ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GF02So222 · 1992-01-27 00:00:00 — Enligt förordningen (1988:890) om bilstöd tillhandikappade kan bilstöd utgå till förälder medhandikappat barn, under förutsättning att föräldernsammanbor med barnet och har behov av ett fordon förförflyttning tillsammans med barnet (5§).I förordningen stadgas att med förälder skall vidtillämpning av förordningen likställas den med vilkenföräldern är eller varit gift eller har eller har haft barn, omde stadigvarande sammanbor.Denna förordning gör att ett par som lever i ettsamboförhållande, där t.ex. kvinnan har ett handikappatbarn och inte själv äger någon bil (eller har körkort), ställsutanför möjligheten att kunna få nödvändig hjälp som omde varit gifta och hade barn med handikapp.Med den omfattning som samboförhållanden har idagens borde det finnas goda skäl för att vidgafamiljebegreppet.Emedan en förändring av familjebegreppet påverkarstora delar inom socialförsäkringen som vi motionärer intehelt kan överblicka, så föreslår vi som ett första steg attundantag gällande förordningen om bilstöd följer detundantag som gjorts beträffande tillfällig föräldrapenning.I proposition 1984/85:78 anföres följande angåendetillämpningen av bestämmelserna om tillfälligföräldrapenning:När det gäller att ordna barntillsyn i akuta situationer dåbarn insjuknar kan de nuvarande reglerna, att ensamboende person som inte är förälder till barnet inte kananvända föräldraförsäkringen, medföra problem medtillsynen av det sjuka barnet. Reglerna upplevs somomotiverade och byråkratiska. Detta särskilt som densamboende får rätt till föräldrapenning för att vårda denandres barn så snart parterna får ett gemensamt barn ellergifter sig med varandra.I familjer där man och kvinna stadigvarande levergemensamt och vårdar den enes barn får det anses naturligtatt de även hjälps åt med tillsynen av barnet om detta blirsjukt.Kravet på att ett samboende skall ha någorlundavaraktighet bör anses uppfyllt om man och kvinna ärkyrkobokförda på samma adress. Samt att den samboendevid uttag av tillfällig föräldrapenning intygar att han bortillsammans med barnets förälder underäktenskapsliknande förhållanden.En liknande tilläggsregel borde kunna genomföras ävenvad gäller rätten till bilstöd.I ett samboförhållande, där den ena parten har etthandikappat barn och där man stadigvarande levertillsammans och gemensamt vårdar barnet, bör rätt tillbilstöd kunna utgå.Visar det sig svårt att ändraföräldrabegreppet i enlighet med motionen bör möjlighettill dispens ges till samboende från gällande bestämmelserbeträffande bilstöd till handikappade. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännaatt den som bor tillsammans med en förälder underäktenskapsliknande förhållanden bör likställas medförälder vid tillämpning av bestämmelserna om bilstöd tillhandikappade,2. att , vid avslag på yrkande 1, som sin meningger regeringen till känna att möjlighet till dispens frångällande bestämmelser om bilstöd för handikappade börslopas för samboende.
mot · GF02So225 · 1992-01-27 00:00:00 — Färdtjänsten finns som ett komplement tillkollektivtrafiken. Den är samhällets försök att lösa deresproblem som den handikappade alltid har.Färdtjänsten är utbyggd i landets samtliga kommuneroch verksamheten ses som en uppgift.Statsbidrag utgår härför med omkring 35 procent.Såväl den statliga som den kommunala utvecklingenvisar att färdtjänsten är en reform som vunnit mångaanhängare. Närmare en halv miljon människor har i dagtillstånd för färdtjänst. Den kommunala färdtjänsten äremellertid ytterst olika utformad i kommunerna. Här finnsbestämmelser som rör antalet färdtjänstresor som denhandikappade får utnyttja, och det finns olikaavgiftssystem. Olikheter i fråga om avgifter är särskiltframträdande. Enligt vårt sätt att se saken, skallfärdtjänstavgiften vara lika med kostnaden för utnyttjandeav kollektivtrafiken, vilket bara förekommer undantagsvis.I stället har kommunerna oftast bestämmelser som sägeratt färdtjänstavgiften skall vara en viss procentandel avtaxameterbeloppet. Denna procentandel har under 80-taletökat och ligger nu på eller ännu högre.Dessa skillnader i avgiftsuttag finner främst defärdtjänstberättigade ytterst orättvisa.Handikapporganisationerna har också upprepadegånger krävt en likhet i fråga om avgiftsuttaget och då pekatpå att skall vara lika med kollektivtrafiktaxan.Självfallet har ordnandet av s.k. servicelinjer inneburiten stor fördel för de handikappade. Det är många av dessamänniskor som inte kan åka med vanliga bussar, men somnu har en möjlighet att utnyttja servicebussarna.Det har ofta uttryckts den meningen att de specialfordonsom färdtjänsten utnyttjar för resenärerna inte har densäkerhet som är nödvändig. Det här är naturligtvis en heltorimlig situation, och säkerheten beträffande fordonenmåste ses över.Beträffande statsbidraget till kommunerna önskar vi attdetta skulle vara förbundet med vissa kvalitetskrav.Handikapputredningen har uppmärksammat dessafrågor i sitt utredningsarbete, men vi har erfarit att förslagpå grundval av utredningens betänkande skjutits påframtiden. Med hänsyn till att färdtjänsten är heltavgörande för många handikappades möjligheter att levafritt i samhället bör redan nu ta ställning i frågan. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om färdtjänsten.
mot · GF02So227 · 1992-01-27 00:00:00 — Bilstödet till förälder med handikappat barn Enligt förordning 1988:90 utgår numera bilstöd/bidragtill förälder med handikappat barn -- ''under förutsättningatt föräldern sammanbor med barnet och har behov av ettfordon för förflyttning tillsammans med barnet''.Om barnet är familjehemsplacerat utgår däremot enligtdagens regler inget bilstöd, även omfamiljehemsplaceringen förutses vara långvarig.Att bilstödet inte knyts till var och hos vem barnet borär orimligt. Det kan t.o.m. vara så att bilstöd utgår till debiologiska föräldrarna trots att barnet vistas i familjehem.Det är barnets handikapp och de behov det innebär som börutgöra motivet för bilstödet.Föräldrar och familjehemsföräldrar är i detta avseende isamma situation. Barnet har oavsett om det bor iföräldrahemmet eller i familjehem samma behov av attkunna förflytta sig tillsammans med övrigafamiljemedlemmar.Det är mycket angeläget att möjligheten tillfamiljehemsplacering för barn med svåra handikapp på alltsätt underlättas och att svårt handikappade barn får sammastöd oavsett i vilken familjeform de bor.När som det statliga bilstödet inte utgårtill fosterföräldrar får det till följd att behov av bilstödprövas av den enskilda kommunen. Effekten av detta äronödig tidsutdräkt, bestämmelser som kan variera frånkommun till kommun och byråkratiskt krångel.Bilstödet till svårt handikappade barn bör därför följabarnet, och rätten till bilstöd bör omfatta ävenfamiljehemsplacerade barn. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om rätt till bilstöd för handikappadebarn med familjehemsplacering.
mot · GF02So230 · 1992-01-27 00:00:00 — Ersättning till föräldrar som tillfälligt saknar barnomsorg I lagen om allmän försäkring, föräldrapenning förtillfällig vård av barn, ges möjlighet till föräldrar att fåersättning när man avstår från förvärvsarbete på grund avatt barnets ordinarie vårdare är sjuk eller har drabbats avsmitta. Denna möjlighet gäller inte i de fall barnetsordinarie vårdare är förhindrad av annan orsak exempelvisegna barns sjukdom.Frågan om ersättning i ovan angivet exempel har tidigarebehandlats av såväl socialförsäkringsutskottet somsocialutskottet. Grunden för behandlingen i dessa fall harvarit motionsyrkanden med innebörden attföräldraförsäkringen skall omfatta även de tillfällen närföräldrar avstår från förvärvsarbete på grund av att barnsordinarie vårdare är förhindrad att utföra sin uppgiftberoende på egna barns sjukdom eller smitta.Ersättning till föräldrar som tillfälligt saknar barnomsorgär inte enbart aktuell under ovan beskrivna förutsättningar.Det kan också handla om att daghem av någon anledningtvingas stänga. Här kan det ju vara så att beslut(1991/92) att ge möjlighet till statsbidrag även förbarnomsorg som drivs i vinstsyfte, ökar risken för attsituationer uppstår där inte den ordinarie barnomsorgenfungerar. Det kan exempelvis vara så att ett privat daghemgår i konkurs och av den anledningen åtminstone tillfälligttvingas stänga verksamheten.När det gäller dagbarnvårdare har kommunerna i regelett vikariesystem som innebär att barnomsorgen fungeraräven om en dagbarnvårdare tillfälligt är förhindrad attutföra sina uppgifter. Det kan dock inträffa attvikariesystemet inte ''räcker till''.De situationer när barnomsorgen tillfälligtvis intefungerar, behöver inte antas vara särskilt frekventa, ävenom det kan anses föreligga större risk när även driftformenmed privata bolag kommer att ingå i vissa kommunersbarnomsorgsarsenal.Men oavsett hur frekvent detta uppträder så är det ettmycket stort problem för den enskilde som drabbas. Ochbland gruppen som drabbas, finns givetvis de som inte harnågra marginaler som tillåter att inkomsten försvinner fören eller . Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en utredning om påvilket sätt föräldrar kan garanteras ersättning om mantvingas avstå från förvärvsarbete på grund av attbarnomsorgen tillfälligtvis inte fungerar.
mot · GF02So232 · 1992-01-27 00:00:00 — I detta ingick bl.a.byggandet av gruppboende till dementa och handikappade.Det är synnerligen angeläget att detta byggande verkligensker så att inte kommunerna med anledning av de aviseradeneddragningarna av statsbidraget inte fullföljer riksdagensbeslut. Socialdemokraterna anser att Ädelreformen skallfullföljas enligt beslut.HandikappfrågorI ett internationellt perspektiv har den politik som förts iSverige när det gäller människor med funktionshinder varitframgångsrik.Handikapporganisationerna har spelat en stor roll närinsatserna i har utformats. Med all säkerhet är detdärför vi vid en internationell jämförelse lyckats bra. Därförär det viktigt med ett ordentligt stöd till organisationernaockså i fortsättningen.Vi hänvisar i övrigt till den socialdemokratiskahandikappmotionen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inriktningen av socialpolitiken,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om principerna för rättvisa, kvalitetoch valfrihet i barnomsorgen,3. att hos regeringen begär förslag på hur allabarns rätt till förskola skall lagfästas,4. att hos regeringen begär en översyn av vilketlagstöd som krävs för att garantera rättssäkerhet, sekretess,lika behandlingsprinciper, uppföljning och kvalitetskontrollnär kommuner lämnar över verksamhet till andrahuvudmän, genom tilläggsdirektiv tillsocialtjänstkommittén,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om rättvise- och kvalitetskrav påolika områden inom ,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en ombudsman för barn ochunga,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en fortsatt satsning på att ökakompetensen i det sociala arbetet med de utsatta barnen,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inriktningen av familjepolitikenså att alla barn ges goda och likvärdiga uppväxtvillkor,9. att beslutar om en höjning av barnbidragettill . per barn och år fr.o.m. den 1juli 1992,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en utbyggnad avföräldraförsäkringen ,111. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fullföljande av Ädel-reformenenligt beslut,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av stöd tillhandikappade och deras organisationer,13. att hos regeringen begär förslag om hurfamiljerådgivningsverksamheten kan tryggas.
mot · GF02So235 · 1992-01-27 00:00:00 — Den svenska alkoholpolitiken har som målsättning attminska totalkonsumtionen för att därigenom minskaskadeverkningarna. Detta anses kunna ske genom en aktivprispolitik och genom det regelsystem som kringgärdarhanteringen av alkoholdrycker.Allt oftare höjs nu röster för att anpassa den svenskaalkoholpolitiken till vad som gäller i . Ett avmotiven som åberopas är då ofta medlemskap i att det inte skall uppstå några frågetecken kringSveriges ståndpunkt i alkoholpolitiken under EG-förhandlingarna, är det viktigt att den svenska linjenupprätthålls. Detta fram för allt inom följande fyraområden;Skattepolitiken, där ett högt pris på alkohol sessom det kanske viktigaste instrumentet för att hålla tillbakakonsumtionen. ''Högprislinjen'' karaktäriserar även övriganordiska länders alkoholpolitik. Det bygger på det faktumatt alkoholskadorna har ett samband medtotalkonsumtionen. Forskningen visar att 10 procentsprisökning ger 7 procents konsumtionsminskning.Konkurrensregler och monopol, där det svenskaSystembolaget och Vin & spritcentralen måste kunnaanvändas som verktyg i alkoholpolitiken. Minskadtillgänglighet är ett led i folkhälsoarbetet, vinstintressetskall inte få driva upp konsumtionen, ochkonsumentupplysning skall ges i butikerna.Gränshandeln som måste kunna regleras så att det inte blirfri införsel av alkohol vid utlandsresor.Den socialadimensionen, dvs hälsoaspekten, där intar enledande plats som tar sikte på den enskildes hälsa. Undersenare år har det i övriga visats en större förståelseför hälsopolitiska argument, och det är viktigt att Sverigeverkar för en utveckling av den sociala dimensionen iintegrationsarbetet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om EG och alkoholpolitiken.
mot · GF02So236 · 1992-01-27 00:00:00 — I 71 § socialtjänstlagen finns bestämmelser om anmälanom misshandel m.m. mot underåriga. I paragrafens andrastycke sägs att de myndigheter vars verksamhet berör barnoch ungdom samt andra myndigheter inom hälso- ochsjukvården och är skyldiga att genast tillsocialnämnden anmäla om de i sin verksamhet fårkännedom om något som kan innebära att socialnämndenbehöver ingripa till en underårigs skydd; detta gäller ävendem som är anställda hos sådana myndigheter samt läkare,lärare, sjuksköterskor och barnmorskor som inte har sådananställning. I tredje stycket sägs att för dem som ärverksamma inom familjerådgivning gälleranmälningsplikten endast om de i sin verksamhet fårkännedom om att en underårig misshandlats i hemmet.En konsekvens av 71 § socialtjänstlagen är attsocialnämnden disponerar över frågan om ett brott somnämnden fått kännedom om skall anmälas till polisen. Attså är fallet kan, i vart fall såvitt avser t.ex. vålds- ochsexualbrott, framstå som mindre lämpligt. En översyn avsocialnämndens anmälningsskyldighet av brott bör göras.Översynen vars utgångspunkt bör vara att en sådanskyldighet skall finnas, bör givetvis väga de fördelar ettsådant system kan ha mot de nackdelar enanmälningsskyldighet kan innebära. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om översyn av socialnämndensskyldighet att till polis anmäla brott mot underåriga somkommit till nämndens kännedom.
mot · GF02So238 · 1992-01-27 00:00:00 — Vårdavgifter vid enskilda behandlingshem har kommunernas kostnader förjourfosterhem och övriga enskilda behandlingshem ökatkraftigt. Avgifterna är i många fall oacceptabelt höga ochför många små kommuner ges ingen möjlighet att genomsamordning kunna välja likvärdiga men billigare alternativ.Det är den vårdbehövandes val av behandlingshem somär allt väsentligt styrande och i vissa fall har denvårdbehövande själv skrivit in sej på behandlingshem ochsocialnämnden åläggs i efterhand att betala vårdkostnadenutan möjlighet till inflytande och medverkan i planeringen.Desvärre finns det också fall där man kunnat ifrågasättakvalitén och innehållet i den aktuella vården.Detta skulle sannolikt kunna motverkas omkommunerna hade bättre samordningsmöjligheter, bl.a.kunde placering undvikas hos oseriösa vårdgivare. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kommunernasplaneringsmöjligheter vid val av behandlingshem.
mot · GF02So239 · 1992-01-27 00:00:00 — /86 har SDRs teckenspråksavdelning fåttstatligt bidrag för verksamheten med teckenspråket.Vid sidan om information om teckenspråket ochtvåspråkigheten, rådgivning och medverkan vid kurser, harSDRs teckenspråksavdelning under alla år framställtteckenspråksmaterial som behövs för olika typer avteckenspråkskurser. bedrivs dessa kurser vid fyrafolkhögskolor, ett antal vuxengymnasium, AMU ,AMU/och ca 1 415 studiecirklar i landet för föräldrar till döva barn,släktingar, studerande och olika yrkesgrupper.För dessa kurser har SDRs teckenspråksavdelningarbetat fram undervisningsmaterial i form av videoprogramoch skrivet material. Eftersom teckenspråket är ett visuelltspråk och saknar skrift är videoprogram i undervisningendet bästa sättet. Tyvärr är materialförrådet mycketbegränsat om man jämför med det material som finns förkurser i andra språk. Begränsade ekonomiska resurser ochden lilla personalstyrkan (tre personer) gör det svårare attmöta efterfrågan på nytt material. Resurser för detta måstetillföras verksamheten och fanns beräknat ianslagsframställningen.Sedan flera år tillbaka har deltagare i allateckenspråkskurser krävt att ett teckenlexikon arbetasfram. Ett teckenlexikon är ett mycket aktuellt behovoch ingick i anslagsframställningen.SDRs teckenspråksavdelning har tidigare erhållit medelav Allmänna Arvsfonden för arbete med framställning avett teckenlexikon. kunde ett tvåårigtprojektarbete med erhållet bidrag starta. Vid projekttidensslut utkommer en första del som provexemplar. Detta skallsändas till personer som arbetar med teckenspråkskurserför synpunkter. Därefter var det tänkt att fortsätta arbetamed att tillföra alla tecken som finns till lexikonet. För dettaarbete behövs medel framöver. Arbetet medteckenlexikonet måste därför permanentas. Efter måste annars pågående projektarbeteavbrytas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behov av ytterligare medel förframställning av teckenspråksmaterial och framtagning avett teckenlexikon.
mot · GF02So240 · 1992-01-27 00:00:00 — har beslutat om ett folkhälsomål där enberäknad minskning av alkoholkonsumtionen fram skall uppnås. Under de senaste årenhar antalet restauranger med tillstånd för alkoholserveringökat i en omfattning som sannolikt försvårar möjligheten attnå detta folkhälsomål.Enligt rapporter finns det ett antal mindre seriösarestauranger som inriktat sin verksamhet mot ungdom, somsatsat på enbart alkoholservering och därvid i den ökandekonkurrensen begått lagöverträdelser. Dock har mångapoliser och socialarbetare tröttnat på att utreda ochrapportera överträdelser mot given lagstiftning då bristernasällan leder till åtgärd i form av indragning av tillstånd.Behovet av en sanering framstår som nödvändigt och föratt möjliggöra detta krävs en översyn av bestämmelsernaför indragning av tillstånd. Regeringen bör därför geAlkoholkommissionen i uppdrag att skyndsamt se överbestämmelserna i detta avseende.I tilläggsdirektiv till kommissionen bör även ingå ettuppdrag att ge förslag på kostnaderna för sådant tillståndoch att det är personligt och inte kopplat till företaget. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av översyn avregelverket för indragning av tillstånd för alkoholserveringdå given lagstiftning inte efterlevs,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tilläggsdirektiv tillalkoholkommissionen.
mot · GF02So241 · 1992-01-27 00:00:00 — Rätt att fatta beslut om besöksförbud Enligt lagen 1990:52 med särskilda bestämmelser omvård av unga (LVU) får om socialnämndens beslut omomhändertagande inte kan avvaktas nämndens ordförandebesluta om omhändertagande av den unge.Någon motsvarande befogenhet föreskrivs inte förordförande beträffande beslut om besöksförbud. Det ärsocialnämnden enligt 14§ i LVU som ska besluta om den unges förhållandenunder vårdtiden och i princip bestämma om alla övrigabesök o.dyl. hos den unge.Vid t.ex. upptäckt av incest krävs ett snabbt beslut ochordförande beslutar om omhändertagande avbarnet. Det kan vara nödvändigt i en sådan situation attbarnet inte träffar förövaren och att en utredning kan ske.Då krävs det även ett snabbt beslut om besöksförbud. Idessa situationer utgör lagstiftningen ett hinder eftersomhela socialnämnden måste sammankallas för ett beslut ombesöksförbud. Vid veckoslut, o. dyl. kan det varasärskilt svårt att nå ledamöterna. En lagändring till att ävenordförande får besluta om besöksförbud vore att underlättahandläggningen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förändring av 14§ LVU (Lagen med särskilda bestämmelser för vård avunga).
mot · GF02So242 · 1992-01-27 00:00:00 — Psykiskt handikappades integration i samhället Den deklaration om rättigheter för psykisktutvecklingsstörda som FN antog 1972 slår fast attutvecklingsstörda ska ha adekvat medicinsk behandling,träning och utbildning för att kunna uppnå optimalutveckling och funktion. Deklarationen poängterar därmedrättigheten till bra medicinsk vård liksom till bra personligsocial omvårdnad.1989 antogs i en lag som säger att vårdhemmed fler än 4 intagna ska stängas. Någon djupgåendediskussion om lagens innebörd kom inte till stånd.Beslutet var i hög grad i linje med den ideologi somdominerat all officiell beskrivning av såväl handikappadessom äldres situation ända . Lagen kan nuockså tyvärr tas som skäl till ekonomisk åtstramning.Normalitet och integration har varit de dominerandeprinciperna under de senaste årtiondenas vårdplanering.Det har sagts att psykiskt handikappade ska kunna leva etthelt normalt liv som alla andra och integreras i samhället.Till följd av detta har många psykiskt handikappadepatienter slussats ut från sin invanda och trygga miljö -- oftafrån lantligt belägna vårdhem till små stadslägenheter medfå mänskliga kontakter.För de minst störda patienterna har detta utan tvekanlett till en bättre livskvalitet, eftersom deras egen kapacitetkommit mera till sin rätt.För inte så få av de övriga betyder emellertid förändringen ensamhet, otrygghet, avsaknad av sysselsättning ochbrist på sociala kontakter. Vräkningar av dennapatientkategori har också blivit ett problem.Även redan planerad behandling och träning kan varasvårare att genomföra.Man kan konstatera att även om patienter i detta läge tillsynes lever ett mer ''normalt'' liv än tidigare påinstitution/vårdhem, betyder förändringen för en del enklart sänkt livskvalitet.Det är en nödvändighet att omsorgslagen ändras så attvårdhemmen kan finnas kvar.Det integrerade gruppboendet syftar också till att''normalisera'' läkarvården, dvs att patienterna hänvisas tillvårdcentral. Vårdcentral och hemtjänst saknar adekvatutbildning och erfarenhet när det gäller dennapatientgrupp. Patienterna är ofta sjukare än normalt, bådepsykiskt och somatiskt -- de är svåra att diagnostisera pgaannorlunda eller bristande sjukdomssymptom. Dennagrupp har rätt till specialvård, dvs läkare och sjuksköterskormed speciella kunskaper i oligofreni (läran omutvecklingsstörning). Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ändring av omsorgslagen så attvårdhemmen för psykiskt handikappade patienter kanfinnas kvar,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att de psykiskt handikappadepatienterna ges valfrihet i fråga om boende,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att de psykiskt handikappadepatienterna ges adekvat medicinsk vård och behandling.