mot · GF02Ju613 · 1992-01-27 00:00:00 — Regeringens proposition 1991/92:35 gäller sexuellaövergrepp mot barn, m.m. I denna aviseras flera viktigareformer. Bland annat ges underåriga ett förstärkt skyddbåde vid våldtäkt ch sexuellt utnyttjande. Dessa brottkommer framgent att betraktas som grova då offret ärunderårigt. Vidare utvidgas tillämpningen av brottetsexuellt utnyttjande. Kravet på aktivitet frångärningsmannens sida vid det sexuella umgänget försvinner.Det faktum att utnyttjandet framstår som otillbörligt blir isig tillräckligt för straffansvar.Skyddet av underåriga är särskilt viktigt mot bakgrundav den utsatthet och hjälplöshet som dessa befinner sig i.Ropen på hjälp når ofta inte ut i samhället och de barn somfår möjlighet att berätta om sexuella övergrepp möts avtvivel och misstro. kan man notera en kraftigökning för de barnrelaterade sexualbrotten. är varttredje offer för sexuella övergrepp under 15 år.Andra delar av propositionen skjuter dock förbi målet.Det gäller framför allt sexuellt utnyttjande riktat motpsykiskt sjuka och psykiskt utvecklingsstörda. Derassituation liknar barnens. lever de isoleradefrån samhället och utan makt och möjlighet att värja sig. Deär annorlunda och därför ofta misstrodda.När det gäller sexualbrottslighet i allmänhet är detstatistiska underlaget bristfälligt. Dels därför att fåkriminologer haft intresse för dessa frågor och dels därföratt mörkertalen (de icke inrapporterade brotten) antas varamycket höga. Om sexuella övergrepp riktade mot psykisktsjuka och psykiskt utvecklingsstörda vet vi om möjligt ännumindre. Någon sammanställning eller studie över dessagärningar har aldrig presenterats och mycket forskningåterstår därför både i och internationellt.Det är dock inte alltför vågat att gissa på en ökning avdessa brott . Starka, politiska krafter harunder verkat för ökad öppenvård i kombinationmed eget boende. Avsikten har varit att normalisera dessamänniskors liv och öka deras aktiva deltagande i samhället.Detta är naturligtvis berömvärt ur många synpunkter, menman får heller inte blunda för att det leder till en störreutsatthet. Att flera, typiskt sett svagare grupper, oftarekommer att falla offer för brott.I en mängd uppmärksammade fall har dessagruppers bristande rättsliga skydd ställts i blixtbelysning.Ett exempel är den sextonåriga flicka i som i mittenav 80-talet tvingades till samlag med två äldre män. Flickanvar anorektiker med autistiska tendenser och gjorde, enligträtten, inte tillräckligt motstånd för att gärningen skullebedömas som våldtäkt. Gärningsmännen insåg aldrig attflickan var ovillig och brott kunde därför inte styrkas.Fall av det här slaget är som sagt inte ovanliga. Årligenutsätts psykiskt utvecklingsstörda och psykiskt sjuka försexuella övergrepp, både på institutioner och ute isamhället. De saknar ofta fysiska och mentala möjligheteratt bjuda ''tillräckligt'' motstånd för att våldtäktsparagrafenskall bli tillämplig. Normalt rubriceras övergreppen därförsom sexuellt utnyttjande, ett mindre allvarligt brott medklart lägre straffskala.I praktiken innebär det att det lönar sig för gärningsmänatt ge sig på de mest värnlösa: Enligt statistik från varstraffet för sexuellt utnyttjande 10 månader igenomsnitt jämfört för våldtäkt. Desvagaste individerna har på detta vis fått ett avsevärt sämreskydd än de som är bättre rustade att möta övergrepp avolika slag.Lösningen är inte att skapa särskilda bevisregler fördessa brott. Sådana förändringar skulle sannolikt göra meraskada än nytta ur rättssäkerhetssynpunkt. Istället börstraffet för sexuellt utnyttjande skärpas så att det kommer iparitet med straffet för våldtäkt. Det skulle ge domstolarnamöjlighet att utdöma stränga straff också ivåldtäktsliknande fall.Förmodligen kommer inte strängare straff att leda tillradikala förändringar i brottsstatistiken: Upptäcktsriskenanses vara liten. Offren lever ofta isolerat och kan saknabåde mod och kunskaper att anmäla brotten till polisen.Detta gäller särskilt om övergreppen utövas av en vårdareeller någon annan till vilken man har en liknandeberoendeställning.Men man skall komma ihåg att straffskalorna icke endastär arbetsredskap i händerna på domstolsjurister, deuttrycker dessutom viktiga samhällsmoraliskaställningstaganden. Icke minst mot den bakgrunden kännsdet naturligt att kräva straff som för våldtäkt närövergreppen riktas mot värnlösa. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till sådanändring i att straffet för sexuellt utnyttjandeblir detsamma som för våldtäkt.