mot · GF02Jo608 · 1992-01-27 00:00:00 — Det primära ansvaret för miljöskyddsarbetet i företagenbygger på egenkontroll. För att miljöfarlig verksamhet skallkunna bedrivas inom kräver dettaatt företagen ifråga bygger upp en egenkontroll av sådanomfattning att verksamheten med säkerhet kan ske enligtde villkor som fastställts.Riksdagen antog regeringens proposition1987/88:85 (Miljöpolitiken inför 90-talet), vilket bl.a.innebär att reglerna för företagens egenkontroll skärps.Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerfår besluta i fråga om kontrollen. En miljörapport skallårligen inlämnas till tillsynsmyndigheten för sådanverksamhet som kräver tillstånd. Rapporten skall innehållaen redogörelse för vidtagna miljöskyddsåtgärder ochresultaten av dessa åtgärder.Även om miljöhänsynen nu ges ökad tyngd vidtillämpningen av ML och tillsynsmyndigheterna tillförsytterligare resurser kan man på goda grunder utgå från attdessa åtgärder är otillräckliga för att förebygga miljöskador.Två autentiska ''miljöfall'' kan illustrera problemet.1. Ett företag i släppte under en längre tidut miljöfarliga ämnen och överskred kraftigt gällandegränsvärden. I domen mot företaget anfördes bl.a. att det''inte kan vara fråga om ringa överträdelse''. När det gälldeatt bedöma brottslighetens svårighetsgrad fäste tingsrättensärskilt avseende vid två omständigheter. ''Länsstyrelsenhar, av utredningen i målet att döma, i sin egenskap avtillsynsmyndighet visat en anmärkningsvärd undfallenhetgentemot bolaget. Härigenom kan man å ena sidan habidragit till en föreställning hos bolagets företrädare att detinte varit så allvarligt med de otillåtna utsläppen, medanman å andra sidan genom sin underlåtenhet att ingripa låtitutsläppen fortsätta .... Med hänsyn till dessaomständigheter framstår brottsligheten ej som så allvarligatt annat straff än böter är påkallat. ''Domstolen kom med andra ord till den minst sagtmärkliga slutsatsen att den som bryter motmiljöskyddslagen skall få strafflindring omtillsynsmyndigheten inte skött sitt arbete.2. Ett företag i förnekade under lång tidutsläpp av tungmetaller till omgivningen. Dessa utsläppfanns inte upptagna i det gällande tillståndet frånkoncessionsnämnden. Efter en intensiv debatt i massmediaoch lokala politiska instanser medgav företaget såsmåningom att miljöproblemen faktiskt existerade ochbeslutade om miljöförbättrande investeringar istorleksordningen . Denna investering kan ses som en doldmiljökostnad.Nämnda exempel kan mångfaldigas. De illustrerar bådamed all önskvärd tydlighet att det inte räcker med skärptegenkontroll och ytterligare satsning på resurser hostillsynsmyndigheten för att förebygga miljöproblem.Inom många företag som bedriver miljöfarligverksamhet saknas tillräcklig kompetens för att kunnaingripa mot förekommande miljöproblem. I ovannämndaproposition skriver miljöministern bl.a. att ''det borde varavärdefullt för många företag att kunna förfoga över enoberoende person med kunskaper om miljöskyddsarbeteoch med insikter i näringsverksamhet''.Ett sådant system, d.v.s. införande av miljörevisorer iföretagen, föreslogs av utredningen ''För en bättre miljö''(SOU 1987:32). Flera remissinstanser uttalade sig positivtom förslaget.En miljörevisor skulle förutom rent granskningsarbeteockså kunna ge företagen en kvalificerad rådgivningbeträffande tekniska miljöskyddsåtgärder. Därigenom kanmiljörevisorsfunktionen få en förebyggande ochutvecklande roll i företagets miljöskyddsarbete.I rapporten ''Miljörevision internationellt'' () heter det bl.a. följande om miljörevision iUSA och : ''Slutsatsen av erfarenheterna i ochCanada är att interna miljörevisorer som har ledningensfulla stöd och som intar en oberoende ställning i förhållandetill producerande enheter kan utgöra ett effektivthjälpmedel för företagen att verifiera och säkerställa attnödvändiga miljöskyddsåtgärder vidtas. ''Ungefär hälften av de femhundra största amerikanskaföretagen använder sig av miljörevision.En lämplig modell för miljörevision i företagen skullekunna vara att en extern miljörevisor utses avmyndigheter/samhällsrepresentanter men betalas avföretaget. Ett sådant system ger revisorn en oberoendeställning och garanterar en fortlöpande miljörevision.Miljörevisorer skulle, som föreslog isitt remissvar till utredningen, med fördel kunna införassom en tidsbegränsad försöksverksamhet. En sådanförsöksverksamhet borde kunna starta . Denna försöksverksamhet kan sedan bildaunderlag för beslut om miljörevisorernas arbets- ochansvarsområden, deras utbildningsbehov och skyddande avintegritet.Samtidigt bör kraven på den miljörapport företagennumera är skyldiga att avge till tillsynsmyndighetenskärpas. Redovisningen bör omfatta inte enbart vad mangjort för att uppfylla de krav som redan finns utan också hurmiljökvaliteten i produktionsprocessen och anläggningaravses förbättras.I sammanhanget bör också beaktas de synpunkter somframlagts av Svenska Metallindustriarbetareförbundet.Metall föreslår bl.a. införande av miljörevisorer och knyterdå också an till det viktiga sambandet mellan arbetsmiljönoch den yttre miljön. I företagets miljörapportering bördärför också ingå någon form av miljösocial redovisning,d.v.s. hur man avser att förebygga skador vållade av dåligarbetsmiljö och yttre miljö.Jordbruksutskottet har vid tidigare behandling av dennafråga hänvisat till pågående översyn avmiljöskyddslagstiftningen. 1990/91:JoU30 motiverasbeslutet att avslå motioner med krav på allmännamiljörevisorer emellertid med att industrin bedriverförsöksverksamhet med interna miljörevisorer samt attlänsstyrelserna fått väsentligt störreresurser för tillsynsarbetet. Någon närmare redogörelse omomfattningen resp. slutsatser av industrinsförsöksverksamhet återfinns dock inte i betänkandet. Inteheller redovisar utskottet några som helst effekter avlänsstyrelsernas tillsynsverksamhet. Enligt de uppgifter somföreligger har länsstyrelsernas resurstillskott inte varit avden omfattningen att man i någon högre grad kunnat ägnasig åt utvidgad kontroll och tillsyn av miljöfarligverksamhet. Några påtagliga resultat av internmiljörevision resp. utvidgad tillsyn kan heller inte skönjas.Starka sakskäl, bl.a. redovisade i ovannämnda utredning(SOU 1987:32), en positiv remissopinion, internationellaerfarenheter och fortsatta försummelser och uraktlåtenhetatt iaktta tillräckliga miljöhänsyn i alltför många företagtalar därför entydigt för att inleda enförsöksverksamhet med miljörevisorer liksom att ställaökade krav på företagens miljörapportering. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om försöksverksamhet medmiljörevisorer i företagen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om företagens miljörapportering.