mot · GF02U229 · 1992-01-27 00:00:00 — I regeringsdeklarationen lades enprocentmålet försvenskt bistånd fast, d.v.s. att den svenskabiståndsbudgeten skall uppgå till en procent av BNP.Kvantifiering av biståndsmålAtt kvantifiera biståndsmålet som en viss andel av BNPhar varit en hörnsten i svensk biståndspolitik. Varför harman fastnat för en så enkel målsättning för en såkomplicerad och mångfasetterad verksamhet sombiståndspolitik?Ett av motiven bakom målformuleringen har angettsvara dess lättfattlighet. Håller man inte fast videnprocentsmålet fruktar biståndsförespråkarna attbiståndsverksamheten kan minska. Om det då inte finns enverkligt stark biståndsvilja -- det kan t o m vara så attbiståndsviljan är genuint svag -- kommer biståndet att halkaefter i tider med betydande krav på neddragningar istatsbudgeten. Enprocentsmålet har således en symboliskoch kanske t.o.m. en manipulativ funktion.I motionen kommer inte enprocentsmålet attuttryckligen ifrågasättas. Skulle emellertid resonemangen imotionen om biståndets funktioner, verkningssätt,effektivitet etc. tyda på att målformuleringar av den nunämnda typen kan vara mindre lämpliga eller t.o.m.åstadkomma skadeverkningar bör våra målformuleringar iframtiden omprövas.Kvantifierbara målsättningar leder ofta felDet är alltid farligt att utveckla en politik kring mycketenkla kvantifierbara målsättningar. Vad man då lättglömmer bort att ifrågasätta, är en övertro på storakapitalöverföringar från i- till . görssällan en analys av nyttan och nödvändigheten avbiståndsverksamhet.I praktiken skapar en stor biståndsbudget sympati blanddem som från givarlandets sida administrerar biståndet förstorskaliga industriella satsningar. Det är helt enkelt lättareatt administrera storskaliga projekt! Alltför avanceradteknologi kan emellertid ofta inte integreras imottagarlandets ekonomi och stora biståndsöverföringarhar inte så sällan skapat svåra administrativa problem imottagarlandets förvaltningar. Detta kan i sin tur, genomden oreda som skapas, bidra till en växande korruption.Bistånd förutsätter en stark central planering, inte minstdärför att biståndet kommer i form av olika projekt, intesom en enda stor penningsumma.Samma land får i regel bistånd från många olika ländersamtidigt. Detta innebär att ett stort antal projekt börsamordnas, så att åtminstone inte målen för projektenstrider mot varandra. I finns enligt världsbankensuppskattning 10 000 olika biståndsfinansierade projekt.Förhållandena är liknande i en rad andra länder i Afrika.Denna mängd av projekt som mottagarlandet skall hållareda på måste skapa två typer av svårigheter:För det första utsätts landet för ettbiståndsbombardemang som lätt skapar oreda imottagarlandets budgetering och redovisning och godgrogrund för korruption och missbruk av biståndsresurser.Satsningen på kvantitet kan således bidra till den korruptionsom vi kritiserar i vissa . Vad vi mera sällanobserverar är att det är vårt eget -- givarlandets -- beteendesom i hög grad underblåser korruptionen.Mängden biståndsprojekt kan dessutom skada en redansvag budgetprocess. För att givarlandet skall kunna få farti sin biståndsverksamhet krävs beslut från mottagarlandet.Finansdepartementen i arbetar ofta ineffektivt,varför givarlandets representanter direkt försöker påverkafackdepartementen. Resultatet blir att oreda skapas imottagarlandets förvaltning, och möjligheterna att styralandet och dess ekonomi försvagas ytterligare.För det andra skapar själva mängden av biståndsprojektkrav på centralisering och planhushållning. Attcentralisering och planhushållning inte ärutvecklingsbefrämjande är bevisat efter den kollaps vibevittnat i och Sovjetunionen.Ett av de mål som den svenska biståndspolitiken skall strävaefter är att främja marknadsekonomin. Det finns uppenbartkonflikter mellan målen för vår biståndspolitik.Marknadsekonomi och planhushållning går inte att förena.Världsbanken har försökt utvärderabiståndsverksamheten dels vad avser olika projekt, dels vadgäller makronivån, dvs biståndets totala påverkan på ekonomi. Här tycks man möta en paradox.Samtidigt som enstaka projekt gett positiva resultat vidutvärderingen, har de makroekonomiska studierna tytt påmediokra, ja, negativa resultat. Hur kan dessa motstridigaresultat förklaras?Resultatet är egentligen inte så svårförklarligt. Deenstaka projekten kan motverka varandra -- de leder till enomfattande suboptimering, som i sin tur skapar stagnationoch till och med tillbakagång. Den paradox somåskådliggörs av de olika resultaten för mikro- ochmakroekonomiska studier hänger samman med att mångabiståndsprojekt har negativa bieffekter som deinte kan integreras i mottagarlandets ekonomi. Därför börnya vägar sökas för att vi skall uppnå de mål som nuvaranderegeringen uppsatt för biståndspolitiken, t ex att främja marknadsekonomi och demokrati ochhjälpa de allra fattigaste.Fri handel viktigDen första uppgiften för en effektiv biståndspolitik är attverka för en fri, internationell handel. GATT-förhandlingarsom leder till minskade hinder i världshandeln är betydligteffektivare än de många offentliga biståndsprojekten.Den ekonomiska politiken avgörandeUnderutvecklingen har på många håll förvärrats underde . Detta beror på en skadligekonomisk politik. Övervärderade växelkurser,priskontroller etc har försvagat många u-ländersutvecklingsförmåga. Regleringar har lett till att många av desvagaste ländernas resurser i växande utsträckning använtsimproduktivt.Utbildning och hälsovård har varit prioriteradehjälpinsatser i svensk biståndspolitik. Att utbildning ochförbättrad hälsovård är utvecklingsbefrämjande är allmänterkänt. Alltför ofta har det dock visat sig att hjälpinsatsergällande utbildning och hälsovård gett alltför litenavkastning. Orsaken ligger i en felaktigt skött ekonomiskpolitik. När resurserna i ett land blir allt knappare orkarmyndigheterna inte vidmakthålla de investeringar somgjorts i utbildning och hälsovård.Regeringarna i är ofta svaga och har dåliglegitimitet. Dessa förhållanden har t o m kunnat försämrasav allt för mycket och ambitiöst bistånd. Mottagarländernahar som redan påpekats inte resurser att ta emot ett stortantal biståndsprojekt . Trycket påförvaltningsresurserna försvagar en redan svag regering ochförvaltning.De institutionella förhållandena är ofta outveckladeeller bygger på en tradition som utgör ett aktivtutvecklingshinder. Utvecklade äganderättsprinciper ärutomordentligt viktiga för att få igång tillväxt.Inriktningen av det svenska biståndetMot bakgrund vad som anförts bör svenskbiståndspolitik inriktas på1. Att påverka mottagarlandets ekonomiska politik.Detta innebär att krav måste ställas på mottagarlandetvid all biståndsverksamhet. Den svenska biståndspolitikenhar byggt på motsatta principer.2. Biståndet bör koncentreras på ''offentliga varoroch tjänster''. All erfarenhet visar att industriell ochannan näringslivsverksamhet blir ineffektiv i offentlig regi.Detta torde gälla i än högre grad i u- än i i-länder. Vadbiståndet bör avse är således utbildning, hälsa och vissinfrastruktur.3. Förvaltningsbistånd bör kunna sättas in för attom möjligt stärka en svag administration. En godförvaltning och förvaltningstradition är det bästabotemedlet mot korruption och övergrepp mot de egnamedborgarna.4. Biståndsresurser måste överföras på ett enkeltsätt, dvs anpassas till mottagarländernas ofta svagainstitutioner.5. Katastrofer inträffar med stor regelbundenhet ochförorsakar ofta ofattbart lidande. Katastrofbiståndbör alltid utgöra en viktig del av det svenska biståndet.Om de nu redovisade riktlinjerna följs måste man ocksåpröva om de budgetmål som sätts upp för svenskbiståndsverksamhet är realistiska. De storabiståndssatsningarna har ju ofta av praktiska skäl krävtsatsningar i stora industriella projekt.UtvärderingssekretariatEnligt budgetpropositionen 1991/1992:100 bilaga 4 s. 85skall en försöksverksamhet med utvecklingspolitiskautvärderingar igångsättas.Försöksverksamheten skall inriktas på att ta framanalyser och utvärderingar gällande bistånds- ochutvecklingsfrågor samt internationellt samarbete för att geregeringen bättre underlag för att öka effektiviseringen avdet svenska utvecklingssamarbetet.I detta sammanhang är det väsentligt att utvärderingensker både på mikro- och makronivå. Som ovan påpekatskan goda resultat på mikronivån mycket väl gå hand i handmed en mycket negativ utveckling på makronivån. Varfördet är så har redan diskuterats.Av stor vikt är att både utvärderingssekretariatet ochannan offentlig utvärdering som sker av svenskt bistånd inteväjer för att belysa de konflikter som föreligger mellankvantitativa mål för biståndet och de verkligt genuina målenför allt biståndsarbete, nämligen att ge hjälp i svårakatastrofsituationer och bidra till att biståndslandet självtkan generera utveckling och tillväxt. Denna typ av analyserbör leda till en successiv omprövning av vår biståndspolitik.Detta behövs. har t ex gett storabidrag till . Resultatet har minst av allt varituppmuntrande.HemtällanMed hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om principer för svenskt bistånd,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utvärderingen avbiståndsverksamheten och de eventuella slutsatser som bördras gällande omfattningen av vår biståndsverksamhet.