mot · GF02L408 · 1992-01-27 00:00:00 — Enligt kristdemokratiskt synsätt skall samhället, isynnerhet staten, skydda familjen genom ekonomiska,sociala och juridiska åtgärder i syfte att befästa familjensenhet och stadga, så att den kan fylla sin unika funktion.Stabila och fungerande familjeenheter är en nödvändigförutsättning för ett gott samhälle.Med den målsättningen är det viktigt att lagstiftningenfår en sådan utformning att den innebär ett stöd för stabilafamiljerelationer. Här spelar lagstiftningen kringäktenskapet en grundläggande roll.Den svenska utvecklingen på samlevnadsområdet har ilånga stycken påverkats av bristen på infrastrukturellt stödfrån samhället sida för stabila familjerelationer. Under1960-talet och utvecklades kraftfulla kampanjermot familjen--äktenskapet som samhällelig institution. Hoslagstiftaren anammades då den s k neutralitetsideologin på samlevnadsområdet. T ex kunde man i propositionen om ändringar igiftermålsbalken (1973:32) läsa följande åsikt hosföredraganden: ''Tanken är att samboende män och kvinnorsom lever under samma sociala och ekonomiskaförhållanden skall behandlas lika oberoende av om de haringått äktenskap eller inte.'' Detta ger uttryck för en logiskkullerbytta. Att ingå ett frivilligt avtal skulle alltså likställasmed att inte ingå ett sådant avtal!Denna neutralitetsaspekt återfanns även ifamiljelagssakkunnigas betänkande (SOU 1981:85) därman till och med gick ännu längre i sitt synsätt och hävdade:''Det finns inte heller något skäl, varför samboende mellanogifta inte skulle kunna betraktas som en fullt respektabelsamlevnadsform, som fyller en egen uppgift.'' Dettakonstaterades i samma betänkande som klargjorde att denföreslagna lagstiftningen saknade normerande betydelse!Propositionen om utvidgad lagstiftning omäktenskapsliknande samboende antogs av vårriksdagen1987 liksom lagen om homosexuella sambor. Där fullföljsden tidigare neutralitetsinriktningen.I dagens lagstiftning betraktas äktenskapet som ettuppsägbart avtal vilket som helst. De ideologiska ochnormerande motiven för familjestabiliteten är i praktikenutmönstrade från lagstiftningen.Denna syn har medfört att många har valt ett samboendeutan äktenskap; inte för att man alltid insett de juridiskakonsekvenserna utan därför att den ''allmänna opinionen''uppfattat att samlevnadsformen i princip är likvärdig medäktenskap i juridisk mening. Den s k neutralitetsideologin isynen på samlevnad har därmed skapat rättsosäkerhet.Äktenskapslagstiftningen ses som en serie regler för attreglera en rad praktiska frågor mellan makar, t ex giftorättoch arvsrätt. Det är logiskt ohållbart att samhället --staten -- uppställer en rad regler för äktenskap, somurallmänna skäl är motiverade, och sedan hävdar att det ärlikgiltigt om de enskilda väljer att ingå avtal som främjardessa allmänna skäl.Den svenska utvecklingen när det gäller den här typenav samlevnadsregler innebär, dels att man erbjuder par ettavtal benämnt äktenskap, dels att man skapat en generelllagstiftning för samboende, där det är samhället, inteparterna frivilligt, som fäller avgörande om samboendeföreligger eller inte. Denna utvecklingslinje innebär på siktatt samboende och äktenskap jämställs alltmer i juridiskmening. Frågan är då varför samhället skall ha flerarättsfigurer för samlevnad mellan man och kvinna.Idag har vi i flera kategorier avsamlevnadsformer som delvis behandlas olika; gifta,sambor med barn och sambor utan barn samt dessutom förhomosexuella sambor. Detta leder till svåröverskådliglagstiftning som medför risk för socialt och ekonomisktotillfredsställande konsekvenser. Systemet innebär enrättsosäkerhet för de enskilda paren.Tillämpningsproblematiken ökar dessutom för de rättsligamyndigheterna.Principiellt sett borde det inte finnas behov av attuppställa mer än en avtalstyp genom lagstiftning. Genomuppställande av tämligen detaljerade regler för samboendeutan äktenskap har samhället skapat ett ''andraklassens'' äktenskap, och ett ''tredje klassens'' förhomosexuella sambor, som par som genom sinsamlevnad velat avstå från lagreglering påtvingats sådan avsamhället.Mycket bister kritik kan riktas motsambolagstiftningarna. De bygger nämligen på enkollektivanslutningsprincip. Enda möjligheten att undvikasambolagstiftningens effekter är att ingå äktenskap ellergenom ett särskilt skriftlig avtal avtala bort den. Det ärdessutom ett mycket märkligt förhållande att i juridiskmening fastställes samboskap först när det upplöses avdomstol!Speciellt underlig är den juridiska ram som skapats i ochmed lagen om homosexuella sambor. Den byggde på ettsvagt eller i det närmaste obefintligt underlag. I förarbetenatill lagen heter det (prop 1986/87:124): ''Visserligen harutredningen inte lyckats utröna hur vanliga homosexuellasamboförhållanden är -- -- --''. Trots denna brist på kunskapföreslog alltså regeringen den lag som gäller.Förutsättning för problemlösning är att problem föreligger.Genom lagen om homosexuella sambor försökte regeringoch riksdag ge en lösning på okända problem.Sett i ett vidare perspektiv är ett regelsystem,äktenskapet, den bästa lösningen för att tillgodose fleraviktiga mål. Den sakliga regleringen blir enhetlig. Dessutom blir det lättare för den enskildeatt bedöma sin egen juridiska situation. Äktenskapet böralltså vara den normala rättsfiguren för fall av långvarigsamlevnad mellan man och kvinna. I konsekvens med dettabör lagstiftaren vara restriktiv till lagstiftning om frisamlevnad. För rättsliga konflikter i det senare fallet kan enallmän skälighetsregel tillämpas.Dessutom kan det vara rimligt att parter som vill väljaen annan livsstil och med andra kombinationer fårmöjlighet att ingå frivilliga avtal av juridisk karaktär. Jag villinte utesluta att det kan vara ett väsentligt intresse att gejuridisk handledning för sådana enskilda avtal, utan att detför den skull behöver ske en lagstiftning på området.Det har gått sambolagarna för bådeheterosexuella och homosexuella tillskapades. Enligt minmening finns det anledning att nu göra en utvärdering avdessa lagars konsekvenser för att få fram en bild av om detär en relevant lagstiftning, som på ett tillfredsställande sättlöser de problem de avser att lösa. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en utvärdering avsambolagstiftningarna.