mot · GG02Ju5 · 1992-10-21 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:4 Villkorlig frigivning, m.m. InledningI den offentliga diskussionen om brott och straff harfrågan om villkorlig frigivning alltid intagit en central plats.Detta oavsett behandlingsaspekterna eller legalitetsochproportionalitetsaspekterna har betonats främst.Före 1983 gällde som huvudregel att villkorlig frigivningkunde ges efter avtjänad tvåtredjedelstid. gällersom huvudregel obligatorisk halvtidsfrigivning. Särskildaregler gäller för dem som dömts till . Viktigamotiv till förändringen var risken för godtycklig tillämpningav reglerna samt önskemålen att minska kostnaderna förfängelsebehandlingen av dömda.Fängelsestraffkommittén föreslog i sitthuvudbetänkande (SOU 1986:13--15) Påföljd för brott enövergång till obligatorisk frigivning efter två tredjedelar avavtjänad strafftid.Lagrådsremiss 1991I presenterade den socialdemokratiskaregeringen en lagrådsremiss i vilken man föreslog nya reglerom villkorlig frigivning. Huvudregeln föreslogs bliobligatorisk villkorlig frigivning efter tvåtredjedelstid somska gälla lika för alla.Som huvudmotiv till ändringarna angavs att dennuvarande relativt stora skillnaden mellan utmättafängelsestraff och faktiska anstaltstider borde minska.Därmed kommer alltså den som dömts till fängelse att fåavtjäna en större del av straffet i anstalt.I den socialdemokratiska regeringens lagrådsremissbetonades att frågan om den villkorliga frigivningensframtida utformning bör ses i ett större sammanhang, därbl.a. frågor om verkställighetsformer, men även omalternativ till fängelsestraff uppmärksammas.Nytt förslag -- fakultativ tvåtredjedelsfrigivningI den föreliggande propositionen föreslås att dennuvarande obligatoriska halvtidsfrigivningen ska avskaffas.En ny huvudregel om tidpunkten för villkorlig frigivningföreslås bli att minst två tredjedelar av strafftiden ska haavtjänats. Villkorlig frigivning föreslås bli fakultativ, dvs.att prövning av frigivningen kan göras i varje enskilt fall.För långtidsdömda blir dock huvudregeln fortsatthalvtidsfrigivning. Dock gäller att den som dömts tillfängelse för särskilt allvarlig brottslighetinte får friges förrän två tredjdelar av tiden avtjänats, omdet finns påtaglig risk att han kommer att återfalla i sådanbrottslighet.Som även lagrådet påpekat är det inte helt lätt att utläsaden verkliga innebörden av regeringens förslag. Man skullekunna tala om falsk varubeteckning. Förslaget ger sken avatt innebära att fångarna ska sitta av en större del av detutdömda straffet än vad som är fallet . Emellertidbehålls halvtidsfrigivningen för en stor grupp, liksomtidigare frigivning sker för en till antalet mycket stor grupp,dvs. personer dömda till korta tider. sitter dessapersoner av hela straffet. Med det nu föreliggandeförslaget blir det i dessa fall två tredjedelar. Denna gruppbestår främst av personer dömda för rattfylleri ochmisshandel.Nedanstående tabell visar skillnaderna i frigivningstiderenligt nuvarande regler respektive propositionens förslag.Frigivningstider:Ådömt straffFrigivning nuProp. 1992/93:4 1 mån1 mån20 dagar2 mån2 mån40 dagar3 mån2 mån2 mån4 mån2 mån2 mån + 20 dagar5 mån2,5 mån3 mån + 10 dagar6 mån3 mån4 mån8 mån4 mån5 mån + 10 dagar10 mån5 mån6 mån + 20 dagar12 mån6 mån8 mån14 mån7 mån8 mån + 20 dagar16 mån8 mån9 mån + 10 dagar18 mån9 mån10 mån20 mån10 mån10 mån + 20 dagar22 mån11 mån11 mån + 10 dagar24 mån12 mån*12 mån (1 år+4 mån)28 mån14 mån*14 mån (1 år+6 mån+20 d)36 mån18 mån*18 mån ()* Vid förmögenhetsbrott råder obligatoriskhalvtidsfrigivning. Ca 3/4 av dem som dömts till ellermer släpps efter halva tiden.För brott mot liv och hälsa (inkluderar grovanarkotikabrott) kan frigivning komma ifråga först vid 2/3-tid om påtaglig risk föreligger att den dömde återfaller isamma slags brottslighet.Regeringen behåller den gamla regeln om att brott motliv och hälsa och om risk för återfall föreligger kan leda tillatt man först efter 2/3 kan friges. Dessutom utvidgar mandetta till kvalificerade stöld-, bedrägeri- och skattebrottsom ingår i yrkeskriminell verksamhet eller organiseradbrottslighet. Det som styr frigivningen är som i den gamlaregeln att risk för återfall föreligger.StraffsystemkommitténI den s.k. straffsystemkommittén görs enöversyn av vissa frågor som rör påföljdssystemet (dir1992:47). Utredningen ska bl.a. ta fram underlag för ochlämna förslag till hur frågan om den villkorliga frigivningenbör lösas på sikt.Det finns goda skäl för att nu förutsättningslöst prövareglerna om villkorlig frigivning. Det kan dock starktifrågasättas om det är rimligt att, innan den mergenomgripande översynen och beredningen angåendevillkorlig frigivning har genomförts, ändra nuvaranderegler.Obligatorisk villkorlig frigivningEtt system för villkorlig frigivning bör enligt vår meningvara obligatoriskt. Skötsamhet och misskötsamhet ifängelse är inte med nödvändighet relaterad till risk föråterfall i frihet. Misskötsamhet under verkställighetenbestraffas disciplinärt och bör inte föranleda endubbelbestraffning genom uppskjuten frigivning.Det finns också stor risk för godtycke vid tillämpningenav reglerna. Detta var en viktig kritik som riktades motreglerna såsom de var utformade . Det finnsdessutom stor risk för att reglerna främjar social orättvisa.Många av dem som kommer att beröras av de nya reglernabefinner sig redan i en mer eller mindre socialt utstött ochbrottsbefrämjande situation. Om dessa förhållanden ocksåföranleder ett förlängt frihetsberövande så blir det fråga omett dubbelt förtryck av dessa människor.Ett fakultativt system kan också allvarligt försämraklimatet i fängelserna och därigenom höja fångtalen. Detblir också krångligare och kostar mer pengar attadministrera.Enligt vår uppfattning bör ambitionen också framgentvara att försöka minska användningen av de för denenskilde nedbrytande och för samhället kostsammafrihetsstraffen. Det är just inlåsningen i fängelse som görförutsättningarna för den intagnes samhällsanpassningspeciellt ogynnsamma. Ett införande av ett nytt system förvillkorlig frigivning måste kombineras med en ökadanvändning av alternativa påföljder, som t.ex.samhällstjänst och kontraktsvård samt genomförande avnågon form av frigivningspermission.Det är i detta sammanhang viktigt att också se till andrakriminalpolitiska strävanden. Inte minst gäller det åtgärdersom motverkar och förebygger brottslig verksamhet. Detgäller också arbetet med att effektivisera formerna förövergång från fängelse till frivård för att skapa bästa möjligaförutsättningar för att den som friges ska leva laglydigt.Undvik tillfälligt provisoriumFrån såväl rättspolitiska som samhällsekonomiskasynpunkter är det mycket tveksamt att ersätta nuvaranderegler för villkorlig frigivning och införa ett nytt provisorisktsystem.Regeringen betraktar själv de föreliggande förslagensom ett provisorium i väntan på en mera varaktig lösning.Härigenom uppkommer en rättsosäkerhet innan praxisstabiliserat sig med de oklara regler som föreslås och sedanmåste en ny praxis utbildas. Det uppkommer två olikaövergångsskeden då två olika system ska tillämpassamtidigt. Strafflagstiftning passar inte för tillfälliga ad hoc-lösningar.Det kan också starkt ifrågasättas om det i dagensekonomiska läge är rimligt att satsa ökade resurser på attlåsa in folk. Det borde snarare vara angeläget att satsaeventuella reformpengar på brottsförebyggande åtgärderliksom på åtgärder som ökar förutsättningarna för den somfriges att leva laglydigt. Möjligheterna till samhällstjänstoch kontraktsvård bör också kunna utnyttjas i ökadutsträckning.I detta sammanhang finns det också skäl att särskilt se påde förhållanden som gäller efter ett frigivande. För att klaraen återanpassning i samhället krävs också andra insatser ände kriminalvården kan bistå med. Brister i samhällets övrigaresurser försvårar frigivningsarbetet och motverkarkriminalvårdens intentioner. Det behövs bl.a. en bättresamverkan mellan kriminalvården och kommunerna då detgäller arbete, bostad och sociala kontakter.Vi anser mot denna bakgrund att starka ochövervägande skäl talar för att någon ändring av reglerna förvillkorlig frigivning inte genomförs förrän den nu pågåendeöversynen av straffsystemet genomförts och beretts.Propositionen bör därför avslås. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår proposition 1992/93:4,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om villkorlig frigivning.