mot · GF02U14 · 1992-05-20 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:132 Tillämpning i fråga om av lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner De internationella sanktioner mot som FN:ssäkerhetsråd beslutade om (resolution 748)föranleddes av att den libyska regeringen underlåtit ''attgenom konkreta handlingar visa sitt avståndstagande frånterrorism och i synnerhet dess fortsatta underlåtenhet attfullständigt besvara uppmaningarna i resolution 731''. Dettabetecknades som ett hot mot internationell fred ochsäkerhet. I sin resolution 731 av hadesäkerhetsrådet krävt att skulle medverka till attfastställa ansvaret för två terroristdåd, sprängningarna avPanAm 103 över Lockerbie och det franska UTA 772, så attförövarna kan ställas inför rätta. Utredningar hade, sadesäkerhetsrådet, givit vid handen att libyskaregeringstjänstemän var inblandade i dåden.USA och begärde att få de tvåmisstänkta libyska säkerhetsmännen utlämnade för attställa dem inför rätta. svarade med att säga att deskulle ställas inför libysk domstol. har krävtutlämning av de fyra libyer som misstänks ha sprängt detfranska planet.Den 3 mars vände sig till Internationelladomstolen i för att denna skulle utfärda förbud förUSA och att med våld eller hot om våldframtvinga utlämning.Libyen åberopade . Dennaföreskriver skiljedomsförfarande eller avgörande iHaagdomstolen (artikel 14) och ger de misstänktas hemlandrätt att avgöra om de ska utlämnas eller ställas inför rätta ihemlandet (artikel 7). Den rätten skulle för övrigt Sverigesäkerligen hävda, om gärningsmännen fanns i vårt land.Haagdomstolen avslog med röstsiffrorna 11--5 Libyensbegäran med hänvisning till att säkerhetsrådets beslut gårföre andra internationella förpliktelser.Säkerhetsrådets och Haagdomstolens beslut måste sesmot bakgrunden av att den libyska regeringen inte gjortallvar av sina uttalanden att de båda misstänktasäkerhetsmännen skulle ställas inför libysk domstol. Libyenkan sålunda inte sägas ha medverkat till att rätten har singång. Det måste bedömas som allvarligt, att en stat på dettasätt undandrar sig den skyldighet att bekämpainternationell terrorism, som FN ålägger alla stater. FN harsärskilt uppmanat staterna att vidta åtgärder för attförebygga terrordåd mot civilflyget. agerande --eller snarare uraktlåtenhet att agera -- måste fördömas.Libyens inställning till internationell terrorism har varitundanglidande. har tidigare lovat Storbritannieninformation om förbindelser med , men senaretagit tillbaka löftet. Det enda som tyder på att någraåtgärder vidtagits, är en uppgift som kom frånegyptiska underrättelsekällor, om att tvingatsflytta sitt högkvarter från till Sudan.Den 14 maj -- dagen innan sanktionerna enligt resolution748 skulle utlösas -- gjorde en rad utfästelser attefterkomma kraven i resolution 731. Men det fanns fögakonkret i dem -- huvudsakligen ville han ha möten medbritter och fransmän. Han sa ingenting om de bådasäkerhetsmännen och , som misstänks för sprängningen av PanAm-planet.Det internationella samfundet måste uppenbarligentrycka på. bör utnyttja de kvarvarandediplomatiska kanalerna för att utverka klara besked.Varför åberopas kapitel VII?Säkerhetsrådets behandling av det som ursprungligenvar en tvist mellan /och omutlämning av misstänkta terrorister inger emellertidbetänkligheter. Med sin resolution 748 föregrep rådetHaagdomstolens behandling, trots att artikel 36 paragraf 3i säger att säkerhetsrådet bör beakta ''atträttstvister i regel bör av parterna hänskjutas till deninternationella domstolen''.Det är oroväckande att rådet åberopade kapitel VII iFN-stadgan (Inskridande i händelse av hot mot freden,fredsbrott och angreppshandlingar) och inte kapitel VI(Fredlig lösning av tvister) som grund för sanktionerna.Därmed öppnas möjligheter att enligt artikel 42 tillgripamilitära medel -- vilket är just vad libyerna fruktar. Deminns de amerikanska bombningarna av ochBenghazi 1986 som repressalier för påståddamedverkan i sprängattentatet mot ett diskotek i Västberlin.Hur avskyvärda de båda flygplanssprängningarna, dåsammanlagt 441 människor dödades, än är, kan militäraaktioner inte rättfärdigas som medel att skipa rättvisa.Sverige måste med kraft verka för en fredlig lösning avden konflikt som utvecklats mellan FN och Libyen.Samtidigt aktualiserar denna konflikt punkt 5 i de nordiskaförslagen till FN-reformer (det s.k. Skagendokumentet),som talar för ökad användning av InternationellaHaagdomstolen för att lösa konflikter.Folkrätten måste stärkasDet finns anledning till särskilda betänkligheter iLockerbiefallet, eftersom bevisningen som framlagtsinnehåller brister. En hemlig , som refereradesi , beskriver rollsom marginell. En tidigare CIA-undersökare avLockerbiefallet anser att uppgifterna entydigt pekar på attSyrienbaserade terrorister från spelade den centrala rollen ioperationen, som finansierades från . Libyerna sägs haplacerat ut bomben.Då måste frågan ställas varför inga anklagelser riktatsmot och . Det kan inte skapas någon respekt förFN:s arbete för att förhindra internationell terrorism, omendast vissa stater brännmärks. Några sanktioner har inteinförts mot , (före ), , Nordkoreaoch -- för att nämna några som bevisligen gjort sigskyldiga till terroristdåd. fälldes av Internationelladomstolen för CIA-dåd mot -- men satte sig överdomen utan att bestraffas av FN.Det är inte heller hedrande för attinföra sanktioner, när och begär det.Det är ju just dessa stormakter som med sina veton stoppatFN-sanktioner mot , vars stöd till terrorism iAngola och är väl dokumenterat.I den situation som uppstått i säkerhetsrådet med efter kollaps, måste vi beklagaHaagdomstolens beslut att underordna sig säkerhetsrådet idet här aktuella fallet. En rättslig tvistlösning är att föredraframför en politisk. Därför måste Internationelladomstolens ställning som tvistlösare och uttolkare avfolkrätten förstärkas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger till kännavad i motionen anförts om svenskt diplomatiskt agerandeför att öka pressen på att ta avstånd fråninternationell terrorism,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att kraftfullt skall verkaför en fredlig lösning av konflikten mellan och ,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om uppföljning av punkt 5 i denordiska förslagen till FN-reformer om ökad användning avInternationella Haagdomstolen för att lösa konflikter.