mot · GF02Fi40 · 1992-05-11 00:00:00 — Vi vill räknaupp brytpunkten i inkomstskatten mindre än regeringenoch återinföra den allmänna löneavgiften.I kompletteringspropositionen föreslår regeringen attden allmänna engergiskatten helt slopas för industrin ochväxthusnäringen och att koldioxidskatten blir kvar men påen väsentligt lägre nivå. För att finansiera dennaskattesänkning vill regeringen höja både den allmännaenergiskatten och koldioxidskatten för övriga förbrukare.Vidare föreslår regeringen att den generellamervärdesskatten sänks från till , att schablonavdraget från intäkt av tjänst slopas ochatt fastighetsskatten på kommersiella lokaler slopas.Vi socialdemokrater säger nej till samtliga dessa förslag.Vi föreslår i stället en förändring av energiskatten så att denför industrin och växthusnäringen maximeras till av omsättningen. Med vårt förslag kan demiljöstyrande inslagen i energibeskattningen upprätthållasoch skattesänkningen riktas till de energiintensivaindustrierna. Den statsfinansiella kostnaden blir mindre änhälften av den som följer av regeringens förslag.Med hänsyn till problemen på fastighetsmarknaden villvi pröva möjligheten att undanta fastigheter frånfastighetsskatt i den utsträckning de har outhyrda lokaler.Vidare vill vi höja miljöavgiften på handelsgödsel.Totalt innebär dessa förslag att vi ökar statens intäktermed 1993, se tabell 9. Våraskatteförslag innebär att vi återställer den skattereform sombåde vi och tidigare stod bakom och som har enså stor betydelse för näringslivet och den svenskaekonomin.Det bör noteras att vårt förslag bara innehåller en endaskattehöjning, en höjning av miljöavgiften påhandelsgödsel. Däremot föreslår vi skattesänkningar påenergi för att stärka industrins konkurrenskraft och påfastigheter för att mildra finanskrisen. Vi accepterar ocksåflera av regeringens förslag på skatteområdet, bl.a.lättnader i avskattningen av bankernas obeskattadereserver. I övrigt innebär våra förslag ett avvisande avregeringens omfattande ofinansierade skattesänkningar.nTabell 9. Socialdemokraternas skatteförslag, skillnadermot regeringens förslagMiljoner kronorHelår1993Nej till tidigare skattesänkningar:Förmögenhetsbeskattning3 000Kapitalinkomstskatt, netto300Avkastningsskatt1 200Begränsningsregel för ränteavdrag200Reavinstskatt på aktier850Reavinstskatt på bostadsrätter250Brytpunkten i skatteskalan1 500Allmän löneavgift (0,)2 300Delägare i fåmansbolag200Särskild löneskatt100Socialavgifter på vinstandelsmedel100Skattereduktion för fackföreningsavgifter--1 500Summa8 500Nej till nya skattesänkningar:Mervärdesskatt11 600Fastighetsskatt3 000Energiskatt, netto-- 600Schablonavdrag--7 000Summa7 000Energiskatt (s)--1 300Fastighetsskatt (s)-- 100Miljöavgift200Summa14 300Vissa begränsningar i den framtida utformningen av densvenska skattepolitiken eller krav på förändringar iskattesystemet uppkommer som en följd av den allmäntökade internationaliseringen. Andra kan uppstå ellerskärpas vid ett eventuellt svenskt EG-medlemskap. Oavsettorsaken blir det nödvändigt att i ökad utsträckning tahänsyn till sådana konsekvenser.Det är dock väsentligt för den svenska diskussionen omett framtida EG-medlemskap att göra klart vilka krav påförändringar som är konsekvenser av det ena eller andra.Hittills har regeringen på ett missvisande sätt motiveratsnart sagt varje förändring av skattesystemet med påståddaharmoniseringskrav i förhållande till EG.Inom EG finns det mycket få bindanderegler inom skatteområdet. Bindande beslut om skatterkräver att alla länder ger sitt samtycke. I praktiken innebärdetta att de enskilda själva bestämmer sinaskatter.Däremot kan en ökad öppenhet över gränserna verka iriktning mot sänkta skattesatser. Skattebaser som är rörligakan antas röra sig dit, där skattesatsen är lägst.Diskussionen inom EG handlar därför främst omkonkurrens mellan ländernas skattesystem och om attkomma överens om gemensamma avgränsningar avskattebaser och lägsta nivåer på skattesatser.Det är ännu inte möjligt att ha en välgrundaduppfattning om i vilken utsträckning internationaliseringenoch EG kommer att påverka den svenska skattepolitiken.Mycket talar för att presenterade rapporter, t.ex.från och , överdriver kraven påskattesänkningar. I flera av genomförs nuskattehöjningar för att stärka finanspolitiken. Det finns förnärvarande inte något akut behov av anpassningar av t.ex.den svenska mervärdesskatten. Den svenskaföretagsbeskattningen och den personligainkomstbeskattningen är mycketkonkurrenskraftiga.3.5 Kommunernas ekonomiKommuner och landsting svarar för en viktiga del av densvenska välfärden. De måste ha stabila och förutsebaravillkor samt rimliga ekonomiska förutsättningar för ettlångsiktigt agerande.Behovet av detta understryks i hög grad av denverklighet som börjar avteckna sig i de mångakommuner som har fått en moderatledd borgerligmajoritet. Panikåtgärder vidtas där siktet tycks vara inställtpå att minska personalen så mycket som möjligt medåtföljande försämring av servicen. De neddragningar somregeringen har aviserat, utan att någon samladbedömning gjorts av den kommunala ekonomin, bidrargivetvis till denna typ av panikåtgärder.Regeringen föreslår nu att dras infrån kommuner och landsting 1993. Denna indragning skall,vilket inte har framgått tidigare, göras inte bara 1993 när dekommunala finanserna är relativt goda utan även 1994 ochåren därefter, trots att kommunerna då kommer att hamnai en mycket besvärlig ekonomisk situation. Vi avvisar dennaindragning och håller fast vid att de åtgärder som vidtas för1993 bör ses i ljuset av den försämring av den finansiellasituationen, som avtecknar sig åren därefter.En så stor neddragning av statsbidragen som regeringenföreslår kommer att gå ut över utbildning, vård, omsorgm.m. För landstingens del kommer den dessutom att ledatill oönskade kostnadseffekter i socialförsäkringssystemet.Risken är att indragningen kommer att slå mot de svagastepatientkategorierena, dvs. de äldre, de fysiskt och psykisktlångtidssjuka och de handikappade. De som medbegränsade insatser skulle kunna återgå till produktivtarbete, kan få stå tillbaka för de mera behövande.Väntetider för operationer av icke akut slag kan komma attåter öka, med ökade sjukskrivningskostnader som följd.När det gäller förslaget om ett nytt statsbidragssystemanser vi att detta är en principiellt riktig åtgärd. Förslagetbestår av två delar. Den ena delen består av att flertalet avdagens många statsbidrag med många detaljbestämmelserersätts med ett stort anslag (''en påse pengar'') utandetaljföreskrifter. Den andra delen består av enfördelningsnyckel, som skall användas för att skapa rättvisamellan kommunerna när det gäller fördelningen avekonomiska resurser.Förslaget från den kommunalekonomiska utredningenhar utsatts för omfattande kritik. Regeringen har därförföreslagit övergångsregler som skall mildra effekterna avfördelningsnyckeln. Regeringen har också föreslagit att enexpertgrupp skall arbeta om de regler som nuförväntas besluta om.Vi kan inte godkänna regeringens uppläggning. Genomatt införa övergångsregler och avisera en omprövning harregeringen visat att det föreslagna systemet har storabrister. Det är orimligt att först skall fatta ettpolitiskt beslut och sedan låta en expertgrupp riva upp denlösningen. Det är också stötande att nu införa ett nyttsystem, som lämnar de sju rikaste kommunerna utanför närstaten vidtar finanspolitiska åtgärder i form av indragningarfrån kommunerna.Vi vill i stället lägga upp reformen avstatsbidragssystemet i två etapper, som gör det möjligt attskapa rimliga och långsiktiga regler för statsbidragen tillkommunerna.I den första etappen vill vi att statsbidraget ihuvudsak beräknas efter nu gällande regler med kvittning iprincip efter den modell som föreslås för ''påsen'' ipropositionen. För kommunerna betyder detta ett samlatbidragsbelopp baserat på nu gällande fördelning mellankommunerna. Det nya är att alla kommuner får den friaredisposition, som ''påsen'' innebär. Det innebär således attdet inte sker någon omfördelning, som leder till att vissakommuner blir ''vinnare'' och andra blir ''förlorare''.Däremot vinner alla kommuner på att slippa den gamladetaljregleringen. Den andra etappen vill vi genomföra den1 . Då skall en ny fördelningsnyckel förbidraget till kommunerna tillämpas. En sådan nyckel börinte arbetas fram av en expertgrupp utan utformas av enparlamentarisk beredning. Arbetet bör bedrivas så attriksdagen kan fatta beslut om detta under våren 1993.Vi kräver att alla kommuner skall ingå ifördelningssystemet. Vi vill också att större hänsyn tas tilljämställdhetsaspekterna, dvs. barnomsorg och kvinnorsförvärvsarbete, samt att hänsyn tas till de handikappadesvillkor. Med denna uppläggning av arbetet kan ocksådiskussionerna om den s.k. klimatfaktorn fortsätta. Denhar blivit ifrågasatt i remissbehandlingen av förslaget.När denna andra etapp genomförs bör staten betalatillbaka de medel som tillfälligt dras in frånkommuner och landsting. Återbetalningen bör ske 1994 ochanvändas för en smidig infasning av det kommandesystemet för statsbidrag till kommunerna.Vi avvisar regeringens förslag om ett fortsatt lagfästskattestopp . beslutade att det lagfästaskattestoppet skulle gälla . Med våruppläggning av den ekonomiska politiken kommerkommunerna att ha mindre behov (inga indragningar,bättre sysselsättning) att genom skattehöjning förstärkasina finanser. Dessutom finns det inte heller utrymme fören höjning av kommunalskatten med hänsyn till hushållensköpkraft, som har försvagats genom regeringens åtgärder.Vi menar att den frivilliga överenskommelsen, somträffades av den socialdemokratiska regeringen om synen på denkommunala utdebiteringen, bör ligga fast för 1993.Däremot accepterar vi förslaget om en ny ordning förutbetalning från staten till kommunerna avkommunalskattemedel. Staten svarar för uppbördenoch betalar i efterskott ut kommunalskattemedel tillkommuner och landsting. Socialdemokraterna tog iregeringsställning initiativet till en omläggning av denordningen så att kommunerna skulle få utbetalningarna detår som inkomsterna uppstår. Ett sådant förslag har lagtsfram i den kommunalekonomiska propositionen. Vi anseratt den reformen bör genomföras den 1 januari 1993.Mot bakgrund av angelägna utbyggnadsbehov inombl.a. äldreomsorgen är en viss utbyggnad av denkommunala verksamheten befogad 1993. En volymökningpå ligger inom ramen för det tillgängliga utrymmet.Jämfört innebär det ändå en väsentliguppbromsning av den kommunala expansionen. På dennapunkt skiljer vi oss från regeringen, som inte tillåterkommuner och landsting att bygga ut verksamheten alls1993, utan i stället räknar med en neddragning av denkommunala konsumtionen och sysselsättningen 1993. Vihar framhållit att detta ofrånkomligen gårut över utbildning, vård och omsorg och andra viktigakommunala verksamheter. Det skulle dessutom innebäraen ytterligare försvagad efterfrågan i ekonomin i ett läge närkonjunkturen är svag och arbetslösheten hög.Även med de riktlinjer, som vi anger för den kommunalaekonomin, blir kraven på rationaliseringar ocheffektiviseringar stora under kommande år.Produktivitetsutvecklingen i den svenska ekonomin är ennyckelfråga för den ekonomiska utvecklingen och förvälfärdsutvecklingen i . Statsmakterna måste därförpåtagligt öka kommunernas möjligheter att själva beslutaom sina verksamheter. Ett viktigt steg i detta avseende tasgenom att en stor del av de specialdestinerade statsbidragentas bort och ersätts med ett nytt samlat bidrag.De fackliga organisationerna på det kommunalaområdet har i brev till riksdagspartiernas partiledareförklarat sig villiga att -- om kommunerna får rimligaarbetsförutsättningar -- medverka till att öka produktivitetoch effektivitet. Det skulle ske genom förändringar iarbetsorganisationen, genom att systematiskt införa ''bästaproduktionsmetod'', genom att skapa incitament för såvälenskilda som grupper av anställda, genom intern och externkonkurrens, om den sker på lika villkor, och genomsystematisk utvärdering av alla verksamheter. Det är viktigtatt dessa möjligheter tas till vara.Riksdagen lägger fast mål för olika verksamheter ilandet, som i huvudsak bedrivs i kommunerna. En del avdessa mål är lagstadgade, andra inte. Då despecialdestinerade bidragen tas bort och ersätts med ettsamlat bidrag, är det av stor vikt att mål ochkommunernas uppnådda resultat överensstämmer. Det bördärför utvärderas, förslagsvis efter 2--, om dennasamstämmighet har uppnåtts.Genom långtidsutredningen börjar ett mer aktuelltunderlag växa fram, som kan läggas till grund för en mersamlad och långsiktig bedömning av den kommunalasektorns utveckling. De underlag som kommunförbundenhar tagit fram till långtidsutredningen pekar på attbetydande finansiella underskott kommer att uppstå i denkommunala sektorn även vid oförändradverksamhetsvolym och oförändrade skattesatser och utandirekta indragningar till staten. Resultaten understrykervikten av att kommunernas möjligheter att besluta om sinverksamhet måste öka påtagligt och att inslaget av förnyelseoch omprövning kommer att behöva bedrivas uthålligtunder överskådlig tid, om utrymme skall kunna ges åtprioriterade verksamheter.Under den socialdemokratiska regeringsperioden --ökade den totala produktionen (BNP) med 220miljarder kronor i fasta priser, se tabell 10. Av tillväxtenanvändes ungefär hälften till privat konsumtion, ungefär enfjärdedel till offentlig konsumtion och resten tillinvesteringar och nettoexport, vilka utgjorde de mestdynamiska faktorerna ekonomiska utveckling.Den kommunala konsumtionen ökade med20 % i volym, dvs. något mer än BNP.nTabell 10. Tillväxt och resursernas användning 1982--1991Förändring priserMiljarderkronorProcentBNP22018Privat konsumtion11818Kommunal konsumtion4520Statlig konsumtion32Investeringar7236Lagerinvesteringar 1)--20--Export10234Import (avdragspost)10036 1) Inkl. statistisk diskrepens.Källa: Nationalräkenskaperna.3.6 NäringslivspolitikDen ekonomiska politiken måste utformas så att denbidrar till tillväxten genom att den främjar sparande,investeringar och produktivitet. Därigenom stärksnäringslivet, vilket i sin tur är en förutsättning för att vi skallkunna upprätthålla en hög sysselsättning och god välfärd.Sverige behöver en ny näringspolitik, som stärkerkonkurrenskraften och ger goda utvecklingsmöjligheter förnäringslivet. En sådan politik kan inte avgränsas till insatsersom är direkt riktade till företagen. Arbetet med att stärkaoch utveckla svenskt näringsliv måste ses i ett bredareperspektiv, där insatser inom olika områden och på olikanivåer samverkar för att skapa gynnsammatillväxtbetingelser. Inte minst måste svensknäringslivspolitik bygga på de förutsättningar som gäller i eninternationell ekonomi.En viktig utgångspunkt är att såväl de små ochmedelstora företagen som storföretagen måste ha godaförutsättningar för att utveckla sin verksamhet. Tillväxtenkan inte baseras enbart på den ena eller andra typen avföretag.Det är ofta i de mindre företagen som utvecklingskraftenfinns och nya tekniska och kommersiella lösningar kommerfram. De idéer som föds i de små företagen utgör ofta viktigagrundstenar för hela den svenska industristrukturen. Desmå företagen saknar dock ofta resurser att fullfölja sinaprojekt. Det är därför viktigt att få till stånd åtgärder tillstöd för dessa företag. Som exempel kan nämnas frågor somhänger samman med kapital, kompetens och kontakt. Detär också viktigt att på olika sätt stimulera tillkomsten av nyasmåföretag. Inte minst gäller detta för kvinnor som villstarta eget. En viktig insats för tillkomsten av nya företaggörs av uppfinnarna. Innovationer och uppfinningar ärdärför en viktig grund för tillväxt och nya jobb.Produktivitetsdelegationen har i sitt betänkandeunderstrukit att det är i spänningsfältet mellanomvandlingstryck och drivkrafter somproduktivitetsutvecklingen avgörs. Men för att näringslivetskall utvecklas krävs också att det finns en tillräckligefterfrågan och att produktionsbetingelserna i övrigt ärgoda.En rad beslut har lagt en god grund fören gynnsam utveckling under återstoden av 1990-talet.Skattereformen, närmandet till , energipolitikenetc. är sådana exempel. Den snabba nedpressningen av pris-och kostnadsökningarna och sänkningen av räntenivån ärockså väsentliga förutsättningar för en god tillväxt. närdet finns ledig kapacitet bör vi gå vidare bl.a. med att byggaut infrastrukturen och höja kompetensnivån hosarbetskraften för att bättre kunna ta tillvara en kommandekonjunkturuppgång.I de följande avsnitten redovisar vi våra förslag till ettomfattande investeringsprogram, till en bred satsning påutbildning och kompetensutveckling, till åtgärder motfinanskrisen och fortsatt inflationsbekämpning.3.7 Ett program för arbete och utbildningDen viktigaste politiska frågan nu är att bekämpa denökande arbetslösheten. Det är nu det avgörs om Sverigeskall lämna den fulla sysselsättningen och bli ett land medhög permanent arbetslöshet, sänkt tillväxt, minskadframtidstro, ökade sociala klyftor samt sämre livskvalitet.Alltsedan den borgerliga regeringen började formulerasin ekonomiska politik har vi varnat för, att den enda vägenspolitik leder in i en återvändsgränd fylld av arbetslösa.Läget på arbetsmarknaden visar att vi har rätt. För varjegång regeringen gör en prognos över arbetslösheten tvingasman att skriva upp antalet arbetslösa. På mindre än ett halvtår har prognosen skrivits upp med mer än 50 000 arbetslösa.För närvarande uppgår arbetslösheten till eller ca 185 000 personer. deltar ca 155 000 personer, eller , i aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder.Arbetslösheten har drabbat männen hårdare änkvinnorna och de yngre hårdare än de äldre. Invandrare ochhandikappade drabbas alltid när läget på arbetsmarknadenförsämras. Arbetslösheten ökar snabbt i storstäderna.Antalet långtidsarbetslösa ökar snabbt och därmed riskernaför att antalet personer som utförsäkras frånarbetslöshetskassorna kommer att öka.Även kostnaderna för arbetslösheten ökar nu snabbt.Varje procentenhet öppet arbetslösa, eller 45 000 personer,innebär utbetalningar från arbetsmarknadsfonden med 5,5miljarder kronor. Enligt AMS kommer kontantstöden nästaår att överstiga 30 miljarder kronor.Vi socialdemokrater vägrar att acceptera dennautveckling. Den ekonomiska politiken måste inriktas på attvärna jobben på den ordinarie arbetsmarknaden.Därutöver behövs aktiva arbetsmarknadsåtgärder i form avutbildning eller särskilt anordnade arbeten. Den ledigaproduktionskapacitet som finns och de många arbetslösamåste tas till vara för viktiga investeringar.Genom ett omfattande arbete ute i kommuner och länhar vi dammsugit på jobb ochutbildningsmöjligheter. Detta arbete visar på den storaframtidstro som finns ute i landet och de många viktigainvesteringar som kan göras för att göra ett bra land bättre.Våra förslag återfinns i detalj i en särskildsysselsättningspolitisk motion. Förslag finns inomområdena infrastruktur, byggande, utbildning ochkompetensutveckling, arbetsmarknadspolitik,arbetslivspolitik och regional utveckling.Vi föreslår att ett investeringsprogram om 40 miljarderkronor, se tabell 11, genomförs över hela landet under denärmaste två åren, ungefär jämt fördelat över åren. Statenskostnad för detta kan under nästa budgetår uppskattas till3,utöver vad regeringen har föreslagit.Denna satsning skall ses mot bakgrund av att de privatainvesteringarna beräknas minska med närmare 60 miljarderkronor i fasta priser . Programmetomfattar bl.a. underhåll av gator, vägar, järnvägar, skoloroch andra kommunala anläggningar, tidigareläggning avstatliga byggen och infrastrukturprojekt, ombyggnad ochreparation av lägenheter, viktiga kulturbyggen samttidigareläggning av kommunala investeringar.Vi vill också öka satsningarna på arbetsmarknadspolitik,utbildning och kompetensutveckling under nästa budgetårmed ca . Dessutom sker en statsning på500 milj.kr. på de orter som drabbas avomstruktureringarna inom försvaret.Med vår ekonomiska politik blir arbetslösheten nästa år3,i stället för som regeringens politik leder till. Detta innebär attmed vår politik kommer ca 100 000 fler att finnas i arbete och utbildning i slutet av nästaår jämfört med om regeringens ekonomiska politikgenomförs.Våra satsningar står i stark kontrast till regeringenssamlade ekonomiska politik. Det räcker inte att ökainsatserna för vägunderhåll om man, som regeringen gör,stramar åt ekonomin och därmed rycker undangrunden för produktion och sysselsättning. Tidigaresocialdemokratiska regeringars målsättning, att skapaarbete åt alla, har ersatts av den borgerliga regeringensbegränsade ambition att skall ha en lägrearbetslöshet än omvärlden.nTabell 11. Förslag till tvåårigt investeringsprogramMiljoner kronorTotalainveste-ringarInveste-ringar1992/93Totalkostnadför statenKostnad1992/93Varavi KPKostnad1993Vägverket5 5002 500605275 303Banverket3 5001 500385165 192Underhåll vägar och järnvägar2 5002 5002 5002 5002 2001 250SJ, Luftfartsverket3 0001 500550165 275Byggnadsstyrelsen4 5001 500500165110250Kulturbyggen28028016516510082Samlingslokaler10010050503025Ombyggnader4 0001 50030075 150Tidigareläggning av kommunala investeringar:-- gator4 000500480180240-- nyinvesteringar3 0001 500780210390-- ROT8 0006 0002 2001 6501 100-- skolor1 200600600300300Summa39 58020 9809 1155 9002 4404 557InfrastrukturBra transportmöjligheter och goda kommunikationer ärväsentliga för det svenska näringslivets konkurrenskraft iett alltmer integrerat och en viktig förutsättning föratt landets alla delar skall kunna utvecklas. De spelardärmed en avgörande roll för tillväxten i ekonomin. Isvenskt samhällsbyggande finns en lång tradition av attanvända samhällsinvesteringar som en del i kampen motarbetslösheten. Investeringar i vägar, järnvägar, flygplatserm.m. ger arbetstillfällen och därtill utvecklingsmöjligheteroch framtidstro i berörda regioner. Denna tradition vill visocialdemokrater utveckla.Riksdagen ställde sig bakom regeringensförslag att tillföra trafiksektorn minst 20 miljarder kronorunder , utöver ordinarie anslag. Genomregeringsbeslut, fattade av såväl den socialdemokratiskasom den borgerliga regeringen, har sammanlagt 15,5miljarder kronor intecknats i definitiva regeringsbeslut. Tilldetta kommer utestående direkta och indirekta löften omytterligare drygt 10 miljarder kronor.Den borgerliga regeringen har markerat attfinansieringen av dessa åtaganden kommer att lösas genomutförsäljning av statliga företag. Vi anser att detta är enfelaktig metod att förvalta medborgarnas gemensammaegendom och att det skulle förvärra den nuvarandefinanskrisen.Investeringar i vägar och järnvägar ger en relativt litendirekt sysselsättningseffekt i förhållande till de resurser somsatsas. De indirekta effekterna är däremot betydande. Vimenar att investeringarna därigenom får en merdjupgående inverkan på ekonomin än om medel endastanvisas för åtgärder med stor direkt effekt.En lång rad av de projekt, som ingår i ochVägverkets ordinarie planer, är så långt komna i planeringoch projektering, att de kan påbörjas det närmaste året.Sammantaget finns i planer objekt för ca ,vilka snabbt kan tidigareläggas. Vi föreslår att verken fårlåna upp medel för att under nästa budgetår genomförainvesteringar om , vilka medel sedanåterbetalas från ordinarie anslag.Även inom affärsverken finns angelägna investeringarplanerade. Det gäller t.ex. fortsatt upprustning av SJsstationer och standardförbättringar av flygplatsernasrullbanor. Totalt bör under nästa budgetår investeringar om1,kunna tidigareläggas vid SJ ochLuftfartsverket.Vi ställer oss positiva till regeringens förslag om att satsamer på underhåll av vägar och järnvägar, men vill ökabeloppet till 2,5 miljarder kronor.Enligt Kommunförbundet behöver kommunala gatoroch vägar i stor omfattning underhållas.