mot · GG02Ub27 · 1992-10-21 00:00:00 — med anledning av prop. 1992/93:14 Skolskjuts m.m. I regeringens prop. 1992/93:14 rättas ett par av misstageni beslutet om statliga bidrag till privatskolor till. Det är bra.Fortfarande återstår dock en rad frågor att lösa innanbidragssystemet är rättvist och bidrar till en riktigresursanvändning.I vår motion 1991/92:Ub62 redovisar vi vår syn påprivatskolor. I korthet går den ut på att privata skolor kanvara viktiga pedagogiska komplement till den kommunalaskolverksamheten som förtjänar samhällets stöd.Vi anser därför att privata skolor som godkänts skallkunna få statligt stöd på samma villkor som kommunernasskolor -- dvs. styrt av elevernas behov. Vi anser dessutomatt privata skolor skall delta i uppföljning och utvärdering,att avgiften för undervisningen inte skall tillåtas och att deskall tas med i kommunens skolplan.Vi menar att den hittillsvarande erfarenheten harförstärkt behovet av ändringar i statsbidragssystemet.Dessutom vill vi peka på ytterligare frågor som ärmotiverade av uttalanden i den nu aktuella propositionen.ResursfördelningRiksdagen fattade beslut om ett nyttstatsbidragssystem för privata skolor. Det hade redan förebeslutet kritiserats hårt.Bl.a. , vars medlemmar --kommunerna -- har ansvaret för både ekonomin för skolanoch genomförandet av beslut, protesteradekraftfullt mot såväl modellen för medelstilldelning som dessstorlek.Kommunförbundet menade att detta system skulle ledatill allvarliga ingrepp i den kommunala självstyrelsen, menockså till högre kostnader för den samladeskolverksamheten, merkostnader som lastas över påkommunerna.Dessvärre tillkom också regeringens förslag i stor hast.Den utredning som hade som uppdrag att göra en översynav de fristående skolorna inväntades inte. Månaden efterpropositionen presenterade ensamutredaren skoldirektörSven-Åke sitt förslag. Denna utredning visadeatt om man valde den modell regeringen gjort, borde integrundbidraget överstiga av genomsnittskostnaden ikommunens skolor. Regeringen valde att föreslå hela 85 %vilket nästan alla anser är en överkompensation.Erfarenheterna har redan visat att kritikerna hade rätt.Vi vill peka på två exempel som visar hur beslutkan leda till högre kostnader och orättvis resursfördelning.I stadsdelen i presenteradeskolledningarna ett förslag om att ta över helaverksamheten i privat regi. För elever och föräldrar skulledet innebära att man inte har någon valfrihet inom sin egenstadsdel. Ekonomiskt skulle det innebära att de beslut omresursfördelning, som de förtroendevalda i harfattat, åsidosätts. Efter diskussion harprivatiseringsplanerna i skrinlagts.I avsätts detta budgetår för 11elevers skolgång i Livets Ords skola i . Nästa årbudgeteras , men beloppet kan komma att blihögre. För innebär detta ett hot mot attdriva vidare i varje fall en av de små byskolorna i norrakommundelen.Dessa exempel visar att kommunens uppgift att fördelaresurserna efter behov mellan skolorna i kommunen sätts urspel genom det resursfördelningssystem medöverkompensation till privata skolor som lagtfast.Dessa exempel understryker behovet av att riksdagensnarast ändrar vårens beslut, så att resursfördelningengrundas på elevernas behov, inte på privata intressentersrätt att starta skolor. Statsbidragen skall kunna uppfattassom rättvisa och bidra till en effektiv resursanvändning. Enförutsättning är att besluten fattas nära verksamheten,alltså i kommunerna.Vi anser att det är anmärkningsvärt att regeringen intenu tar chansen att förändra ett statsbidragssystem som är såifrågasatt. Vi kräver därför att regeringen snarastomarbetar statsbidragssystemet till privata skolor. Dettabör ge regeringen till känna.En mindre statsbidragsfråga behandlas i propositionen,nämligen att privata skolor tillförsäkras medel under enövergångsperiod upp , i de fall en elev byterskola. Det kan anses rimligt med tanke på att inte allakostnader är direkt knutna till eleven, utan ofta till gruppeneller hela skolan. T.ex. gäller det lokaler och personal.Det betyder dock att en kommun tvingas betaladubbelt för de elever som byter skola. Eftersom bidragentill de privata skolorna inte är påverkbara för kommunen,kan den paradoxala situationen uppstå att en elev kostarmer på en utbildningsplats han/hon inte använder än i denskola där han/hon faktiskt går.Detta förhållande understryker behovet av attkommunerna får möjligheter att bedöma en privat skolasbehov av resurser på samma sätt som man bedömer de egnaskolorna.Skolor med få eleverEnligt katalog över godkända privata skolorfinns det 17 skolor med färre än 15 elever. Flera avdessa skolor har färre än tio elever. (Vi har då inte räknatmed små skolor med elevgrupper med mycket speciellabehov.) Ofta ägs skolan av någon religiös grupp. Lärarenhämtas självklart från den egna gruppen.Om man bara ser till föräldrarnas rätt att välja skola ärdetta förhållande inte mycket att orda om.Men om man dessutom väger in barns rätt till en allsidig,kreativ skolmiljö med möjlighet att möta och lära sig omden verklighet som omger skolan, finns det anledning attbefara att så små och ensidigt sammansatta skolor har svårtatt erbjuda ett fullgott alternativ.Skolverket har i sina instruktioner inget stöd för att tahänsyn till elevantalet när ett godkännande prövas. IDanmark, som det ofta hänvisas till i den svenska debatten,finns en nedre gräns vid 28 elever för att få statliga bidrag.Deras skäl är både ekonomiska och pedagogiska.Vi anser att en sådan nedre gräns för elevantalet bördiskuteras också i för att tillförsäkra alla barn enallsidig och stimulerande skolmiljö.Självfallet kan man i ett uppbyggnadsskede göraundantag från en sådan regel för att medge en skola att växain i sin organisation.Vi anser att frågor om de mycket små privata skolornabör belysas och att denna faktor bör vägas in vidSkolverkets beslut om skolornas godkännande. Detta börges regeringen till känna.NärhetsprincipenEn grundläggande princip i svensk skolpolitik är att barnhar rätt att gå i den skola som ligger närmast deras bostad.Vi anser att detta skall gälla såväl kommunala somprivata -- av skattemedel finansierade -- skolor. Vi ärmedvetna om att vissa privata skolor har en särskildprofilering och/eller vänder sig till särskilda grupper, t.ex.med religiös tillhörighet. En sådan skola skall ha rätt attanvända sig av andra tillträdesregler och undantas frånnärhetsprincipen. Detta bör framgå vid ansökan avgodkännande respektive uppföljning av ochframgå i kommunens skolplan. Även om privata skolor ilikhet med kommunens skolor ger företräde åt barn sombor i närheten kommer säkert många skolor att ha ett stortgeografiskt upptagningsområde.Vår uppfattning att närhetsprincipen också skall omfattade privata skolorna understryker vikten av att dessa finnsmed i kommunernas skolplaner. Vi har tidigare föreslagitdetta i samband med vårens beslut, och vi anser attriksdagen nu bör upphäva sitt beslut och därmed tillförsäkraeleverna rätten att gå i den närmast belägna skolan. Dettabör ge regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om resursfördelning till privataskolor som är grundad på elevernas behov och med sammakrav om rättvisa och effektiv resursanvändning som gällerför kommunernas skolor,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om rätten för barn och föräldrar attvälja den närmast belägna skolan oavsett huvudmannaskap.