ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GG02Ub3 · 1992-10-21 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:1 Universitet och högskolor -- frihet för kvalitet I rapporten för konkurrenskraft och i sinafördjupade anslagsframställningar har högskolorna iGävle/och /redovisat förslag omen utbyggnad av --högskoleresurser. Iförslagen ingår bl.a. väsentligt ökade forskningsresurseroch ett begränsat antal professurer. Som bas förvetenskaplig kvalitetskontroll m.m. skisserasuppbyggnaden av en fakultetsorganisation, kallad --Dala-fakulteten.Motsvarande förslag byggande på samverkan mellanhögskolor i en avgränsad region har utvecklats på andra hålli landet. Den sakliga prövningen av dessa förslag kommeratt göras i behandlingen av budgeten och den särskildaforskningspolitiska propositionen.Det är därför angeläget att den högskolelag som nuföreslås i regeringens proposition är utformad så att denmedger genomförandet av de delvis nya tankar omhögskoleorganisation som bl.a. högskolorna i --framför. Med utgångspunkt i vad som sägs att alltsom inte uttryckligen är reglerat i lagen är tillåtet synesdetta i huvudsak vara fallet.Om fakulteter sägs att det skall ''vid de högskolorriksdagen bestämmer, finnas fakulteter, var och en för ettsärskilt vetenskapsområde''. Innebörden av detta är oklar.TEMA-organisationen vid haruppgifter motsvarande fakultetens men utan avgränsningtill något särskilt vetenskapsområde. Den ovan nämndaGävle--Dala-fakulteten avses få stor ämnesmässig bredd.Om den föreslagna lydelsen är avsedd att rymma i torde den rymma också --Dala-fakulteten. Detta bör i så fall kunna göras klart genomett uttalande av med denna innebörd.I annat fall bör lydelsen ändras. Det kan göras så attbisatsen ''var och en för ett särskilt vetenskapsområde''utgår. Alternativt kan den avsedda meningen förses medytterligare en bisats lydande ...särskilt vetenskapsområde''eller annan organisation med motsvarande uppgifter''. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fakulteter ochvetenskapsområden.
mot · GG02Ub5 · 1992-10-21 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:1 Universitet och högskolor -- frihet för kvalitet I propositionen presenteras förslag som skall leda tillhögre kvalitet och ett bättre resursutnyttjande iuniversitets- och högskoleutbildningen. skallstärkas som kunskapsnation. För att uppnå målen föreslåsen större frihet för de enskilda universiteten ochhögskolorna samt att antalet högskoleutbildade i landetskall öka.Regering och riksdag skall i lag och förordningar läggafast de nationella målen för den högre utbildningen.I samband med de förändringar som genomfördes frånoch med , då bland annat UHÄ avvecklades,försvann de resurser som fanns på myndigheten försärskilda stödresurser till studenter med funktionshinder. nu framlagda propositionen framgår inte hur studentermed funktionshinder skall garanteras likvärdigastudiemöjligheter med andra studenter.För studenter med synhandikapp och andrafunktionshinder har tidigare särskilt avsatta resurserinneburit en sådan garanti. Det handlar om assistentservice,lektörsbidrag (inläsning av visst studiematerial),extraundervisning samt individuell examination. UHÄ hartidigare förfogat över ca för dessaändamål. Regeringen har också tidigare i regleringsbrevuttalat att de enskilda högskolorna skulle avsätta 0,15procent av sin totalbudget för extraresurser till studentermed funktionshinder. I regleringsbrev för innevarandebudgetår finns ingen procentsats angiven.Det statliga punktskrifts- och talboksbiblioteket, TPB,svarar för framställning av synskadade studenterslitteraturbehov i punktskrift eller på kassett. TPB kan dockinte täcka upp det behov av litteratur och annat skriftligtmaterial som uppkommer under terminens gång och därlektörsbidraget utnyttjas. De enskilda högskolornassjälvbestämmande vad avser användning av högskoleprovoch andra antagningstester får inte utestänga studenter medfunktionshinder. Högskoleprovet är inte tillgängligtför bland annat synskadade studenter, d.v.s. överfört tillpunktskrift och tidsanpassat. I en ökad användning av testermåste dessa tillgängliggöras även för funktionshindradestudenter.De enskilda högskolornas ökade frihet vad avserresursfördelning, behörighetskrav och urvalsprinciper fårinte leda till försämrade studiemöjligheter för studentermed funktionshinder. Högre studier kan i hög gradunderlätta dessa studenters inträde på arbetsmarknaden.Det är angeläget att de nationella målen förhögskolestudier också i praktiken kan förverkligas församtliga studenter. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av stöd förfunktionshindrade studenter,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om de enskilda högskolornas ansvarför studerande med funktionshinder,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att högskoleprov och andraantagningstester görs tillgängliga för studenter medfunktionshinder,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att VHS får ett särskilt uttalatansvar för uppföljning av stödet till studenter medfunktionshinder.
mot · GG02Ub6 · 1992-10-21 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:1 Universitet och högskolor -- frihet för kvalitet I betänkandet ''Landskap Näring Kunskap'' (SOU1991:101) förs olika diskussioner om den framtidaorganisationen vid ()med anledning av dess särart att också vara sektorsorgan förskogs-, trädgårds- och jordbruksforskning med de särskildastyrmedel som behövs för detta. I propositionen sid. 11anför utbildningsministern ''att chefen förjordbruksdepartementet har för avsikt att återkomma tillorganisationsfrågorna vid SLU i 1993 årsforskningsproposition''.Vid SLU bedrivs inte bara forskning, utbildning ochutvecklingsarbete, utan har också ansvar förrikets skogstaxering, viss sortprovning, fältforskning medlångliggande försök, miljöövervakning m.m. I 4 § sid. 83föreslås: ''Lärare och studenter vid högskolan har rätt attvara representerade i styrelsen.'' Med hänvisning till SLU:ssärart, som vi ovan har beskrivit, är det lämpligt att det istyrelsen finns andra representanter från änlärare.Det finns också anledning att närmare penetrera hur deninterna organisationen på SLU skall vara uppbyggd, om allverksamhet skall inordnas i fakulteter m.m. Den nuvarandehögskolelagen 25 § lyder: ''För forskningen ochforskarutbildningen vid högskoleenheten inomjordbruksdepartementets verksamhetsområde får finnasandra organ än fakultetsnämnder. Föreskrifter om dessaandra organ meddelas av regeringen.'' Med hänsyn till despeciella förhållanden som råder och med hänsyn till attregeringen inte tagit ställning till förslag och diskussioner iovannämnda betänkande anser vi det angeläget att ensärbestämmelse införs i lagförslaget med följande lydelse:''Regeringen meddelar särskilda bestämmelser omstyrelsens sammansättning och ledningen av SLU, liksomför organisationen i övrigt.'' Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en särbestämmelse införs ilagförslaget i proposition 1992/93:1 av följande lydelse:''Regeringen meddelar särskilda bestämmelser omstyrelsens sammansättning och ledningen av SLU, liksomför organisationen i övrigt.''
mot · GG02Ub7 · 1992-10-21 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:1 Universitet och högskolor -- frihet för kvalitet I propositionen föreslås ett antal yrkesexamina medsärskilda examensbeskrivningar, däribland barn- ochungdomspedagogisk examen.Inom sektorn för undervisningsyrken i högskolan hardet, sedan den indelningen infördes, funnits en linje förförskollärarutbildning och en annan förfritidspedagogutbildning. Från och till har dessautbildningar haft långtgående samarbete på högskolorna.Detta samarbete har också omfattat och omfattargrundskollärarutbildningarna.Förskollärares och fritidspedagogersverksamhetsområden har varit i hög gradsamma arbetsplatser och samma barngrupper.Utvecklingen går allt mer med tyngdpunkt mot attförskollärare arbetar i förskola (daghem ochdeltidsförskola) och fritidspedagoger i fritidshem. Detidigare mycket allmänt förekommande gemensammaavdelningarna mellan daghem och fritidshem (utvidgadesyskongrupper) blir nu allt mer ovanliga. Däremot ärfritidshemmen numera i mycket hög utsträckning bådelokalmässigt och verksamhetsmässigt förlagda tillgrundskolan.I av kommunerna har inrättatsgemensamma förvaltningar mellan förskola, fritidshem ochgrundskola. I dessa kommuner kommer förskolan,fritidshemmet och att samverka med sina olikauppdrag för barnen.Det vore dock olyckligt att skapa en gemensamexamensbeskrivning för förskollärare och fritidspedagogeri en barn- och ungdomspedagogisk examen. Det är snarareviktigt att dessa utbildningar nu utvecklas var för sig för attmöta de framtida behoven. Däremot behövs viss samverkanmellan förskollärare och fritidspedagoger precis som detbehövs mellan deras utbildningar ochgrundskollärarutbildningen.I examensbeskrivningarna bör också anges attutbildningarna bör omfatta minst 140 poäng. Motivet för enförlängning är främst att möta de krav som ställs på yrkenaoch att utbildningarna har en sådan längd att de kan blivetenskapligt förankrade samt jämförbara i ett EG-perspektiv. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår den av regeringen föreslagnasammanslagningen av förskollärar- ochfritidspedagogutbildningen till en barn- ochungdomsexamen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en förlängning av utbildningarnatill 140 poäng.
mot · GG02Ub9 · 1992-10-21 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:1 Universitet och högskolor -- frihet för kvalitet Yrkesrepresentation i högskolans institutionellaorganisationI proposition 1992/93:1 ''Universitet och högskolor''föreslås i avsnitt 9, ''Den institutionella organisationen'', attfackliga företrädare, till skillnad från , inte bör ingå ibeslutsorgan. Departementschefen motiverar detta med attde fackliga organisationernas synpunkter kan framförasinom ramen för medbestämmandelagstiftningen.Om man tolkar detta som gällande företrädare för deanställda inom högskolan, vilka enligt 22 § förstastycket högskolelagen har rätt att ingå i t ex linjenämnd,finns i princip ingenting att invända. De anställda harmöjlighet att göra sig hörda via andra kanaler.I annat avseende innebär däremot förslaget tillrepresentation i högskolans beslutande organ en förändringtill det sämre. Enligt nuvarande högskolelagstiftning skaäven företrädare för yrkeslivet med anknytning tillverksamhetsområdet ingå i linjenämnd (om inte särskildaskäl föranleder annat). Denna kategori nämns över huvudtaget inte i förslaget till ny högskoleorganisation, vilketmåste tolkas som att företrädare för yrkeslivet helt kommeratt saknas i den institutionella organisationen. Självfalletkommer detta att innebära ett avbräck i kontakterna mellanhögskola och yrkesliv och en uppenbar risk för atthögskolan blir isolerad och introvert. Desto allvarligare blirdetta eftersom ett system med yrkesexamina samtidigtinförs. I en sådan högskola är det nödvändigt attmöjligheter till kontinuerlig kontakt och erfarenhetsutbytemed yrkesliv och samhälle byggs in i systemet.De yrkesverksammas röster behövs i -- somdepartementschefen uttrycker det i propositionen -- ''deöppna och kritiska diskussioner'' där ''verksamhetensuppläggning och genomförande prövas''. På så sätt skapasgarantier för att även yrkeslivets krav får genomslag ihögskoleutbildningens innehåll och utformning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av attyrkeslivsrepresentanter bereds möjlighet att ingå ihögskolans institutionella organisation.
mot · GG02A1 · 1992-11-17 00:00:00 — med anledning av prop.1992/93:40 Semesterlöneförsäkring för små företag Propositionens förslag baseras på att det inom denprivata försäkringsmarknaden inte finns en''produkt'' som täcker in det eventuella behovet hossmåföretagare att kunna försäkra sig emotsemesterersättningar som grundas på olika former avobetald ledighet. I sak kan ifågasättas om den typen aversättning överhuvudtaget skall belasta företagen. Merlogiskt hade ju i så fall varit att lagstiftningen tvingadeföretagaren till att utbetala också själva lönen för de olikaledigheterna.Förslaget kan antas vara en konsekvens av den nyligengenomförda försäkringsformen för skydd emot kostnadersom drabbar företagaren genom sjuklöneersättningar deförsta av en sjukskrivningsperiod.Försäkring emot denna skada kan tecknas såväl i allmänförsäkringskassa som hos privat försäkringsbolag.Jag vänder mig emot propositionens förslag att det nuföreslagna försäkringsskyddet avseende semesterersättningskall administreras av försäkringskassorna. Existerarbehovet av försäkringsformen kommer marknaden atttäcka detta behov. Det är därför märkligt att betänkandetSOU 1991:109 inte har gått på remiss också till enskildaförsäkringsbolag eller . Därvid hadeklara signaler givits om att försäkringsbolagen anser sigkunna erbjuda denna försäkringsform.Privata försäkringar skulle ge olika alternativinnebärande t.ex. olika nivåer på självrisk och utanmaximiregler om total lönesumma för att kunna tecknaförsäkring.Föreliggande förslag ställer företag med en lönesummaöverstigande 90 basbelopp utanför möjligheten att tecknadetta försäkringsskydd. Denna nivå är densamma som isjuklöneförsäkringen men i övrigt motiveras inte varför enbegränsning överhuvudtaget införts. De privata bolagenssjuklöneförsäkringar har inte motsvarande begränsning ocheventuella privata försäkringar avseendesemesterersättningar skulle sannolikt ej heller konstruerasså. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om försäkring avseendesemesterersättning.
mot · GG02A2 · 1992-11-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:40 Semesterlöneförsäkring för små företag Motionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås en ny lag om försäkring motvissa semesterlönekostnader. Enligt förslaget ges småföretag rätt att teckna en försäkring för sådanasemesterlönekostader som förorsakats avsemesterlönegrundande frånvaro.Försäkringen skall vara uppbyggd på samma sätt somden särskilda försäkring mot kostnader för sjuklön somtidigare införts för små företag.Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1993.Allmänna synpunkterBehovet av nämnda försäkring torde med rätt kunnaifrågasättas. Det är att skapa nya kostnader och nybyråkrati. Utvecklingskostnaderna beräknas till 700 000kronor och informationskostnaderna till 500 000 kronor.Troligen håller ej dessa ramar. Privata alternativ finns.Finns det en marknad så finns det alltid lösningar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår proposition 1992/93:40.
mot · GG02A3 · 1992-11-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:117 Lönegarantifonden m.m. Motionens huvudsakliga innehållAntalet företag och anställda berörda av konkurser harpå grund av den ekonomiska utvecklingen legat på höganivåer under . Med anledning häravföreslås en ökning av den rörliga krediten förlönegarantifonden.Arbetsmiljöfondens verksamhet finansieras medarbetarskyddsavgiften enligt lagen (1981:691) omsocialavgifter. Regeringen föreslår i prop. 1992/93:50 bil. 3att denna avgift avskaffas. Detta innebär attArbetsmiljöfonden kommer att sakna finansiering. Medanledning härav föreslås att ett anslag tas upp till bidrag tillArbetsmiljöfonden för perioden -- den30 juni 1993.Allmänna synpunkterDen föreslagna täckningen av kostnaderna förutbetalningar enligt lönegarantilagen med en rörlig kreditom högst under /93är otillräcklig. Det behövs minst 5 000 miljoner. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår proposition 1992/93:117.
mot · GG02A4 · 1992-11-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:117 Lönegarantifonden m.m. I proposition 1992/93:117 föreslås en ökning av denrörliga krediten för lönegarantifonden till 4 000 miljonerkronor.För att finansiera statens kostnader för lönegarantinbetalar arbetsgivarna en avgift som uppgår till avlönesumman. Utbetalningarna av lönegarantier gör attavgiften måste femdubblas om balans skall uppnås. Enökning av arbetsgivaravgiften kan ej genomföras eftersomden fördjupar den ekonomiska krisen ytterligare.Tyvärr leder också en ökning av den rörliga krediten tillatt ekonomiska kris förvärras.Det är oansvarigt att låta lönegarantin fortsätta. Vi äralla medvetna om att den inte fyller sitt syfte. Mångasignaler om missbruk och snedvridnakonkurrensförhållanden har påpekats i media.Jag anser att en ofinansierad lönegaranti inte uppnår sittsyfte och anser därför att den bör avvecklas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar avveckla lönegarantin i enlighetmed vad som anförts i motionen,2. att beslutar att utbetalningarna underavvecklingstiden begränsas till gällandearbetslöshetsersättningar.
mot · GG02A5 · 1992-11-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:117 Lönegarantifonden m.m. I överenskommelsen mellan Socialdemokraterna ochregeringen för att stabilisera ekonomin ingick attarbetsgivaravgifterna skulle sänkas med 4,3procentenheter. I överenskommelsen ingick attfondrelaterade avgifter inte skulle påverkas. I regeringensproposition /93:50 föreslogs ändå attarbetarskyddsavgiften tas bort. I vår motion rörandeöverenskommelsen noterade vi därför följande.Det innebär att finansieringen av Arbetsmiljöfondenförsvinner, vilket strider mot uppgörelsen. En avgift om0,måste därför finnas kvar i form av enarbetarskyddsavgift. Likaså måste Arbetsmiljöfondensarbetsuppgifter finnas kvar i lag, vilka regeringen nuföreslår tas bort. Hela arbetarskyddsavgiften om börbehållas. I stället kan folkpensionsavgiften sänkas imotsvarande mån.I regeringens nu aktuella proposition föreslås bl.a. attArbetsmiljöfonden skall finansieras via anslag fr.o.m. 1januari 1993. Med hänsyn till att fonden enligt våruppfattning skall finansieras via arbetarskyddsavgiften bördärför förslaget om anslagsfinansiering avvisas. Vi noterarockså att något förslag om att i lag reglera inriktningen avfondens verksamhet inte finns i regeringens proposition. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår förslaget om att anslagsfinansieraArbetsmiljöfondens verksamhet.
mot · GG02Bo1 · 1992-11-04 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:32 Samerna och samisk kultur, m.m. Urminnes hävdSamerna i uppskattas till ca 17 000 personer, varav 2 000 i sameby, 8 000 utanför sameby i norr och resten 7 000 utanför sameby i andra delar av landet. Någonverklig folkräkning finns ej.För samekulturens bevarande behövs rätt till land ochvatten. Här kommer de nämnda 8 000 samerna i norr främst i blickfältet. Huvuddelen avdem har urminnes hävd till jakt och fiske. Genom ennäringsreglering har dessa samer utanför renskötselnberövats rätten att utöva sin urminnes hävds rätt.Kritiken mot den nuvarande ordningen har varit stark.Bl.a. har förre diskrimineringsombudsmannen den förda same/lappolitiken.I skattefjällsdomen 1981 konstaterar domstolenatt samernas rätt grundas på civilrätten urminnes hävd ochföljaktligen ej på något påstått lapprivilegium. Detta skullevarit det första ämne som samerättsutredningen skulle haberett. Så har emellertid ej skett och utredningen kanknappast sägas ha följt direktiven, när det gällerurbefolkningen/urfolket samerna. Man måste därförkonstatera att propositionen vilar på en mycket svag grundoch särskilt när det gäller rätten till jakt och fiske församerna, en rätt som fastslagits i bl.a. codicill. Ipropositionen betraktas samernas civilrätt till jakt och fiskesom knappast existerande. I stället driver propositionengrundlöst tanken att staten på samernas områden,sameallmänningen, skulle äga jakt- och fiskerätt. Staten haraldrig jagat eller fiskat på dessa områden. I stället ärsamernas rätt till jakt och fiske där en monopolrätt. Iområden nedanför odlingsgränsen har samerna en medandra enskilda pretendenter delad stark jaktoch fiskerätt.1971 års lag talar med rätta om områden till samernasuteslutande begagnande. Detta begrepp har stark hävd ochmåste kvarstå.Jakt och fiske m.m.Fisket har liksom jakten och renskötseln varit och ärfortfarande en betydande näring för samer bosatta inomrenskötselområdet. I propositionen har man inte beaktatsamerättsutredningens förslag som innebär ett stärkande avfiskesamernas rättsliga, sociala och näringsmässigamöjligheter att bedriva fiske.Ett alternativ som förbisetts i utredningen är attfiskesamer skulle kunna ingå som medlemmar av samebymed rätt att bedriva fiske och jakt med stöd avrennäringslagen och därmed på ett naturligt sätt få sitträttsskydd.Samisk slöjd utgör en av de viktigastebasnäringarna inom det samiska samhället. Sameslöjdaresom står utanför samebytillhörighet äger inte rätt att taslöjdvirke enligt rennäringslagen.Sameslöjdarnas slöjdvirkesrätt bör säkras genom lag, dåslöjdarnas rättigheter inte skyddas genom nuvaranderennäringslag. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om upplåtelse av rätt till jakt ochfiske ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen samtom sameslöjdarnas rättigheter.
mot · GG02Bo10 · 1992-11-04 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:32 Ssamerna och samisk kultur m.m. I regeringens proposition om samerna och samisk kulturm.m. föreslås utan någon närmare motivering att prisstödicke skall lämnas till renägare som har färre än 50 renar.I ett område i östra bestående av ,, , samt kommunerbedrivs en speciell form av renskötsel, den s.k.koncessionsrenskötseln. Det innebär att området äruppdelat i samebyar med en koncessionsinnehavare samtett flertal renägare med så kallade skötesrenar där den övregränsen är satt till 30 renar per utövare.Enligt gällande lagstiftning -- och inga förändringarföreslås heller i propositionen -- får en skötesrenägaresåledes inte heller inneha fler än 30 renar.Regeringens förslag innebär också att samtligaskötesrenägare kommer att förlora prisstödet.Förslagen i propositionen, om de skulle antas avriksdagen, innebär därmed en väsentlig försämring ochhotar hela koncessionsrenskötseln som i huvudsak bedrivssom ett komplement till annan försörjning i de mycketsysselsättningssvaga regionerna i Torne- ochKalixälvdalarna.Genom de förslag som finns i propositionen flyttasmedel som tidigare gått till koncessionsrenskötsel till annanverksamhet. Detta motsätter vi oss. Prisstödet tillrennäringen bör även fortsättningsvis inom ramen förtillgängliga medel utgå enligt nuvarande regler. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om prisstödet till rennäringen.
mot · GG02Bo11 · 1992-11-04 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:32 Samerna och samisk kultur m.m. Renskötseln är av hävd den bärande näringen inom densamiska kulturen. Näringen har under de senasteårtiondena förändrats väsentligt och kräver en rationellrenskötsel bland annat vägförbindelser för transport avrenslakt.Idag har alla samebyar vägförbindelser till sinacentralvisten med undantag av en by, nämligen Talmasameby inom kommun i . Förnärvarande sker transporten av renslakt från detta väglösaområde med helikopter över Torneträsk, vilket dock pågrund av de ökade kostnaderna blivit en allt störrebelastning på lönsamheten.Kiruna kommun har i skilda sammanhang ställt sigberedvillig till samebys strävan. Frågan har äventidigare aktualiserats genom motion i . Riksdagenavslog motionen med motiveringen attvägbyggnadsobjekten bör tillkomma i den prioritetsordningsom de regionala och kommunala instanserna i samverkanmed uppställt. För kommunsvidkommande har detta objekt en hög prioritering.Det nu aktuella problemet är att området som berörsligger inom obrutet fjällområde och följaktligen innefattarstarka naturvärden. Inom de obrutna fjällområdena får inganya vägar komma till stånd om dessa ej behövs förrennäringen. Enligt vårt förmenande är dock dettavägobjekt nödvändigt för rennäringen, varför böruttala sitt gillande över det. Regeringen bör därför tainitiativ till ett förverkligande av vägförbindelse för Talmasameby. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en vägförbindelse för Talmasameby.