mot · GF02So258 · 1992-01-27 00:00:00 — Krafttag i kampen mot narkotikabruk Den svenska narkotikalagstiftningen har som ytterstasyfte att skapa det narkotikafria samhället. Bakom dennasamhällets uttalade mening ligger vetskapen om attnarkotikabruk -- missbruk -- utgör en tung belastning påsamhället och i första hand berör de svaga och utsatta isamhället. Redan alkoholbruket -- missbruket -- utgörtillräckligt tung belastning på samhälle och individer för attytterligare typer av drogmissbruk i något avseende skullekunna betraktas som acceptabelt.I den nuvarande utvecklingen finns vissa tendenser sominger särskild oro:Allt fler socialt etablerade svenskarutnyttjar olika som narkotika klassade medel som en del avsitt liv. Vi har fått vad man lite slarvigt kan kalla ett ''socialtknarkande''.Flera västeuropeiska länder har fått ett såomfattande narkotikaproblem att man, som en väg ur dentull- och polisresursbrist som detta leder till, har planer påatt i mer eller mindre uttalad omfattning legalisera bruk --och med detta också missbruk -- av i landet väletableradenarkomaniformer. Ett exempel på detta är den s.kFrankfurtdeklarationen.Allt fler narkotiska preparatintroduceras på den svenska narkotikamarknaden. Flera s.kkosmetiska -- kemiska -- narkotiska preparat (t.ex. extasy)tillsammans med det ökade missbruket av kokain ingersärskild oro. Flera typer av narkotika med olika former förpåverkan och med olika distributionsvägar och i många fallicke tidigare kända missbrukare, gör det i det närmasteomöjligt för polisen och tullen att bedriva meningsfullspaning.Forska och informeraInformationsinsatserna i skolan har visat sigframgångsrika. Om man studerar ungdoms- ochskolundersökningar över en längre tidsperiod ser man entendens till minskat bruk och missbruk bland tonåringar.Vissa hävdar att rekryteringen till missbruksgruppen i stortsett upphört. Detta stämmer möjligen om man enbart harde redan etablerade och socialt utslagna missbrukarna somjämförelseobjekt. Ser man dock till verkligheten -- den nyatrenden att ersätta fredagsgroggen med amfetamin ochkrogens häftiga rusupplevelse med en kokainkick, då sersituationen mera allvarlig ut.Folkhälsoinstitutets och CAN:s uppdrag att följadrogutvecklingen är angeläget och bör förbättras. Inteminst viktigt är att det tillskapas resurser för att kartlägga --rimligt uppskatta -- omfattningen av de socialt etableradesmissbruk.Mer forskning kring orsaker till att människor väljer attberusa sig på illegala droger, som ett komplement till denlagliga alkoholen, måste etableras.Forskningsrådsnämnden () och Delegationen försocialforskning (Dsf) måste uppmanas till att prioriterasådan forskning vid framtida medelsfördelning.Regeringens åtgärder på narkotikaområdet är förtillfället omfattande, vilket visar att man tar utvecklingen påstort allvar. Enligt vårt förmenande är det viktigt att se överutvecklingen, straffreglerna och utformningen av vården,såsom vi förutsätter att regeringen avser att göra genom dekommittéer och grupper man tillsatt.Vi efterlyser dock ett samlat grepp i det förebyggandearbetet. En stor grupp folkrörelser, också utanför deetablerade narkotikaorganisationerna, har under 1980- och90-talen engagerat sig i kampen mot narkotika. Olikaaktioner av bl.a och --NTOs Orkidékampanjervisar på intresset för dessa frågor både i folkrörelserna ochbland allmänheten.Det går inte att beordra fram insatser från folkligaorganisationer, men de kan stimuleras. sedanplanerades en sådan samordnad insats från flera svenskafolkrörelser efter deltagande i en i ,men arbetet kom att läggas ned som följd av brist påresurser.Inte minst den ökande konsumtionen bland socialtetablerade vuxna förutsätter folkrörelser i en bredsamhällelig informationskampanj. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kartläggning, forskning ochfolkrörelsebaserad informationskampanj motnarkotikamissbruket främst bland nya missbrukargrupper.Stockholm den 23 januari 1992Chatrine ()