mot · GF02L704 · 1992-01-27 00:00:00 — blev den första europeiska deklarationen omgrundläggande rättigheter inom konsumentområdet klar.Dessa fem av EG:s antagna rättigheter är:Rätt till skyddoch hälsa och säkerhetRätt till skydd av ekonomiskaintressenRätt till reklamation och skadeståndRätt tillinformation och utbildningRätt att vara representeradoch bli konsulterad i konsumentfrågorDessutom underströk man särskilt konsumenternas rätttill korrekta priser och bra kvalitet på både varor ochtjänster. Vikten av att konsumenter och producenter fördeen dialog framhölls.I faställdes riktlinjerna för denstatliga konsumentpolitiken och dess inriktning. De utgickifrån att den lokala verksamheten skulle prioriteras högt.Man räknade med att alla landets kommuner skulle hakonsumentverksamhet . Tyvärr harnedrustning börjat ute i kommunerna efter 1980-taletsuppbyggnadstid och antalet kommuner som har någon formav konsumentverksamhet har minskat och minskningenfortsätter. med den pågående nedläggningen ökardock rådgivning till enskilda konsumenter, behovet har inteminskat. Det betyder ökad belastning för den personal sommed minskade resurser hjälper kommunens ellergrannkommunernas konsumenter.Riksdagen betonade 1986 betydelsen av attverksamheten skall få en tydlig politisk förankring. gårutvecklingen åt andra håll. Kommunerna lägger nerkonsumentnämnder och överför verksamhet till andraförvaltningar eller kommunstyrelse. Detta har medfört attkonsumentvägledare, ofta ensam i kommunen för dessafrågor, får agera som politiker och tjänsteman: skapa enpolitisk opinion för konsumentfrågor och arbeta sedanutifrån sina egna kunskaper och intressen. Detta på grundav att konsumentfrågor sträcker sig över så mångaområden. Politiker som sitter i en annan nämnd ellerstyrelse har ofta ringa eller mycket begränsade kunskaperom vad konsumentverksamhet egentligen är. För att få stödför verksamheten får man börja om genom att utbilda ochinformera politiker som kanske har intresse för helt andraområden.Även om det finns olika kommunala intressen om vilkafrågor som bör prioriteras har verksamhetens karaktär i höggrad formats av efterfrågan och konsekvenserna av statligabeslut. tog förköpsrådgivning medenklare information större delen av konsumentvägledarenstid medan man numera, tack vare en resursökning redan ibörjan av verksamheten, arbetar på ett helt annat sätt.Förebyggande verksamhet såsom information ochutbildning, komplicerade reklamationer och avtal samt inteminst hushållsekonomiska frågor har tagit överhanden.Resultat av de senaste undersökningarna ochförsöksverksamhet har visat att budget- ochskuldrådgivning i kommunerna minskar behovet avsocialbidrag i avsevärd grad. Därmed kan alla berördaparter i ett skuldsaneringsfall, den enskilde konsumenten,handeln, kommunerna och staten tjäna på en god ochkommunal konsumentverksamhet. Tyvärr är det svårt attövertyga kommunens politiker om detta för att kunnaorganisera rådgivning i hushållsekonomiska frågor på bästatänkbara sätt.Genom täta kontakter med skolor harkonsumentvägledningen kunnat upplysa elever och lärareom aktuella bestämmelser och regler inomkonsumentlagstiftningen. Intresset hos elever förkonsumentfrågor har vuxit som ett yrkesalternativ.Fortfarande saknas dock riktiga fort- ochutbildningsmöjligheter för att ''bli enkonsumentvägledare''. Därför är det viktigt att statenbygger ut utbildningsmöjligheterna så att det går att fåkompetens för dessa frågor även via det ordinarieskolsystemet. Särskilt skall den utbildning som ges avAllmänna reklamationsnämnden utvecklas och stödjas föratt säkra den interna fortbildningsmöjligheten för lokalakonsumentvägledare och politiker.I riksdagsbeslutet år 1986 om konsumentpolitik taladesför första gången om lokal producentpåverkan som enviktig effekt av samverkan med företagen lokalt.Kontakterna med det lokala näringslivet har ökat och alltfler tvister kan lösas på den lokala nivån, vilket gagnar bådekonsumenten och näringsidkaren och skapar bättrekontakter mellan dessa grupper. Därmed kan man i tidupptäcka möjliga fel och brister i varukedjan och besparabåde näringsidkare och konsument extra besvär ochkostnader. Ofta är bristen på kunskap om lagar inomkonsumentområdet hos den lokala försäljaren lika stor, ominte större, än konsumentens. Genom ett bra samarbetemed lokala näringsidkare, där den lokalakonsumentvägledningen är inblandad, kan man ökakunskap och undvika möjliga tvister.Särskilt viktigt är detta i kommuner med mångainvandrarföretagare som ofta är väl representerade inomden lokala service- och näringsverksamheten.Utbildningsmöjligheter för dessa företagare bör ses över.Det pågår redan en försöksverksamhet Invandrare ochföretagande i . Projektet har fått bidrag frånInvandrarverket och fånga uppde lokala företagare som har kontakt med konsumenter isitt dagliga arbete och behöver öka sina kunskaper bl.a. omlagar som berör dem. Där har man via uppsökandeverksamhet fått kontakt med nästan allainvandrarföretagare och därmed kunnat förebygga ochminska problem och fördomar som lätt uppstår på grund avolika seder och vanor mellan invandrarföretagare ochkonsumenter vid reklamationstillfället och prissättning.För att kunna följa upp de krav som EG har ställt på dennationella konsumentpolitiken bör den fortsatta satsningenske på den lokala nivån. Den lokala konsumentpolitiken ärytterst viktig för möjligheterna att nå ut till konsumenterna. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av lokalkonsumentpolitik.