mot · GF02A481 · 1992-01-27 00:00:00 — Från Treriksröset till SmygehukSverige är ett land i obalans. Den kapitalistiskasamhällsutvecklingen skapar ständigt nya kriser. På någotår har högkonjunkturen med överhettning, spekulation ocharbetskraftsbrist i storstadsområdena förbytts i sin motsats.Lågkonjunkturen är här och arbetslösheten ökar.Klassklyftorna vidgas och kvinnornas möjligheter att delta iarbetslivet på lika villkor försämras.Svängningarna i konjunkturen påverkar också denregionala utvecklingen. Obalansen mellan olika regionerblir tydligare. I de delar av där arbetslösheten varhög också under högkonjunkturen är situationen närmastkatastrofal idag.Den nya regeringens utförsäljning av statliga verk ochbolag är ytterligare ett hot mot glesbygden.Till de problem som lågkonjunkturen för med sigkommer hållning i EG-frågan, vilken redan fåttkonsekvenser för . Marknadsekonomins aktöreroch de stora företagen reagerar på ''EG-signalerna'', ochden osäkerhet som finns beträffande möjligheteratt bedriva en aktiv regionalpolitik har redan resulterat i attlivskraftiga företag i norra lägger ner eller flyttar sinverksamhet söderut.I stället för att se som en helhet där de olikaregionerna kompletterar varandra har regering ochriksdagsmajoritet okritiskt anammat kapitalets behov avkoncentration. Detta har i sin tur lett till uppfattningen omglesbygden som tärande och bidragsberoende.Enligt uppfattning handlar deregionalpolitiska stöden och åtgärderna inte om allmosorutan om en rättvis fördelning av landets resurser och omersättning för de ekonomiska värden som produceras i dessaområden. Därtill kommer att livskvalitén upplevs vara högreoch att miljöförstörelsen är mindre än i riket i övrigt.Mål och riktlinjer för regionalpolitikenRegionalpolitikens mål skall vara att spridavälfärdssamhället till alla människor. Det handlar om att gemänniskor tillgång till arbete, service, bostad, kultur ochgod miljö oavsett var de bor i landet.EG:s mål för regionalpolitik är ett annat. I en rapportfrån Bergslagsgruppen skriver man bl a så här:Inom EG:s ledande kretsar i näringsliv, toppolitik ochbyråkrati ses en statlig omfördelning av resurser -- för attskapa en någorlunda regional rättvisa -- mer som ettmarknadshinder än som en socialt motiverad insats. InomEG är den fria marknaden viktigast -- rätten att nyetableraeller lägga ner verksamheter var som helst beroende påkortsiktig lönsamhet -- och regionalpolitiken bara ettnödvändigt ont som man bara vill ta till i undantagsfall närallt annat misslyckats. Regionalpolitiken är ju på sitt sätt enstark protest mot den fria marknaden och dess oförmåga atträttvist fördela en nations grundresurser för utveckling. (Bergslagsgruppen i . Maj -91. Hur påverkasNorrlandsregionen av ett medlemskap i . )Åtgärder för en kraftfull regionalpolitikRegionalpolitiken får inte ses skild från övrigapolitikområden. I andra motioner presenterarvänsterpartiet förslag till åtgärder som -- om degenomfördes -- skulle leda till regional utjämning.Den centralisering som marknadskrafterna skaparmedför negativa effekter i form av utflyttning frånlandsbygd/glesbygd och koncentration av människor ocharbetstillfällen till storstadsområdena. För att korrigeramarknadens negativa effekter måste de demokratiskainstanserna i landet få redskap för att hävda deregionalpolitiska målen. De demokratiska instansernakommun, landsting och riksdag måste kunna korrigerakoncentrationstendenserna.Det krävs åtgärder inom många olika områden för atttillgodose de regionalpolitiska målen. Det handlar om ny-och reinvesteringar inom järnvägs-, väg-, data-, tele- ochenergisektorerna. Det gäller också områden som forskning,utbildning, vård och omsorg, social service,socialförsäkringar, fritidsverksamhet, bebyggelseplanering,teknisk service som VA-system och renhållning, naturvård,postväsende, luftfart, sjöfart, rättsväsende, gränskontroll-och lantmäteriverksamhet.Förslaget om att ta bort statsbidraget till skogsbilvägarär även det en försämring av infrastrukturen inom detregionalpolitiska stödområdet. Med de långa avstånd somfinns i inland erbjuder skogsbilvägnätet genvägarsom kortar avstånden mellan byar och samhällen.I rådande lågkonjunktur accepterar denutvidgning av områden och verksamheter som föreslås fåsänkta sociala avgifter. Utredningar har visat att sänktaarbetsgivaravgifter inte skapar nya arbetstillfällen ochmetoden har klara brister och dålig träffsäkerhet. Men allamedel behövs när det gäller att rädda kvar arbetstillfällen.De nya verksamhetsområdena kan också rädda en delkvinnojobb.Men det räcker inte. Så är t.ex. de små och medelstoratillverkningsindustrierna i inlandundantagna. Vi föreslår därför att medel motsvarande ettöre av skatten på vattenkraften förs tillbaka till de regionerdär kraften produceras för att investeras i infrastruktur somkommer även de små och medelstora industrierna tillgodo.Regeringen bör återkomma med förslag på hur en sådanåterföring av medlen ska ske. För att snabbt komma igångmed investeringar föreslår en höjning avanslaget D 6, Särskilda regionalpolitiskainfrastrukturåtgärder, med utöverregeringens förslag.Den offentliga sektorns utveckling är avavgörande betydelse eftersom den utgör den störstaandelen av den totala sysselsättningen i Norrlandslänen. Enminskad skattefinansiering av den sociala servicen till barnoch äldre, sjuka och handikappade, skulle få allvarligarekonsekvenser i än i övriga . Vänsterpartietavvisar i andra motioner de förslag till social nedrustningsom regeringen föreslår. Våra alternativ redovisas i andramotioner.Vi konstaterar att regeringen i årets budget har anammatvänsterpartiets förslag till höjning av glesbygdsstödet tillkommersiell service.Regionalpolitiken och kvinnornaRegionalpolitiken är könsblind. hartidigare år kritiserat budgetpropositionen för bristen påkvinnoperspektiv. Tyvärr måste vi konstatera att kritikenfortfarande är berättigad. När det gäller t.ex. detregionalpolitiska företagsstödet konstaterararbetsmarknadsministern att den kvoteringsregel som finnsinte efterlevs. Men detta faktum föranleder inga åtgärder.Kvoteringsregeln säger att av alla nya arbetstillfällen ska förbehållas vartderakönet. Men på de arbetsplatser som tillkommit med hjälpav detta regionalpolitiska företagsstöd finns endast kvinnor.Fortfarande saknas förslag till förändringar avbudgetanslagen som prioriterar kvinnors kunnande utifrånkvinnors annorlunda erfarenheter. Regionalpolitikensutformning har missgynnat kvinnorna. Det mesta stödet hargått till typiskt manliga områden. I budgetpropositionenföreslås inga grundläggande förändringar i det synsättet.Vänsterpartiet menar att de regionalpolitiska stödenmåste omprioriteras och gå till kvinnori större utsträckning, eftersom läget just nu är kritiskt imånga inlandskommuner. Det är kvinnorna som flyttarförst.Offentliga sektorn måste omfattas av regionalpolitikenEftersom den offentliga sektorn har så stor betydelse förkvinnorna, borde detta avspegla sig i regionalpolitiken. Vianser att regionalpolitiska medel måste kunna användasäven till satsningar på offentlig sektor inom utsatta regioner.Dit hör t.ex. särskilda stöd till barnomsorg på små orteroch på landsbygden. Eftersom det finns färre barn ochavstånden är större blir varje plats relativt sett dyrare, vilketvi anser inte får förhindra utbyggnaden.Sverige kan bli rundare! föreslår attregeringen får i uppdrag att konstruera en modell för hurlänstrafiken i län med stora avstånd ska kompenseras för dehögre kostnader som detta innebär. Detta skulle skapa merlikvärdiga förutsättningar för de olika länstrafikbolagen ochgynna kvinnor, som är de största användarna avkollektivtrafiken.En viktig förutsättning för regional utveckling på likavillkor för kvinnor och män är forskning. Det behövsforskning om kvinnor på landsbygden, vilka villkor de leverunder och vad som krävs av regionala satsningar.Kunskaperna om kvinnors villkor är ännu otillräckliga ochdet gäller framför allt kvinnor på landsbygd och i glesbygd.Inom ERU (utveckling) börforskningsinsatserna till övervägande del inriktas påkvinnor under de kommande åren.Om regionalpolitiken ska få någon verklig betydelse på90-talet, så måste den på ett helt annat sätt än ibudgetpropositionen ta sin utgångspunkt i mäns ochkvinnors olika villkor. Om talet om jämlikhet ska bli mer änvackra ord, måste det åtföljas av konkreta åtgärder i formav rejäla resurstillskott inom de områden där kvinnor finnsidag.En allt större del av det regionala stödet, handhas avlänsförvaltningarna. För att kvinnoperspektivet ska finnasmed även på den regionala nivån, krävs utbildningsinsateroch ett förtydligande av jämställdhetsmålen och deraskonsekvenser för de politiska besluten, både hos berördatjänstemän och hos de politiskt ansvariga.Könsfördelningen i länsstyrelsernas styrelser tillhör destatliga områden som har den allra sämstakvinnorepresentationen och vi föreslår att sammarekommendation som gäller för lokaliseringsstöd (inget könfår vara representerat med ) ska gälla i länsstyrelsernas styrelser. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att de regionalpolitiska stödenär ett medel att åstadkomma rättvis fördelning mellan olikaregioner,2. att hos regeringen begär förslag omåterföring av vattenkraftsmedel enligt vad som i motionenanförts,13. att under bilaga 11. utöver regeringens förslag tillsärskilda regionalpolitiska infrastrukturåtgärder,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av att de regionalpolitiskastöden i högre grad går till kvinnor,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att regionalpolitiska medel skallkunna användas till satsningar inom offentlig sektor,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om särskilt stöd till barnomsorg påsmå orter,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett rundare ochlikvärdiga förutsättningar för länstrafikbolagen,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att forskningen inom ERU(utveckling) till övervägande del skallinriktas på kvinnors villkor i glesbygden,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att fördelningen av kvinnor ochmän i länsstyrelsernas styrelser bör överensstämma medden som gäller för lokaliseringsstöd (inget kön får vararepresenterat med ).