mot · GF02Jo646 · 1992-01-27 00:00:00 — SammanfattningAtt komma till rätta med miljöproblemen är avgörandeför mänsklighetens framtid. Människan har alltför längeförbrukat jordens tillgångar istället för att enbart brukadem. Denna insikt måste genomsyra all mänskligverksamhet.I-länderna har ett speciellt ansvar för att förändringar ivårt världssamfund ger ett ekologiskt anpassat samhälle. I-länderna har orsakat en stor del av miljöskadorna och ärensamma om möjligheterna att vända utvecklingen.Åtgärder: Miljöplan '''' vilken innebär attintressenterna i en bransch går samman och kommeröverens om hur den egna branschen ska kunna ingå i enbärkraftig utveckling. Planen kan sträcka sig där man mer i detalj bestämmer vad som skagenomföras och har etthandlingsprogram för resterande tid som ständigt kanutvecklas utifrån erfarenheter och forskning.Konkreta och tidsmässigt näraliggande förslag som bl.a.är förutsättningar för miljöplan '''':Skatter och avgifter måste ligga på råvaror och ickeförnybar energi.De anställda måste få ökat inflytandeöver miljöarbetet.Miljöarbetet måste bedrivas på allanivåer, inte minst lokalt. Alla kommuner bör vara Eko-kommuner.Konsumenterna måste ges ökademiljöförbättringsmöjligheterDet internationellamiljöarbetet måste bedrivas kraftfullt bl.a. inomklimatfrågor men får inte betyda avkall på inhemskaåtgärder.Natursresursräkenskaper måste tas fram somett komplement till de traditionellanationalräkenskaperna.Våra miljö- ochforskningsinstituts anslag måste öka.Kemikalie-, varu-och avfallshanteringen måste ingå i slutna kretslopp.Denbiologiska mångfalden måste säkras.Utöver förslagen i denna motion som anger grunderna,återfinns förslag som berör miljöpolitiken i särskildamotioner när det gäller trafik, jordbruk, näringspolitik,energipolitik och vissa internationella miljöfrågor m.m. Påmiljöområdet återfinns också flera kommittémotioner.Sammanställning av yrkanden till budget utöverregeringensEko-kommunprojekt 5 000 000 2 500 000 Visstinternationellt samarbete 5 000 000 För utveckling avnaturresursräkenskaper 5 000 000 Kemikalieinspektionen3 000 000 Kalkningsåtgärder 30 000 000 Miljöforskning 15000 000 Förvärv av värdefulla naturområden 100 000 000Skötsel av värdefulla naturområden 10 000 000 Fond förlandskapsvård 250 000 000 Sanering av miljöskadadeområden 10 000 000 Skyddsåtgärder i samband medkonkurser 15 000 000 Summa: 450 500 000Vinna eller försvinnaMänniskan har varit framgångsrik som art betraktad; såframgångsrik att hon blivit ett hot mot sig själv och motjordens överlevnad. Den livsstil som råder iindustriländerna skulle kunna vara hållbar om vi var en halvmiljard. Men jordens befolkning uppgår snart till 5,5miljarder. Om vi lyckas bryta trenden , så kan vi få enutplaning av befolkningstillväxten vid 12 miljarder. Ommänniskan fortsätter att ignorera de ekologiska sambandenså undergräver hon sin egen existens. Naturen harkonsekvent slagit ut de arter eller hela system, som inteanpassat sig till helheten. Vår kamp nu handlar ommänsklighetens och andra arters överlevnad.Människan kan med hjälp av sin fantasi, intelligens,erfarenheter, kreativitet och kärlek klara problemen ochskapa en utveckling, som ryms inom de ekologiska ramarnaoch erbjuder alla barn som föds rimliga livsvillkor.Att arten varit framgångsrik betyder inte att allamänniskor lever ett gott liv. Tvärtom så är möjligheterna attanvända jordens resurser fördelade på ett fruktansvärtorättvist sätt mellan industrialiserade länder ochutvecklingsländer och inom varje land.Det finns bara en produktionLivet på jorden drivs av energiflödet från solen. Detfinns i stort sett bara en produktion i ordets egentligamening på jorden -- fotosyntesen, som drivs av energin frånsolen. För våra liv är vi beroende av att denna enda verkligtuppbyggande verksamhet kan fortgå. Den är basen för alltannat liv på jorden. Solsystemets livstid är inte oändlig, menmed en livslängd på många miljarder år så är det ändå i vårtmänskliga perspektiv oändligt.Det som vi vanligen kallar produktion är i själva verketkonsumtion av naturresurser. Hela vårt ekonomiska systemär uppbyggt kring denna förmenta produktion och desstillväxt. Men ska vi lyckas vrida utvecklingen rätt så måstevi respektera den ekologiska verkligheten. Vår ekonomi --hushållning -- måste baseras på ett optimalt (inte maximalt)utnyttjande av naturens resurser. Vi kan inte upphöra attanvända jordens resurser, men vi kan göra det på ettuthålligt sätt. Vi måste förändra innebörden i begreppentillväxt och ekonomi.Homo ekologikus?Ekonomi och ekologi är två besläktade begrepp, somhämtats från grekiskan. Ekonomi betyder närmast hushållaoch ekologi betyder ungefär läran om huset som vi bor i,dvs. jorden, och naturens samband. Det förefaller självklartatt läran om livets förutsättningar skulle varautgångspunkten för en förståelse av hur vi kan hushålla,men så är det inte. Det ekonomiska livet betraktas som ensärskild del av verkligheten utan beröring medekosystemen.Människan har existerat i kanske . Underså gott som hela har hon levt i samklang medekosystemen. Det är bara under de senaste tiotusen årenoch särskilt under industrialismens tvåhundraåriga epok,som hon hårdhänt skapat om sin omgivning. Den tid vi leveri är ett exceptionellt undantag, i evighetens perspektiv enkort svindlande sekund, som hotar att ödelägga allt.Miljöplan ''''Det har tagit mänskligheten att förvridautvecklingen. Från och med nu måste vi arbeta mycketmålmedvetet för att vrida den rätt. Utsläpp avklimatpåverkande gaser, försurning av luft, mark ochvatten, övergödning av vattendrag och hav, utarmning avjordens biologiska mångfald, kemikaliehanteringenslångsiktiga miljöeffekter eller konsekvenserna av en olycka,uttunningen av ozonskiktet... Miljöproblemen är komplexaoch kan inte rangordnas. Vi måste handla så attproduktions- och konsumtionsmönstret i grunden ändrasoch ingår i cykliska förlopp.Låt oss sätta som mål att ska vara ettsamhälle baserat på en ekologisk grundsyn. Det är inte ettförslag om att basera samhället på en ideologi ellervärldsåskådning; det är ett förslag om att inse de ekologiskarealiteterna. Vi måste behandla naturen så att denuthålligt kan ge oss vår försörjning och en bra livsmiljö.Livets grundförutsättningar är inte förhandlingsbara.Låt oss sedan dela upp detta 30-årsperspektiv i tre faseroch skissa på handlingsprogrammet för de två senare, menlägga fram ett mer detaljerat förslag för den närmaste . Vi vet att de mål som tidigare sattupp när det gäller reduktion av utsläpp är otillräckliga.T.ex. kommer inte ens målet att minska kväveutsläppen till1995 års nivå att kunna uppfyllas. harredovisningen av miljöproblemen å ena sidan gjorts alltförövergripande och åtgärderna å andra sidan i huvudsakkoncentrerats på varje utsläppskälla för sig utan relation tillden totala utsläppsproblematiken.Nu måste arbetet bedrivas handlingsinriktat. Det finns data över hur olika branscher och verksamheter bidrartill miljöproblemen. Mot bakgrund av en redovisning avsådana data bör en handlingsplan upprättas. I stället för attbedöma vilka minskningar som ter sig rimliga med etttraditionellt synsätt på tillväxt och produktionsutveckling såmåste vi bedöma vilka minskningar som är nödvändiga ochdärefter ställa frågan: Hur ska de uppnås?För varje område som har stor betydelse för miljön, t.ex.bilismen, ska konkreta branschprogram tas fram: Detinnebär överläggningar med biltillverkarna ochrepresentanter för andra trafikslag, de fackligaorganisationerna, motororganisationerna,trafikhuvudmännen, oljeindustrin. Man kan inte räkna medatt åstadkomma resultat när det gäller bilismen om man inteockså är beredd att ställa krav på aktivt handlande frånsådana tunga aktörer som oljeindustrin och biltillverkarna.Kraven måste ställas från regering och riksdag. Marknadenförmår inte utan styrning från samhällets sida ta hänsyn tillmiljön. Diskussionerna måste leda till att mål läggs fast ochmedel att uppnå dem redovisas.Konsekvenser när det gäller sysselsättning ochutveckling måste analyseras och strategier utarbetas.Exempel på viktiga frågeställningar: Hur snabbt kan vi fåen bilpark anpassad till annat än fossilbränslen? Hur storablir kostnaderna för olika aktörer? Hur ser de optimalatrafiksystemen ut? Olika branschprogram bör upprättas,redovisas och följas upp kontinuerligt. Branschvisagenomgångar bör också kopplas till informationskampanjerriktade till allmänheten om hur negativa miljökonsekvenserkan undvikas.Branscher som bör komma i fråga utöver bilbranschen ärt.ex. stålindustrin, byggbranschen, kemikalieindustrin ochskogsindustrin.Vänsterpartiet föreslår att hos regeringenbegär förslag till handlingsprogram i enlighet med vad somovan skissats.Skatter och avgifterSkatter och avgifter ska styra i riktning mot minskatråvaruuttag och ökad återvinning när det gällerproduktionen. Energiförbrukningen ska styras bort frånfossil- och kärnkraftsenergi till förnyelsebara energiflöden.Energibeskattning behandlas i en särskild motion.Beskattning av bilismen bör koncentreras på beskattning avfossila drivmedel. Styrande avfallsavgifter bör tas ut.Det är ett gigantiskt arbete att lägga om skattesystemeti den riktningen. Det är ett arbete som måste vara noggrantförberett och analyserat och olika aktörer måste ges rimligomställningstid. De förändringar som gjorts harendast åstadkommit marginella förändringar. Det är ettarbete, som måste sättas i relation till internationellaprocesser. föreslår därför att en sådanomläggning av skattesystemet närmare utreds.Det behövs ökat inflytande för de anställdaI budgetpropositionens miljöbilaga skriver regeringen:sid 9: ''En god livsmiljö förutsätter att människor somberörs lokalt kan påverka utvecklingen av sin egennärmiljö. ''sid 6: ''Var och en har en del i ansvaret att värna en godlivsmiljö. Den enskilde har som konsument, företagareeller markägare goda möjligheter att genom egna beslutfrämja en positiv utveckling. ''Av de här två citaten framgår att en stor kategorimänniskor uppenbarligen inte existerar för regeringen: deanställda. Regeringen känner till konsumenter, företagareoch markägare, men att många även är lönearbetande harman aldrig hört talas om. På arbetsplatserna kan mycketändras som förbättrar miljösituationen. Vänsterpartietanser att arbetsmiljön tillhör den närmiljö, som man måsteha rätt att påverka. En rätt som är mycket begränsad.De anställda och deras fackliga organisationer har godkännedom om råvarors och processers miljöpåverkan, bådenär det gäller inre miljö, arbetsmiljö och yttre miljö.Varför har man inte från samhällets sida bättretagit tillvara den kunskapen och erfarenheten? Jo, därföratt det är en fråga om makt -- arbetsgivarensmakt att leda och fördela arbetet och att handla oansvarigtnär det gäller miljö och hälsa. De som arbetar på en industrimåste ges rätt att påverka dels sin egen arbetsmiljö, delsföretagets produktion så att den styrs bort från insatsvaroroch processer som har negativ miljöpåverkan.Sambandet mellan den inre miljön, arbetsmiljön ochden yttre miljön är uppenbart. Det är arbetsgivaren som haransvaret för arbetsmiljön, men de fackligt förtroendevaldaspelar en mycket stor roll när det gäller kampen för enbättre arbetsmiljö. (Så stor att en majoritet av de tillfrågadei en undersökning trodde att det varfacket som hade ansvaret för arbetsmiljön.) Särskiltbetydelsefull är skyddsombudens verksamhet.De ämnen som ger upphov till arbetsmiljöproblemorsakar också till stor del problem i den yttre miljön. Denomfattande kunskap och erfarenhet som genom årens loppbyggts upp inom fackföreningsrörelsen kan därför bli tillutomordentligt stor nytta för miljöskyddsarbetet i samhälleti övrigt. De praktiska erfarenheterna av att arbeta medolika ämnen är viktiga. Mer av forskningen kring ämnensmiljöpåverkan borde ta sin utgångspunkt i arbetarnaserfarenheter. Det finns fortfarande en tydlig tendens attbagatellisera arbetsmiljöproblem orsakade av miljöfarligaämnen. Skrämmande ofta får människor med arbetsskadorfelaktiga diagnoser.När det gäller arbetsmiljön har skyddsombuden rätt attstoppa arbeten som innebär omedelbar och allvarlig fara förarbetstagares liv och hälsa, om rättelse inte kanuppnås. Det finns berättigad kritik mot lagtextensutformning. Rätten tillkommer enbart skyddsombudet --inte det lokala facket som sådant. På så sätt brytsarbetsmiljöarbetet ut ur det fackliga arbetets helhet. Rättenborde alltså enligt lagen tillkomma det lokala facket, somsedan i sin tur delegerar den till skyddsombuden.Rätten är också begränsad så tillvida att den är temporäri avvaktan på yrkesinspektionens ställningstagande. Denenskilde arbetaren har också rätt att avbryta sitt eget elleren arbetskamrats arbete på samma grunder, men medskyldighet att meddela arbetsgivaren ochdärefter skyddsombudet. Hur omedelbar och allvarlig faraskall definieras är oklart, vilket leder till tolkningstvisteroch osäkerhet om när stoppningsrätten gäller.Vänsterpartiet anser att lagen skall förtydligas så att det blirställt utom allt tvivel att rätten också gäller arbeten vilkasskadliga effekter blir synliga först på lång sikt.Det måste också skapas effektiva sanktionsmöjlighetermot den arbetsgivare som inte vidtar åtgärder närmissförhållanden leder till att arbete har stoppats. Detlokala facket måste ges rätt att vidta stridsåtgärder för att fårättelse till stånd. händer det allt för ofta attarbetsgivaren underlåter att genomföra ändringar eller baragör marginella förbättringar. Denna rätt till stridsåtgärderskall även gälla när arbete stoppats på grund av fara för denyttre miljön.När det gäller den yttre miljön finns inte stoppningsrättöver huvud taget. anser att sådanarättigheter borde införas och i lag regleras. Även när detgäller den yttre miljön borde rättigheten tillkommafackföreningen som sådan och sedan delegeras till fackligtförtroendevalda med detta verksamhetsområde. Dessaskall alltså ha rätt att stoppa ett arbete som innebär allvarligfara för miljön eller för människors hälsa. Enskildarbetstagare skall också ha motsvarande rättighet.Ökade fackliga befogenheter och ökat samarbete medfacket kommer att underlätta övergången till mermiljöanpassad produktionsteknik, bättre råvaror och bättreslutprodukter. Till allt detta kommer det faktum att ökatinflytande över såväl den inre som den yttre miljön gerarbetet ett mer meningsfullt innehåll, ger arbetaren maktoch inflytande över sitt arbete.Eko-kommunernaArbetet för ett ekonomiskt och ekologiskt uthålligtSverige måste utföras på alla nivåer. Kommunerna ärmycket viktiga och har ett speciellt ansvar. I kommunernafinns de beslutande församlingar, kommunfullmäktige ochnämnder, som står människorna närmast och har bästkännedom om och överblick över de lokala problemen.Kommunerna ansvarar bl.a. för planering av infrastruktur,bebyggelse och avfallshantering.Ett antal kommuner i landet ingår sedan ett drygt årtillbaka i det s.k. eko-kommunprojektet. Arbetet bedrivspå olika sätt i de olika kommunerna, men grundtanken ärgemensam: Ett systematiskt arbete för en genomgripandeförändring av samhället till en bättre ekologisk anpassning.Projekten är till sin natur sektorsövergripande. Gränsermellan kommuner, myndigheter, centrala, regionala ochlokala nivåer, måste överskridas. Man arbetar med nyalösningar för reningsverk, avfallshantering, bättreinformation, stöd till alternativ odling, vänortssamarbetemed kommuner i m.m.För det fortsatta arbetet med eko-kommunprojektetbehövs ett tillskott av statliga medel . föreslår därför att riksdagenanslår fördelat över treårsperioden. /93 anvisas 5 000 000 kr.Kommunernas miljöskyddsverksamhetI budgetpropositionen aviserar regeringen indragningarfrån kommunerna i storleksordningen 5--10 miljarderkronor . motsätter sig av många skälden aviserade indragningen. Detta tas upp i andramotioner. Det finns mycket stor risk att så omfattandeindragningar kommer att göra det svårt för kommunerna attbedriva en tillräcklig miljöskyddsverksamhet.Kommunerna har fått allt mer omfattandeuppgifter när det gäller miljöskyddet. Det är mycket viktigtatt de också har resurser att utföra dessa uppgifter.Undersökningar visar att det behövs en utökning avmiljötillsynen. Många verksamheter som ger upphov tillnegativ miljöpåverkan står inte under samhälletstillsyn. Det behövs en utökad verksamhet pådetta område. Regeringen bör redovisa en analys avmöjligheterna att fortsatt bedriva den kommunalamiljöskyddsverksamheten på en hög ambitionsnivå.Konsumenterna och miljönDet går trögt med arbetet att miljömärka produkter. partssammansatta miljömärkningsstyrelsen harindustrins och företrädare försökt fåbort en av sekreterarna med motivering att han också varitkonsult åt . I grunden handlarproblemen om vad miljömärkningen ska värdera.Producentsidan har bl.a. velat blanda in andra kriterier ände som har med miljökonsekvenserna att göra. En bramiljömärkning av produkterna i handeln är mycketvärdefull ur konsumentperspektiv. Det är därför beklagligtatt arbetet går så sakta och att det misskrediteras genomGrossistförbundets och agerande.Det finns anledning att se över sammansättningen avmiljömärkningsstyrelsen. Själva konstruktionen medrepresentanter för olika partsintressen måste ifrågasättas.När det gäller miljömärkning måste miljöaspekten varaviktigast. Andra egenskaper hos produkten får redovisas påannat sätt.Också på andra sätt har ambitionerna att gekonsumenterna bättre kunskap om produktersmiljöeffekter lett till hårdnackat motstånd frånproducentsidan. Så har t.ex. Kommunförbundetslänsavelning i publicerat en lista över produktersom handeln bör undvika pga deras negativamiljöpåverkan. Mot detta har producentsidan protesterat.I har kommunen också agerat för att mer aktivtförbättra miljöinformationen och mött motstånd.Enligt lagen om kemiska produkter så är det den somtillverkar eller importerar en kemisk produkt, som bäransvaret för att miljöfarliga produkter ersätts med mindrefarliga. Det är uppenbart att detta ansvar långt ifrån alltidtas. Det arbete som bedrivs från t.ex. kommuner för attförbättra miljöinformationen till konsumenterna måsteuppmuntras.Riksdagen har tidigare uttalat att denna s.k.substitutionsprincip måste få större genomslag, bl.a. genomsystem där kemiska produkter klassificeras. Vänsterpartietsförslag är att ett sådant klassificeringssystem kombinerasmed ett avgiftssystem.Offensiv miljöpolitik i förhållande till EGDet är fullt möjligt att minska koldioxidutsläppen inomEG och det övriga kraftigt och att göra detsamhällsekonomiskt lönsamt. Industriländernamåste minska sina koldioxidutsläpp med minst50 % . Om utvecklingenfortsätter som kommer i stället utsläppen att ökamed . Genom en konsekvent satsning på förnybar energioch effektivisering kan en minskning på uppnås. Hindren är många. Den storskaligaenergiindustrin, t.ex. de transnationella oljebolagen,bromsar förändringen. Det krävs ett beslutsamt politisktarbete för förändring av energimarknadens struktur och fören ökad användarstyrning. Effektivitetsnormer påprodukter, räntefria eller lågräntelån tillenergiinvesteringar är några medel. måste gå ispetsen för denna utveckling.EES-avtalets miljökonsekvenser skall belysas införriksdagens hantering. Det är bra, men man måste ställafrågan: Vad kommer de miljökonsekvensanalyserna att fåför effekter på det fortsatta agerandet? Finns det någramiljökonsekvenser som kan få regeringen att ompröva sittpositiva ställningstagande? Miljökonsekvensanalysernamåste också omfatta den ökade vägtrafik somförverkligandet av den inre marknaden ger upphov till.Regeringen får det att låta som om möjligheten att deltai EEA, den nya europeiska miljöbyrån, hänger ihop med ettEES-avtal, men det har varit EG:s uttalade avsikt att hålladen öppen för samarbete oavsett EES-avtalet.Ett problem (som inte enbart finns på miljöpolitikensområde) när det gäller EG är den dåliga efterlevnaden avde gemensamma lagarna och regelverken. Enligt enundersökning, som gjort, efterlevsmiljölagarna mycket dåligt. 1990 gällde drygt en tredjedel(480 st) av klagomålen till kommissionen miljöärenden. /91 var 66 miljöärenden aktuella i . Det är mycket viktigt att intar ett aktivtförhållningssätt till EG och miljöpolitiken. Vänsterpartietföreslår därför att berörda myndigheter får i uppgift att följautvecklingen på miljöområdet i EG och påkallauppmärksamhet och åtgärder när de enskilda EG-ländernainte uppfyller sina miljöåtaganden.Regeringen har i tilläggsdirektiv (ME 1989:04) beslutatatt miljöskyddskommittén skall befrias från uppgiften attanpassa den kommande till EG:s rättsordningpå miljöområdet. Det förhåller sig emellertid på det sättetatt en anpassning till EG på miljörättens område kräver sågenomgripande förändringar i vår miljölagstiftning att detkan karaktäriseras som ett systemskifte.Det är omöjligt för miljöskyddskommittén att utveckladen svenska miljölagstiftningen utan att i sitt arbete ta uppförhållandet till EG. Det är nödvändigt att direktivenändras och att kommittén får i uppgift att ta upp de krav påförändringar som ett eventuellt anpassande till EG:sregelsystem innebär. ''Den fjärde uppgiften...''Det är bra att regeringen nu inför en särskild bilaga,inriktad på miljöpolitiken till finansplanen. Dessvärre ärinnehållet i sak synnerligen tunt.Det var också glädjande att miljöpolitiken iregeringsförklaringen utpekades som ett av fyraprioriterade områden. ''Regeringen kommer att angetydliga miljömål, ställa bestämda miljökrav och användaeffektiva styrmedel'', stod det. har dessalöften upprepats men ständigt i futurum.Konkret har inte mycket åstadkommits. När det gäller denekonomiska politiken betonas ständigt nödvändigheten avtillväxt, men ingenting sägs om nödvändigheten av attdenna tillväxt ligger inom de ekologiska ramarna. Ingaförslag redovisas som kommer att styra den ekonomiskatillväxten i sådana banor. I budgetpropositionen ochfinansplanen skjuts miljöåtgärderna upp. Nuutlovar regeringen att i kompletteringspropositionenåterkomma med ''en mer preciserad helhetsstrategiavseende ekonomiska styrmedels praktiska användning imiljöpolitiken''.Regeringens miljöpolitik är en stor besvikelse.De åtgärder som redovisas i budgeten är sådana sombeslutades under den förra mandatperioden.Efter att i regeringsförklaringen ha redovisat högaambitioner måste regeringen avkrävas en redovisning av påvilket sätt dessa förverkligats. föreslår därföratt regeringen i en särskild redovisning till föreriksmötets avslutande återkommer med enredogörelse för vilka beslut man fattat med anledning avdeklarationen om miljöpolitik i regeringsförklaringen.Internationellt miljösamarbeteInternationellt miljöarbete behandlas också i särskildamotioner.För bilaterala samarbete med Öst-och och för stöd till miljöorganisationersinternationella arbete med inriktning på och införRiokonferensen föreslår att 5 000 000 kranvisas utöver vad regeringen föreslagit.Vänsterpartiet avvisar det resonemang, som regeringenför kring det internationella miljösamarbetet och som går utpå att svenska åtaganden inte är kostnadseffektiva.Regeringen skriver: ''Även om alla länder använderkostnadseffektiva styrmedel nationellt för att nå miljömålenleder inte detta nödvändigtvis till en internationelltkostnadseffektiv lösning. För att uppnå detta måsteutsläppsreduktioner etc vara störst i de länder därkostnaderna för dessa är låga.'' Man skriver vidare: ''Näravtalen skall revideras och nya förhandlas fram är detviktigt att de leder till kostnadseffektiva och flexiblalösningar. ''Det är upprörande att regeringen på detta sätt försökermaskera sjunkande ambitioner i termer avkostnadseffektivitet! Med svenska mått mätt kannaturligtvis kostnaderna för miljöåtgärder vara lägre i andraländer, men i det landets perspektiv kan kostnaden ändåvara oöverstiglig i förhållande till landets ekonomiska läge iövrigt. Detta blir uppenbart när man betänker hur världendelas upp i rika i-länder och fattiga . Regeringenlämnar inget förslag på vems bedömning avkostnadseffektiviteten som ska gälla.