mot · GF02Kr223 · 1992-01-27 00:00:00 — Riksdag och regering samt olika kulturvårdandemyndigheter är eniga om att det svenska kulturlandskapethar ett oskattbart och omistligt värde för som landför det svenska folket. Detta har stadfästs genomlagstiftning, bl.a. i kulturminneslagen, PBL m.fl. lagar.Samma myndigheter är också överens om att vårakulturhistoriskt värdefulla ortnamn är omistliga kulturarv,som skall vårdas och bevaras.Detta har kulturutskottet också framhållit i ett flertalbetänkanden , senast i betänkandet1991/92:KrU3, där det vidare anges att detta även varutgångspunkten när godtog regeringensförslag till riktlinjer för ortnamnsverksamheten.Ortnamnen och kulturlandskapet hör intimt samman,ett kulturlandskap är inget kulturlandskap utan ortnamn.Detta framhålls av fler och fler kulturansvariga,kulturbevarande myndigheter och organisationer. Mångaanser också att det är hög tid att ortnamnen får ett bättreskydd, samt att de tas in i kulturminneslagen på samma sättsom kulturlandskapet i övrigt är lagskyddat.Som återges i ovannämnda betänkande KrU3 harriksantikvarieämbetet (RAÄ) hävdat att ortnamnen bör tasmed i kulturminneslagen. Kulturmiljövårdens möjligheteratt påverka andra myndigheters hantering av ortnamn ochuppnå eventuella behövliga ändringar i dessa myndighetersinstruktioner och att åstadkomma ''hänsynsparagrafer'' iannan lagstiftning skulle naturligtvis underlättas genom ensådan åtgärd.Kulturminneslagen upptar enbart materiellakulturminnen, men ortnamnen intar en sådan markantsärställning bland icke-fysiska kulturminnen samt inomkulturlandskapet att det inte går att särskiljakulturlandskapet och ortnamnen. Detta hävdas också starktfrån RAÄs kulturmiljöavdelning. RAÄ hävdar, bl.a. iovannämnda skrivelse, att ortnamnen är ett oersättligt -- omän ett icke-fysiskt -- inslag i kulturlandskapet. Till skillnadfrån de flesta icke-materiella kulturyttringar har de endirekt anknytning till kulturlandskapet. Detta är i sig ettstarkt argument för ett lagskydd.Sveriges hembygdsförbund med 420 000 organiserade kulturintresserade medlemmarinstämmer helt med RAÄ i dessa åsikter, att det inte går attskilja ut ortnamnen från kulturlandskapet i övrigt.Ortnamnen bör därför omfattas av samma skydd somkulturlandskapet i övrigt.Båda och är representerade i ortnamnsrådet. Deliksom andra berörda myndigheter och organisationer harkunnat konstatera att lantmäteriverket (LMV) i sinutarbetade skrift ''LMVs roll som ortnamnsmyndighet'',som är resultatet av den utvärdering LMV gjort avortnamnsverksamheten 1985--1990 och som kulturutskottethänvisar till i betänkandet KrU3, inte tagit med det somkulturutskottet och även ansett grundläggandeför ortnamnsvården: Det är av stort kulturhistoriskt ochsocialt värde att nedärvda ortnamn vårdas och bevaras.Dessa grundläggande direktiv från riksdag och regeringhar inte heller förts vidare tillfastighetsbildningmyndigheter ochfastighetsregistreringsmyndigheter i LMVs instruktioner tilldessa. Det är som framgår av det ovannämnda ställt utomallt tvivel att ortnamnsvården behöver förstärkas med enhänsynsparagraf i kulturminneslagen.Vi föreslår mot denna bakgrund att riktlinjerför ortnamnsvården sammanställs till en hänsynsparagraf ikulturminneslagen samt att får iuppdrag att utforma en sådan bearbetning avkulturminneslagen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att utforma en''hänsynsparagraf'' för ortnamnsvården inomkulturminneslagen.