mot · GF02T434 · 1992-01-27 00:00:00 — Lämplighetsprövning för erhållande av körkort Många faktorer är avgörande om en säker trafik skallupprätthållas och antalet olyckor minimeras. Det storaantalet förare som kör i berusat tillstånd är fortfarande alltför högt. Många av dem har inte fått den hjälp de behövt föratt avstå från drogkonsumtion i samband med trafik.I betänkandet Snabbare körkortsingripande m.m. (SOU1987:43) föreslogs, mot bakgrund av att en stor del av demsom döms för trafiknykterhetsbrott är alkoholberoende,krav på att dessa efter ett sådant brott skall visa att han/honinte missbrukar alkohol vid ansökan om förnyatkörkortstillstånd. 1988/89:134 föreslogs att ''den somsöker körkortstillstånd efter att ha dömts för rattfyllerimåste för att få tillståndet genom särskild utredning visa atthan uppfyller körkortslagens krav på ett nyktertlevnadssätt''. Utredningens förslag godtogs i allt väsentligt.Trafiksäkerhetsverket, som fr.o.m. den 1 januari 1990övertagit ansvar för de trafikmedicinskafrågorna, meddelade i särskilda föreskrifter att gränsen förden vidgade lämplighetsprövningen inledningsvis bordesättas vid . TSV menade att alkoholhalten iblodet vid provningstillfället inte står i någon given relationtill personens alkoholberoende. Slumpen spelar i sådanasammanhang stor roll, men sätts gränsen vid 1,5 promillekommer urvalet att bli alltför snävt. Trots detta valdedåvarande regeringen att sätta gränsen vid 1,5 promille.En rad undersökningar visar att trafiknykterhetsbrotthar sin grund i ett uttalat alkoholberoende. Vid en studie avtrafikonyktra i län --1988 (ca1600 fall) bekräftades vad man konstaterat i tidigareundersökningar: saknade körkort vid brottet och hade tidigare dömts för samma brott. eftertrafiknykterhetsbrottet saknade fortfarande körkort.Det sistnämnda, menade man i utredningenssammanfattande diskussion, var ett uttryck för att man intekommit till rätta med sin alkoholkonsumtion och därmed ejbedömts lämplig som körkortshavare.I dag görs personundersökningar endast på hälften avalla som åtalas för grovt rattfylleri. Det rationella vore attdomstolarna i princip alltid förordnade ompersonundersökning i mål om grovt rattfylleri eftersomalkoholproblem i princip alltid föreligger vid högapromillehalter. Om en person efter konsumtion av alkoholnår en blodalkoholkoncentration överstigande 1 promillevid varje dryckestillfälle, är detta enligt de flesta av världensalkoholforskare en klar indikation på alkoholproblem.I svenska undersökningar har man konstaterat attåterfallsfrekvensen bland fängelsedömda rattfyllerister ärså hög som . Detta konstaterande borde i principomöjliggöra användandet av villkorlig dom.Det system som finns för att nå bakgrundsorsakenvid en mycket stor andel av trafiknykterhetsbrotten --alkoholberoendet -- är mycket otillfredsställande. Delsberor detta på bristande kunskaper hos domstolarna att sealkoholproblem, dels beror det på rättssystemet i sig som inte stipulerar personundersökningar för att förbättrabeslutsunderlaget i domstolarna. Dessutom hardomstolarna mycket olika inställning när det gäller attskaffa personutredning i mål om rattfylleri.I alltför många fall får därför den dömde en villkorligdom -- trots att återfallsfrekvensen är -- ellerett frihetsberövande straff utan någon uppföljning, vårdeller rehabilitering. Detta innebär att vederbörande efter entid åter finns i trafiken med fortsatt alkoholberoende ochutgörande samma trafikfara.Därför är det angeläget med ett relevantrehabiliteringsprogram som ges till denna stora grupptrafikanter som uppträder i trafiken. Utan en särskild insatsmed skärpta regler är de fortfarande en stor olycksrisk därmänniskors liv och hälsa sätts i fara. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om sänkta gränsvärden för denvidgade lämplighetsprövningen,2. att som sin mening ger regeringen till kännaatt personer med hög alkoholkonsumtion eller andraproblem som kan äventyra trafiksäkerheten erbjuds ettaktivt rehabiliteringsprogram.1