mot · GF02Ub62 · 1992-04-21 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:95 Valfrihet och fristående skolor för alla -- ett fundament för vårt samhälleSamhället har det övergripande ansvaret för barnens ochungdomarnas skolgång och utbildning. Genom grundskolanerbjuds alla elever, oberoende av geografisk hemvist ochsociala förhållanden, en likvärdig utbildning. Grundskolanär avsedd för alla och utformad för att tillgodose deskiftande behov eleverna kan ha. läroplanspeglar vår demokrati, samhällssyn och människosyn.Grundskolan utgör därmed en del av fundamentet församhället i dag.I ett mångkulturellt samhälle som vårt är det angelägetatt det uppväxande släktet i skolan får en gemensamreferensram, som olika åsikter fritt skall kunnabearbetas utifrån de grundläggande mänskliga ochdemokratiska värderingar, som de uttrycks i läroplanen.Det är av ett särskilt stort värde att barn och ungdomar iskolan möter andra erfarenheter, värderingar och en annanlivssyn än den som i övrigt präglar deras uppväxtvillkor. Detger skolan en viktig roll för att utveckla respekten för andramänniskor och för att träna förmågan till samarbete. Dettasker bäst i en skola där elever med olika social bakgrund,skilda kulturella och religiösa traditioner arbetartillsammans. Den gemensamma skolan skall vara enmötesplats för olika kulturer och värderingar.Skolan skall aktivt och medvetet påverka och stimulerabarn och ungdomar att vilja omfatta vår demokratisgrundläggande värderingar och låta dessa komma tilluttryck i praktisk vardaglig handling. Skolan skall stimuleraelevernas utveckling till fria och självständiga människorsom kan ta ansvar och söka kunskap för att i samverkan medandra förstå och förbättra sina egna och sinamedmänniskors livsvillkor.Skolan skall bidra till en fostran av barn och ungdomarsom vilar på de normer som är av grundläggande betydelseför uppbyggandet av vårt samhälle. hartilldelats en uppgift som är en av samhällets viktigastedemokratiserande och jämlikhetsskapande krafter.Behovet av att starkt förankra demokratins grundläggandevärderingar hos barn och ungdomar är lika viktigt somnågonsin tidigare.Grundskolan måste utvecklas fortlöpandeGenom successiv reformering av harmöjligheten att inom dess ram tillgodose olika intressen ochpedagogiska inriktningar ökat kraftigt. Den nu gällandeläroplanen ger en stor handlingsfrihet. Huvudmomentenanger vad som måste ingå i skolans undervisning. Men tilldessa obligatoriska kunskaper och färdigheter ges stortutrymme för val genom lokala beslut och med hänsyn tillelevernas önskemål. har kommunerna själva attfastställa kursplaner och timplaner och därmed möjligheteratt ytterligare profilera skolan. Undervisningen är inte låsttill någon särskild pedagogisk metod.I fördelas resurserna efter elevernas behov.Den elev som behöver extra stöd för att få en medkamraterna likvärdig utbildning ska kunna få det inomramen för de resurser som finns. Det kan variera från någratimmars extraläsning med en lärare efter en tids sjukdom,till en personlig assistent , som gör detmöjligt för en handikappad elev att delta i undervisningentillsammans med sina jämnåriga kamrater.I dag ger det allmänna skolväsendet utrymme förnytänkande och försöksverksamhet som aldrig tidigare.Detta utrymme utnyttjas. Det satsas stora resurser ute ikommunerna för att stimulera till utveckling avgrundskolan och tillmötesgå de krav på förändringar somförs fram från elever och föräldrar och från de anställda iskolan. Behovet från samhällets sida av fristående skolorför att från dessa få värdefulla pedagogiska eller andraerfarenheter är därför betydligt mindre än tidigare.Men fortfarande finns det anledning för attvara lyhörd för och ta tillvara goda pedagogiska idéer frånfristående skolor.Elevernas och föräldrarnas inflytande över arbetet iskolan är mycket betydelsefullt. En av de viktigastetankarna bakom reformeringen av den svenska grundskolanunder de senaste två decennierna är den att eleverna självaska ha en påverkan på skolarbetet inte bara i den egnaklassen utan även på den egna skolan i stort.Eleverna och föräldrarnas inflytande varierar i hög gradfrån skola till skola. Men ur skolans synvinkel skulle detdefinitivt vara till fördel om elever och föräldrar bättreskulle ta tillvara de möjligheter som både formellt och reellterbjuds. Det finns således inga formella hinder för ett starktengagemang från elevernas och föräldrarnas sida i detarbete som sker i det offentliga skolväsendet. Tvärtom harskolan som uppgift att stimulera till ett starkt intresse frånelevernas och föräldrarnas sida för skolans utveckling.Även när man ser till möjligheterna för elever och föräldraratt få inflytande över skolan talar detta för att behovet avfristående skolor borde vara mindre nu än tidigare.Behovet av fristående skolor ur föräldrars och eleverssynvinkel bör även minska som en konsekvens avriksdagsbeslutet om val av skola i hemkommunen.Detta innebär att vårdnadshavarnas önskemål om att derasbarn ska få gå i en viss bestämd skola inom kommunensskolväsende skall tillmötesgås så långt det är praktiskt ochekonomiskt möjligt utan att andra elevers berättigade kravpå att få gå i en skola nära hemmet sätts åt sidan.Det sagda pekar på att de motiv som anförts förfristående skolor -- pedagogisk variation, föräldrainflytandeoch valfrihet -- nu väl tillgodoses inom det allmännaskolväsendet. Detta hindrar inte att fristående skolor äveni fortsättningen kan spela väsentliga roller.Fristående skolorVid sidan av det allmänna skolväsendet har under långtid funnits skolor med enskilda huvudmän, både pågrundskole- och gymnasienivå. fanns det cirka 35skolor som ordnade utbildning på grundskolenivå. Av dessahade endast åtta skolor statsbidrag. Antalet grundskolormed enskilda huvudmän som får statsbidrag har under desenaste åren ökat starkt och uppgår nu till 66. somantalet har ökat har de ekonomiska villkoren för dessaskolor förbättrats.Trots de ökade möjligheter som skapats under senare åratt tillmötesgå föräldrars och elevers önskemål kvarstårbehov av att erbjuda alternativ till i form avfristående skola. Skälet till detta är naturligtvis i första handatt det är väsentligt att respektera föräldrarnas frihet attvälja andra skolor för sina barn än dem som drivs av detallmänna. Detta är helt i överensstämmelse med vårainternationella åtaganden.Det intresse för fristående skolor som förs fram idebatten har mer sitt ursprung i den politiska diskussionenom privatisering av den offentliga sektorn än i en bredföräldraopinion. När den politiska ledningen i mångakommuner fört fram tankar på att privatisera skolor utanden fristående skolans kännetecken -- främst klarpedagogisk profil -- har detta i de flesta fall mötts medstarka protester från berörda föräldrar, lärare och elever.Vi socialdemokrater motsätter oss med bestämdhet deaktiva försök som görs i många kommuner att privatiserastora delar av skolväsendet och därmed kraftigt reduceramöjligheterna för föräldrar och elever att välja mellankommunens olika skolor.Det intresse för fristående skolor som grundats på denborgerliga regeringens dogmatiska önskan om privatiseringav den offentliga sektorn måste naturligtvis skiljas från detgenuina intresse som finns hos föräldrar och elever att avpedagogiska och andra skäl skapa fristående skolor.Regeringens syn på fristående skolorI regeringens proposition 1991/92:95 om valfrihet ochfristående skolor motiveras förslagen med att de syftar tilldet övergripande målet att ge barn och föräldrar störstamöjliga frihet att välja skola. Föräldrar och elever ska självavälja den utbildning som bäst passar de egna behoven.Detta mål blir i regeringens argumentering överordnatskolans mål. Vilka konsekvenser detta kan få för vårgemensamma grundskola analyseras inte alls. Det storaegenvärde för vår demokrati som ligger i att alla eleveroberoende av bakgrund kommer samman och i skolan lärsig att arbeta tillsammans omnämns inte som något positivt,med ett undantag. Den gång detta sker gäller då friståendeskolor framhålls för att det även bland dem finns skolor somtar sig an barn med särskilda behov. Detta, som är ensjälvklarhet för det kommunala skolväsendet, blir till ettargument för fristående skolor!Regeringen uttalar förhoppningen att antalet skolor medt ex konfessionell inriktning eller med speciell ämnesprofilska öka. Konsekvenserna av en ökning av den karaktärenav skolor belyses inte närmare. Om det är till fördel ellernackdel för vår demokrati med ett mer segregeratskolväsende diskuteras inte. Värdet av den goda skola somskolreformatorer kämpat för, dengemensamma för alla barn, förefaller haminskat för den nuvarande regeringen och underordnatsidén om att privatisera offentlig verksamhet.Man framhåller vidare att rätten att välja skola kommeratt vara ett sätt att vitalisera skolan och att det kommer attuppstå en stimulerande tävlan mellan olika skolor med olikainriktning och ägandeformer. Inte heller dessa påståendenanalyseras närmare. Inom detta område hade det varitmöjligt att göra internationella utblickar. Det hade varitvärdefullt om regeringen närmare beskrivit hur t ex detengelska skolsystemet, det danska eller det amerikanskaskolsystemet utvecklats och jämfört det med vitaliteten i detsvenska skolsystemet.Regeringens förslag till resurser till fristående skolorSedan den 1 juli 1991 har att fatta beslut omgodkännande av fristående skolor för skolpliktiga elever.Ett sådant godkännande innebär att den fristående skolanfrån får del av kommunens resurser.Kommunerna har nämligen genom riksdagsbeslut ålagts att''fördela sitt sektorsbidrag och sina övriga resurser påskolområdet efter behov till samtliga skolor förelever med vanlig skolplikt inom kommunen, såväloffentliga som fristående.'' En fristående skola ska vidareha skyldighet att i mån av plats ta emot en elev om elevenoch vårdnadshavaren så önskar.I regeringens proposition 1991/92:95 om valfrihet ochfristående skolor föreslås att godkända fristående skolor förelever med vanlig skolplikt skall tilldelas medel förverksamheten av den kommun där respektive skola ärbelägen.Regeringen föreslår vidare att varje elev skall tilldelasett belopp som motsvarar kommunens genomsnittskostnadper elev i den egna . Vid tilldelning skallkommunen kunna dra av högst 15 procent.Mot detta regeringsförslag finns det för osssocialdemokrater starka skäl att resa invändningar.Förslaget innebär att en fristående skola garanteras ettbidrag per elev som uppgår till avgenomsnittskostnaden i kommunen per elev oberoende avom det i jämförelse med kommunens egna skolor finnsbehov av ett så stort anslag eller ej. Det är inte rimligt attålägga kommunerna att generellt stödja fristående skolormed en så hög andel av kommunens genomsnittskostnad.Detta framgår bl.a. av flera av de argument somåterfinns i propositionen.En kommun har en skyldighetatt ta emot samtliga skolpliktiga elever som ärhemmahörande i kommunen.En kommun kan såledesinte välja att i sina skolor enbart ta emot elever med enspeciell intresse- eller begåvningsprofil.En kommun kaninte välja att endast ta emot det antal barn som urekonomisk synvinkel är mest fördelaktigt.En kommunmåste även ta emot barn som är resurskrävande, t ex barnmed handikapp för vilka extra resurser kan behöva sättas ini form av lärartimmar, assistans och läromedel.Enkommun är skyldig att anordna hemspråksundervisning föralla barn som har rätt till och begär sådan undervisning.En kommun är skyldig att sörja för att det anordnasskolhälsovård och skolskjuts.Till alla dessa skyldigheter för kommunerna kan sedanläggas kommunernas ofta mycket starka ambitioner attupprätthålla ett välutvecklat skolväsende även iglesbygdsområden.Alla dessa skyldigheter åligger en kommun. Iregeringens proposition friskrivs de fristående skolorna fråndessa skyldigheter som de ska garanteras bidragför varje elev om av kommunensgenomsnittskostnad per elev. Detta är helt orimligt.I dag svarar staten för ca hälften av kostnaderna för denoffentliga skolan och kommunerna för den andra delen.Regeringens förslag innebär att kommunerna av statenåläggs att av egna medel betala en mycket betydande del avkostnaderna för fristående skolor utan att ha något somhelst inflytande över hur dessa medel används.Det naturliga måste vara att överlåta åt den enskildakommunens förtroendevalda att bedöma de friståendeskolornas behov i relation till kommunens egna skolorunder hänsynstagande till de skilda skyldigheter som åliggerde olika skolformerna.Vi socialdemokrater anser att det inte föreligger någraskäl att frångå det riksdagsbeslut som har dennainnebörd och som skall gälla från den 1 juli 1992.Vi anser vidare att de fristående skolor som erhållerbidrag från en kommun med detta riksdagsbeslut som grundska ingå i kommunens skolplan.Att regeringen i propositionen så tydligt friskriver defristående skolorna från skyldigheter vad gäller t ex barnmed särskilda behov eller hemspråksundervisning ärallvarligt och riskerar att bidra till ett segregerat skolsystem.Vi socialdemokrater bejakar elevernas och föräldrarnasrätt att välja skola, men vi ser faror i ett system där skolorpå detta sätt i praktiken delvis får rätt att välja sina elever.Regeringen framhåller i propositionen att möjlighetenbör öka för att fullgöra skolplikten i en annan kommun änhemkommunen om personliga, geografiska eller andra skälfinns för detta önskemål. Däremot tror regeringen inte attdet är möjligt att etablera en ovillkorlig rätt att gå i en annankommuns grundskola.Motsvarande inskränkning av rätten att gå i enfristående skola i en annan kommun görs däremot inte avregeringen. Tvärtom föreslår regeringen en lydelse iskollagen som ålägger en kommun att betala denmottagande kommunens kostnader för en elev som väljeratt gå i en fristående skola i en annan kommun.Konsekvenserna av att på detta sätt ålägga kommunernadessa kostnader bör närmare följas och analyseras avregeringen. bör ge regeringen detta till känna.Nej till elevavgifterI propositionen berörs även frågan om elevavgifter.Eftersom denna fråga prövas av enutredning föreslås att regeringen under hösten 1992återkommer med ett förslag om hur denna fråga skaregleras i skollagen.Trots att frågan inte är utredd tar regeringen redan nuställning i frågan som innebär att elevavgifter skall kunnatas ut av eleverna vid de fristående skolorna, men att dessaskall vara skäliga. Detta innebär bl a ''att avgifter inte fåruppgå till en nivå som i praktiken stänger ute elever fråndessa fristående skolor''.Vi socialdemokrater säger nej till elevavgifter ifristående skolor på grundskolenivå i en situation då de fårstatliga och kommunala bidrag på ett med de kommunalaskolorna likvärdigt sätt. Det finns i dessa avseenden intenågra skäl att särskilja fristående skolor från det offentligaskolväsendets skolor. Om skolorna i en kommun,oberoende av huvudman, tilldelas resurser av samhälletefter behov föreligger inte behov av elevavgifter för någraav dem. Dessutom skulle med säkerhet även lågt sattaelevavgifter verka mycket segregerande. Det finns ingenanledning för ett samhälle, som strävar efter att i sin skolalåta barn och ungdomar oberoende av bakgrund kommasamman och arbeta tillsammans, att vidta åtgärder sommotverkar detta syfte.Ej effektiv resursanvändning med stor andel friståendeskolorRegeringen uttalar även förhoppningen att ''ett störreinslag av fristående skolor också ska kunna bidra mer effektiv resursanvändning inom det samladeskolväsendet''. Inte heller för detta påstående finns någonanalys till stöd.Enligt vår uppfattning finns starka skäl att anta detmotsatta, nämligen att ett system med ett större antalfristående skolor finansierade enligt regeringens modellkommer att leda till ökade kostnader för kommunerna. Defristående skolorna kommer med regeringens förslag attkunna anpassa verksamheten till en omfattning som blirmaximalt lönsam. Om varje tillkommande elev garanterassamma bidrag oberoende av marginalkostnaderna kanföljande situation inträffa. Eleven lämnar föratt gå till en fristående skola. Därmed tvingas kommunenatt betala bidraget till denna skola utan att, annat än iundantagsfall, kunna göra motsvarande besparing i detkommunala skolväsendet. Kommunen måste nämligendriva verksamheten även om klasserna inte är fyllda såkostnaderna finns där ändå. Med vårt förslag till bidragefter behov kan hänsyn tas till de skilda förutsättningar somgäller för en fristående skola och kommunens skolor vadgäller omfattningen på verksamheten.Ja till likvärdig utbildning för alla barn och ungdomar, jatill resursfördelning efter den enskilda skolans behov -- Nejtill ''skolpeng''I regeringsförklaringen talas om att ''Deoffentliga bidragen ska följa eleven''. Detta som i debattenfått beteckningen ''skolpeng'' aktualiseras endast ibegränsad omfattning i propositionen. Däremot harregeringens företrädare i många sammanhang diskuteratdenna fråga i dess vidare mening. Det är därför angelägetatt i detta sammanhang utveckla vår syn på ''skolpeng''.Vi menar med bestämdhet att möjligheten att välja skolainte på något sätt kräver ett system med ''skolpeng'', dvs ettbelopp lika för alla, som följer eleven till den skolavederbörande valt. Det bidragssystem som används inästan alla kommuner och som innebär att varje enskildskola får resurser efter de behov som finns där i relation tillbehoven i kommunens övriga skolor är ett system som intehar ''skolpeng''systemets alla nackdelar.En ''skolpeng'' lika för alla barn tar inte hänsyn tillbarnens mycket olika behov för att kunna få en likvärdigutbildning. Många barn har handikapp av skilda slag. Vissaav barnen kan behöva resurser som vida överstiger andrabarns behov. Det är därför helt orimligt att tillämpa ettsystem som utgår ifrån att alla barn är lika och behöver likamycket stöd under sin skolgång.Om man däremot inser att alla barn inte är lika ochbestämmer sig för att differentiera ''skolpengen'' efterbarnens olika förutsättningar uppkommer frågan hur dessaskilda förutsättningar ska värderas och vem som ska göradenna bedömning. Systemet i denna form förutsätter attvarje elev tilldelas en ''prislapp'' som anger vad denna elevär värd när hon eller han söker till en viss skola. Dettasystem innebär en fullständigt oacceptabel kränkning avden personliga integriteten.Systemet med ''skolpeng'' i dess ena eller andra form ärett grundskott mot idén med vår grundskola, en skola föralla barn, där resurserna skall tilldelas efter vars och ensbehov för att alla ska få chansen att få en med andralikvärdig utbildning utan att den enskildes integritet kränks.Vi socialdemokrater säger därför ja till enresursfördelning efter den enskilda skolans behov, menmycket bestämt nej till idén med ''skolpeng''. Detta bör ävenriksdagen som sin mening ger regeringen till känna.Även kommunen ska genomföra tillsyn, uppföljning ochutvärdering av fristående skolorI propositionen berörs även frågan om tillsyn,uppföljning och utvärdering av fristående skolor. Redan nustår en godkänd fristående skola under tillsyn av såvälkommunens styrelse för utbildningen som det statligaskolverket. Till skillnad från regeringen anser vi att detfinns skäl att lagreglera att de godkända fristående skolornaskall stå under tillsyn förutom av även av denkommun i vilken den är belägen och från vilken den får sinaresurser. De fristående skolorna bör även i lag åläggas attmedverka i den uppföljning och utvärdering somkommunerna bedriver. Detta är helt nödvändigt, inte minstmot bakgrund av att kommunerna måste ha en fullständiginsyn i skolorna för att på ett rättvisande sätt kunna bedömaderas behov. Till detta kommer att kommunensförtroendevalda har de bästa förutsättningarna att fångaupp synpunkter och omdömen om de skolor som finns inomkommunen oberoende av om de är kommunens egna ellerfristående skolor. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens förslag att friståendeskola som är godkänd för elever som har vanlig skolpliktskall tilldelas ett belopp som minst motsvarar av dengenomsnittliga kostnaden per elev i kommunens grundskoladet närmast föregående kalenderåret,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ej tillåta elevavgifter vidfristående skola i en situation där denna erhåller medel förverksamheten från kommun på ett med kommunens egnaskolor likvärdigt sätt,3. att beslutar uppdra åt regeringen attnärmare följa och analysera vilka konsekvenser ett ökatantal fristående skolor medför för samhällets möjligheteratt upprätthålla det offentliga skolväsendet och förverkligadess mål,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en likvärdig skola för alla barnoch ungdomar genom en resursfördelning efter denenskilda skolans behov,5. att beslutar att fristående skola som erhållermedel på ett med kommunens skola likvärdigt sätt i lag skallåläggas att stå under tillsyn av bidragsgivande kommun ochatt medverka i sådan uppföljning och utvärdering somkommunen bedriver,6. att beslutar att fristående skola som erhållermedel på ett med kommunens skolor likvärdigt sätt skallfinnas upptagen i kommunens skolplan,7. att uppdrar åt regeringen att närmare följaoch analysera konsekvenserna av att kommunerna åläggsen skyldighet att ge bidrag till elever som går i friståendeskola i annan kommun.