mot · GF02Sf34 · 1992-04-21 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:138 Ändringar i utlänningslagen (1989:529), m.m. Propositionen innehåller olika delar. Vi lämnar imotionen synpunkter på den del som avser förvar av barn.Regeringens proposition behandlar en känslig fråga somkräver insikter och kunskaper och rör svåra avvägningar.De nuvarande bestämmelserna om förvar av barn träddei kraft . Syftet var att minska möjligheterna att tabarn i förvar. Det är förbjudet att sätta barn i fängelse,häkte eller polisarrest. Det är också enligt utlänningslagenförbjudet att ta barn i förvar på grund av okänd identitet.Förvar av barn kan ske , dels vid s.k.direktavvisning, dels om en utlänning vägrar att lämnalandet efter lagakraftvunna beslut av utlänningsnämnden.I utlänningslagen anges att barn endast får tas i förvarom det är oundgängligen nödvändigt och att det först måsteprövas om inte syftet kan uppnås genom att barnet ställsunder uppsikt.Socialförsäkringsutskottet uttalade i sina betänkanden1988/89 SfU19 och 22 ''att det fick ske endast i de fall då detvar oundgängligen nödvändigt och sedan det nogaövervägts om inte syftet med åtgärden kunde uppnås genomatt barnet ställdes under uppsikt''.Förvar av barn har ökat, trots den hittillsvarande lagensintentioner om motsatsen, konstateras i propositionen.Rikspolisstyrelsen fick i uppdrag av dåvarandesocialdemokratiska regeringen att undersöka hurmyndigheterna tillämpade utlänningslagens regler omförvar av barn. Den undersökningen visar, vilket ocksåframgår av propositionen, att juli--oktober1989 togs 59 barn i förvar medan antalet förvarstagna barnunder var 286. Antalet barn somställdes under uppsikt 1991 var 18.Regeringen har därför givit i uppdrag attgöra fördjupade analyser av detta missförhållande.Rikspolisstyrelsen har ännu inte redovisat något resultat aven fördjupad analys och inte heller givit någon förklaring tillvarför så få barn har ställts under uppsikt.Propositionen föreslår att möjligheten att ta barn i förvarvid direktavvisning bibehålls men ett förbud i anslutning tillbeslut efter utredning. I propositionen anges att förvar avbarn vid direktavvisning svarar för en mycket stor andel, ca90%, av antalet fall. Däremot så är förvar efter utredninginte särskilt många. Enligt propositionen så skall alltsåförbudet behållas för de förvar av barn som mest används,medan förbud skall råda för de fall som sällan behöveranvändas.Propositionens förslag innebär emellertid att det inte gåratt avvisa en barnfamilj som motsätter sig detta. Dettaoavsett om skälet t.ex. till utvisningen är att de fått avslagpå en asylansökan, om avvisning sker på grund av att brottbegåtts eller om barnfamiljen vill stanna kvar i landet efterett tidsbegränsat upphållstillstånd.Regeringen anför i propositionen att det är av stor viktatt lagakraftvunna beslut kan verkställas men avhänder sigändå lagliga medel att genomföra dem.I propositionen framförs att detta är tänkt att lösasgenom att ''utlänning som undanhåller sig verkställighet ärinte heller berättigad till någon form av stöd frånsamhället''.Den bakomliggande tanken är således att ombarnfamiljer inte får något samhälleligt stöd blir derassituation så outhärdlig att de frivilligt lämnar landet.Frågan är om inte detta strider både motsocialtjänstlagen och ? Uppenbart ärdock att det finns en stor risk att vi får en grupp av familjermed barn som kommer att leva i samhällets utkant, i ensorts gråzon, utan stöd och hjälp. Barn som inte kommeratt gå i skola, inte kommer att få någon utbildning och inteomfattas av hälso- och sjukvård. Barnfamiljer som vistashär utan tillstånd men som samhället inte har legalmöjlighet att göra något åt.Enligt propositionen sker detta av hänsyn till barnen. Vihar svårt att inse att propositionens förslag gagnar barnen.Detta är inte humanitet och inte omtanke om barnensbästa. Vi anser inte att propositionen belystkonsekvenserna för barn och barnfamiljer i det förslag somnu lagts fram. Det som regeringen vill framställa som enhumanitär reform riskerar att bli dess motsats och skapastora problem för barnen. Vi anser att propositionensframställning och analys är föga genomtänkt.Vi finner det anmärkningsvärt att intetillfredsställande belyst skälen till att lagens intentioner inteefterlevs.Det mest uppseendeväckande med hittillsvarande praxisär att uppsikt inte används i större utsträckning, trots attlagen föreskriver att barn inte får tas i förvar omdet är tillräckligt att barnet ställs under uppsikt. Vi anser attmöjligheten att ställa barn under uppsikt i första hand skallanvändas och inte som att ta barn i förvar vilket tydligenutvecklats till praxis.Vi yrkar avslag på propositionen i de delar som gällerförvar av barn. Vi föreslår istället att möjligheterna attutveckla att ställa barn under uppsikt utreds. Utredningenskall ta stor hänsyn till barnens behov. Med hänvisning till det anförda hemställsatt med avslag på proposition 1991/92:138 idenna del som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utreda möjligheterna att utvecklaformerna för att ställa barn under uppsikt.