mot · GF02So434 · 1992-01-27 00:00:00 — Psykologers m.fl. ansvar inom hälso- och sjukvården Vid behandlingen av proposition 1989/90:81 omledningsansvaret inom den offentliga hälso- och sjukvårdenuttalade socialutskottet:Också inom psykiatrin kan det finnas enheter som intenödvändigtvis måste ha en läkare i ledningsansvar förverksamheten -- -- --Utskottet konstaterade vidare att en stor del av denoffentliga hälso- och sjukvården enligt förslaget inte skullekomma att omfattas av något reglerat ledningsansvar.Under utskottets utfrågning hade nämnts att hälften av allaplatser i sluten vård kunde väntas falla utanför detlagreglerade området. Inom den i detta avseendeoreglerade delen av hälso- och sjukvården bedömdes andrapersonalkategorier, t.ex. sjuksköterskor och psykologer,kunna komma ifråga för ett samlat ledningsansvar.Moderata Samlingspartiet reserverade sig mot beslutetatt förändra § 14 i hälso- och sjukvårdslagen, en förändringsom ledde till att många befattningshavare som tidigarebetrotts med ett ledningsansvar nu fått lämna dessabefattningar.Socialutskottet och dess ledamöter lämnade i sinauttalanden vissa öppningar för att andra grupper än läkarekunde anförtros ett ledningsansvar. Socialstyrelsenutformade emellertid de allmänna råden efterpropositionens intentioner och de skrivna lagparagraferna,inte efter de uttalanden som gjordes från utskottets sida.I allmänna råd SOSFS 1990:28 sägsvisserligen att ''det är sjukvårdshuvudmännen själva somhar att bedöma hur ledningen av hälso- och sjukvården skallutformas'' men det sägs att det endast är ''enhetersom har till uppgift att ge specialiserad service till de primärtkliniskt ansvariga enheterna som utan fara förpatientsäkerheten kan ledas av annan befattningshavaremed adekvat yrkeskompetens''.När det gäller vuxen- resp. barn- och ungdomspsykiatrinvilar denna främst på två vetenskaps- och kunskapområden,det medicinskt-biologiska samt det psykologiska inklusivesocialpsykologin. Vetenskaperna tillämpas av alla anställdainom verksamheten men garanteras främst av tvåyrkesgrupper -- läkare och psykologer -- med likvärdigutbildning vad avser såväl bredd som fördjupning ochomfattning inom sina resp. grundvetenskaper. Läkaren hargenom sin formaliserade specialistutbildning till synes enlängre utbildning men psykologen har ofta en väl såomfattande vidareutbildning inom relevanta områden, omej alltid formaliserad. Båda kompetenserna är nödvändiga ide nämnda verksamheterna för att bibehålla och utvecklasåväl innehåll som kvalitet i utrednings-, behandlings- ochvårdarbetet. Det är de individuella patientärendena somindikerar vilken av de båda kompetenserna som lämpar sigbäst i det enskilda fallet. Ofta blir det en kombination avbåda.Ledningsfunktionen är av stor betydelse när det gälleratt utveckla inriktningen av den psykiatriska verksamhetenliksom att säkra och förbättra kvaliteten och därvid ansvaraför såväl patienters som medarbetares väl och ve.De farhågor som vissa personalkategorier hyste, vilkatidigare hade anförtrotts ett ledningsansvar, har nästan heltbesannats. Resultatet har blivit en betoning av denmedicinsk-biologiska kompetensen genom att enbart läkarehar getts det samlade ledningsansvaret. De relativt få menfungerande självständiga ledarskap som tidigare utövadesav t.ex. psykologer har ofta övertagits av läkare.Konsekvensen för verksamheterna är ännu ej möjliga attöverblicka. Klart är att plattformen för den psykologiskavetenskapen och tillämpningen inom psykiatrin kraftigtförsvagas.Socialutskottets förhoppning om en breddning avkompetensen i ett samlat ledningsansvar kan redan nu ansesha kommit på skam för psykiatrins del. Än större blir dennabetoning av en vetenskap med införandet avpatientansvarig läkare, då psykologer med ett direktbehandlingsansvar ej kan ges det övergripande ochkontinuitetsskapande ansvar som deras patienter har rätttill. ''Tillsyn'' av patienten utövas av en företrädare fören annan vetenskaplig tradition och kunskap.Till det ovan anförda kommer att det inom hälso- ochsjukvården håller på att växa upp en ''ledningsbyråkrati'',som de flesta bedömare torde anse att man borde undvikainför den omstrukturering av hälso- och sjukvården som vistår inför.Beträffande de negativa konsekvenserna för bl.a.sjuksköterskorna p.g.a. det förändrade ledningsansvaretinom hälso- och sjukvården hänvisas till annan motion. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ledningsansvaret inom depsykiatriska verksamheterna.