn av hälso- och sjukvårdslinjen. Nuföreslås förändringar och förlängningar både i hälso- ochsjukvårdslinjen och rehabiliteringslinjen. Vi tillstyrkerdessa förslag men vill framhålla attriksdagsbeslutet hade en bredare inriktningän dessa två utbildningslinjer. Vi förväntar oss därför inomkort ytterligare förslag från regeringen på detta område.Anslaget D 15. Europeisk utbildningssamverkan.Vi instämmer i förslaget att ett särskilt anslag upprättasför europeisk utbildningssamverkan. De upptagnaanslagsbeloppen följer i princip ingångna avtal mellanSverige och EG. Dock saknar vi ett mera genomarbetatresonemang om högskolans internationalisering.Högskolans internationalisering kan självfallet intebegränsas endast till europeisk utbildningssamverkan. Frånsvensk sida bör vi vara öppna för att ta emot studenter ochforskare också från länder utanför i samma månsom vi bör vara beredda att tillåta svenska studenter ochforskare att studera och arbeta också utanför Europa.Regeringen bör återkomma med förslag på detta områdeinför nästa treårsperiod.Anslaget G 1. Inredning och utrustning av lokaler vidhögskoleenheterna m.m.Vi har tidigare framhållit att vi anser den ibudgetpropositionen föreslagna besparingen för Sverigeslantbruksuniversitet om 30 milj.kr. För attge en rimlig möjlighet att genomförabesparingen anser vi att den för nästa budgetår endast skalluppgå till 15 milj.kr.Regeringen föreslår en betydande utökning avanslaget för inredning och utrustning av lokaler inomuniversitet och högskolor. Vi anser att detta anslag börminskas med 25 milj.kr.