mot · GF02A225 · 1992-01-27 00:00:00 — Innehållsförteckning 1.Inledning och sammanfattning av förslagen2 2.Situationen på arbetsmarknaden5 3.Kvinnor i arbetslivet6 4.Politik för det goda arbetet åt alla9 5.Förnyelsen av arbetslivet12 6.Aktiv arbetsmarknadspolitik21 7.Regionalpolitiken26Hemställan30Bilagor med förslag till lagändringar331. Inledning och sammanfattning av förslagenDen viktigaste politiska uppgiften under de närmasteåren är att bekämpa den snabbt stigande arbetslösheten ochatt ta tillvara människors vilja att arbeta och skapa nyaresurser. Denna uppgift måste lösas på ett sådant sätt attnäringslivet får goda utvecklingsmöjligheter och attSveriges ekonomi förstärks.Sverige befinner sig i en lågkonjunktur, som är mycketpåfrestande, och som i sig kräver kraftfulla åtgärder. Denpolitik, som regeringen nu bedriver, har motsatt syfte ocheffekter. De politiska åtgärderna innebär en åtstramning förtvå tredjedelar av ekonomin, en minskad efterfrågan ochdärmed en försvagad produktion och sysselsättning.Regeringen har tvingats skriva ner sina prognoser förtillväxten och skriva upp prognoserna för arbetslösheten.Arbetslösheten kommer att uppgå till3,5--av arbetskraften och till 1993. Det innebär att arbetslösheten kommer att ökamed 50 000--100 000 personer jämfört med ochatt kostnaderna för kontantstöd kommer att öka till 18miljarder kronor under det kommande budgetåret,sannolikt ännu mer.Denna utveckling är oacceptabel. Den innebär socialaskadeverkningar och den innebär förlust av ekonomiskaresurser. Denna utveckling måste brytas. Vi kräver attregeringen, senast i kompletteringspropositionen, läggerfram ett ekonomiskt-politiskt program som har till syfte atti en första etapp pressa ned arbetslösheten till , i stället för att låta den öka till 4--5 %.Detta övergripande mål kan bara nås genom en starksamordning av insatserna på en rad politikområden. Det ärnu som det avgörs om i det nya skallfortsätta att hävda arbetslinjen och bedriva en politik förfull sysselsättning eller om skall bli ett land medsjunkande ambitioner när det gäller arbete och utveckling.Det program vi efterlyser måste innehålla åtgärder överett brett fält.Först och främst måste de åtgärder som underminerarsysselsättningen för de företag som producerar varor ochtjänster för hemmamarknaden avvisas. Detta är nödvändigtsom en grund för sysselsättningen. Vi vill därutöver tainitiativ till ombyggnad, underhåll och investeringar för attnu klara en nödvändig förnyelse och för att ta tillvaraproduktionskapaciteten i byggindustrin och hosunderleverantörer.Vi kräver därutöver en satsning på utbildning ochkompetenshöjning för både ungdomar och vuxna. Detta ärsärskilt viktigt med tanke på vår internationellakonkurrenskraft; det är genom hög kompetens och godproduktivitet som det svenska näringslivet skall hävda sigpå de internationella marknaderna. Vi avvisar regeringensförslag om att nu skära ner eller försena dessa satsningar.Vi lägger nu i denna och andra motioner fram konkretaförslag på dessa områden, som innebär en satsning på nära4 miljarder kronor utöver vad regeringen har föreslagit.Det är åtgärder som nu kanbesluta om och som kan ge snabb effekt påarbetsmarknaden. Därutöver behövs det nya former och ettrejält utrymme för lokala initiativ för arbete och utveckling.Vi vill peka på möjligheten att omvandla de medel somregeringen vill dra in från kommunerna under nästabudgetår, , till en stimulans förinitiativ för att göra viktiga lokala investeringar ochunderhållsinsatser. Vi vill uppmana regeringen att införkompletteringspropositionen pröva denna möjlighet. Vihar för vår del för avsikt att återkomma med förslag till hurdetta skall kunna ske. Vi kommer på samtliga dessaområden att vidareutveckla våra förslag inför den slutligabehandlingen av budgeten till våren.Vi vänder oss emot regeringens politik, som leder tillökad arbetslöshet. Den väldiga ökningen av arbetslöshetenleder till en omfattande långtidsarbetslöshet. De långaarbetslöshetsperioderna leder i sin tur till stora ochallvarliga sociala problem. Hög arbetslöshet innebär ocksåatt produktionskapaciteten utnyttjas dåligt och att nyaresurser inte skapas i den takt som skulle vara möjligt.Arbetslösheten påverkar inte bara dem som drabbas utansätter en stämpel på hela samhället; den skapar rädsla,osäkerhet och pessimism.Det är nödvändigt att ersätta denna politik av sänktaambitioner med en politik som präglas av framtidstro. Vihävdar att arbetsviljan bör tas tillvara för de många storaoch viktiga uppgifter som ligger framför oss. Vi vet attaktiva åtgärder är ekonomiskt fördelaktiga framför passivtkontantstöd. En nedväxling av arbetslösheten med enprocentenhet, eller 45 000 personer, minskar direkt de offentliga utgifterna förkontantstöd med . Därtill kommereffekterna i form av ökad inkomst för den enskilde ochökade skatteinkomster för stat och kommun.Vi vill alltså redan nu föreslå följandesatsningar.UtbildningGymnasiereformen bör genomföras på det sättriksdagen tidigare beslutat. Vi satsar 320 milj.kr. Till höstenbör kommunerna erbjuda alla som i vår lämnar de tvåårigalinjerna att gå ett tredje år.Regeringens förslag tillneddragning av komvux och folkbildningen avvisas. Visatsar 825 milj.kr. På så vis tryggas utbildningför tusentals elever och arbete för många lärare.Satsningen på arbetsmarknadsutbildning fullföljs.Ytterligare 100 milj.kr. anslås till företagsutbildning.Kommuner och högskolor erbjuder arbetslösa ungdomarutbildning eller andra aktiva insatser undersommarmånaderna. anslås till lärarlöner.Ensatsning om 425 milj.kr. görs på kompetensutveckling inomfrämst små och medelstora företag i tillverkningsindustrin.InfrastruktursatsningarRedan beslutade satsningar måste snabbas upp,inte försenas som sker med . Extrainsatser måste göras för att uppnå detta. Regeringen bör få iuppdrag att sätta in sådana insatser och för senareredovisa vad som uppnåtts.Ytterligare projekt måste tasfram inom ramen för redan beviljade anslag.100 milj.kr.bör satsas på att rusta upp Inlandsvägen.1 250 milj.kr. extra satsas på vägunderhåll.ByggandeRäntelånesystemet bör bibehållas.Investeringsbidragen skall återställas till 9,3 %.Vi villöka ramen för tilläggsbelåning till reparationer ochombyggnader med 250 milj.kr.390 milj.kr. anslåstill räntebidrag för tidigareläggning avkommunala investeringar.300 milj.kr. anslås som bidragtill reparation av skolor.Ungdomsbostadsstödet behålls.Det sänker boendekostnaderna med . Kostnad 25 milj.kr.Ramen för ny-och ombyggnad av samlingslokaler ökas med 50 milj.kr.Bidragen för att sanera bostäder från fukt och mögelbehålls.Staten bör tidigarelägga bygginvesteringar.ArbetsmarknadspolitikAMS får ytterligare 290 milj.kr. för att bekämpaungdomsoch långtidsarbetslöshet.200 milj.kr. ytterligareanslås till regionalpolitiska satsningar.AMU-gruppenoch bör bolagiseras per och ett nyttfinansieringssystem införas för Samhall.Med dessa förslag kommer tusentals arbetslösa att fåjobb eller utbildning, som tillväxten stärksoch kostnaderna för kontantstöden minskar.I denna motion har vi också följande förslag.ArbetslivspolitikenEtt nationellt råd för det goda arbetet inrättas.Staten som arbetsgivare gör extra insats om 100 milj.kr. föratt förändra arbetsorganisationen.Särskildakvinnoprojekt om 50 milj.kr./år via arbetslivsfonden.Lagom obligatorisk företagshälsovård bör införas.Lagreglerinförs om s.k. personalekonomisk redovisning.Jämställdhetsarbetet måste intensifieras ute påarbetsplatserna.Löneskillnader mellan män och kvinnormåste minska.Flexibel arbetstidspolitik medårsarbetstid, fri förläggning genom kollektivavtal, störreinflytande för arbetstagaren, flextid, större möjligheter attspara semester och ta ut sådan semester i timmar.Lag omförtursrätt till anställning med mer tid fördeltidsanställda.Större individuellt inflytande vidförläggning av föräldraledighet, lagändring.Inriktningenav en förnyelse av arbetsrätten läggs fast.Lag om fackligtinflytande vid företagsförvärv införs.Lag om försäkringför småföretag för semesterlönegrundande frånvaro.2. Situationen på arbetsmarknadenArbetslöshet och sysselsättningDen genomsnittliga arbetslösheten var 1991 . Det innebär att arbetslösheten steg med 1,2procentenheter. Detta är en snabb ökningstakt, menökningen sker från en mycket låg nivå. Tack vare ensocialdemokratisk regering var vi i mycketnära målet arbete åt alla. I stort sett alla som ville hade dåett jobb. Av den aktiva befolkningen hade ett jobb och arbetslösheten uppgick endast till . Kombinationen av hög sysselsättning och lågarbetslöshet gjorde till ett unikt land i världen. Somjämförelse kan nämnas att var det av den aktiva befolkningen inom EG som hade ettjobb och arbetslösheten var 8,3 %.Även de som normalt har en svag ställning påarbetsmarknaden, t.ex. ungdomar, kunde då få jobb. Detfinns inget annat land som i likhet med lyckats pressa ner ungdomsarbetslösheten till den nivåsom rådde . Även de regionalaskillnaderna var måttliga. I skogslänen skapades mellan1982 och 1990 45 000 nya jobb. Arbetslösheten i uppgick 1990till 4,2 %.Den försämring av sysselsättningsläget som skeddeunder 1991, och som den socialdemokratiska regeringenvarnade för , hade sin grund i alltför snabbakostnadsökningar i , men också i kraftigt försämradekonjunkturer i länder som är viktiga handelspartners tillSverige. I själva verket skedde en drastiskkonjunkturnedgång i länder som , ,och . Resultatet blev en stark ökningav arbetslösheten i många länder. stegarbetslösheten med följande procentenheter i några länder:USA 1,2, 4,2, 2,2 och 2,2.Mot den här bakgrunden har vi klarat oss mycketbättre i än i många andra länder. Trots dennuvarande borgerliga regeringens försök att svartmålasituationen hade dessutom fram till september 1991klarat sig bättre än i den senaste lågkonjunkturen. Somjämförelse kan nämnas att den genomsnittligaarbetslösheten 1982 var och var arbetslösheten över 4 %.Detta är ändå en mycket oroande situation. För svenskaförhållanden är arbetslösheten nu mycket hög. Med denborgerliga regeringens politik kommer den att stiga kraftigt.Inflation och löneökningarLöneökningarna var högre änsamhällsekonomin tålde. Detta ledde till en höginflationstakt med försämrad konkurrenskraft förexportindustrin som följd. --ökadelönerna med . Tack vare den så kallade Rehnberggruppen träffades1991 stabiliseringsavtal för så gott som hela den svenskaarbetsmarknaden. Sådana avtal gäller nu fram till den 1april 1993.Detta har lett till en betydande nedväxling ilöneökningstakten. ökadelönerna inom LO/SAF-området . Detta är den faktiskt lägsta löneökning som ägt rumunder . Ser man till industrin varökningstakten ännu lägre, nämligen 3,9 %.Det bör dock noteras att av löneökningen på beror på avtalet. Resterande är alltså löneglidning, som arbetsgivarna tillåtit underen tid då haft en stagnerande produktion,omfattande varsel om uppsägningar och en snabbt ökandearbetslöshet.En följd av den nedväxling som skett ilöneökningstakten är att inflationen sjunkit kraftigt, ochden befinner sig nu på god europeisk nivå.Den samlade politiken har också lett till en kraftigökning av den reala nettolönen. Bara mellan åren 1990 och1991 ökade den reala nettolönen för LO/SAF-området medcirka . En viktig förklaring till denna höga ökning ärskattereformen. --ökade den realanettolönen inom området . Detta innebär att löntagarna nu har återhämtat heladen standardförlust som man gjorde främst mellan åren1976 och 1982.Arbetslivets förnyelseI mitten av inledde den socialdemokratiskaregeringen en offensiv för att förnya arbetslivet.Bakgrunden till denna var de allt större problem som dåligarbetsmiljö förorsakade samt de ökade kunskaperna omdetta.Under 1980-talet stagnerade dessutom den förnyelse ochutveckling som alltid måste pågå ute på arbetsplatserna.Följden av detta blev att arbetsskadorna ökade,sjukfrånvaron steg liksom personalomsättningen ochantalet förtidspensionärer ökade. Detta tillsammans medandra faktorer ledde till en stagnerandeproduktivitetsutveckling samt till att arbetsgivarnas ochsamhällets kostnader ökade.En konsekvent socialdemokratisk politik har lett tillatt allt fler arbetsgivare inser vikten av ett intensivtförnyelsearbete och då inte minst av arbetsorganisatoriskaförändringar. Förnyelsearbetet har på nytt skjutit fart ochframgångarna kan redan avläsas i statistiken.År 1990 minskade antalet anmäldaarbetsskador, både arbetsolyckor och arbetssjukdomar.Den uppåtgående trenden för belastningsskador är ocksåbruten. Det totala antalet nybeviljade förtidspensionerminskade också 1990 jämfört med de tre föregående åren.Sjukfrånvaron minskar.3. Kvinnor i arbetslivetArbetsmarknadUnder har en dramatisk ökningskett av andelen kvinnor som förvärvsarbetar. År 1963arbetade av kvinnorna i åldrarna 20--. Den andelen hade1990 stigit till . Kvinnorna utgör nästan hälften avarbetskraften.Samtidigt som kvinnorna förvärvsarbetar i allt störreutsträckning tar de fortfarande huvudansvaret för hemmetoch barnen. För att klara detta arbetar många kvinnordeltid.Antalet deltidsanställda var 1990 drygt en miljon. Avdessa var kvinnor. har det dock skett en minskningav antalet deltidssysselsatta, liksom en förskjutning motlängre deltider. är det ändå mellan 150 000 och 200 000 deltidsanställda som vill ha en längre arbetstid änarbetsgivaren erbjuder. Av dessa uppbär mer än 50 000 ersättning från arbetslöshetskassorna. Många försökhar gjorts att lösa problemen med det ofrivilligadeltidsarbetet, men ännu är inte saken löst. Det är viktigtatt ha klart för sig att deltidsarbetet i sig skapargrundläggande skillnader i mäns och kvinnors ekonomiskaförhållanden när det gäller inkomstberoende ersättningarsåsom exempelvis sjukersättning, föräldrapenning,pensioner.Även om nästan lika många kvinnor som mänförvärvsarbetar finns det en utpräglad könsuppdelning påarbetsmarknaden. av männen är sysselsatta inom industrin jämfört med14 % av kvinnorna. av alla kvinnor arbetar i undervisnings- ochomsorgsyrken jämfört av männen. Även om kvinnor och män arbetar inomsamma bransch har de ofta olika arbetsuppgifter. Högretjänster innehas oftast av män, och detta gäller även inomområden som är kvinnodominerade såsom t.ex. offentligsektor. Kvinnor har mer okvalificerade, monotona och ofriaarbeten än män. Det framgår tydligt när man tittar på denlärotid som krävs för att utföra ett jobb och detta gäller ävenvid lika utbildningsbakgrund, se tabell 1.nTabell 1. Lärotid för arbetetUtbildningsbakgrundNågra månaderMer än någramånadermänkvinnormänkvinnor %%%%T.o.m. 9 år61853915Gymnasial utb.44805620Eftergymn.utb.33686732Totalt47785322Källa: SCBAv tabellen framgår att av kvinnorna har ett arbete som kräver längreupplärningstid än några månader. Motsvarande siffra förmännen är . av kvinnorna har alltså arbeten som bara kräver någramånaders upplärningstid, medan mindre än hälften avmännen har sådana jobb.Könssegregeringen på arbetsmarknaden begränsar dessfunktionssätt bl.a. genom att minska flexibiliteten.Rörligheten sker oftast inom kvinnliga respektive manligaområden, allt för sällan mellan dem. Det innebär också attkvinnor stannar kvar i monotona och tunga jobb, trots enhög risk för arbetsskada.ArbetsmiljöArbetsmiljökommissionen bekräftade att arbetaryrkenoch i viss mån yrken inom vård, service och transporter ärde mest utsatta. Här finns många kvinnor. Av LOsundersökningar framgår bl.a. följande om kvinnorna inomLO-kollektivet: lyfter tungt . Mer än var tredje kvinnaupprepar ensidigt samma arbetsrörelser. Var femte harolämpliga arbetsställningar och har enformiga arbeten. Kvinnor drabbas också imycket större utsträckning än män av belastningsskador iryggar, nackar, axlar och leder.Kvinnornas besvärliga arbetsförhållanden är också enförklaring till varför kvinnor har en högre sjukfrånvaro änmän. Detta börjar nu också synas vid nybeviljadeförtidspensioner. beviljades drygt 25 000 kvinnor förtidspension, vilket är en ökning jämfört med ! För männens del är motsvarandesiffra . Kvinnornas höga siffra kan endast bara delvisförklaras av ökat förvärvsarbete. förtidspensionerasfärre män än kvinnor.Det återstår alltså mycket att göra ute på arbetsplatsernaför att förändra arbetets innehåll och förbättraarbetsmiljön. Alla insatser som kan göras för att förbättrasituationen kommer att vara särskilt betydelsefulla förkvinnorna. På samma sätt gäller att inskränkningar ochbegränsningar som görs i första hand kommer att gå ut överkvinnorna. De förslag som den borgerliga regeringenaviserar om karensdagar, sämre arbetsskadeförsäkring ochförsämrad anställningstrygghet kommer att med särskildkraft drabba kvinnorna.LönerHur kvinnors löner utvecklar sig i förhållande tillmännens är också en fråga som är av största betydelse förjämställdheten mellan könen. Nedanstående tabell visarutvecklingen i inom olika kollektiv. Jämförelsenbygger på genomsnittslönen för män respektive kvinnorinom varje kollektiv, och kvinnornas lön är uttryckt som enprocentandel av männens, se tabell 2.nTabell 2. Kvinnors lön i % av mäns lönÅrLO/SAFDäravindustriPrivatatj.mänStatenKommunerLandsting 196166,870,349,5196674,678,853,2197180,884,060,978,3197685,188,869,183,9198287,592,172,389,5 84,5198588,092,172,590,886,590,3198787,792,273,190,685,790,1198986,891,973,689,083,387,0199085,091,373,488,3Andel kvinnor i % av samtliga 199020,120,134,648,978,683,5Källa: LODe har löneskillnaderna mellan män ochkvinnor minskat dramatiskt. Utjämningen tycks nuemellertid ha avstannat och tendenser finns också attskillnaden ökar igen. Av den faktiska löneskillnaden berortroligen drygt hälften på att män och kvinnor arbetar i olikaverksamheter och i olika befattningar. Resterande skillnadberor på andra förhållanden, där direkt lönediskrimineringkan vara ett skäl.I ett internationellt perspektiv har docklöneutjämningen mellan män och kvinnor hunnit långt iSverige. ligger svenskakvinnor i topp bland . I , Danmarkoch ligger kvinnolönen på av mannens. I , , ,och kommer kvinnorna upp till nivån 70--. De brittiska kvinnorna når inte och de japanska ligger under 50 %.Det räcker alltså inte att ha lagstiftning med förbud motkönsdiskriminerande lönesättning, som man har på mångahåll på kontinenten, utan det krävs medvetna satsningar ilöneförhandlingarna för att komma tillrätta medproblemen.Förklaringen till att svenska kvinnor hävdar sig så bra ärutan tvekan den solidariska lönepolitik som fackföreningari har drivit . Denna politik harinneburit dels minskade löneskillnader i allmänhet och delslika lön för likartat arbete. är det främst inom LO-kollektivet som man har haft kraft att genomdriva dennapolitik. Det framgår tydligt att detta har gynnat kvinnorna.4. Politik för det goda arbetet åt allaBakgrundGrunden för ett samhälles välstånd är medborgarnasvilja till förvärvsarbete. Likaså är det en grundläggandeförutsättning för den enskildes trygghet och oberoende attha ett arbete, som man trivs med och inte behöver riskerasin hälsa i. Det går aldrig att i efterhand viasocialförsäkringssystemet kompensera avsaknaden av ettarbete.För oss socialdemokrater är det därför grundläggandeatt ha arbete åt alla som mål för den ekonomiska politiken.Men vi vill också eftersträva att jobben skall vara såinnehållsrika och stimulerande som möjligt. Riskerna förohälsa måste minimeras.I den tidigare socialdemokratiska regeringens politik förfull sysselsättning ingick som viktiga element kampen motinflationen, investeringar för framtiden, arbetslivetsförnyelse och den aktiva arbetsmarknadspolitiken.Dessutom fördes en regionalpolitik som satte tillväxt,valfrihet och rättvisa i centrum.Inflationsbekämpningen var också lyckosam ochinflationen är nere på en god europeisk nivå.Avgörande för den framgången var den nedväxling somskedde från inflationslöner till reallöner. Utrymmet förlöneökningar måste bestämmas med utgångspunkt iexportindustrins förutsättningar. Löneökningar utöverdetta leder bara till ökad inflation och till att arbetstillfällenförsvinner. En förutsättning för att vi i skall kunnaha full sysselsättning är att löneökningarna håller siginom de samhällsekonomiska ramarna.Ytterligare en viktig förutsättning för att långsiktigtkunna behålla den fulla sysselsättningen är att göratillräckliga investeringar för framtiden. Vi måste setill att har en väl utbyggd infrastruktur, inteminst nu när skall bli en aktiv del i det integreradeEuropa. Likaså måste de anställda ha en sådankompetens att kan tävla med de mestutvecklade länderna i världen.Av dessa skäl drog den socialdemokratiska regeringenupp riktlinjer för hur vi i skallinvestera för i vägar, järnvägar,broar, flygplatser och telekommunikationer. Beslut harredan tagits om att sätta igång väg- och järnvägsprojekt förtiotals miljarder kronor.En förbättrad utbildning är ett av de viktigasteinstrumenten för att stärka den enskilde löntagarensställning på arbetsmarknaden och ge denne mer makt översin egen situation i arbetslivet. Ju bättre utbildning man hardesto större är chanserna till attraktiva jobb. Urarbetsgivarnas synvinkel är kompetent arbetskraft ennödvändighet för att klara konkurrensen. Viktiga faktorerbakom den ekonomiska tillväxten och utjämningen under1900-talet är i själva verket att fler har utbildat sig under enlängre period och att skillnaderna i utbildning har minskat.Alltför många löntagare har fortfarande en otillräckligutbildning. Så många som cirka 1,3 miljoner löntagare harbara en utbildning som motsvarar eller kortare. 850 000 yngre löntagare har en kort gymnasieutbildning. Föratt förbättra dessa löntagares utbildning måste det finnas engenomtänkt politik för hela utbildningsområdet.Den socialdemokratiska regeringen drog också igång enomfattande offensiv för att öka arbetskraftens kunskaperoch kompetens. En samlad politik i detta syfte måste beröraalla utbildningsområden, från skolan till vuxenutbildningoch från omskolning till kompetensutveckling påarbetsplatserna. Beslut har fattats om att göragymnasieskolans yrkesinriktade linjer treåriga. Alla skallberedas plats i gymnasieskolan. Intagningen vidhögskolorna har ökat kraftigt. Den arbetsplatsförlagda utbildningen harstimulerats på olika sätt. Inom den aktivaarbetsmarknadspolitiken har utbildning prioriteratsframför andra insatser.Detta har lett till att antalet personer som deltar iutbildning har ökat kraftigt. Mellan och hösten1991 ökade antalet med 50 000 personer.Skall vi klara målet arbete åt alla, då måste ocksåarbetslivet förnyas. För den enskilde individen är detovärderligt att ha ett arbete som man trivs med, som manfår utvecklas i och som inte leder till skador och sjukdomar.För arbetsgivaren är det en fördel att kunna erbjuda godaarbetsvillkor. Det gör det lättare att rekrytera och behållapersonal, att öka produktiviteten, att minska kostnadernaoch öka konkurrenskraften. minskar samhälletskostnader för ohälsa och utslagning, vilket möjliggörangelägna satsningar på andra områden.Den aktiva arbetsmarknadspolitiken är enhörnsten i en politik för arbete åt alla. Den är en viktig delav den ekonomiska politiken. Dess syfte är dels attmotverka arbetslöshet, dels att bidra till låg inflation ochekonomisk tillväxt.Konkret innebär detta att vi måste satsa på demöjligheter till arbete som den öppna marknaden ger, attde arbetslösas kompetens måste stärkas och den öppnaarbetslösheten bekämpas. innebardetta att antalet personer i arbetsmarknadsutbildning ökatmycket kraftigt.I en politik för arbete åt alla krävs slutligen en välfungerande regionalpolitik. Den socialdemokratiskaregionalpolitiken utgår från tre grundläggande begrepp:tillväxt, valfrihet och rättvisa.Regionalpolitiken skall vara så utformad att den främjartillväxt genom att ta vara på lediga resurser och byggavidare på naturliga förutsättningar för produktionen.