mot · GF02Jo809 · 1992-01-27 00:00:00 — Jakten är en folkrörelse i vårt land. Mellan 300 000 och 400 000 människor jagar mer eller mindre regelbundet. Detsamhällsekonomiska värdet av jakten är betydande. Änviktigare är jaktens sociala värde eftersom merparten avjägarna kommer från de breda folklagren. I mångaeuropeiska länder är förhållandet det omvända. Där ärjakten ofta förbehållen ekonomiskt starka personer p.g.askyhöga jaktarrenden. Så vill vi inte ha det i Sverige.Strävan måste vara att bevara folkrörelseengagemanget ijakten och viltvården.Denna målsättning har också slagit fast förnågra år sedan då en ny jaktlag antogs. Ett annat mål förden framtida jakt- och viltvårdspolitiken, som riksdagenlagt fast, är att samhället skall medverka till att skapa godaförutsättningar för jakten och därigenom stödjajaktintresset.Det finns klara tendenser till en utveckling som inteligger i linje med målsättning. En utveckling somkan leda till att företrädesvis ekonomiskt starka personerfår möjlighet att jaga. En utveckling som kan leda till attjakt- och viltvården tappar sin förankring hos den lokalabefolkningen på landsbygden. Vi syftar i första hand på deofta höga och kraftigt stigande avgifterna för upplåtelse avjakträtt som i första hand sker på skogsbolagens, kyrkansoch domänverkets marker. Men man hör allt oftare sammatongångar från enskilda markägare. Det skall m.a.o. varamarknaden som sätter priset. Detta är orimligt enligt vårmening så länge efterfrågan på jaktmark långt vidaöverstiger tillgången på mark. Då fungerar inte den s.k.marknaden.Vi har fått många vittnesbörd från jägarna ute i landetom vart utvecklingen med ständigt stigandeupplåtelseavgifter kan leda till. jaktvårdskretsanser bl.a.:den leder till splittring av fungerande jaktlageftersom många jägare helt enkelt inte har råd att varamedden innebär risk för att lokala jägare mednormalinkomster, väl förtrogna med marker, vilt ochjaktvård ersätts av köpstarka personer eller företag utanförankring i orten och dess jaktkulturden betyder attstaten går i täten för att driva upp priserna, somman arbetar för att hålla nere löne- och prisutvecklingen ilandetden kommer att försvåra arbetet med att få framen kvalitativt bättre älgstam, eftersom arrendatorerna avekonomiska skäl måste skjuta allt de får och kandenmotverkar ungdomsverksamheten, eftersom man inte harråd att ha med annat än fullt betalande i jaktlagen.Riksdagen fann i samband med behandlingen avförslaget till ny jaktlag att någon offentligrättsligpriskontroll över avgifterna för jakträttsupplåtelser inteborde införas, men uteslöt inte att frågan om en priskontrollkunde behöva aktualiseras på nytt om prisutvecklingen intedämpas (JoU 1986/87:15, rskr 190).Som en följd av riksdagsbeslutet uppdrog densocialdemokratiska regeringen åt Svenska Jägarförbundetatt följa prisutvecklingen för jakträttsupplåtelser och vidbehov anmäla till regeringen i vilken utsträckning åtgärderkan behöva övervägas.Enligt vår mening finns det nu skäl att överväga åtgärdersom dämpar prisutvecklingen på jakträttsupplåtelser.Samma krav reser nu också många jägare ute i landet.Regeringen bör därför aktualisera ovannämnda uppdragoch begära in förslag från Svenska Jägarförbundet.En annan fråga som också påverkar möjligheterna förden som önskar jaga och som rör villkoren vid upplåtelserav jakträtt är upplåtelsetidens längd ochnyttjanderättshavarens möjligheter att få den tidenförlängd. Även här har i enlighet med tidigarenämnda målsättningar beslutat om bättre villkor förjägarna. Med hänsyn till viltvården fanns enligt riksdagensmening starka skäl för att ge den som innehar jaktmark mednyttjanderätt ett visst besittningsskydd. I detsammanhanget bör påminnas om att ungefär tre fjärdedelarav alla jägare jagar i någon utsträckning på upplåtenjaktmark. Besittningsskyddet gäller för upplåtelser somöverstiger ett år.Det står helt klart att framför allt många storamarkägare medvetet kringgått beslut genom enövergång till korttidsupplåtelser. utgick ifrån attflertalet markägare skulle vara intresserade av att få ennyttjanderättsinnehavare som var villig att åta sig eneffektiv och långsiktig viltvård på fastigheten. Det börpåpekas att markägaren i den nya jaktlagen getts ettuttryckligt ansvar för viltvården.Viltvården är en del av naturvården. Nyligengenomförda undersökningar visar att många ägare avskogsmark icke uppfyller de rimliga krav pånaturvårdshänsyn i skogsbruket som ställs iskogsvårdslagen. Är situationen likartad när det gällerviltvården?Enligt vår mening bör regeringen ges i uppdrag attkartlägga de olika upplåtelseformer för jakträtt som växtfram och utvärdera om dessa står iöverensstämmelse med intentioner om en godviltvård. Uppdraget bör redovisas till . Vidare börregeringen återkomma till med förslag om hurbesittningsskyddet kan stärkas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag till åtgärdersom leder till en dämpad prisutveckling av avgifterna förupplåtelse av jakträtt,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om upplåtelseformer för jakträtt,3. att hos regeringen begär förslag till sådanändring i jaktlagen att besittningsskyddet för den sominnehar jaktmark med nyttjanderätt stärks.