mot · GF02So496 · 1992-01-27 00:00:00 — Fria sprutor till narkomaner Människan försöker alltid att skydda sig mot olikaformer av hot. Det kan vara hot mot ens arbete, familj,hälsa eller andra former av hot som man upplever somolustiga eller rent av farliga. Mot epidemier och svåra ellertidigare dödliga sjukdomar har man uppfunnit vacciner. Iväntan på att forskningen skall hinna ännu längre i sittarbete för att finna ytterligare vacciner och botemedel,försöker vi själva hitta former för att begränsa spridningenav farliga sjukdomar och virussjukdomar.Under de senaste åren har aids spridit sig i engalopperande hastighet. sprids smittan ytterligareoch människor i alla länder drabbas. Allra hårdast harsjukdomen dragit fram i där kunskapen kringsmittorisken är mycket liten och informationen kring hur vimänniskor ska bete oss för att vara försiktiga har svårt attnå ut till alla. I takt med att forskningen gör framsteg får vilära oss att det inte är, som man påstod i debattens början,bara missbrukare och homosexuella som lever i riskzonen.Sjukdomen kan även sprida sig mellan heterosexuella.Frågan om vem som egentligen lever i farozonen är inte såenkel att ta tag i. Det enda säkra är att risken och beteendenhänger samman.Så länge som frågan om aids anses vara olöst, dvs. framtills vi hittar ett vaccin som kan bota sjukdomen, kommermänniskor att söka lösningar för att minska riskerna förfortsatt spridning. Det är utifrån den argumentationen somförslaget om att dela ut fria sprutor till missbrukarna harkommit upp. Det kan till en början verka logiskt eftersomflera sprutnarkomaner ofta delar sprutor med varandra. Ettbeteende som ökar risken för vidare spridning av AIDS.Rent teoretiskt och kliniskt kan man därför påstå attgenom att dela ut sprutor till missbrukarna minskar manrisken med att smittan sprids genom de gemensammasprutorna. I och med ett sådant förslag har man gjort fråganom aids till en rent teknisk fråga, utan att se att fria sprutorockså innebär en sanktion från samhällets sida avmissbruket. Den helhetssyn som borde finnas bakommissbruket och riskerna för spridning av aids glöms bort.Genom att acceptera fria sprutor köper vi oss fria från såvälspridningen av aids människor emellan som andra insatserför att hejda missbruket.Kravet på fria sprutor används som ett argument för attslippa det ansvar som behövs för att se problemen i ettstörre sammanhang. Enligt den statliga offentligautredningens (SOU:1987:22) slutsatser är förslaget om friasprutor också i stort sett verkningslöst. När utredningengjordes hade ännu ingen intravenös missbrukare avlidit avatt ha utvecklat sjukdomstillsåndet aids. Den vanligastedödsorsaken bland missbrukare är överdos och andrasjukdomar som följer i missbrukets spår. Och det vanligastetillvägagångssättet vid missbruk är att man delar påverktyget dvs. sprutan oavsett lättillgängligheten till antaletsprutor. Missbruket i sig gör att människor som är beroendesällan ägnar sig åt att fundera över riskerna för att blismittad av t.ex. aids.Internationella jämförelser är svåra att göra, dels utifrånatt vi från ett internationellt perspektiv har småmissbruksproblem, dels utifrån att synen på missbruketskiljer oss mycket ifrån andra länder. Det är viktigt attSverige även starkt motarbetar alla former avmissbruk. Både genom förebyggande arbete, genom attförsvåra möjligheterna till att missbruka och genom attaldrig handla så att missbruket ges acceptans. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att förbjuda utdelningen av friasprutor till missbrukare.