mot · GF02Fi209 · 1992-01-27 00:00:00 — SammanfattningVänsterpartiets budgetalternativ skapar utrymme förökad sysselsättning och en rättvisare fördelningspolitik.Skattekvoten är på samma nivå som före den borgerligaregeringens skattesänkningar. Budgetunderskottet ökarinte, trots omfattande satsningar för fler jobb, eneffektivare arbetsmarknadspolitik och utökad utbildning.Vänsterpartiet avvisar i motionen regeringens politik attgenom skattesänkningar för kapital få fart på ekonomin.Det är i mångt och mycket en arbetslöshetsskapandepolitik. Vi ställer oss även mycket kritiska till fixeringen vidhushållssparandet och dess kopplingar till investeringar ochtillväxt. Regeringens syfte är att ersätta den generellavälfärdstryggheten med ökat individuellt sparande ipensioner, sjukförsäkringar m.m.Vi avvisar regeringens förslag till försämringar för dearbetande, bl.a. införande av karensdagar, försämringar itandvårdsförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringen ochvuxenutbildningen. Dessutom motsätter vi oss avskaffandetav delpension och indragningen från kommunerna på 7,5miljarder kr.Av motionen framgår att konkurrenskraft intekan förbättras genom låga löner och sänkta kapital- ochföretagsskatter. Istället är det investering i modern teknik,bred kunskap i arbetslivet och en demokratiskarbetsorganisation som kan bli trumfkort. Dennainriktning är ett ''måste'' om vi skall hävda oss på eninternationell marknad, oavsett svenskt medlemskap i inte. I motionen klargör sin uppfattningom marknaden: Vad som kännetecknar en socialistiskmarknad! Av motionen framgår att jämlika inkomst- ochförmögenheter och ett demokratiskt arbetsliv ärförutsättningen för en marknad i balans.Vänsterpartiets förslag i motionen syftar till:-- Att bekämpa arbetslösheten 18 000 beredskapsarbeten, ungdomsgaranti under ,starkare regionalpolitik, fler utbildningsplatser, nej tillbesparingar på komvux m.m.Att öka insatserna för nyajobbRotprogram för bl.a. nya byggjobb, borttagande avturistmomsen, avslag på indragningen från kommunerna,infrastruktursatsningar, trafiksatsningar m.m.Att fördelarättvistTill hushållen: Förlängd föräldraförsäkring till 13månader, höjt pensionstillskott tilllåginkomstpensionärerna, barnbidragshöjning från , slopad moms på fjärrvärme, slopad moms påkolletivtrafik, sänkt moms på mat m.m.Från kapital och rika: Slopat grundavdrag förhöginkomsttagare, höjd marginalskatt för inkomster över250 , skärpt kapital- och förmögenhetsskatt och finansskattm.m.2. Mål och riktlinjer för 2.1 Arbetet och demokratin''Man kallade på arbetskraft men det kom människor''(BBrecht)För är det självklart att se de mångamänniskornas gemensamma ansträngningar som den grundSveriges ekonomiska utveckling bygger på. Alla människorär beroende av varandras insatser genom att produktionenhar en alltmer samhällelig karaktär.Vänsterpartiets mål för den ekonomiska politiken är enbalanserad tillväxt för gemensamma behov. En uthålligekonomi i harmoni med ekologiska och mänskliga värden.För detta krävs att de arbetande människorna sätts icentrum för politiken.En borgerlig/nyliberal politik ställer det privata ägandetoch ''duktigt folk'' i centrum. De många människorna ses iförsta hand som arbetskraft. har vi politik som gynnat kapital och förmögenheter. ''Marknaden'' dvs. de som kontrollerar kapitalet skallgynnas med sänkt skatt på kapitalinkomster och slopadförmögenhetsskatt. De många arbetande människorna hardäremot jagats med piska; karensdagar, sämre arbetsrätt,indragna pensionsförmåner och försämringar i de socialatrygghetsnäten är regeringens besked till de bredagrupperna.Det generella välfärdssystemet vill regeringen ersättamed individualiserade försäkringssystem. Regeringens målom ökat hushållssparande är i första hand en ideologiskfråga. Det syftar till att ersätta ett samhälleligt sparandemed privata pensions- och sjukförsäkringar. Därmed görsden sociala tryggheten beroende av tjockleken på den egnaplånboken. De sociala klyftorna ökar.Med regeringens politik överlämnas ansvaret för denekonomiska utvecklingen till de starka aktörerna på denkapitalistiska marknaden. I förlängningen och urdemokratisk synvinkel återinförs därmed den graderaderösträtten. Ägarna till kapital har en gynnad ställning i detborgerliga samhället. Insikten saknas om att en hållbarekonomisk politik, utan arbetslöshet och med en sundtillväxt, kräver politiska ställningstaganden som ärförankrade i en öppen och demokratisk politisk process.Den tidigare socialdemokratiska regeringspolitiken harutan tvivel berett marken för regeringen genom sinaeftergifter för kapital och etablissemang.Skatteomläggningen är bara ett av exemplen på hurregeringen gick högeroffensiven till mötes.2.2 EG och konkurrenskraftRegeringen säger sig ha ''den enda vägen'' för Sverigesekonomi. förefaller misstagen attupprepas genom att det svenska näringslivets sviktandekonkurrenskraft i allt för hög grad definieras som ettkostnadsproblem. Strukturproblemen överlämnas tillmarknaden.För är det tre områden som måste lyftasfram för att få fart på svenskt näringsliv: infrastrukturen,utbildningen och en ny arbetsorganisation. Under denärmaste åren behövs stora investeringar i infrastrukturen.Med satsningar på utbildning kan kunskapsnivån höjasgenerellt i näringslivet. Utbildning är den säkraste vägen tillhöjd produktivitet. En verklig förnyelse av svensktnäringsliv förutsätter att de arbetande får ett ökatinflytande. Det behövs en ny arbetsorganisation ochkraftfulla åtgärder för en bättre arbetsmiljö.Med en sådan politik skapas förutsättningar så att småoch stora, nya och gamla branscher, omvandlas ochutvecklas till kunskapsintensiva företag. Det är en sådaninriktning som ger landet en god konkurrensförmåga.Därför krävs en aktiv och medveten näringspolitik som styrresurser till rätt ställe i rätt tid, vad gäller kapital, utbildningoch infrastruktur.I ett internationellt perspektiv är detta ett ''måste'' förvårt land. kan aldrig konkurrera med låga lönereller låga skatter om vi vill bygga en välfärdsstat.Ett folk, som vill utforma sin egen politik i öppenhet motomvärlden inte minst den s.k. tredje världen, kan inteinordna sig i en politisk union som bara omfattar en del avEuropa. Ett land som vill bestämma sin egensäkerhetspolitik och försvarspolitik måste säga nej till ettmedlemskap i medlemskap i eller inte, kan denekonomiska och politiska självständigheten för barahävdas genom ett konkurrenskraftigt och moderntnäringsliv där kvalité, kunskap, engagemang ochdemokratiskt inflytande för de arbetande i produktionenställs i centrum för utvecklingen.Regeringen och regeringen haranpassat politiken till marknadens starka aktörer ochvillkor. Den avskaffade valutaregleringen och envalutapolitik knuten till EG har begränsat utrymmet för vårhandlingsfrihet. Men denna utveckling kan brytas.Vänstern i , och hela måstesamarbeta och utveckla alternativ till den politik som ärförhärskande inom EG och de marknader som dominerasav de transnationella företagens villkor. I första hand måstefackliga och politiska organisationer vitaliseras ochsamordna sin inriktning. Miljö-, freds- och andraprogressiva rörelser kommer att spela en vital roll ialternativet till kapitalets Europa.För är fördelningspolitiken av centraltintresse. Det finns ingen sämre fördelningspolitik änarbetslöshet. Därför prioriterar målet om fullsysselsättning.Kampen mot inflation är också en viktigfördelningspolitisk satsning. Hög inflation ökar alltidförmögenhetsklyftorna. Det går dock inte att få kontroll påinflationen genom att låta arbetslösheten stiga.Internationella erfarenheter visar att detta leder tillsåväl en hög arbetslöshet som inflation.En rättvis fördelningspolitik, ekonomisk tillväxt och fullsysselsättning står inte i strid med varandra. Rättvisfördelningspolitik är en förutsättning för en uthållig tillväxt.Med tillväxt blir det mer att fördela.En uthållig tillväxt kräver en aktiv miljöpolitik.Naturresurserna är begränsade och ändliga. En politik sombortser från detta rycker undan grunden för arbete ochvälfärd.Vänsterpartiet verkar för en öppen och fri handel. Vislår vakt om en generell välfärdspolitik. Statsfinanser ibalans ökar ekonomiska handlingsfrihet. Blandannat därför säger vänstern nej till ofinansieradeskattesänkningar.För är ett medlemskap i ingen lösning pånäringslivets problem. skall konkurrera medkvalitet och genom att utveckla nya produkter. En ökadproduktivitet skapar mer resurser att fördela. Men attackermot de arbetandes sociala trygghet och försämringar inomarbetsrätten höjer inte produktiviteten. Det skapar endastkonflikter som skadar ekonomin. Istället fordras en politikför att förnya arbetslivet och stärka löntagarnas ställning.2.3 Marknad, kapitalism och socialismDen borgerliga regeringen har inriktat sin politik på attytterligare stärka ägarnas/''producenternas'' makt imarknadsekonomin. Detta sker genom skattesänkningarsom gynnar kapitalet, utförsäljning av statliga företag ochavveckling av löntagarfonderna. Politiken har en klartnyliberal prägel. Regeringen påstår att det är denenda vägen. Tuppkammen växer på borgerligheten.För oss socialister innebär kommandoekonomiernasupplösning i en möjlighet. frigörssocialismens idéer från bindningar till det havereradeSovjetsystemet. Det gäller för vänstern att i än högre gradän tidigare utveckla en socialism som är frihetlig,självförvaltande och ekologisk. Ett samhälle somprioriterar människors lika värde i stället för elittänkande.Vi ställer solidaritet mot egoism. Vänstern verkar förjämlika och rättvisa ekonomiska villkor i stället för ökadeklassklyftor. De arbetande skall ges det avgörandeinflytandet över arbetslivet. Det behövs gemensammatrygghetssystem i stället för privata särlösningar.När ekonomierna i smulats sönder kan intekapitalismen ursäkta sina egna svagheter med att systemen iöst är sämre. är tiden inne när de moderna kapitalistiskaindustrisamhällena skall upp till bevis om sin förträfflighetoch vad ser vi?? Klassklyftorna ökar i hela världen och tvåtredjedelssamshället tar alltmer form genom att entredjedel bli mer eller mindre utslagna. Produktion av varoroch tjänster har visat sig oförenligt med en bra miljöoch mänsklig värdighet. Arbetslösheten tenderar att bli dekapitalistiska ekonomiernas verkliga gissel och tillväxtenförutsätter klassklyftor och en egoistisk människosyn,miljöförstörelse och utsugning av tredje världen.Vi lever i när nyliberala eller skall vi säganykonservativa budskap dominerar. Det är en politik somhar mycket lite gemensamt med den gamla tidens liberalaidéer -- socialliberalismen. Trots det är det finansministernoch liberalen som sätter en nyliberal politik isjön.Forna dagars liberaler hade t.ex. en klar insikt om riskenatt marknadsvärdet kan förkrympa människovärdet. Dvs.att marknadsekonomins drivkrafter innebär att det faktisktinte blir människornas behov, utan inkomstfördelningensom styr och sätter prägel på efterfrågan och produktion.Utan en jämn inkomstfördelning så fungerarmarknadsekonomin allt sämre.Från socialistisk utgångspunkt är det viktigt att betonahur en marknad skall fungera. Dels gäller det marknadensefterfrågesida (konsumenterna) och dels marknadensproduktionssida. Konsumenterna skall ha möjlighet attstyra efterfrågan utifrån jämlika och rättvisa villkor. Påproduktionssidan får inte karteller och monopolstrukturersnedvrida konkurrensen. I arbetslivet skall de anställda hamöjlighet att styra över arbetets uppläggning och resultat.Denna inriktning är nödvändig om ekologiska, socialaoch mänskliga värden skall kunna tas till vara. Dessahuvudpunkter i en ''socialistisk marknad'', jämninkomstfördelning i samhället och ett demokratisktarbetsliv, har mer gemensamt med de ''gamla'' liberalernaän vad dessa har med dagens nyliberala regeringspolitik.2.4 Riktlinjer för ekonomi och budgetVänsterpartiets ekonomiska politik syftar till att skapabättre balans i ekonomin. Vi vill skapa en marknad därjämlika förutsättningar råder. Vänsterns vision utgår frånde arbetandes makt över produktionen, brytandet av denmanliga maktstrukturen och ekologisk balans. Deekonomiska riktlinjerna kan sammanfattas i följadehuvudpunkter:Jämlik fördelning av inkomster ochförmögenheter. Rättvis fördelningspolitik som särskilt tarsig an samhällets låginkomsttagare.Demokratiskarättigheter för de arbetande i arbetslivet och braarbetsmiljö.Satsning på utbildning på alla nivåer för enökad generell kunskapshöjning i samhället.Kraftigsatsning på infrastruktur för ett modernt, demokratiskt ochslagkraftigt näringsliv.Rätten till arbete garanterasgenom en offensiv ekonomisk-, närings- ocharbetsmarknadspolitik.Omedelbara åtgärder mot deekologiska obalanserna och en ny resursbevarande ochmiljöinriktad energipolitik.Försvar av den generellavälfärdspolitiken i syfte att värna om de sämst ställdasbehov i samhället.Vänsterpartiets budgetförslag omfördelar resurser:Från kapital till arbeteFrån hög- till lågavlönadFrånprivat till offentlig konsumtionFrån spekulation ochförmögenheter till investeringarFrån arbetslöshet tillarbeteFrån miljöförstöring och resursslöseri tillekologisk balans.3. Bedömning av regeringens ekonomiska politik 3.1 Internationell utvecklingVi är i vårt land i hög grad beroende av vår omvärld. del av de produkter som vi förbrukar kommerursprungligen från andra länder. På motsvarande sätt ärflera av de varor som produceras i avsedda förvärldsmarknaden. En dryg fjärdedel av vår produktion gårpå export. Detta utbyte skapar välfärdsvinster, men detinnebär också ökad sårbarhet.En av avigsidorna med en omfattande utrikeshandel äratt genomslagskraften av yttre störningar ökar. Variationeri den internationella konjunkturen påverkar inte baraexportsektorn utan även övriga delar av ekonomin. Ennedgång i exportorderingången får snabbt konsekvenseräven för de delar av industrin som i huvudsak avsätter sinaprodukter på hemmamarknaden. I nästa led sprider sigförsvagningen till byggsektorn och andra delar avekonomin.Under har utlandsberoendetökat. Det har också blivit allt svårare att föra en frånomvärlden oberoende och avvikande ekonomisk politik. Vikan inte på samma sätt som tidigare möta en internationellkonjunkturnedgång med ekonomiska stimulansåtgärder.Målet om en fast valutakurs samt avregleringen påvalutamarknaden är två faktorer som bidragit till dennautveckling.Vi är mitt inne i en internationelllågkonjunktur. I flera länder minskar produktionen,som antalet arbetslösa växer. Inte sedan början av80-talet har det ekonomiska läget tett sig så bekymmersamt.Många bedömare har satt sitt hopp till en förbättring avdet ekonomiska läget i . Härigenom skulleförutsättningarna öka för en konjunkturuppgång också iEuropa. Det finns vissa tecken på att botten nu skulle varanådd, men återhämtningen i den amerikanska ekonominhar hitintills varit mycket svag. Risken är därför stor att deneuropeiska konjunkturen försvagas ytterligare. Dettainnebär att också 1992 kan bli som kännetecknas avlågkonjunktur i åtskilliga länder.3.2 Utvecklingen i SverigeDraghjälpen utifrån låter således vänta på sig. Fallet iexportorderingången till den svenska tillverkningsindustrinhar visserligen avstannat, men någon tydlig vändning uppåthar ännu inte kunnat konstateras. Exportvolymen väntasunder innevarande år öka endast svagt. Prisutvecklingenförutses även den bli måttlig.Problemen för svensk industri förvärras av det närmastnattsvarta läget på hemmamarknaden. Den svagabyggmarknaden i kombination med en omfattandeomstrukturering inom industri gör att orderingångenfortsätter falla här.Den svaga aktiviteten i ekonomin gör att varslenfortsätter att dugga tätt. Antalet sysselsatta har på ett årminskat med närmare 150 000 personer. Kraftigast ärnedgången inom industrin, men även inom byggbranchenoch den privata tjänstesektorn har sysselsättningen minskatpåtagligt. var, enligt SCB, sammantaget 159 000personer arbetslösa. Det utgör avarbetskraften.Enligt nationalräkenskaperna har BNP minskat fyrakvartal i följd. Produktionen är den lägsta sedan1988. En sådan utveckling påverkar självfallet ocksåstatsfinanserna. För nästkommande budgetår räknarregeringen med ett underskott i statsbudgeten på . Man får gå tillbaka till för att återfinna liknande underskott.3.3 Regeringspolitikens inriktningRegeringen säger sig vilja ''bryta den ekonomiskastagnationen, pressa ner arbetslösheten och återupprättaSverige som en tillväxt- och företagarnation med en starkoch växande ekonomi''. Dagens ekonomiska problem ansessammanhänga med ''långsiktiga strukturproblem'' vilkaförvärrats genom den föregående regeringens ''upprepadeekonomisk-politiska missgrepp''. Vilka dessastrukturproblem egentligen är förklaras emellertid inte.Desto tydligare framgår regeringens uppfattning att högaoffentliga utgifter och skatter bidragit till att förvärra detekonomiska läget.Den väg regeringen anvisar är sänkta skatter ochoffentliga utgifter. Genom skattesänkningar skallstagnationen brytas och medborgarnas frihet öka.Regeringen uppger att det föreligger ett''skattesänkningsbehov av i storleksordningen 10 miljarderkronor ''. Framför alltmåste s.k. ''strategiska skatter'' sänkas. Härmed avses ihuvudsak kapital- och förmögenhetsbeskattning.Regeringen motiverar detta med att hushållens sparandemåste öka. Ett ökat privat sparande uppges inte bara ökaindividernas oberoende utan också vara nödvändigt för attfå fart på ekonomin.Vänsterpartiets uppfattning är att regeringens politikinte endast leder till en orättvis omfördelning från löntagaretill kapitalägare, utan att den dessutom är fullständigtfelaktig ur stabiliseringspolitisk synvinkel. I dagens svåraekonomiska läge bör inte hushållens sparande stimuleras.Detta skulle bara sänka aktiviteten i ekonomin ytterligareoch driva upp den redan nu omfattande arbetslösheten tillännu högre nivåer. Regeringen har också fel när denförutsätter att ett ökat sparande är liktydigt med ökadeinvesteringar.3.4 Behovet av sparandeSparande kan såväl för en individ som för en nationdefinieras som skillnaden mellan produktion ochkonsumtion. Den del av produktionsresultatet som intekonsumeras utgörs följaktligen av sparande.För en individ varierar produktionsinsatsen över livet.Under de första och producerar vibetydligt mindre än under de mellanliggande åren.Samtidigt som produktionsinsatsen varierar så är emellertidkonsumtionsbehovet tämligen över livscykeln. Avdetta följer att den enskilde individens sparande kan behövavariera över tiden.Olika samhällen har löst detta problem på olika sätt.Förr i tiden var det i allmänhet familjens uppgift att utjämnafamiljemedlemmarnas sparbehov. Barnen fick mat, kläder,husrum och omvårdnad av sina föräldrar under uppväxten.När föräldrarna sedan blev gamla och deras arbetsinsatserminskade tog barnen hand om dem. Familjen var (och är iviss utsträckning fortfarande) ett system för omfördelningmellan medlemmarna.I våra dagars samhälle har stat och kommun alltmer trättin i familjens ställe. Med skatter och bidrag kanskillnaderna mellan produktion och konsumtion utjämnasöver individens livscykel. De bidrag vi erhåller under barn-och ålderdom är pengar som vi betalar in under denyrkesverksamma delen av våra liv. Dagens omfördelningfungerar i princip på samma sätt som . Skillnaden äratt systemet vidgats från familjen till att omfatta helasamhället.Denna utvidgning har skapat ett mer stabilt system föromfördelning. Samhället har betydligt större möjligheter änfamiljen att klara störningar av ekonomisk natur. För denenskilde samhällsmedlemmen innebär detta att trygghetenökat. Härigenom har incitamenten för enskilt sparandeminskat. Vi behöver inte på samma sätt som tidigare läggaundan pengar för vår ålderdom eller barnens skolgång.Även om det offentliga trygghetssystemet kommit attbegränsa individens behov av enskilt sparande så innebärinte detta att behovet av sparande därmed bortfaller. I enekonomi behövs sparande för att nödvändiga investeringarskall kunna göras. Liksom forna tiders bönder var tvungnaatt sätta av en viss del av skörden för att en ny sådd och enny skörd skulle komma till stånd ; på samma sättmåste vi i vårt nuvarande ekonomiska system avstå en delav konsumtionen för att nuvarande produktions- ochkonsumtionsnivå skall kunna bibehållas. Medel måsteavsättas för att fabriker, bostäder och skolor skall kunnabyggas. Allt som produceras kan inte samtidigtkonsumeras. En del måste sparas för att investeringar skallkunna komma till stånd.Det hävdas ofta att sparandet i den svenska ekonomin ärför lågt. Det är emellertid inte alltid klart vad som menasmed detta påstående. Ofta sker en sammanblandning avbegreppen sparande och produktiva investeringar, dvs.investeringar som skall leda till ökad produktion. Ett högtsparande är inte liktydigt med höga industriinvesteringar.Avgörande är hur sparandet kanaliseras.Allt sparande leder således inte av nödvändighet tillproduktiva investeringar och tillväxt. En ytterligarekomplikation i sammanhanget är den tilltagandeekonomiska integrationen i världsekonomin. I en slutenekonomi måste investeringarna helt och hållet finansierasmed inhemskt sparande. I en öppen ekonomi, där såvälfinansiellt som realt kapital kan röra sig fritt över gränserna,bortfaller emellertid kopplingen mellan inhemskt sparandeoch investeringar. Investeringarna kan under dessaförutsättningar överstiga sparandet, men det kommer då attleda till underskott i bytesbalansen och motsvarandekapitalinflöden från utlandet.Regeringen betonar att sparandet måste upp för attproduktiva investeringar skall kunna göras och vi skall fåfart på ekonomin. Detta är i mycket en fråga om retorikeftersom investeringarna påverkas av helt andra faktorer änsparandet. Det egentliga syftet är ideologiskt.Regeringen säger också att man i första hand ''avser attuppmuntra det privata sparandet. Därigenom ökarindividernas oberoende.'' Vid presentationen avbudgetpropositionen i framhöll ocksåfinansministern att ett ökat hushållssparande ligger i linjemed liberala värderingar.3.5 Erfarenheter från 80-taletUnder 80-talets andra hälft sjönk de svenska hushållenssparande mycket kraftigt. så långt att hushållens utgifter översteg inkomsterna.Sparandet var dessa år med andra ord negativt.Avregleringen på kreditmarknaden, stigande börskurseroch fastighetspriser, en stark konjunktur med ökadsysselsättning och stigande reallöner är några av de faktorersom bidrog till denna utveckling. Hushållen såg ljust påframtiden, som det blev lättare att låna pengar.Detta gjorde att den privata konsumtionen växte kraftigt.Resultatet blev en överhettning i den svenska ekonomin.Sverige var långt ifrån det enda land med dennautveckling. Kreditavregleringar i kombination med eninternationell konjunkturuppgång förde med sig ett minskathushållssparande i en lång rad andra länder. Nedgången isparandet var emellertid mer omfattande hemma hos oss.Orsaken var vårt unika skattesystem som vid (dvs. före skattereformen) gjorde det mycket billigt förhushållen att låna pengar. Förekomsten av omfattandeavdragsmöjligheter gjorde att det i själva verket var statensom stod för större delen av hushållens räntekostnader.Omläggningen av skattesystemet, fallande börskurseroch fastighetspriser, ökande arbetslöshet och stagnerandereallöner har gjort att hushållens sparbenägenhet ökatunder . Trots att inkomsterna fortsattöka har konsumtionen stagnerat. Hushållens sparandeberäknas vara det högsta . Det högasparandet är en viktig orsak till den djupa lågkonjunkturen.Så här i efterhand är det givetvis lätt att konstatera attavregleringen på kreditmarknaden och skattereformengjordes vid fel tidfällen. Det hade t.ex. varit betydligt bättreom reduceringen av hushållens möjligheter till ränteavdraghade genomförts när konjunkturen var påväg upp och inte ner, som avregleringen påkreditmarknaden naturligtvis borde ha skett i enlågkonjunktur och inte i en konjunkturuppgång. Ett annatalternativ hade förstås varit att koppla samman de bådaåtgärderna.