mot · GF02A813 · 1992-01-27 00:00:00 — Kvinnor i förvärvsarbete har ökat i allt störreutsträckning . 1990 fanns avkvinnorna i åldrarna ute i förvärvsarbete och i dagutgör de nästan hälften av arbetskraften.Detta innebär inte att man kan tala om en jämlikarbetsmarknad, ej heller att det inte finns särskilda problemför kvinnor att delta i förvärvsarbete. Kvinnor som börjatarbeta före familjebildningen vill också ha kvar denkontakten även om man skaffar barn. Man kan också utantvekan slå fast att det är kvinnorna som harhuvudansvaret för hem och barn i kombination medyrkesarbete.Många kvinnor har för att klara av hemarbete och vårdav barn valt att arbeta deltid, en anställningsform som intebara ger lägre lön utan också lägre pension när den dagenkommer. har deltidsarbete varit föremålför mycken diskussion. Många är de kvinnor som rest kravom högre sysselsättningsgrad just för att de insett nackdelenmed deltidsjobb. 1990 fanns det drygt en miljondeltidsanställda, av dessa var kvinnor.Även om det skett en positiv utveckling de senaste årenmot längre deltider så är det mycket kvar att göra på dettaområde. Det är många kvinnor som hafthögre sysselsättning, men som ej kunnat erbjudas entillsvidareanställning på exempelvis heltid, och somkvalificerat sig för A-kassa för den högresysselsättningsgraden. De står nu vid valet att säga upp sindeltidstjänst för att dagarna med s.k. fyllnadsstämplinghåller på att ta slut och därmed bli helt arbetslösa eller ocksåacceptera den lägre sysselsättningen med de nackdelar somdet för med sig. Detta är helt otillfredställande och därförbör Lagen om anställningsskydd (LAS) ändras så att redananställd som begär högre sysselsättningsgrad har företrädeinnan vakant tjänst utlyses.Som sagts är inte arbetsmarknaden jämlik.Hälften av alla kvinnor som förvärvsarbetar återfinns iundervisnings- och omsorgsyrken. Även om kvinnor ochmän arbetar inom samma bransch är det oftast männen sominnehar de högre tjänsterna. Detta betyder att kvinnor harmindre kvalificerade, mer monotona och ofria jobb änmännen. Rörligheten sker oftast inom kvinnliga respektivemanliga områden men allt för sällan mellan dem. Följdenblir att kvinnor stannar kvar i monotona och tunga jobb,med den risk som detta innebär för arbetsskada.När det gäller risker i arbetsmiljön bekräftadearbetsmiljökommissionen att arbetaryrken och i viss månyrken inom vård, service och transportområdena är de mestutsatta. Inom dessa grupper återfinns många kvinnor.Av LOs undersökningar framgår bl.a. följande om LOskvinnor. har tunga lyft, mer än vartredje kvinna eller har olämpliga arbetsställningar ochnästan har enformiga arbeten. Det är även klart belagtatt kvinnor i mycket större utsträckning än män drabbas avbelastningsskador i ryggar, nackar, axlar och leder.Ganska naturligt leder detta till en högre sjukfrånvaroför kvinnor än för män. kan man även börja se tendensertill en ökad förtidspensionering för kvinnor. Den slutsatsman bör dra av detta tycker vi är att krafttag måste tas föratt förbättra kvinnornas arbetsmiljö och ge arbetet ettvidgat innehåll.Den uppfattningen har uppenbarligen inte denborgerliga regeringen. I stället för att ta till sig allinformation som finns om kvinnornas arbetssituation ochäven visa vilja till att göra något åt det -- så vill manytterligare straffa dessa kvinnor. Man gör det genom attföreslå försämringar vad gäller anställningstryggheten,minskat medinflytande, försämrad företagshälsovård,försämrade förutsättningar för utbildning, införandet avkarensdagar.Man gör det även genom att avisera stora indragningarav statsbidrag till kommunerna som kan äventyra denkommunala verksamheten där kvinnor har sin utkomst. Istället för att stötta dessa redan hårt arbetande kvinnor såskapar man en otrygghet som inte gör situationen lättare.Lönemässigt kan man inte heller säga att kvinnor ochmän är jämställda även om man kan säga att det skett en brautjämning om man ser över en längre tidsperiod. De senasteåren verkar denna utjämning dock ha avstannat ochtendenser finns att skillnaderna åter ökar. Till en del kandessa skillnader tillskrivas att kvinnor och män arbetar iolika verksamheter.Den solidariska lönepolitiken, som främst LO orkat medatt driva, har haft stor betydelse för utjämningenlönemässigt. Det är mycket viktigt att förutsättningarskapas för att kunna fortsätta det arbetet, men då får maninte försvaga den fackliga verksamheten vilket nu verkarvara den borgerliga regeringens målsättning. Likaså måsteman uppmuntra att centrala avtalsrörelser kan drivas ochinte det som verkar vara den stora given -- att avtal skallträffas så lokalt som möjligt.En fråga som har mycket stor betydelse för kvinnor ärkompetensutveckling. Det finns många kvinnor inte minstinom det privata näringslivet som har bristande utbildningoch som en följd därav får de ensidiga och rutinbetonadearbetsuppgifterna. Alla möjligheter bör tas för att stärkadessa kvinnors kompetens -- det har kvinnorna nytta av,men även arbetsgivaren. Inte minst betydelse har detta förden egna arbetstillfredsställelsen.Arbetslivsfonden som har till uppgift att stödja olikaarbetsplatsprogram som leder till en förändradarbetsorganisation, ett vidgat arbetsinnehåll, en bättrearbetsmiljö, vidgat ansvar och befogenheter kan även bidratill att utbildning genomförs för att kunna genomföra en nyarbetsorganisation. Fonden bör också aktivt bidra till attkvinnor får del av de förändringsarbeten som fonden skallverka för.Sammantaget kan man säga att vi i , sett medblicken utanför landets gränser, nått ganska långt vad gällerutjämningen på arbetsmarknaden. Men många av deframsteg som nåtts kan lätt äventyras om många av deförslag och aviserade förslag som regeringen lagt fram blirverklighet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ändring i lagen omanställningsskydd,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kvinnors arbetsmiljö,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om den kommunalaekonomin,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av facklig verksamhet iframtiden,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av kvinnligkompetensutveckling,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att Arbetslivsfonden aktivt börstödja arbetsplatsprogram där kvinnor får del avförändringsarbetet.