mot · GF02A469 · 1992-01-27 00:00:00 — fanns ett stort kvinnoöverskott i . Detvar inte konstigt, då attraherade kvinnoreftersom här fanns arbete för kvinnor i större utsträckningän annorstädes. har den kvinnliga dominansenminskat även om det är ca 50 000 fler kvinnor änmän i . Kvinnorna är 850 000 av 1,6 miljonerinvånare, varav 180 000 är flickor upp till 18. Antaletinvånare över 65 är 256 000. I början av vår levnad är detfler pojkar än flickor, men vi är fler kvinnor än män påslutet -- går det två kvinnor på varje man.Kvinnorna kom till för att få arbete i börjanav seklet. Vad jobbade man då med? Den vanligastesysselsättningen 1900 var ändå enligtstatistiken att vara hustru. Därnäst kommer att varatjänstehjon. För männen var det vanligaste yrketdiversearbetare och därnäst arbetare i gjuteri och mekaniskverkstad. var det absolut vanligasteyrket för kvinnor sekreterar- och maskinskrivningsarbete.För män var det vanligaste säljare, följt av systemerare ochprogrammerare.Så här tydligt kan man se övergången från detbegynnande industrisamhället till det modernatjänstesamhället. Det som är sig likt över tiden är attkvinnors och mäns värld fortfarande skiljer sig åt.Kvinnorna och jobbenUnder hela har kvinnornasförvärvsintensitet ökat i länet för att hakommit upp i nästan samma nivå som männens. Detinnebär att kvinnor i har högreförvärvsintensitet än i riket i övrigt. I unga åldrar är dett.o.m. så att fler kvinnor än män arbetar. Den avgörandeskillnaden mot tidigare generationers kvinnor är, att mannumera när man får barn inte slutar förvärvsarbeta utan gårner på deltid. Jämfört med riket är det dock fler kvinnorsom arbetar heltid även med små barn i . Detkan delvis förklaras med att det finns fler högutbildadekvinnor här, men också genom att det finns flerensamstående mödrar i län.Den höga förvärvsfrekvensen är mycket positiv förkvinnorna eftersom det bara är genom eget förvärvsarbeteoch egna inkomster som man kan uppnå självständighet ochverklig valfrihet. Men det innebär också att kvinnorna i vårtlän genom dubbelarbete, långa restider ochbristande samhällsservice fått ta en orimligt storarbetsbörda.Kvinnorna i har genomsnittligt någothögre inkomster än sina medsystrar i resten av landet, mende kommer inte upp i samma nivå som männen i riket ochde ligger långt efter männen i det egna länet. Variationernai inkomster är mycket stora i kvinnogruppen.Trots att utbildningsmöjligheterna har varit goda ocharbetsmarknaden är bred i , är det fåkvinnor som lyckats ta sig in i de ''manliga'' yrkena.Förutom kontorsyrkena arbetar kvinnorna i vård ochomsorg, handel och andra serviceyrken. Men även omkvinnor utbildar sig kommer de i allmänhet inte ifattmännen ifråga om lön och inflytande. Kvinnligacivilekonomer och kvinnliga civilingenjörer har några årefter utbildningen lägre månadslön änsina kurskamrater.Löneskillnaderna mellan kvinnor och män ärorättfärdiga och måste analyseras. Vi förutsätter att den s.k.löneskillnadskommittén, som tillsattes av densocialdemokratiska regeringen, kommer medåtgärdsförslag för att rätta till orättvisorna. Förbättringar ikvinnors arbetsmiljö och arbetsorganisation hör tillArbetslivsfondens viktigaste uppgifter. Fonden bör initierasärskilda kvinnoprojekt.Återkommande vuxenutbildning, allt från komvux tillfolkhögskolor och företagsutbildning, blir en av 1990-taletsviktigaste kvinnofrågor. Det är helt enkelt en förutsättningför att kvinnorna skall hänga med i den snabba omställning,som exempelvis kontorsarbetsmarknaden iStockholmsområdet kommer att utsättas för. Denmoderatledda regeringens förslag till neddragningar påvuxenutbildningsområdet är ur kvinnosynpunkt mycketallvarliga och bör förkastas.Den ökande arbetslösheten i har hittillsdrabbat män i större utsträckning än kvinnor. Allaerfarenheter tyder dock på att en ökande arbetslöshet, somförst drabbar män i byggbranschen och senare i industrin --som ett brev på posten -- också drabbar kvinnorna inomt.ex. handel och annan service. Inom tjänstemannayrkenaär det redan nu fler kvinnor än män som är arbetslösa.Många av dessa arbetslösa kvinnliga tjänstemän har en kortoch omodern utbildning som inte räcker till för den nyaarbetsmarknad som den tekniska utvecklingen inomkontorsområdet innebär.Som påbröd har vi kommunernas och kärvaekonomi och besparingsprogrammen i staten.Sammantaget gör detta att de typiska kvinnojobben blirmindre efterfrågade. Som alltid går utvecklingen fortast istorstadslänen och vi är nu mitt inne i den processen --strukturomvandling i tjänstesektorn och lågkonjunktur --sammanfaller. Det finns därför all anledning att noggrantfölja utvecklingen för kvinnor och unga flickor och ha enhög beredskap för att kunna möta den förväntadearbetslösheten också för kvinnorna i län.Männen åker bil, kvinnorna kollektivtBåde kvinnor och män i använder igenomsnitt och per dag för att ta sigtill och från jobbet. När det gäller hur man färdas till jobbetär det dock mycket stora skillnader. av männenanvänder bil, medan det är av kvinnorna som åker bil.Kvinnor åker till kollektivt, medan män gör det till . Resten går eller cyklar till jobbet vilket i sin tur innebäratt kvinnor har kortare avstånd mellan bostad och arbete.27 % av kvinnorna har andra ärenden, som att lämna ochhämta barn på daghem, handla osv. i samband med resor tilloch från arbetet. Motsvarande siffra för männen är 20 %.Eftersom vi vet att kvinnors val av arbetsplats är mycketberoende av hur man kan ta sig dit från hemmet -- ofta viadagis eller skola -- är det ur kvinnosynpunkt mycketangeläget att bygga ut de kollektiva kommunikationerna, såatt de dels blir snabba, dels fungerar när de verkligenbehövs. Den socialdemokratiska regeringens initiativ tilltrafikuppgörelse -- vilket bl.a. har som mål att uppnåkortare restider för kollektivtrafikanterna, det s.k.Dennispaketet -- måste alltså fullföljas under 1992.Kvinnorna och familjenNär en kvinna bildar familj förändras hennes levnadssättpå ett annat sätt än mannens. Inte bara deltidsarbete ikombination med ansvaret för hem och barn blir henneslott. Hon väljer sist i familjen. Det s.k. osynligafamiljekontraktet betyder att först gör mannen sitt val avarbete och resmöjligheter, sedan kommer barnens behov avomsorg och fritidsaktiviteter, först därefter anpassarkvinnan sina val, vad gäller arbetsplatsens lokalisering,arbetstidernas längd och förläggning liksom egna eventuellafritidsintressen. Tiden är en bristvara i storstaden bl.a. pågrund av att arbete och bostad ligger skilda från varandramer än i andra delar av landet.I en region, där alla vuxna som kan, har ettförvärvsarbete finns det inga hemmafruar som sköterreproduktionen eller med andra ord marktjänsten. Detförutsätter att samhällelig, kommersiell och annan servicefungerar på andra tider än som varit vanligt. Detgäller banker, affärer, bilverkstäder, posten, ,, lokala skattemyndigheten osv. Sammasak gäller lokaliseringen av servicen. Stora kommersiellacentra långt utanför bostadsområdet som kräver bil för skall komma dit, är i det här sammanhanget heltförkastligt.Redan i dag har en majoritet kvinnor jobb i sektorer somfungerar på s.k. obekväma arbetstider. Det gäller t.ex. helasjukvården och stora delar av den privata tjänstesektorn iStockholmsområdet. Service som är tillgänglig underoregelbundna tider förutsätter ökade drifttider. Medförkortad arbetstid och större flexibilitet i arbetstidernaskulle det bli rimligt med ökade drifttider, vilket ocksåskulle minska belastningen på trafikapparaten underhögtrafiktid.Kvinnorna som mödrarKvinnorna i föder i genomsnitt någotfärre barn än i riket. Det gäller framför allt bland yngrekvinnor. Någon entydig förklaring till detta finns knappast.Förutom civilstånd och utbildning -- länet har större andelogifta kvinnor än riket i sin helhet och högre andelhögutbildade -- kan man anta att storstadens livstil i sig göratt barnafödandet blir lägre. Många -- både kvinnor ochmän -- söker sig också till storstaden för att man planerar ettliv med yrkeskarriär i stället för familjekarriär. Detta är ettgenerellt fenomen i hela västvärlden.För de flesta människor också i storstaden innebär ettgott liv att man skall kunna kombinera föräldraskap ochförvärvsarbete. Det förutsätter att hela samhället, inklusivearbetsgivarna, inte bara accepterar att barnen finns, utan aktivt satsar på barnen och deras föräldrar. Densocialdemokratiska familjepolitiken med generöstbarnbidrag, barnomsorg till alla barn och föräldraförsäkringså att både mammor och pappor har praktiska möjligheteratt vara hemma med de små barnen, ger de bästaförutsättningar för en trygg start. Precis somföräldraförsäkringen är en nödvändig förutsättning för attkunna kombinera föräldraskap med förvärvsarbete, är enväl fungerande barnomsorg det. För att barnomsorgen skallvara tillgänglig för alla måste den också omfatta s.k.obekväma tider. Denna moderna familjepolitik ärbetydelsefull för alla, men särskilt viktig i en storstad, ditmånga flyttat från andra håll och familjebanden övergenerationerna inte är lika tydliga som på landsbygden.Med de indragningar i kommunernas finanser, som denmoderatledda regeringen nu aviserar och med ett införtvårdnadsbidrag, riskerar vi att kommunerna i Stockholmslän, där vi haft en hyggligt bra utbyggd barnomsorg, nu heltkommer att rasera denna.InvandrarkvinnornaEn tredjedel av landets invandrarkvinnor bor iStockholms län. Jämfört med sina män harinvandrarkvinnorna högre förvärvsfrekvens. De befinnersig dock på en än mer begränsad arbetsmarknad än svenskakvinnor i motsvarande åldrar. Det är inte heller ovanligt attde kombinerar flera deltidsjobb med obekväma arbetstider.En del invandrarkvinnor föder fler barn än de svenskakvinnorna, men tendensen är tydlig att invandrarkvinnornamycket snabbt anpassar sitt barnafödande till den ''svenskanormen''. I ett läge med lågkonjunktur och även spiranderasism har invandrarkvinnorna i storstaden ofta ett myckettungt lass att bära. På dem ligger bådeansvaret att hålla ihop familjen enligt hemlandetskulturmönster och ansvaret för att få ekonomin i hushålletatt gå ihop. Isoleringen från det svenska samhället är intesällan svår. Det finns ett stort antal föreningar och grupperoch inte minst kvinnojourer som i det tysta gör ettovärderligt arbete bland olika kvinnogrupper. Det ärangeläget att dessa organisationer får ett generöst stöd frånsamhället.Utvecklingen i länSom vi visat här ovan lever kvinnor och män iStockholmsregionen under olika förutsättningar även omen falsk föreställning eller myt odlats att vi i vår regionkommit nästan i mål i jämställdhetsarbetet. Tvärtom.Segregationen i ökar. Kvinnorna iStockholms län har mer varierade inbördeslivsförutsättningar än kvinnor i riket i övrigt.Levnadsstandarden och möjligheterna till ett gott liv skiljersig åt alltmer mellan de betjänade och de betjänande iregionen. En trend som, om man hårdrar den leder till ettriktigt svart framtidsscenario, vilket innebär att majoritetenmän och några kvinnor cirkulerar kringkonferensutrymmena på med hela somarbetsfält, med frukost i , lunch i ochmiddag i . Medan kvinnorna tagandes hand om barnoch föräldrar -- sina egna och andras -- antingen försörjs avsina makar eller arbetar på en mycket stationär och påvervårdmarknad.Ett ljusare framtidsscenario som vi socialdemokraternavill se som verklighet visar ett som enregion, där alla, oavsett kön, har ett arbete som inte barager egen försörjning, utan också är ett arbete med meningoch utvecklingsmöjligheter. Där det finns tid och utrymmeför familjeliv och fritidsintressen, för kultur och politiskaktivitet. Men detta kräver en sammanhållen kvinnopolitiksom går tvärs igenom de flesta politikområden. Regeringenbör ta initiativ till ett kvinnopolitiskt forskningsprogram ianslutning till uppföljningen av den storstadsutredning somden socialdemokratiska regeringen genomförde. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i moionen anförts om löneskillnadskommittén,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om arbetslivsprogram för kvinnor,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vuxenutbildningen,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om beredskap för arbetslösakvinnor,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om Dennisuppgörelsensfullföljande,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kommunernas ekonomi,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om sammanhållen kvinnopolitik.