mot · GF02Jo305 · 1992-01-27 00:00:00 — Skogsvårdslagen är en av främstaförmyndarlagar. Denna lag reglerar skogsbruket in i minstadetalj. Lagen anger både när och hur skogen skall skötas.År 1983 infördes en direkt kommandoekonomi förskogsbruket genom att socialdemokrater och kommunisterdrev igenom lagstadgad avverkningsskyldighet ochgallringstvång samt krav på obligatoriska skogsbruksplaner.Lagen bygger på en djup misstro till att skogsägarnasjälva kan förvalta sin skog.Skogsägare har tvingats betala för attupprätta skogsbruksplaner, där man förenklat uttrycktanger de skötselkrav som lagstiftningen ställer på denenskilde skogsägaren. I planen anges när en avverkningskall påbörjas och när den skall vara avslutad. Även andraskötselåtgärder måste redovisas.En skogsbrukare har naturligtvis intresse av att planerasitt skogsbruk för att få ekonomi i sinverksamhet. För det behövs det naturligtvis inte någralagstadgade skogsbruksplaner. kundeskogsbrukarna -- på helt frivillig basis -- exempelviskonsultera skogsägarföreningarna om de ansåg att debehövde hjälp med planering av sitt skogsbruk.Från början hävdade socialdemokraterna att den hårdastyrningen behövdes för att öka virkesutbudet. Man ansågatt skogsägarna inte var tillräckligt aktiva. verkarsocialdemokraterna ha bytt taktik; nu heter det attdetaljregleringen behövs av naturvårdsskäl.Argumenteringen känns ihålig, i synnerhet med tankepå att den hårda lagstiftningen till och med har lett till attskogar med stort naturvärde avverkats och värdefullabiotoper skövlats. Sanningen om socialdemokraternasställningstagande är att man -- allt mer desperat --fortsätter att försvara godtyckliga ingrepp i äganderätten.Nu när område efter område avregleras är det angelägetatt se till att även skogsbruket befrias från onödigdetaljreglering och byråkrati. har också småskogsägare tvingats betala, utöver alla andra skatter ochavgifter, 4 000 -- för att få en skogsbruksplanupprättad. Det är en stor summa pengar för en litenskogsägare, allra helst om han har en skog som inte geravkastning mer än vart 10:e -- 20:e år.Jag anser att det är rimligt och rätt att låta skogsägarensjälv bestämma när och hur skogen skall brukas, i synnerhetmed tanke på att den enskilde skogsbrukaren ofta har godkunskap och stort engagemang då det gäller skogsvård.En avreglering minskar byråkratin, skogsägarna fårbestämma i stället för skogsmyndigheternas tjänstemän. Enavreglering gynnar naturen; flera brukningsmetoder skulletillåtas och skogsbruket skulle bli mer mångfasetterat.Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, ,delar min uppfattning. I sin rapport ''Skogspolitik för ettnytt sekel'' (DS 1991:31) skriver författarna:Det finns enligt vår mening inga skäl till att hadetaljerade regler om t.ex. röjning och gallring, lägsta ochhögsta slutavverkningsålder eller val av träslag. Enavreglering innebär heller ingen fara ur ekonomisk ellerekologisk synvinkel. En kraftigt utvidgad frihet för denenskilde skogsägaren vad avser skötselmetoder, val avträslag och avverkningstidpunkt främjar den skogliganaturvården eftersom det bidrar till variation och spridningav de biologiska riskerna.Jag anser att det är angeläget att den skogspolitiskakommittén, vars uppgift är att se över den framtidaskogspolitiken, lägger förslag som befriar skogsbruket frånalla detaljregler och minskar byråkratin på detta område.Alla detaljregler på skogsbrukets område måste avskaffas.Myndigheterna skall endast kunna ställa krav påskogsägaren när det gäller att trygga en långsiktignaturhänsyn i skogsbruket. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skogsvårdslagstiftningen.