mot · GF02K822 · 1992-01-27 00:00:00 — Efter beslut av riksdag upphörde från den 1januari 1975 det mer än tvåhundaåriga svenskaordensväsendet vad gäller svenska medborgare. Denformella anledningen till befattning medordensfrågan var en önskan från regeringens sida attgenomföra en reform av belöningssystemet förstatsanställda m.fl. Enligt förslaget (proposition nr 92 1973)som vann bifall, skulle samma utmärkelse i formav medalj eller armbandsur delas ut till alla anställda i statligtjänst oberoende av löneställning.Till denna i allt väsentligt administrativa fråga, omvilken samråd ägt rum och om vilken ingen politisk oenighettycktes råda, hade emellertid regeringen knutit en fråga avstörre principiell räckvidd, nämligen om ordensväsendetsfortbestånd under statlig medverkan. Förslaget hade denpraktiska konsekvensen att utdelandet av ordnar tillsvenska medborgare skulle upphöra medan ordnarfortfarande under statlig medverkan skulle kunna tilldelasutländska medborgare och statslösa bosatta utanförSverige.I en motion (1973:1894) av m.fl. medanledning av ovannämnda proposition vitsordades i och försig behovet av en reform av det statliga belöningsväsendet,vars utveckling medfört olikheter i belöningssystemet, somför ett demokratiskt betraktelsesätt kunde te sig orättvisaoch omotiverade även om de hade sin historiska förklaring.Motionärerna ville därför inte motsätta sig att riksdagenuttalade sin anslutning till förslaget om en enhetligtjänstebelöning för alla i statens tjänst anställda.Vad gäller den vidare frågan om ordensväsendetsfortsatta existens framhöll motionärerna att den inte enbartfinge ses i det snäva perspektivet arbetsgivare--anställd. Detvore förvånansvärt att varken propositionen ellerförarbetena visat något intresse för statens behov att i yttreformer utmärka och hedra medborgare som i sin gärninggjort sig förtjänta om det allmännas bästa.En blick visade att man i det stora flertaletnu existerande länder betraktade någon form av ordnar somett praktiskt och ändamålsenligt sätt att uttryckastatsmaktens uppskattning av sådana medborgerligaförtjänster. Ordnarna hade visat sig förenliga med snart sagtvilka stats- och samhällsskick som helst. Denomständigheten att de går tillbaka på en gången tidsmonarkiska överhetsstater har inte hindrat att de funnesfast etablerade även i moderna välfärdsstater.Motionärerna ansåg sig därför inte kunna dela den ipropositionen uttryckta uppfattningen att ett reformeratsvenskt ordensväsen inte i praktiken skulle kunna utformasoch tillämpas på ett sätt som motsvarar ''det grundläggandekravet på jämlikhet och enhetlighet i bedömningen av olikapersonalkategoriers arbetsinsatser''. Det vore enligtmotionärerna inte fråga om ''olika personalkategorier'' utanom individer som på ett särskilt sätt gjort sig förtjänta avstatens och samhällets tacksamhet. Att finna lämpligakriterier och former för ett i sådant syfte omdanatordensväsen kunde inte vara någon övermänsklig uppgift.Motionärerna hänvisar i detta sammanhang till enpromemoria fogad till ordenskanslerämbetetsremissyttrande i ärendet, vari ämbetet ingående diskuteraten önskvärd nyordning av de svenska ordnarna och framlagtett preliminärt förslag.I promemorian framhålles att en ordensförläning bör hatill syfte att hedra sådana medborgerliga insatser somsträcker sig utöver tjänstens, befattningens, yrkets ellerverksamhetens i och för sig plikttrogna och samvetsgrannahandhavande. Utmärkelsen bör avse antingen en speciellgärning av stor nytta för nationen, samhället ellermänskligheten eller ett alldeles ovanligt mått av duglighetoch initiativkraft i fullgörande av långvarig verksamhet avkrävande art.Som exempel på insatser värda att uppmärksammasanges betydelsefull politisk gärning i riksdag och kommun,ledandet av statlig utredning vars resultat framstår som förnationen speciellt genomgripande, ansvaret för en svår ochför landet ovanligt viktig internationell förhandling,handhavandet av ansvarsfullt uppdrag inom internationellorganisation, extraordinära vetenskapliga, konstnärliga,litterära, sociala och humanitära insatser. Osedvanligaförtjänster inom näringslivet och inom arbetsmarknadensorganisationer bör på samma sätt komma ifråga förutmärkelse utan alla hänsyn till vederbörandes ekonomiskaoch sociala position.Ordenskanslerämbetets promemoria föreslog efterdenna mera principiella diskussion ett avskaffande avtjänsteordenssystemet och tillämpandet av en starktåterhållsam utredning av ordnar inom ramen för detbestående ordensväsendet med vissa förenklingar. Ämbetetframhöll som en tänkbar förebild det restriktivaordensväsen som tillämpas i Norge.Motionärerna fann de av ordenskanslerämbetetskisserade förslagen beaktansvärda och ägnade att göras tillföremål för en mer ingående utredning. Enligtmotionärernas mening hade i propositionen ingaövertygande skäl anförts mot tanken på ett reformerat ochför dagens svenska samhälle bättre anpassat ordensväsen.Man hemställde därför om utredning rörande enreformering av ordensväsendet som tillgodoser statensbehov av att hedra och utmärka särskilt förtjänta personeroch att förslag därom skulle underställas riksdagen.Motionens yrkande på denna punkt avfärdades avkonstitutionsutskottet utan annan motivering än ettkortfattat konstaterande att ''inte heller när det är fråga omatt belöna viktiga samhällsinsatser av mera allmän karaktärkan ordnarna anses fylla sin uppgift''. beslöt medanledning härav att avslå yrkandet.Statsmakternas beslut att i ett slag och medbristfällig utredning avskaffa det mer än tvåhundraårigaordensväsendet framstår alltmer som en av tillfälliga ochytliga opinionsströmmar betingad reform, en av det tidigasjuttiotalets många ingrepp med syftet att skära avmedvetandet om vår historia som levande realitet.Enighet förelåg i om behovet av en reform vadgäller belöning av lång och trogen tjänst hos staten. Isammanhanget förbisågs emellertid helt statens behov av enbelöningsform för mera allmänna samhällsgagnandeinsatser, ett behov som otvivelaktigt skulle väl ha kunnattillgodoses genom ett på lämpligt sätt reformeratordensväsen.Att ett sådant behov gör sig gällande även i en moderndemokratisk stat som visas bl.a. av ett ökatutnyttjande, sedan ordnarna avskaffats, avförtjänstmedaljen .., som regeringen utdelar,inte minst för vägande och långvariga insatser inomrikspolitiken.Mest påfallande i sammanhanget är emellertid denutveckling som ägt rum efter 1975 vad gäller H.M.Konungens Medalj, som utdelas utan regeringens direktamedverkan. talman ingår dock i den grupp avpersoner som granskar och bereder inkomna medaljförslagoch ett visst samråd förekommer mellanriksmarskalksämbetet och statsrådsberedningen i syfte attundvika dubbla belöningar för samma medborgerligainsatser. H.M. Konungens medalj, som förekommer i olikastorlekar och utföranden, har på många sätt kommit attersätta ordensväsendet och synes utdelas i stort enligt deprinciper som föreslogs i ordenskanslerämbetets ovanrefererade promemoria. Medaljen har vunnit stor respektoch allmän uppskattning men kan genom sin karaktär avhovmedalj inte sägas utgöra en den svenska statensofficiella hedersbetygelse.Som ovan nämnts bibehölls vid beslutordensväsendet i begränsad utsträckning men under statligmedverkan för utländska medborgare eller statslösa bosattautanför . Detta motiverades propositionkortfattat med att ''det i de flesta länder finns någon formav ordenssystem under statlig medverkan och att utdelandetav svenska ordnar kanske kan ha viss betydelse för Sverigesförbindelser med andra länder''. Detta förhållande harinternationellt kommit att betraktas som en kuriös anomali:att en dekoration, för vilken statschefen fortfarande angessåsom ''stormästare'', endast kan komma utlänningar till delmedan den förmenas landets egna medborgare.Sverige är i själva verket, med undantag av ochSchweiz, det enda land i som icke har ett officielltordensväsende omfattande även egna medborgare. Det ären intressant iakttagelse, att länder som återvunnitsin frihet återupprättat äldre ordensformer med starkhistorisk laddning.Ordensväsendet i våra nordiska broderländer är allmäntuppskattat och någon föreställning att det skulle varaoförenligt med ett demokratiskt statsskick synes icke råda.Starka skäl talar för en översyn av det statligabelöningsväsendet i vad avser viktiga samhällsinsatser avallmän karaktär. Härvid bör icke uteslutas prövning avalternativet att låta det historiska svenska ordensväsendet ireformerad form på nytt omfatta icke endast utländska utanäven svenska medborgare. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en översyn och förslagrörande det offentliga belöningsväsendet.