mot · GF02Sf605 · 1992-01-27 00:00:00 — Aktiv flykting- och immigrationspolitik InnehållEn aktiv flyktingpolitik 11Internationellt samarbete 11Biståndets roll i flyktingpolitiken 12Det multilaterala flyktingarbetet 12Svensk aktiv immigrationspolitik 13Arbetskraftsinvandring 14Anhöriginvandring 14Flyktingkvoten 1Främlingsfientlighet och rasism 15Återvandring 15Helhetssyn 16Hemställan 16En aktiv flyktingpolitikEn aktiv flykting- och immigrationspolitik omfattarinsatser inom både utrikes-, handels- och biståndspolitikenför att på lång sikt och i samarbete med andra länder kunnapåverka grundorsakerna till att människor flyr och tvingasflytta.Majoriteten av världens flyktingar har flytt från våld,krig och politiskt förtryck. Andra orsaker är fattigdom,miljöförstöring samt sociala och ekonomiska kriser.Politiken måste ta sikte på både grundorsaker ochsymtom. har nästan alla insatser inriktats på attförsöka lösa flyktingproblem som redan är ett faktum.Sverige bör utveckla och föra en aktiv flykting- ochimmigrationspolitik. Den bör utifrån ett helhetstänkandeoch en humanitär grundsyn ta sikte på att dels undanröjaeller lindra orsaker bakom flykt och påtvingad migration,dels skapa ett system för reglering av invandringen tillSverige. Detta bör bättre än det nuvarande ge dem som bästbehöver det rätt att stanna i vårt land.Det internationella engagemanget i flyktingfrågor bör påett mera systematiskt och målmedvetet sätt kopplassamman med strävan efter fred och säkerhet, arbete förmänskliga rättigheter, livsmedelsförsörjning och miljövård.FN och andra internationella organisationer har alltförlänge ägnat en stor del av sitt arbete åt att försöka mildra denegativa konsekvenserna för dem som tvingats fly från sinahemländer. För lite kraft och resurser har använts för attangripa bakomliggande orsaker till flykt och migration.Internationellt samarbeteInget land kan bedriva en invandrings- ellerflyktingpolitik isolerat från omvärlden. Effektiviteten ivarje lands insatser blir större om de samordnas påinternationell nivå. En internationell samsyn om behovet aven aktiv helhetspolitik har vuxit fram under det senasteåret. Detta gäller både i det nordiska samarbetet och i deinformella konsultationerna som sedan mitten av 1980-taletpågår mellan 13 europeiska länder, däribland , samtUSA, och Australien.Behovet av ökad mellanstatlig samverkan är ändå stort.Skall målet kunna uppfyllas, d.v.s. att världens flyktinglägerskall kunna tömmas, måste ansvarskännande ländersamverka när det gäller helhetssyn och samsyn.Vi anser därför att det behövs en inriktning avflyktingoch migrationspolitiska insatser på förebyggandeåtgärder som motverkar de obalanser och brister somtvingar människor att bryta upp.Brott mot mänskliga rättigheter måste uppmärksammas,brännmärkas och motverkas. bör fortsätta att aktivtarbeta för att alla stater ansluter sig till och efterlever deinternationella normerna för respekt för de mänskligarättigheterna. Frågor rörande demokrati och de mänskligarättigheterna skall vara centrala i det svenska biståndet.Länder som för en politik som tvingar medborgarna attlämna landet måste genom internationell opinionsbildningoch mellanstatlig samverkan förmås ändra sitt agerande.För att åstadkomma detta krävs mer klarspråk och störreöppenhet i samarbetet. En social och ekonomisk utvecklingförutsätter respekt för de mänskliga rättigheterna.Internationella och mellanstatliga konflikter måste lösaspå fredlig väg. Nedrustningen måste påskyndas. Då kanresurser frigöras och användas för ekonomisk och socialutveckling.Interna motsättningar, inte sällan orsakade avspänningar mellan folkgrupper med olika etnisk ellerreligiös bakgrund, bör mötas med åtgärder som stärkerutvecklingen av demokrati och som främjar tolerans ochförsoning. bör aktivt verka för en förstärkning avdet internationella samarbetet i detta syfte.U-landsdiskussionerna måste också uppmärksamma ochklargöra de migrationsmässiga konsekvenserna avbristande ambition i arbetet för en kontrolleradbefolkningsutveckling, för ekonomisk utveckling, i frågaom skuldsanering bland utvecklingsländerna, samt inomhandelspolitiken.Miljöförstöring som hotar människors möjligheter attklara sin egen försörjning måste bekämpas. Ytterligare skälatt föra en aktiv kamp för en bättre miljö är att riskerna föratt förorenad luft, otjänligt vatten, jorderosion,ökenutbredning, översvämningar osv. driver människorfrån sina hem.Biståndets roll i flyktingpolitikenAnsvaret och utvecklingen i ett land måste alltid ligga pålandet självt, dess regering och folk. Biståndet har en viktiguppgift att i samverkan med länderna skapa förutsättningarför långsiktig utveckling.Det långsiktiga utvecklingsbiståndet utgör ettkomplement och ett stöd till landets egna ansträngningaroch syftar till att ge fattiga människor nya möjligheter.Biståndet utgör på detta sätt en faktor som kan påverkaorsaker till flykt och migration som sammanhänger medfattigdom, svält och miljöförstöring. Internationellainsatser för flyktingar måste inriktas både på insatser i denakuta fasen och på . Mer långsiktiga investeringarför flyktingar bör i vissa fall även komma lokalbefolkningentillgodo som en del i en integrerad utveckling.Det är också viktigt att flyktingkvinnors och barns behovuppmärksammas särskilt. I flyktingsituationer sättssamhällets och familjens normala skyddsfunktioner ur spel.Kvinnor utsätts för övergrepp och diskriminering, inteminst när det gäller tillgången till mat. Barn skiljs från sinaföräldrar och utsätts för motsvarande diskriminering.Ett viktigt inslag i det svenska biståndet måste vara attbidraga till att höja värdet på kvinnors arbete, ge demtillgång till resurser och kunskap och hjälp att kräva sinarättigheter. Detta måste också gälla flyktingarbetet. Sverigebör därför arbeta för en större anslutning till och för eneffektiv tillämpning av FNs barnkonvention.Det multilaterala flyktingarbetetSverige bör också verka för att grundorsaker tillflyktingströmmar och annan påtvingad migration diskuterasmera öppet och strukturerat och för att mer målmedvetnainsatser vidtas inom FNs ram och i andra internationellaorganisationer.Sverige är en av de större bidragsgivarna till detinternationella flyktingarbetet. Världssamfundets förstauppgift i en flyktingsituation är att sörja för effektivtinternationellt skydd. FN-systemet har också viktigaoperativa uppgifter som förvarning inför väntade kriser,samordning av stöd i nödsituationer, skydd av och hjälp tillflyktingar.FNs flyktingkommissarie (), för palestinaflyktingar (UNRWA) ochInternationella livsmedelsprogrammet (WFP) är centralaorgan i FNs flyktingarbete. De måste få större resurser ochen finansiell stabilitet. bör ge hög prioritet åtinsatser ägnade att stabilisera organisationernas ekonomi,bl.a. genom att påverka andra länder att bidra efterförmåga. Villkoren för organisationernas arbete imottagarländerna måste också förbättras. Samordning ochgenomförande av hjälpinsatser måste bli effektivare.Det internationella samfundet har ett ansvar att biståfattiga mottagarländers ansträngningar att ekonomiskt ochsocialt integrera flyktingar som inte återvänder till sinahemländer. Detsamma gäller också stöd till flyktingar somönskar återvända hem från ett första asylland.Sverige bör verka för radikalt ökade internationellainsatser för organiserad överföring av flyktingar till tredjeland för dem som inte kan få varaktigt skydd i den regiondär de befinner sig. Det är en relativt liten del av världensflyktingar som enligt UNHCRs bedömning har ett akutbehov av skydd i annat land än där de fått en första fristad.De mottagningserbjudanden som UNHCR har från ländersom traditionellt tar emot flyktingar inom ramen för en kvotär helt otillräckliga. Det är därför nödvändigt att vi i Sverigesuccessivt ökar vår egen flyktingkvot. Det är en viktigförutsättning för att vi skall kunna arbeta internationellt föratt även andra länder skall öka sina insatser för organiseradöverföring av flyktingar.Sverige bör verka för en internationellt överenskommenreglering av skyddet för sådana personer som, utan att varaflyktingar enligt , är i behov avinternationellt rättsligt skydd.Svensk aktiv immigrationspolitikRörlighet över gränserna är i grunden positivt.Kontakter människor emellan berikar och utvecklar och äri sig en garanti för att respekten för mänskliga rättighetervidmakthålls och förstärks. Frivillig rörlighet övergränserna bör uppmuntras och stödjas av länder och intevara något som länder vidtar åtgärder för att förhindra ellerförsvåra. En rörlighet måste bygga på förtroende länderemellan om att ingen skall behöva utsättas för behandlingsom ger henne eller honom anledning att av tvång lämna sitthemland.Det är en mänsklig rättighet att kunna stanna och leva isitt land liksom att få lämna det när man har anledning tilldet men i förvissning om att man senare kan återvända. Detär däremot inte någon mänsklig rättighet att invandra till ettannat land. Det är varje lands ansvar att förfoga övernationella immigrationsregler, i den utsträckning dessa integjorts beroende av internationella överenskommelser somtar över nationell lag.Immigrationspolitiken kan inte vara statisk. Varje tidoch utvecklingsskede kräver sin politik och sitt regelsystem.Immigrationspolitiken måste bli ett mer aktivt instrument idet internationella samarbetet och inom utrikespolitiken.Det är också så att immigrationspolitiken har direktbetydelse även för flyktingpolitiken. De senaste årensrestriktiva invandringspolitik i förklarar till en delden mycket stora ökningen av asylsökande med svaga skälför att söka asyl. Det har helt enkelt varit den endamöjligheten att få invandra.En nationell invandringspolitik skall ge skydd till demsom har behov av det, dels ge möjlighet för nära anhörigaatt förena sig med varandra, dels skapa möjligheter tillbesök, utbildning, praktik och arbete. De svenskainvandringsreglerna bör utformas så att de så effektivt sommöjligt ger rätten att stanna här för dem som bäst behöverden. bör verka för en ökad internationellsamverkan i enlighet med dessa principer.ArbetskraftsinvandringNär det gäller arbetskraftsinvandring bör de nuvaranderiktlinjerna inte ändras. Men de bör dock tillämpas på ettmer flexibelt och konjunkturanpassat sätt. En svenskanslutning till EG underlättar arbetskraftens rörlighet mendet finns knappast anledning att räkna med någon väsentligökad invandring eller utvandring så länge länderna inomEG antingen har ungefär samma ekonomiska standard somSverige eller ligger relativt långt borta. En erfarenhet avflyttningar inom EG är nämligen att benägenheten att flyttatill ett annat land minskar starkt med ökande avståndmellan hemlandet och immigrationslandet. Däremot bordedet bli lättare att undvika arbetskraftsbrist genom denstörre gemensamma arbetsmarknaden.Det regelsystem som reglerar invandringen till Sverigebör i högre grad än det nuvarande tillgodose behoven hosde mest behövande. En klarare skillnad än bör görasmellan å ena sidan personer som bör ha en i principovillkorlig rätt att bosätta sig här och övrigaimmigrationssökande å den andra.En principiell rätt till bosättning bör tillkomma dem somär i behov av internationellt rättsligt skydd, nämligenkonventionsflyktingar och vissa andra med starkaskyddsbehov.En stor del av flyktingarna faller inte underGenèvekonventionens skydd. De nuvarande skyddsreglernaför krigsvägrare och de factoflyktingar och möjligheternatill uppehållstillstånd av politiska eller humanitära skäl börersättas av en ny regel för dem som behöver internationellträttsligt skydd. Vi menar att den nya regeln bör skydda demsom har ett starkt skyddsbehov vid sidan avGenèvekonventionen.AnhöriginvandringEn principiell lagfäst rätt till bosättning bör vidaretillkomma medlemmar av kärnfamiljen, dvs. make/makaeller sambo samt minderåriga ogifta barn till den som ärbosatt här.Rätt till bosättning bör också kunna ges föräldrar ochnära släktingar som är väsentligt beroende av den i Sverigebosatta personen, s.k. sista länkfall. En individuellprövning bör emellertid alltid göras.Regeringen bör därutöver fastställa en ram förbosättning av anhöriga utanför kärnfamiljen.Möjligheterna till familjeåterförening är av stor vikt, inteminst för att invandrare skall kunna finna sig tillrätta ochkunna etablera sig här. Det är därför angeläget att utvecklamöjligheterna till familjeåterförening här även för anhörigautanför kärnfamiljen men den bör sättas under antalsmässigbegränsning. Regeringen bör fastställa en planeringsram försådan invandring efter förslag från statens invandrarverk.Invandrarverket bör vid utarbetande av sitt förslag samrådamed ocharbetsmarknadsstyrelsen. Planeringen bör kunna gälla i taget. Ett begränsat antal skulle innebära att antaletanhöriga inte behöver inkräkta på utrymmet för annanangelägen invandring.FlyktingkvotenEn generös kvot för organiserad överföring av flyktingarbör vara ett centralt inslag i en aktiv flyktingpolitik. Den avriksdagen fastställda kvoten skall kunna ökas genom beslutav regeringen, om det internationella läget så kräver.Det är en relativt liten del av flyktingar i världen somenligt UNHCRs bedömning har ett akut behov av skydd iannat land än där de fått en första . Demottagningserbjudanden som UNHCR har från länder somtar emot flyktingar inom ramen för en kvot är emellertidhelt otillräckliga. Det är därför nödvändigt att Sverigesuccessivt ökar den egna flyktingkvoten. Det är ocksåviktigt att vi kraftfullt arbetar internationellt för att andraländer ökar sina flyktingkvoter.Främlingsfientlighet och rasismFrämlingsfientlighet och rasism kan aldrig tolereras utanmåste bekämpas. Både i och ute i ser vioroande tendenser till ökad främlingsfientlighet, till enoförsonlighet med rasistiska förtecken.Både nationellt och internationellt måste vi kämpa motsådana stämningar som kan leda till ett urholkande avdemokratin och respekten för de mänskliga rättigheterna.ÅtervandringDe flesta flyktingar har en dröm om att en gång kunnaåtervända till sitt hemland. Frivillig återvandring när det ärmöjligt är i regel den bästa lösningen för den som tvingatslämna sitt hemland. Erfarenheten visar att de flyktingarsom funnit sig väl tillrätta har de bästaförutsättningar för en framgångsrik återvandring. En viktigdel i återvandringspolitiken måste därför vara att geinvandrarna möjlighet att bevara och utveckla sitt språk ochsitt kulturarv. Detsamma gäller också möjligheterna tillutbildning som kan vara till nytta efter återvandringen.Det kan också finnas behov av samhälleliga stödåtgärderinför själva återvandringen. Frivilligorganisationer ochinvandrarnas/flyktingarnas egna organisationer kan och börockså spela en viktig roll när det gäller att ge stöd och rådtill den som planerar att återvända. Det är nödvändigt attutveckla återvandringspolitiken i samarbete med andraländer -- både hemländer och exilländer. Risken finnsannars att återvändare från olika länder får helt olikaförutsättningar att klara hemkomsten. bör därförverka för en internationellt gemensam syn på återvandring.HelhetssynEn långsiktig invandrarpolitik bör inriktas på att skapaett harmoniskt samhälle med etnisk mångfald, som gerflyktingar och andra fast bosatta invandrare förutsättningaratt nå likvärdiga villkor med majoritetsbefolkningen ochsom lägger en grund för att återvända till hemlandet ommöjlighet ges.Det är en uppgift för alla länder att skapa garantier föratt de som har ett genuint behov av internationellt rättsligtskydd också får det. En misslyckad eller ofullkomligutvecklings- eller utjämningspolitik leder till ett förstärktmigrationstryck. Kombinerat med restriktivainvandringsregler blir följden en mängd delvis ogrundadeasylansökningar, vilket tillsammans med en otidsenlig,trubbig och snålt tillämpad lagstiftning kan beröva deskyddsbehövande möjligheten till en säker och bra tillvaro.Därför behövs en delvis ny politik som måste utgå frånen helhetssyn och ta sikte både på grundorsaker ochsymptom. Det måste vara em aktiv politik som arbetas framinternationellt, där också genom konkreta initiativvisar att förändringar kan åstadkommas.Flykting- och immigrationspolitiken måste därförtydliggöras och prioriteras högre bland världens länder ochinom de internationella organisationerna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en aktiv flykting- och immigrationspolitik,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om internationellt samarbete,3. att som sin meningen ger regeringen tillkänna vad i moionen framförts om biståndets roll iflyktingpolitiken,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen framförts om flyktingkvinnors och barnsbehov,15. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen framförts om roll för en effektivtillämpning av FNs barnkonvention,16. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om det multilateralaflyktingarbetet,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om flyktingar som inte omfattas avGenèvekonventionen,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en generös flyktingkvot,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om arbetskraftsinvandring,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om anhöriginvandring,11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om återvandring.