mot · GF02U543 · 1992-01-27 00:00:00 — InledningDet nordiska samarbetet har både starka och svagasidor. Till de starka sidorna hör lagstiftningssamarbetet ochdet man lyckades uppnå politiskt , då de stora och grundläggande nordiskasamarbetsavtalen slöts. tillkom,passfriheten infördes, en fri arbetsmarknad inrättades,konventionen om gemensam nordisk social trygghet ingicksoch det s.k. nordiska kulturavtalet träffades. Det är lättatt glömma bort att dessa avtal i vissa fall går betydligtlängre än vad som gällt i EG.Man kan kanske invända att framstegen inom detnordiska samarbetet inte är så märkliga, när man betänkervilka utomordentliga förutsättningar som fanns -- ochfinns -- genom vår gemensamma historiska och kulturellautveckling, vår språkgemenskap, vår likartade socialastruktur och vår gemensamma demokratiska grundsyn.Men man måste ändå komma ihåg att samarbetet varitmöjligt trots att de nordiska staterna valt olikasäkerhetspolitiska lösningar, och trots att numeraär medlem i EG. Den ''nordiska modellen'' kan därför sägasvara ett samarbete som bygger på att utveckla det som ärgemensamt, men som tolererar att länderna väljerolika vägar i andra avseenden. I denna mening kan kanskedet nordiska samarbetet bli en förebild för de länder i Öst-och som frigjort sig från de kommunistiskabanden och söker nya samarbetsvägar.Samtidigt som integrationsprocessen i EG kommit igångordentligt har det nordiska samarbetet visat sina svagasidor. När människor, kapital, varor och tjänster börjat rörasig betydligt friare i , och när de öst- ochcentraleuropeiska länderna sökt inspiration och kontakterhar de nordiska samarbetsorganisationerna varit alltförpassiva. De förhandlingar som förts och de kontakter somknutits har till största delen skett utan dessas medverkan.Förhoppningsvis kommer de förhandlingar som nupågår om att leda till ett djupt och brettsamarbetsavtal mellan EFTA och EG. Vad blir kvar av detnordiska samarbetet då vissa frågor lyfts upp på deteuropeiska samarbetsplanet? Är kanske idén om detnordiska samarbetet otidsenlig i det som hållerpå att formas?Vi tror inte det. liberalerna anser inteatt det nordiska samarbetet skall ses som ett alternativ tilldet europeiska samarbetet utan som ett komplement.Däremot krävs att det nordiska samarbetet i störreutsträckning tillägnar sig det arbetssätt man använder iGemenskapen. Det karaktäriseras av att man först kommeröverens om vilket mål man vill uppnå och när det skall varagenomfört. Först därefter inventerar man problemen ochlöser dem på vägen.Den fortsatta integrationen i ochomställningen till demokrati och marknadsekonomi i Öst-och innebär att det nordiska samarbetetställs inför nya utmaningar. I den mån de nordiska ländernakan få något som helst inflytande på den europeiskaförändringsprocessen, och i den mån vi vill behållaavvikande regler, krävs det att vi uppträdergemensamt.Om de nordiska länderna börjar vandra sina egna vägar,kommer vi att förlora i inflytande. Detta gäller alldelesoavsett om vi står utanför EG eller ingår som fullvärdigamedlemmar. Förhandlingsstyrka genom samordning blir ibåda fallen nyckeln till ställning i . Attregional samordning är viktig och kan vara framgångsrikvisar bl.a. gemensamma agerande inomEG.Ett betydelsefullt arbete med att stärka såvälinåt som utåt har redan påbörjats. har utrettsin egen organisation för att den skall kunna fungera såeffektivt som möjligt i en förändrad internationell situation.Inom har ett viktigt arbetsprogramför tiden antagits. Likaså har etthandlingsprogram för antagits. Tillsammansskapar de redovisade åtgärderna förutsättningar för enangelägen förstärkning av det nordiska samarbetet.Vi, liberalernas medlemmar i svenska delegation, vill här ange några riktlinjerenligt vilka vi anser att det nordiska samarbetet börutvecklas . Vi vill dels poängtera vikten av ettreformerat arbetssätt, dels ange en prioritering av deområden där man verkar.Nordiska rådets arbetsformerFolkpartiet liberalerna ställer sig i grunden positivt tillorganisationsutredningens förslag. En effektivisering avNordiska rådets arbete är efterlängtad.Tyvärr har organisationskommittén inte nog beaktat detkommande betydelse för det nordiskasamarbetet. En analys av detta måste ske ochinnan avtalet börjar verkställas. Annars försitts allachanser till ett gemensamt offensivt agerande i för denordiska länderna viktiga frågor.Målet måste vara att det nordiska samarbetet kanfortsätta och utvecklas också efter ett . Dettainnebär dels att de avtal som ingåtts mellan de nordiskaländerna, och som man önskar bevara, inte upphör attgälla, dels att ett sådant avtal inte förhindrar ett fördjupatregionalt samarbete utöver vad stipulerar.EES-avtalet bör därför innehålla en klausul som garanterardenna rätt, efter mönster från den artikel i garanterar motsvarande rätt.Det är positivt att presidiet och fackutskotten skall fårätt att väcka förslag i rådet -- detta stärker ävenparlamentarikernas ställning -- men det räcker inte. Tempoti arbete måste öka. För att detta inte skallske på bekostnad av parlamentariskt inflytande i bör i fortsättningen två ordinarie sessionergenomföras , inte en enda. Detta behöver intebetyda fler sessionsdagar utan enbart att dessa delas upp påfler tillfällen.Folkpartiet liberalerna vill kraftigt understrykaparlamentarikernas roll i utvecklingen av det nordiskasamarbetet. Vi ställer oss därför positiva till den föreslagnamöjligheten att skall få besluta omfördelningen av budgetmedel inom en av ministerrådetfastställd ram. Därefter bör det parlamentariska inflytandetbyggas ut ytterligare så att rådet får direkta befogenheter attfatta beslut också om ramarna för den nordiska budgeteneller inom vissa bestämda områden.Vi ser positivt på det ökade partipolitiska inslaget iNordiska rådets arbete. Detta skapar förutsättningar delsför att parlamentarikernas roll stärks, dels för att arbetetkoncentreras på politiskt viktiga nordiska frågor.Vidare bör de enskilda ländernas ställningstaganden ibudgetprocessen och i andra viktiga frågor redovisas öppetför att öka det demokratiska inflytandet i, och intresset för,Nordiska rådet.Många bra beslut och rekommendationer följs inte upputan tillåts rinna ut i sanden eller är passerade avutvecklingen den dag de genomförs. Uppföljningen avbeslut och rekommendationer måste därför förbättras,vilket kan ske genom att det skapas fastare former föruppföljning av beslut. Detta kan t.ex. ske genom att enspeciell uppföljningskommitté skapas. Denna skulleregelbundet rapportera till och slå larm närgenomförandet av rådets rekommendationer drar ut påtiden.Vad gäller internationella verksamhetär det glädjande att det fastställs var ansvaret för dennaskall ligga. Vi vill dock betona att det hade varitbättre med ett utskott för internationella frågor än att låtapresidiet ansvara för dessa.Vi vill också uttrycka vårt starka missnöje med att fråganom baltiska rådets samarbete i inte lösts påett tillfredsställande sätt. Som ett första steg till ett utvidgatsamarbete borde det vara självklart att representanter förde folkvalda parlamenten erbjuds närvarorätt vid möten. bör aktualisera detta iNordiska ministerrådet.I den reformprocess som pågår är det också viktigtatt de olika ländernas regeringar aktivt deltar i arbetet. Despänningar som finns mellan och beror till stor del på att ministerrådet inteföljt de rekommendationer som rådet gjort. Endast om densvenska regeringen aktivt verkar för att följa derekommendationer som rådet gör kan rådets stärkta roll idet fortsatta nordiska samarbetet säkerställas.Prioriterade områdenFolkpartiet liberalerna anser att det fortsatta nordiskasamarbetet i huvudsak bör koncentreras till några viktigaområden. Till dessa hör i första hand de där en föränderligomvärld framtvingar offensivt samarbete. Ett framtidaEES-avtal utgör här en utgångspunkt. På de områden somomfattas av avtalet bör verka pådrivande fören snabbare och mer genomgripande integration än vadavtalet stadgar. På vissa av de områden som huvudsakligenfaller utanför EES-ordningen, bl. a. kultur, miljö ochsamarbete med Öst- och , bör rådet höja sinprofil och driva en offensiv politik.Nordborsrättigheter: 250 000 nordbor bor i ett annat nordiskt landän hemlandet, och många andra pendlar över gränserna.För några år sedan presenterades en nordisk hinderkatalogsom visade en del av alla de problem som drabbar nordbornär de flyttar från ett land till ett annat. Även de nordborsom verkar över gränserna drabbas.Ett exempel på ettsådant problem är förbudet för den som har en tjänstebilregistrerad i ett annat nordiskt land än hemlandet attanvända denna i hemlandet. Ett annat exempel är att enkonstnär som vill ställa ut i grannlandet tvingas betala tullför att föra över konstverken. Ett ytterligare exempel är attsvenskar som skiftarbetar i och i samband med dettatvingas övernatta på arbetsplatsen, inte får köra sinasvenskregistrerade bilar till arbetsplatsen. Det nordiskamedborgarskapet -- som skulle innebära att nordiskamedborgare problemfritt skulle kunna flytta och verkamellan länderna -- ligger alltför långt borta.Ensammanställning av rättsläget vad gäller nordborsrättigheter i har gjorts av ministerrådet.Denna lämpar sig väl som bas för ett handlingsprogram somlöpande redovisas vid sessioner. Vi anseratt nordiska ministerrådet bör utarbeta en vitbok omnordbors rättigheter i . Denna bör innefatta bådeallmänna politiska målsättningar och ett antal konkretaåtgärdsförslag. Vi föreslår att ger regeringen iuppdrag att verka för detta.Fri varu- ochtjänstehandel: Arbetet i riktning mot en fri och gränslösvaru- och tjänstehandel mellan de nordiska länderna hargått alldeles för långsamt. I bl.a. bygg- ochjordbruksvarusektorerna har detaljregleringar lett tillkoncentration och höjda priser. Det är enbart tack varepressen från ett integrerande EG som arbetet nu fått fart.Målet måste vara ett i princip fritt fråntullprocedurer och gränskontroll av varor till utgången av år1992. -pågår en nordisk kartläggning avgränskontrollerna liknande den svenska som tidigare gjorts.Denna bör tas som utgångspunkt för ett avskaffandeav de nuvarande inomnordiska kontrollerna. Målet måstevara att svenska företag skall kunna betrakta somhemmamarknad.Forskarutbyte: Den nordiskaforskningen måste samordnas mer än vad som sker . Denordiska länderna är alltför små för att vart och ett kunnabedriva forskning på alla områden, i synnerhet vad gällernaturvetenskaplig och medicinsk forskning. En nordiskkoncentration av forskningsresurserna -- naturligtvis ikombination med ett ökat utomnordiskt samarbete -- ärdärför en förutsättning för att de nordiska länderna skallkunna bedriva forskning i världsklass.När det gällersamhällsvetenskaplig och social forskning är problemet ettannat: forskningsresultat och erfarenheter på ett områdenår ofta inte ut utanför det egna landets gränser. Samtidigtfinns inom dessa vetenskaper internationella teorier sominte alltid är tillämpliga på vårt samhällssystem och på vårasociala förhållanden. Denna situation är otillfredsställandeeftersom de nordiska länderna ofta har likartade problem.Stora insatser måste därför göras inom dessa områden föratt öka erfarenhetsutbytet bland nordiska forskare inomNorden.Studentutbyte: Det är också viktigt attöka det nordiska utbytet för studerande. Ett utökatutbytesprogram är både önskvärt i sig och en förutsättningför att skall kunna inordnas i EG:s utbytesprogramErasmus. I EG:s utbytesprogram är målet att avstudenterna skall kunna erhålla en del av sinutbildning utomlands. Målet bör vara minst lika högt har rekommenderat att utöka NORDPLUS-programmet från1200 studenter till minst 3000, att öka stipendiernas storlek,att göra det möjligt att söka stipendium individuellt, och atti övrigt höja utbytesprogrammets ambitionsnivå. Viförutsätter att regeringen verkar i enlighet med detta och atterforderliga ekonomiska resurser tillförsutbytesprogrammet.Erkännande av examina: Ioktober 1990 undertecknades en överenskommelse omgemensam nordisk arbetsmarknad för personer somgenomgått en behörighetsgivande högre utbildning omminst . I teorin finns överordnaderegler för examensgiltighet i , men dessa har intefungerat i praktiken. Det är av utomordentlig vikt att detnya avtalet om examinas giltighet fullföljs. Vi förutsätter attregeringen kraftfullt verkar i enlighet med dess innehåll.Krav på medborgarskap: Vi välkomnar alltså denfriare examensbehörigheten inom . finnsdet fortfarande hinder för hur stort genomslag den nämndaöverenskommelsen kan få. Ett sådant hinder utgörs av detkrav på svenskt medborgarskap för tjänstgöring inom detsvenska rättsväsendet som fortfarande upprätthålls. Underarbetet med överenskommelsen om examensbehörighetkrävde den förra att sådana krav skullebestå. Vi anser att en utredning bör företas i syfte attavskaffa detta krav.Sverige har ansökt om EG-medlemskap. Då kan man i längden inte hålla storaarbetsmarknadssektorer slutna. Ett viktigt steg på vägen iden internationalisering som vi kommer att uppleva denärmaste decennierna hade varit att våga låta så stor delsom möjligt av arbetsmarknaden inom vara fri. Dettycks närmast absurt att man godkänner de andra nordiskaländernas juristutbildningar men inte deras medborgare,för tjänstgöring inom svenskt rättsväsende.Nordisktlagstiftningssamarbete: I bilaga 4 tillbudgetpropositionen 1991/92 skriver justitieministern:Stora delar av lagstiftningen på centrala rättsområden,t.ex. inom familjerätten och på det köp- och avtalsrättsligaområdet, har tillkommit i nordiskt samarbete. Detta harresulterat i att vi på flera områden har överensstämmandelagregler i de nordiska länderna. Denna rättslikhet är enligtmin uppfattning av stort värde. Det finns därför anledningatt vidmakthålla ett nära nordiskt samarbete pålagstiftningsområdet.Vi är inte fullt lika övertygade som justitieministern omatt det nordiska lagstiftningssamarbetet fungerar helttillfredsställande. Visserligen kan lagstiftningen på derättsområden som nämns sägas ha tillkommit ''i nordisktsamarbete'', men tyvärr har inte rättslikhet därmedautomatiskt uppkommit. Lagstiftningen inomavtalsrätten -- som tillkom under lagstiftningssamarbetets''guldålder'' --uppfyller detta krav, men när det gäller familjerätten ochköprätten har det nordiska samarbetet inte hållit helavägen. Såväl familjerättsreformen 1988 som den gällande nya köplagen har visserligen förberettsgenom nordiskt lagstiftningssamarbete, men samarbetetoch rättslikheten har därefter i varierande utsträckning fåttge vika när de olika länderna gjort ändringar i slutskedet.Vissa ändringar har berott på rent politiskaställningstaganden. Så är t.ex. inom familjerätten densvenska sambolagstiftningen mer långtgående änmotsvarigheterna i de övriga nordiska länderna. Även smådetaljändringar som genomförts i de nordiska ländernasparlament har medfört att totalbilden av rättslikhet harrubbats. Det är inte säkert att parlamenten alltid insett attdetaljändringarna fått dessa konsekvenser.Beträffande köprätten kan också sägas att de nordiskaländernas lagstiftningstakt inte ligger ''i fas'' i den meningenatt lagstiftningen införs . Nya, i principlikalydande, köplagar gäller i och , medanNorge har antagit en lag med en utformning som delvisskiljer sig från vad som överenskoms mellan de nordiskaländerna, och inte reformerat sin köplagalls. Oroande signaler tyder nu på att det danskaFolketinget kommer att få ta ställning till en väsentligtomarbetad köplag, som i viktiga delar skiljer sig från desvenska, finländska och norska.Det är vår mening att sådana problem måsteundvikas. Enhetlig lagstiftning inom centrala civilrättsligaområden kommer att bli en nödvändighet med de öppnaregränser vi nu förbereder oss på. liberalernakommer därför att framgent försöka uppmärksamma vilkakonsekvenser för överensstämmelser med övriga länderslagstiftning i som svenska lagändringar kan få.Riksdagen skall åtminstone vara medveten om vilkakonsekvenser de beslut som fattas får för den nordiskarättslikheten. Inom tänker vi verka för attparlamentarikerna uppmärksammas på dessa problem.Trafik och miljö: Den nordiska trafik- ochmiljöpolitiken är i stort behov av samordning. De ökandetrafikmängderna i kombination med avreglering ochharmonisering till internationella regler skapar problemsom endast kan lösas i nordiskt samarbete.Bättre inomnordiska kommunikationer och förbindelsertill kontinenten behövs. Om detta skall kunna ske på ettmiljömässigt acceptabelt sätt blir väsentligt förbättradejärnvägsförbindelser nödvändiga. JärnvägstriangelnStockholm -- //-- --skall moderniseras, i projektet skall också ingåen fast förbindelse över . Modernarejärnvägsförbindelser skulle sänka restiderna avsevärt pådessa sträckor.Folkpartiet liberalerna har tidigare understrukit viktenav att investeringarna i järnvägstrafik ökar kraftigt. För attdessa medel skall utnyttjas på ett effektivt sätt, är detnödvändigt att formerna för den samordnadeinvesteringsplaneringen ses över. Vi föreslår att riksdagenuppdrar åt regeringen att i verka föratt en redogörelse om det nationella utvecklingsarbetet ifråga om järnvägstransporter framställs och att medutgångspunkt från denna en plan för nödvändigainvesteringar utarbetas.Ett väl fungerande nordiskt flyg är en förutsättning föratt orter utan järnväg och som ligger långt frånbefolkningscentra skall ha samma chans till ekonomiskutveckling som centralorter. En avreglering av flygtrafikenskulle leda till lägre priser och bättre förbindelser. Det ärdärför av största vikt att avregleringen av den nordiskaflygtrafiken drivs snabbare än vad som varit fallet.Men en utvecklad flygtrafik innebär också stora utsläppav miljöfarliga ämnen. För att detta skall kunna motverkaskrävs nordiskt koordinerade åtgärder mot flygetsluftföroreningar. Den svenska skattereformen visarproblemen med bristande samarbete: tåg- och flygresormellan de nordiska länderna är momsbefriade, medan resorinom belagts med moms. För att flygtrafiken skallkunna beläggas med miljöavgifter måste dessa tas ut i allanordiska länder och vara lika.Sverige bör också arbeta för koordinerade miljökrav förall landsvägstrafik. Kilometerskatten för lastfordonstrafikskiljer sig kraftigt mellan de olika länderna, vilket gerupphov till onödigt åkande och gränsbyråkrati. Arbetet förförenkling och harmonisering av reglerna är kraftigtförsenat och måste intesifieras.Nordiskt koordinerade miljöregler och -avgifter skullevara ett starkt förhandlingskort internationellt. Samordnadlagstiftning utgör också en förutsättning för att inte deekonomiska villkoren för trafikföretagen skall snedvridasnär trafiken avregleras och blir allt mer internationell.Nordiska handlingsplaner mot havs- ochluftföroreningar presenterades och antogs vid session 1990. Det är viktigt att dessa inte enbart läggstill handlingarna utan att och denordiska regeringarna agerar för att de ytterst rimliga kravsom där sätts upp också fullföljs. Dessa bör följas upp medsamordnade åtgärder för specifika hotade områden, somt.ex. och Bottenviken.Nordiska miljövårdskonventionen är ett bra exempel påen överenskommelse som stärker miljöns ställning. Denstadgar bl.a. att en stat som överväger att ge tillstånd förmiljöstörande verksamhet har en skyldighet att beakta denstörning som kan drabba grannstaterna. Det drabbadelandets regering har rätt att begära konsultationer.En annan intressant regel i nordiska miljökonventionenär den som stadgar enskilda personers talerätt i miljömålsom grundas på miljöfarlig verksamhet i ett annat nordisktland. Denna regel har väckt stor internationelluppmärksamhet och torde komma att bli ännu viktigare ien framtid då de olika nationella lagarna på miljöområdetstärks. Det är emellertid just därför särskilt viktigt att denordiska länderna strävar efter att samordna sina successivaförbättringar av miljölagarna. bör vidaretillsammans med övriga nordiska länder verka för att enkonvention, motsvarande den nordiska, etableras för helaEuropa.Utbyte med Öst- och : Destipendier som går till det nordiska lärar- och studentutbytet(NORDPLUS) bör också inkludera de baltiskarepublikerna. Baltiska studenter och lärare har visat ettbetydande intresse för ett sådant utbyte. Formerna församarbetet bör klargöras inom den utvärdering avNORDPLUS-programmet som kommer att ske. Likaså börbaltiska ungdomar kunna arbeta i , och nordiskaungdomar i , inom ramen för NORDJOBB-programmet. Även de nordiska forskarkurserna ochforskarstipendierna bör kunna omfatta de baltiskarepublikernas medborgare.De ekonomiskaförutsättningarna för baltiska ungdomar att delta iNORDPLUS och NORDJOBB är betydligt sämre än förmotsvarande nordiska grupper. De ekonomiska resursernaför dessa ungdomar att arbeta och studera i måstedärför ses över.Stöd till Öst- och Centraleuropa:Nordens kanske allra viktigaste bidrag till utvecklingen iÖsteuropa skulle vara att aktivt stötta demokratiskainstitutioner och organisationer. Man kan inte lägga nogvikt vid den betydelse som och skulle kunna ha för att stödjafolkbildningsorganisationer, partier och en fri ochoberoende press.De nordiska länderna kan också bidratill utvecklingen av beslutsmekanismer och strukturellaformer för offentlig administration och reformpolitik. Renkunskapsöverföring vad gäller både offentlig administrationoch privat företagsamhet skulle likaså vara ett viktigt bidragtill utveckling. Det är emellertid viktigt attuppmärksamma att vi inte ''exporterar'' monopolmodelleroch -system som inte fungerar tillfredsställande ens iSverige.Miljösamarbete med Öst- ochCentraleuropa: Ett utökat samarbete i miljöfrågor medde öst- och centraleuropeiska staterna är ytterst angeläget.Bland annat är ett reguljärt östersjösamarbete mellansamtliga till gränsande stater inkl. heltnödvändigt för att rädda denna livsmiljö till framtiden.Andra frågor kan med fördel hanteras på en mer regionalbasis, t.ex. miljöproblemen i Nordkalottområdet. Dethandlar där i första hand om luftföroreningar.Svavelutsläppen på är enligt tillgängligauppgifter mer än dubbelt så stora som , ochFinlands sammanlagda utsläpp! Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om det nordiska samarbetetsställning,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om reformering av Nordiska rådetsarbetssätt och organisation,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om det nordiska samarbetetsställning i ett ,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om baltiska rådets samarbete ,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om den nordiska passfriheten,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fri varu- och tjänstehandel iNorden,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ökat forskar- och studentutbyte,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ömsesidigt erkännande avexamina,9. att hos regeringen begär en utredning avmöjligheten att ta bort kravet på medborgarskap vidtjänstgöring i svenska rättsväsendet,210. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om nordiskt lagstiftningssamarbete,11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om samordnade och ökadeinvesteringar i järnvägstrafik,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om avreglering av den nordiskaluftfarten,13. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om samnordiska miljöavgifter förflyg- och landsvägstrafiken,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om de nordiska handlingsplanernamot luftoch havsföroreningar,15. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om den nordiskamiljövårdskonventionen,16. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om forskar-, student- ocharbetsutbyte med de baltiska staterna,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om nordiskt stöd till Öst- ochCentraleuropa,18.