mot · GF02K409 · 1992-01-27 00:00:00 — Det finns en betydande enighet bland lagstiftare ochallmänhet att våldsskildringar i film och videogram som kanmedföra skador framför allt hos barn och ungdom börbegränsas eller förhindras. Meningarna är dock delade omvilka medel som behövs för att nå det målet.Det explosionsartade utbudet av videofilmer harmedfört att barn ser mycket mer på TV och video. Det skeri hög utsträckning utan att vuxna deltar i vare sig tittandeteller i förklarande resonemang i efterhand. Från inte minstsociala myndigheter, Hem och skola-föreningar ochpolisens sida har man kunnat iaktta en klar försämring avbarns och ungdomars känsla för att värna om varandra.Undersökningar från flera kommuner i landet visar att enökad labilitet och oro kan spåras som en direkt följd av vissavideoutbud. Många unga människor får en felaktigverklighetssyn som leder till oanade och tragiskakonsekvenser. Det må vara knytnävsslag eller sparkar somi filmen inte ger effekter, men som i det verkliga livet fårfruktansvärda konsekvenser. För många som inte kan hållaisär dessa skilda situationer har konsekvenserna blivitförödande med misshandel och till och med dödsfall somresultat.Det finns ingen enkel lösning att komma till rätta medett skadligt videoutbud. Som vi tidigare påpekat förriksdagen så skulle en förhandsgranskning vara ett gottkomplement. Efterhandsgranskningen riskerar att bli bådeineffektiv och dyrbar.Den förstärkta lagstiftning som vi förordar kan synasstrida mot våra grundläggande synpunkter på tryckfriheten.Men då måste man inse den oerhörda skillnad som liggermellan det tryckta ordet och suggererande våldsfilmer. Vimenar att när det gäller våldsskildringar i film ochvideogram så har man allt för länge tillgodosettproducentintressena på konsumentsidans bekostnad.Föräldrarna har huvudansvaret för barnen, så ärnaturligtvis också fallet när det gäller att skydda barnen frånskada p.g.a. videovåld. Vi menar inte att samhället skall taöver föräldraansvaret, men med politiska beslut bör vi ändåunderlätta för föräldrarna att ta detta sitt föräldraansvar.Det kan vi göra bl.a. genom att begränsa spridningen av deallra grövsta avarterna av videofilmer medelst en generellförhandsgranskning.Sociala hänsyn måste få ta över i avsikt att skyddasvagare part. Så är det t.ex. på en rad områden alltifrånagaförbud, stränga trafikregler till påbjudande krav omjämställdhet och god yttre miljö. Situationen beträffandevideovåld är densamma.Den mycket långtgående jämställdhetslagen till skyddför t.ex. kvinnor i arbetslivet och förbud mot diskrimineringborde också kunna vara tillämplig på detta område medtanke på den förnedrande kvinnosyn som så ofta kommertill uttryck i det förråande videoutbudet. I harflera gånger framställts krav om hårdare tag mot sexuellatrakasserier. Dessa avarter förefaller små i förhållande tillden förnedrande och perversa kvinnosyn som återfinns påmånga videogram.Det är angeläget att komma bort ifrån ett utbud avpornografiska scener eller sadistiska aktiviteter somuppenbart skapar stor ångest hos barn, som både psykisktoch fysiskt lever ganska oskyddade och ofta i socialt utsattamiljöer. om barns rättigheter förpliktarockså att skydda barn mot ''information ochmaterial som är till skada för barnets välfärd''. En sådanprogramförklaring förpliktar också våra lagstiftare att intesörja enbart för barnens materiella välfärd, den psykiskahälsan kräver också sina skyddsnät. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förhandsgranskning avvåldsvideo i avsikt att hejda/hindra det förråandevideoutbudet.