mot · GF02Bo7 · 1992-04-03 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:160 Övergång från hyresrätt till bostadsrätt, m.m. Ett av våra viktigaste mål för den socialabostadspolitiken är att erbjuda alla en bra bostad i en godmiljö och i en social gemenskap.En viktig förutsättning för gemenskap är att de boendeges rätt att påverka och ta ansvar för förvaltning av bostäderoch gemensamma lokaler och anläggningar. Detta måstekunna genomföras oavsett upplåtelseform.Om den sociala bostadspolitiken skall kunnaupprätthållas krävs bostäder i såväl hyres- som bostadsrättoch äganderätt. är ett av de länder, som har denstörsta andelen äganderätt i . av vårabostäder är i äganderätt. I hyresrätten har de allmännyttigaföretagen och de privata fastighetsägarna resten.Omvandling till bostadsrätt kan aldrig få bli ettsjälvändamål om man menar allvar med att valfrihet iboendet skall kunna bli verklighet för allabostadskonsumenter. Det kommer alltid att finnas hushållsom varken vill eller kan ta på sig det ansvar för förvaltningoch ekonomi som bostadsrätt eller äganderätt för med sig.Att slå vakt om och utveckla hyresrätten motverkar ettsegregerat boende.Rätten att bestämma över det egna boendet är en av densociala bostadspolitikens hörnstenar. Det viktigaste nu börvara att utveckla inflytandet och möjligheterna tillansvarstagande i den mindre tillgodoseddaupplåtelseformen, nämligen hyresrätten.Socialdemokraterna hade välkomnat förslag som hadestimulerat det omfattande arbete som pågårinom hyresrätten med att bygga ut bestämmanderätten överden egna bostaden och inflytandet över bostadsområde ochbostadsföretag.Inledningsvis vill vi instämma i vad Bostadsdomstolentycker om förslagen i promemorian som ligger till grund förregeringens proposition 1991/92:160:Skälen för förslagen i promemorian har genomgåendekaraktär av politiska ställningstaganden och förslageninnebär i flertalet fall en återgång till den ordning somtidigare gällde. Avsaknaden i promemorian av utredning,analys och mera ingående överväganden får delvis ses motden bakgrunden. De ursprungliga lagmotiven får i dessa fallförutsättas på nytt bli vägledande. Beträffande förslagenom ändrade majoritetsregler framstår emellertid bristen påen närmare analys som besvärande.Bostaden måste vara en grundläggande social rättighet.Därför måste bostadspolitiken utgå från en socialmålsättning. Samhället och de boende måste ha ettavgörande inflytande över bostadsförsörjningen. Dettakommer att vara vägledande för socialdemokratiskbostadspolitik också framöver.Den väg den borgerliga regeringen slagit in på leder bortfrån de bostadssociala målen. Regeringens strävan att låtamarknadskrafterna helt styra utvecklingen på detbostadspolitiska området inger oro. Erfarenheterna frånandra länder visar att resultatet blir ett kraftigt segregeratboende, bostadsslum och bostadsnöd.Socialdemokraterna föreslår att propositionen avslåsdärför att förslagen endast ger fåtalet människor rätt ochmöjligheter att öka inflytandet över sitt eget boende.Vi avstyrker regeringens förslag om attombildningslagen skall vara tillämplig även närallmännyttiga bostadsföretag, kommuner m.fl. är säljare.Det skulle t.ex. kunna innebära att om en kommun villöverföra direktägda fastigheter till ett eget allmännyttigtbostadsföretag skulle de boende ha rätt att träda i köparensställe. På samma sätt skulle en omstrukturering av ettallmännyttigt bostadsföretag till flera bolag, vilketdiskuteras på en del håll, omöjliggöras eftersom det kanleda till att företaget tvingas avhända sig fastigheter till deboende.Kommunernas möjligheter att ta sitt ansvar förbostadsförsörjningen förutsätter att de också har ettlagskyddat inflytande över de egna fastigheterna. Detkommer inte att hindra boende och kommuner att, där såär lämpligt, göra frivilliga överenskommelser för att deboende skall bilda bostadsrättsföreningar.Propositionen anför inte ett enda motiv för förslaget omenkel majoritet i stället för kvalificerad majoritet för beslutom förvärv av en hyresfastighet.Kravet om kvalificerad majoritet infördes bl.a. för attundvika alltför optimistiska bedömningar och beslut närombildningsfrågan ombesörjes av de boende själva. Utöverombildningens ekonomiska aspekter kan konstateras attbostaden oftast är det viktigaste i människors vardag. Attupplåtelseformen för denna skall kunna ändraspå så lösa grunder är inte acceptabelt. Lagstiftningen skallvisserligen ge förutsättningar för att människor gemensamtskall kunna äga och förvalta sina bostäder. Menlagstiftningen måste också ge ett starkt skydd för demänniskor som av olika skäl inte vill eller har möjlighet attingå i ägande- eller förvaltningsgemenskap. Detta utan attde för den skull behöver byta bostad.I olika sammanhang har konstaterats att fastigheter medblandade upplåtelseformer inte är eftersträvansvärt.Erfarenheterna har dessutom visat att det råder en stor bristpå rättssäkerhet och därmed trygghet för de hyresgästersom inte vill medverka i en bostadsrättsombildning. Enombildning till bostadsrätt innebär att kvarvarandehyresgäster får en ny hyresvärd, som troligen inte alls harsamma kunskaper som tidigare fastighetsägare att praktisktoch ekonomiskt förvalta fastigheten.Den lag som 1985 gav de folkrörelsekooperativaorganisationerna möjlighet att i stadgarna förbostadsrättsföreningarna införa regler om hembud ellerförköpsrätt från upplåtelsen har effektivtförhindrat korttidsspekulation, speciellt istorstadsregionerna. Det förekom att den som tilldelades enbostadsrättslägenhet i nyproduktion eller vid ombildning avhyresrätt till bostadsrätt, sålde bostadsrätten utan att ensflytta in i den. Genom hembudet har lägenheten gått tillnästa bosparande medlem i stället för att säljas påmarknaden. Hembud är inte bara ett instrument för attmotverka oskäliga prisstegringar. Hembudsmöjlighetenborde i stället utökas och kunna fylla en funktion förkooperativt boende, ekologiskt inriktat boende, allergikereller handikappanpassat boende eller boende med någotannat slag av utpräglad intressegemenskap som inte kan tasig lika enkla uttryck i stadgarnas medlemskrav som t.ex.ålderskrav.Vi avvisar också propositionens förslag om att vidgaundantagen från kravet för förvärv av hyreshus till attgenerellt gälla riksorganisationer och regionalaorganisationer för bostadsrättsföreningar. De skäl som lågtill grund för lagändringen 1983 gäller fortfarande.Bostadsrättsföreningar anslutna till defolkrörelsekooperativa riksorganisationerna har inte baraenhetligt utformade stadgar. Det viktigaste skälet är attsärreglerna ger förutsättningar för att vidareutveckla dekooperativa idéerna, dvs att verksamheten ifolkrörelsekooperativen vilar på en gemensambostadssocial grundsyn.Det är kommunerna som har skyldighet att planerabostadsförsörjningen och ta initiativ till bostadsbyggandet.Kommunens engagemang måste innehålla ett naturligtsamspel mellan en förhållandevis liten nyproduktion ochdet stora existerande bostadsbeståndet. Detta samspelförutsätter att kommunen har förmedlingsmöjlighet tillmerparten av tomma lägenheter. har tidigareuttalat sig för att utvidga möjligheterna att ingripa motfastighetsägare som underlåter att hyra ut bostäder och attdet bör införas en skyldighet för en hyresnämnd ellerbostadsdomstol att underrätta den kommunalabostadsförmedlingen.Propositionen tillmötesgår inte dessa riksdagensställningstaganden. Vi menar att kraven kvarstår, ochregeringen bör återkomma till med förslag somförbättrar kommunens möjligheter att förmedla lägenheter. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår proposition 1991/92:160.