mot · GF02Jo635 · 1992-01-27 00:00:00 — Ett av viktigaste beslut på bilavgasområdettogs och därmed slogs fast att regler ombilars avgasutsläpp m.m. inte fick inkräkta på konkurrensenpå bilservicemarknaden. Därefter har bilavgaslagen ochbilavgasförordningen ändrats och utformats i enlighetdärmed. förordningar (bl.a. de s.k. A 40-bestämmelserna), som reglerar detta område, hardock inte ändrats i enlighet med riksdagsbeslutet. Däremothar den socialdemokratiska regeringen, som en följd avsenare riksdagsbeslut, uppdragit åt attutfärda regler som gör att även andra delar, än de delar sombilar utrustas med från början, skall kunna användas vidreparationer av bilars motorer och avgasreningssystem.Under 1990 överlämnade tillmiljödepartementet ett förslag -- A 91-bestämmelserna. Meningen var att dessa skullemotsvara regeringens intentioner. Förslaget uppfyller dockvarken regeringens avsikter eller riksdagsbesluten om attkonkurrensen i bilservicebranschen skall bibehållas.Det är fråga om ca 20 000 arbetsplatser inom den bilmärkesobundna sektornsom riskerar att dels försvinna, dels övergå til den s.k.märkessektorn om inte regler får en heltkonkurrensneutral utformning. Arbetsplatserna fördelarsig enligt följande: ca 200 personer hos svenska tillverkareav avgasrelaterade delar (huvudsakligenkatalysatortillverkning och tillverkning av ljuddämparem.m. ), mellan 1 000 och 1 500 personer hos 300 till 400 lokalgrossistföretag spriddaöver hela samt verkstadspersonal på ca 950 mindres.k. allbilverkstäder spridda över hela landet.Det lämnade förslaget till A 91-bestämmelser skulle inte kunna fungera i praktikendärför att den certifiering som föreskrivs i A 91-bestämmelserna blir orimligt kostsam för defristående komponenttillverkarna. Därmed kankonkurrensen inte upprätthållas inombilservicemarknaden, eftersom allbilverkstäder av olikaslag inte skulle kunna köpa andra delar än s.k. originaldelarför motor- och avgasreparationer. De skulle därmed bli heltberoende av billeverantörerna och deras återförsäljare. Förde totalt inemot 50 000 artiklar, som enligt definition äratt anse som avgasrelaterade, skulle den totalacertifieringskostnaden uppgå till över 10 miljarder kronorenligt egen beräkningsmodell. Densocialdemokratiska regeringen tog inte ställning tillnaturvårdsverkets förslag och det viktigaste skälet torde havarit att förslaget inte tillgodosåg kravet på att frikonkurrens inom bilservicemarknaden skall upprätthållasoch därmed ge möjligheter för den märkesobundnasektorns huvudsakligen små företag att utvecklas påkommersiellt sunda villkor.Naturvårdsverkets förslag till A 91-bestämmelser har sin grund i tidigare utfärdade A 40-bestämmelser. Grundregeln i A 40-bestämmelserna är att alla bilar och senareårs modell i allt vad som rör avgaser måste vara utrustademed exakt samma delar som det typprovade exemplarethade, från och med leverans till dess bilen skrotas. 90-bestämmelser bygger på A 40-bestämmelserna. A 90-bestämmelserna stadgar att endast billeverantörerhar rätt att ansöka om att få göra modifieringar i tidigareutfärdade typintyg. Det utgör den viktigaste förklaringentill att så få billeverantörer erbjuder bilägare möjlighetenatt utrusta sina bilar av 1988 och tidigare års modell medkatalysatorer.A 90-bestämmelserna måste ändras så att det blir möjligtför andra aktörer på marknaden än billeverantörer att tafram avgasreningskoncept, bl.a. katalysatorkit, som gör detmöjligt för bilägare att utrusta sina bilar medkompletterande avgasreningsutrustning. De bilar som äraktuella i detta avseende är i första hand de bilar av 1985eller 1986 och senare års modell som kan köras på blyfribensin. Dessa bilar uträttar, näst efter de nyaste bilarna av1989 och senare års modell, det största transportarbetet ochpåverkar därför miljön i stor utsträckning. En förändring avA 90-bestämmelserna skulle möjliggöra att samhället intebehöver vara beroende av billeverantörers eventuella ochhittills svaga intresse att ta fram tekniska lösningar för t.ex.eftermontering av katalysatorer. En ändring avbestämmelserna bör leda till avsevärda miljöförbättringar,särskilt med tanke på att den genomsnittliga livslängden förbilar i är . Eftermontering av katalysatorerpå den befintliga bilparken är det mest verkningsfullamedlet att åstadkomma miljöförbättringar.I dessa sammanhang framhålls ofta att endastbilleverantörerna kan hålla konsumenterna skadeslösa dåreparationer misslyckats eller då bilar utrustats medtilläggsutrustning som inte fungerar tillfredsställande. Detär ett ogrundat antagande eftersom även denbilmärkesobundna sektorn, liksom märkessektorn, lyderunder såväl konsumentköplagen somkonsumenttjänstlagen, vilka båda stadgar att konsumentenhar en tvåårig reklamationsfrist. Denna gör att alla bilarsom här kan komma ifråga inställs till obligatoriskkontrollbesiktning vid minst en gångoch i regel två gånger . En anmärkning vidkontrollbesiktningen möjliggör för konsumenten att få enrättelse till stånd hos den verkstad, och dess leverantörer,som ansvarat för den aktuella avgasrelaterade reparationeneller monteringen av den miljöförbättrandetilläggsutrustningen.Det bör åligga regeringen att fullfölja den förraregeringens arbete och se till att beslut ianslutning till bilavgasfrågan fullföljs, nämligen attkonkurrensen på bilservicemarknaden upprätthålls, ochdärvid uppdra åt att ändra sinaförfattningar, särskilt A 40-bestämmelserna och A 90-bestämmelserna i enlighet därmed, samt besluta att A 91-bestämmelserna inte genomförs. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om konkurrensneutrala regler förbilavgaser.