ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GF02T347 · 1992-01-27 00:00:00 — Vägsalt används rikligt för att förhindra halavägbanor. Det är ur trafiksäkerhetssynpunkt positivt påstora genomfartsvägar där hastigheten är hög och långaresvägar gäller. Men på länsvägarna, där människor i regelfärdas kortare sträckor, är saltningen mera till nackdel.I och med saltning uppstår en snö- och issörja på vägen.Sörjan rivs upp av däck och luftsug och ligger som en smoggi luften, vilket avsevärt försämrar sikten. Särskilt besvärligär sörjan vid mörkerkörning och i tät trafik, då bilrutornaär svåra att hålla rena. Då utgör saltet en direkt trafikfara.Vägsaltet är också en ''plågoande'' för bilen. Saltet frätersönder material och framkallar rost som bryter ner plåt ochstål. Vägsaltet åsamkar den svenska bilparken enormaskadebelopp . Och det kan inte uteslutas att vägsaltetäven ur den synpunkten utgör en trafikfara.För vägkapitalet är saltet en dålig investering. Vägsaltetlöser upp is och smälter snö och håller vägbanan blöt. Saltetförlänger alltså våthållningen och gör att vatten tränger in ialla sprickor och öppningar i vägbanan. När temperaturensjunker fryser toppbeläggningen sönder och blir mör.Dubbdäcken pulvriserar ytan och detta stora vägslitageresulterar i spårbildning på de stora vägarna och håligheterpå de mindre. Detta är en onödig nedbrytning pååtminstone de mindre vägarna. Den svåra spårbildningensom uppstår är också en betydande olycksrisk, särskilt vidregn.Biltrafikanternas beteenden styrs av förutsättningarna.En väg med vinterväglag -- hård snö eller is -- bringar nerhastigheterna avsevärt. När bilister ser att det råder halkaoch vinterväglag kör de med större försiktighet. Närdäremot bilister lockas att tro att det råder sommarväglagvintertid, då ökar farten betydligt och hala fläckar kan fåödesdigra följder.Slutsatsen blir att vägsalt endast borde användas påEuropa- och riksvägar, där hög hastighet nästan ärofrånkomlig. Länsvägar och andra mindre vägar borde varabefriade från vägsalt. sandning endast vid riktigt svårisgata skulle vara att föredra -- om det vore möjligt utaninblandning av salt.Biltrafikanterna uppskattar en torr vinterväg framför ensörjig. Det är inte troligt att olycksrisken skulle öka omsaltet på länsvägar och mindre vägar togs bort. Vetskapenhos trafikanterna om att endast genomfartsvägar saltas geren tydligare upplysning om väglaget än antagandet attsaltning skett och eliminerat alla halkrisker.Vägsalt och dubbdäck är ofta en både onödigoch kostsam kombination. Den är nog ofrånkomlig på destora vägarna, men bör inte förekomma på mindre vägar.Utan vägsalt skulle vägunderhållet kräva mindre insatser pålänsvägarna och därmed fanns mer resurser till en högrevägstandard totalt.Regeringen borde till påpeka att saltning pålänsvägar skall undvikas. Men hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att vägsalt skall användas endastpå stora genomfartsvägar.
mot · GF02T401 · 1992-01-27 00:00:00 — Regler för användning av biltelefon Det sägs visserligen att kunde diktera ett brevsamtidigt som han läste ett annat. I själva verket visaremellertid ett stort antal vetenskapliga undersökningar attmänniskan under full koncentration bara kan göra antingendet ena eller det andra. Vår hjärna är så konstruerad att denkoncentrerat och intensivt endast kan ta emot ensinnesmodalitet i sänder. Man kan alltså inte enligt denkonstruktion vi lyder under göra två sakerkoncentrerat.Antalet biltelefoner i vårt land har ökat lavinartat undersenare år och torde nu uppgå till ca. Visserligenfinns det på marknaden också tillgång till sådanabiltelefoner, försedda med mikrofoner och högtalare, somgör att bilföraren inte behöver lyfta någon lur vidanvändningen av telefonen. Men erfarenheterna visar attdet fortfarande vanligaste förfaringssättet ändå är att alltförmånga bilister kör bil med en hand och håller i biltelefonenmed den andra handen under pågående bilkörning. Polisenruntom i landet kan också rapportera att sådan telefoneringinte sällan sker i bilar framförda på motorvägar i myckethöga hastigheter.Såväl internationella som svenska undersökningar visaratt användande av biltelefon under pågående bilkörning harnegativa effekter på förarens reaktionsförmåga medförsämrad trafiksäkerhet som följd. I en studie presenteradav forskare vid () vid eninternationell trafikkonferens i i september 1991slogs fast att reaktionstiden förlängs för den som användertelefon i bilen. Vid innebär det att bromssträckanökar med . Och 10 meters förlängning kan varaavgörande för om det inträffar en olycka eller inte, hävdarforskningsledaren för projektet.Slutsatsen blir att bilkörning under pågåendetelefonering, där ena handen håller i ratten och den andra itelefonluren, inte är förenligt med iakttagande avtillfredsställande trafiksäkerhet. Förfarandet torde därförstå i strid med grundregeln för vägtrafik i 5 § första stycketVTK, där det klart står uttryckt att ''vägtrafikant skall iakttaden omsorg och vaksamhet som till förekommande avtrafikolycka betingas av omständigheterna. ''På marknaden finns och efterfrågas mobiltelefoner ochhögtalare som medger att fordonsföraren inte behöver hållai själva luren vid användningen av mobiltelefonen -- s.k.handsfree-utrustning. Detta ger ett klart belägg för att detär fullt möjligt att väsentligt förbättra trafiksäkerheten vidtelefonering i bil. För att komma till rätta med de problemsom ''enhandskörning'' innebär för trafiksäkerhetenföreslår vi att biltelefonering bara skall få ske med s.k.handsfreesystem -- d.v.s. utrustning som innebär att någontelefonlur aldrig behöver lyftas -- från och med den l juli1993. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en sådan ändring ivägtrafikförordningen att telefonering under pågåendebilkörning enbart får ske med s.k. handsfree-utrustning frånoch med .
mot · GF02T402 · 1992-01-27 00:00:00 — Släpfordon till jordbrukstraktorer är interegistreringspliktiga och är därmed också befriade frånfordonsoch kilometerskatt samt kontrollbesiktning.Motiven härför har varit att jordbrukstraktorer endast ibegränsad omfattning tillåtits utnyttja det allmännavägnätet.Gällande bestämmelser bygger uppenbarligen på ettföråldrat synsätt såväl vad gäller den s.k.kostnadsansvarighetsprincipen som i fråga omtrafiksäkerhetskraven. I själva verket användes släpfordondragna av traktorer i mycket stor utsträckning på allmännavägar och i synnerhet då i jordbruksbygder. De högalastvikterna för dessa fordonskombinationer -- mellan 35och -- och ekipagens längd, utgör starka motiv för attockså släpfordon skall omfattas av samma regler, som gällerför andra tunga transportfordon.I förekommer transport medjordbrukstraktor och släpfordon i mycket stor utsträckning.Särskilt omfattande är dessa transporter i samband medskörden av spannmål och kanske i synnerhet underbetkampanjen som pågår fram till jultiden.Tillgänglig statistik visar att ca. av transporterna går pålastbil, medan ca. sköts av odlarna själva med traktoroch vagn, medan resterande ca. av transporternaombesörjes med hjälp av andra fordonstyper, främst s.k.traktortåg, d.v.s. stora traktorer som drar släp med upp tilltre vagnar. Dessa transportredskap ägs i regel avmaskinstationer. Ett fåtal stora gods har egna ekipage, mendet stora flertalet transporter är kommersiella.Skälen till att traktortågen blivit allt vanligare påallmänna vägar är helt uppenbara. De är lågt beskattadejämfört med lastbilar som det, trots den högalastvikten och den sammanlagda längden, ställs lägre kravpå förare och kontrollbesiktning jämfört med lastbil.Sålunda tillåts en 16-årig förare med enbart traktorkörkortatt på allmän väg framföra ett traktortåg med laster på upptill . Traktortågen är inte heller underkastadeöverlastningsbestämmelser, trots att de bevisligenförorsakar skadligt slitage på vägarna.Det framstår sammantaget som helt klart att nämndaslag av släpfordon vilka utför med lastbilar jämförbarttransportarbete inte bär sina kostnader somtrafiksäkerhetskraven för dessa fordon är alltför lågtställda. Mot denna bakgrund anser vi det vara högt på tidenatt sådana släpfordon blir föremål för såväl registrering ochkontrollbesiktning som beskattning. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag ombeskattning av släpfordon dragna avjordbrukstraktorer,12. att hos regeringen begär förslag omregistrering och kontrollbesiktning av släpfordon dragna avjordbrukstraktorer.
mot · GF02T403 · 1992-01-27 00:00:00 — i är tillgängligt för allmänhetengenom att man dels kan ringa direkt till registerhållarna,dels kan få upplysningar genom att kontakta någon avsamhällets ''brukare'' av registret.Det är av värde att registret är lättillgängligt för dem somhar behörighet. Men det måste skötas på ett hederligt sätt.I dag kan man i t.ex. kuststäderna se exempel på biltjuvarsom arbetar på beställningsuppdrag. Genom att ringa tillbilregistret direkt, eller t.ex. via försäkringsbolag, serverasbilens ''hemadress'' och tjuven vet sedan var bilen oftastparkeras. Det blir då enkelt att stjäla bilen och därefter''exportera'' den till ''kunden''.Riksdagen bör se över detta förfarande och utvärderahur man bättre kan skydda bilar från dessastöldbeställningar. Registret borde hållas otillgängligt förobehöriga. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skydd för bilregistret.
mot · GF02T404 · 1992-01-27 00:00:00 — Betalning av fordonsskatten kontrolleras genom ettsärskilt kontrollmärke som anbringas på fordonets bakrenummerplåt. Detta system har visat sig mycket effektivt ochpraktiskt.I systemet finns i och för sig också inbyggt en kontroll avatt fordonet har gällande försäkring. Emellertidbetalas skatt resp. försäkring . innebära att bilskatten förfaller till betalning den 1januari, medan försäkringen skall betalas först några veckorsenare. Det visar sig vara ganska vanligt att betalningen avförsäkringen underlåts.Visserligen är kontroll av fordonets försäkringsstatusmöjlig dels genom bilregistret, dels genomTrafikförsäkringsföreningens databas i , menerfarenheterna visar att utrymmet för försummelse medbetalningen inte är obetydligt. Det är allmänt känt att ettstort antal bilar framförs på våra vägar utan försäkring.De goda erfarenheter som vunnits med systemet medskattemärke på fordonen borde utmynna i slutsatsen att ettliknande kontrollmärkessystem införs också vad gällertrafikförsäkringen. Ett sådant märke kan t.ex. fästas påfordonets bakruta i enlighet med det system för kontroll avtrafikförsäkring som redan finns i avslog i bet. 1991/92:TU2 en motion medkrav på införande av kontrollmärke för trafikförsäkring avfordon. Då någon egentlig motivering för avslagetemellertid inte redovisades finns det starka skäl att upprepamotionskravet.Under alla omständigheter är skälen för att införakontrollmärke för trafikförsäkring lika starka som vadgäller redan gällande system för skattekontrollen. Eneffektivare kontroll av betalningen av bilförsäkring lederockså till en mera solidarisk betalning mellanförsäkringstagarna vilket i sin tur kan innebära lägreförsäkringspremier. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag om införandeav kontrollmärke för trafikförsäkring av fordon.
mot · GF02T405 · 1992-01-27 00:00:00 — Utmärkning av stillastående lastfordon Stillastående lastfordon med eller utan släp har visat sigutgöra synnerligen stora olycksrisker. På olika håll i landethar vid upprepade tillfällen inträffat svåra trafikolyckor,varvid i flera fall bilister som kolliderat med sådanalastfordon omkommit.I är det t.ex. mycket vanligt att traktorer ochsläpfordon parkeras på vägbanan vid lastning avsockerbetor. Även om dessa fordon inte sällan visat sig hadålig eller till och med obefintlig märkning, sägererfarenheterna att även lagenligt utmärkta traktorer etc.kan vara svåra att observera av bilister i mörker och dimma.Detta gäller inte minst om bilisten får möte i det kritiskaskede då han/hon skall passera det stillastående fordonet.Bara på en enda väg i kommun i nordvästraSkåne har flera svåra olyckor inträffat, där personbilar ochen motorcykel bakifrån i mörker kört in i stillaståendetraktorer. I ett fall avled en av passagerarnai en sådan bil, till följd av kollision med stillastående fordonsysselsatt med betlastning. De i olyckorna inblandadebilförarna resp. motorcyklisten försäkrar samstämmigt attde inte observerat den traktor som stod parkerad på allmänväg.Såväl VTK som FK innehåller vissa regler omreflexanordningar för långa och tunga fordon. Därtill harTSV utfärdat vissa närmare föreskrifter om vad som krävsenligt FK. Uppenbarligen är dessa regler klart otillräckligaför att eliminera här berörda olycksrisker.Även om tillgång på reflexmaterial av hög kvalitetsannolikt kan bidra till att reducera antalet olyckstillbudmed stillastående fordon fordras enligt vår uppfattningytterligare åtgärder för att skapa tillfredsställandetrafiksäkerhet i detta sammanhang. Då erfarenheterna visaratt reflexer på parkerade fordon kan vara svåra attobservera för bilist som får möte med fordon med påslagetljus, krävs uppenbarligen någon form av ljussignaler, helstroterande, vilka är väl synliga i på detstillastående fordonet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till lagändringinnebärande att stillastående lastfordon skall vara förseddamed väl synlig ljusanordning.
mot · GF02T406 · 1992-01-27 00:00:00 — Åldersgränsen för framförande av moped Nuvarande bestämmelser innebär att man inte fårframföra moped förrän den dag man fyllt . Förungdomar som är födda sent innebär det, att manunder detta år helt utestängs från sin ordinarie kamratkrets.Konsekvenserna av detta kan bl.a. bli att ungdomar förmoped olagligt under del av året eller att man hamnar iolämpliga kretsar så att t.ex. drogmissbruk kan uppstå.Ungdomar erhåller trafikundervisning iskolan. Denna undervisning kan med fördel utökas, så attdagens ungdomar blir bra morgondagens trafikanter.Därmed anser jag att de klarar av att framföra moped fråndet kalenderår man fyller . Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ändring av bestämmelser så får framföra moped från det kalenderår man fyller 15år.
mot · GF02T407 · 1992-01-27 00:00:00 — Samhället har åtagit sig att i stor utsträckning svara förskjutsning av barn till och från skolan. Detta sker med hjälpav taxi resp. olika bussbolag. I konsekvens med attsamhället iklätt sig denna förpliktelse ur servicesynpunktborde då rent automatiskt också följa skyldigheten att tillseatt transporterna utföres med iakttagande av striktatrafiksäkerhetskrav. Så tycks dock tyvärr inte vara fallet.Enligt uppgift åker ungefär 200.000 av de totalt 300.000elever, som får skoltransport, med ordinariebussar. Vad gäller skolskjutsar med taxi tycks det inte rådaminsta tvekan om att samtliga barn skall beredas sittplats.I fråga om busstransporterna, däremot, utsättes barn intesällan för onödigt stora risker genom att de inte kan beredassittplats utan i stor utsträckning tvingas färdas stående.Erfarenheterna visar att flera busstransportörer låter ettmycket stort antal barn, utöver dem som kan beredassittplatser, färdas stående långa sträckor.Det råder en allmän uppfattning om att ett sådanttransportsätt inte skall tillåtas. togs frågan omen översyn av bestämmelserna om skolskjutsning upp i enrapport av en arbetsgrupp inom (). har förutsatt att förslag ifrågan skulle föreläggas . I betänkande1991/92:TU2 gick utskottet ett steg längre och underströkmed skärpa ''att det är angeläget att alla barn erbjudssittplatser vid skolskjutsning i buss''. Trots utskottets godaföresatser lyser emellertid fortfarande ett förslag omskärpta regler med sin frånvaro.Detta talar entydigt för att utan ytterligaredröjsmål måste begära förslag om sådana strängare reglerfrån regeringen. Barns säkerhet vid skolskjutsning är enfråga som måste tillmätas allra största vikt ochutgångspunkten måste vara att alla barn skall kunnaerbjudas sittplats vid skolskjutsning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag om regler försäkrare skoltransporter i enlighet med vad som anförts imotionen.
mot · GF02T408 · 1992-01-27 00:00:00 — har näringsliv, kommunföreträdare ochenskilda personer kraftigt verkat för attbilprovningsstationer skall lokaliseras till ochTorsby. Dessa framställningar har dock än så länge ej letttill något resultat. Detta trots att de båda kommunerna vidupprepade tillfällen genom skrivelser och uppvaktningarbetonat det ökade behovet av att en etablering kommer tillstånd.För företagarna och kommuninnevånarna i ochTorsbys kommuner innebär avsaknaden avbilprovningsanläggningar betydande merkostnader isamband med kontrollbesiktningar. För kommunär den genomsnittliga resvägen för en bilbesiktning.Lägger man där till förlorad arbetsförtjänst så blir det enicke ringa kostnad som bilägaren drabbas av. Det bordedärför vara av både samhällsekonomiskt ochprivatekonomiskt intresse att nämnda bilprovningsstationerkommer till stånd.Tidigare framställningar har avslagits av ledningen förAB . Detta med hänvisning till de storakostnader som är förenade med etablering på nya orter.I finns ca 9000 fordon som skallkontrollbesiktigas inom området. Även för delfinns ett stort antal fordon inom upptagningsområdet.Torsby kommun utgör för övrigt en fjärdel av länets yta,vilket betyder stora avstånd för många bilägare att kommatill bilprovningen.Eftersom är obligatorisk för den enskildebilägaren borde denna service finnas tillgänglig på ettnågorlunda rimligt avstånd. I annat fall drabbasglesbygdsborna speciellt hårt.Regeringen har i prop 1991/92:38, Inriktningen av denekonomiska politiken, redovisat att en särskild utredarekommer att tillsättas för att utreda slopandet av det statligamonopolet på kontrollbesiktning av vägtrafikfordon.Vissa steg har också redan vidtagits mot en avveckling avABS:s monopolställning, nämligen genom att möjliggöravissa efterkontroller hos verkstäder.Med anledning av denna nya inriktning borde det varamöjligt att fullt ut kunna överlåta helaprovningsverksamheten till någon av de auktoriseradeverkstäder som finns i och . Genom ett sådantförfarande skulle betydande belopp kunna sparas in bådeför lokaler och utrustning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna attmöjligheter bör ges att i och kommuner fåutföra den obligatoriska bilprovningsverksamheten vid enauktoriserad bilverkstad.
mot · GF02T409 · 1992-01-27 00:00:00 — Hastigheten på våra vägar är alltför ofta över, iblandmycket över, de fartgränser som gällande lagstiftningtillåter. En bilförare som kör över det tillåtna utgör entrafikfara för övriga trafikanter.En ny trafikfara kan biltelefonen vara. Att samtala itelefon, ibland , på framför allt starkttrafikerade vägar leder med stor sannolikhet till att manbrister i uppmärksamhet. Det förekommer alltför ofta attbilar rusar fram med högre hastighet än den tillåtna därföraren med ena handen styr bilen och med den andra hålleri en telefonlur för samtal. Detta förfarande irriterar övrigamedtrafikanter. Det kan inte vara lämpligt att framföra ettfordon med ena handen och med den andra hålla entelefonlur.Biltelefonen är naturligtvis till mycket stor hjälp föryrkeschaufförer i deras dagliga arbete. Här har biltelefonenen viktig uppgift att fylla. De telefoner där man skall hållatelefonluren i handen och köra bil borde inte fåinstalleras i fortsättningen. Efter en övergångstid bordedessa telefoner vara borta ur bilarna. finns det ihandeln handfria telefoner för bilar, det vill säga, att manaldrig behöver lyfta luren för att ringa eller ta emot ettsamtal. Dessa telefoner ökar körsäkerheten.Framöver kommer det att bli fler bilar med installeradtelefon. Det är därför nödvändigt urtrafiksäkerhetssynpunkt att man efter ett visst datumförbjuder vidare installation av biltelefoner där man tvingasatt hålla telefonluren i handen vid samtal. Efter enövergångstid skall nu installerade handtelefoner i bilar varaborttagna och ersatta med en handfri telefon. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av bestämmelser omreglerad användning av biltelefon urtrafiksäkerhetssynpunkt.
mot · GF02T411 · 1992-01-27 00:00:00 — Hastigheten på motorväg m.m. trafikutskott har uppmanatTrafiksäkerhetsverket (TSV) att återgå till en maxfart av110 km/tim på de motorvägar ochmotortrafikleder där man av ''miljöskäl'' 1989 sänktehastigheten . TSV har inte hörsammattrafikutskottets uppmaning, utan istället tagit ett beslut somkan rubba förtroendet för verket.20 mil motortrafikleder och ''vanliga'' landsvägar fårenligt TSV behålla /tim.De motorväg som återstår ska återfå --men med dessa reservationer. Motorvägar i närhet av destörre städerna kan få ha kvar om länsstyrelse ochvägverk så anser.TSV:s styrelse vågar inte själv ta de beslut den är utseddatt stå för utan kryper bakom andra instanser.Riksdagens trafikutskott avsåg utom all tvekan attuppmaningen till TSV inkluderade samtliga motorvägar ochmotortrafikleder där man 1989 sänkte högsta tillåtnahastighet . Detta har TSVnonchalerat!TSV bör i ovannämnda fråga agera i enlighet med vadett enhälligt riksdagsutskott uppmanat det till. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om hastigheten på vissa vägar.