bet · GG01BoU1 · 1992-11-05 00:00:00 — I betänkandet behandlas proposition 1991/92:127 om ändringar ifastighetsbildningslagen (1970:988) m.m. och den motion somväckts med anledningen av propositionen. Föreslagna ändringarsyftar till att bl.a. vidga möjligheterna att användafastighetsregleringsinstitutet vid genomförande av detaljplanoch att anpassa ersättningsreglerna vid fastighetsregleringnärmare till dessa regler i expropriationslagen (1972:719).Propositionen tillstyrks och motionens förslag attfastighetsreglering inte bör underlättas i förevarande situationm.m. avstyrks.I betänkandet behandlas vidare fyra motioner omfastighetsbildning m.m. som väckts . Även dessa motioner avstyrks.Tre reservationer (nyd) har fogats till betänkandet. Regeringen har i proposition 1991/92:127dels föreslagit att anta de i propositionenframlagda förslagen till1. lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988)2. lag om ändring i anläggningslagen (1973:1149)3. lag om ändring i ledningsrättslagen (1973:1144)4. lag om ändring i lagen (1987:11) om exploateringssamverkan5. lag om ändring i lagen (1970:990) om förmånsrätt förfordran på grund av fastighetsbildning,dels berett tillfälle att ta del av vad ipropositionen anförts om ersättning vid expropriation (avsnitt2.3.1). I betänkandet behandlasdels den med anledning av propositionen väckta motionen1991/92:Bo18 av i (nyd) vari yrkas1. att avslår förslaget om kommunens markåtkomstgenom fastighetsreglering vid plangenomförande,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att ersättningsmöjligheterna videxpropriation måste förbättras,3. att beslutar att införa regler för ersättningtill sakägare för kostnader som har uppkommit vid en förrättningi enlighet med vad som föreslås i motionen.dels de under allmänna motionstiden väckta motionerna1991/92:Bo402 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom att små allmänningar återförs till sina ursprungligafastigheter.1991/92:Bo408 av () vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär förslag till sådan ändring i 3 kap.fastighetsbildningslagen att nybildning av fastigheter pålandsbygden underlättas.1991/92:Bo409 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om socknarnas betydelse för utvecklingen avden svenska landsbygden och vikten av att utnyttja sockennamnensom enheter vid samhällsplaneringen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att sockennamnen bör tilläggas ifastighetsbeteckningarna.1991/92:Bo411 av och () variyrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om jordförvärvslagens tillämpning. BakgrundFastighetsbildningslagen (1970:988), FBL, innehåller regler omnybildning och ombildning av fastigheter. Fastighetsbildningsker som avstyckning, klyvning eller sammanläggning om den avsernybildning av fastighet och som fastighetsreglering om den avserombildning. I det följande kommer i huvudsak reglerna förfastighetsreglering att behandlas.Fastighetsbildning prövas vid en förrättning. Förrättningenhandläggs av fastighetsbildningsmyndighet (FBM). Vidförrättningen skall FBM utreda förutsättningarna förfastighetsbildningen. Som huvudregel gäller att sammanträdeskall hållas med sakägarna. FBM skall då redogöra för denansökan om fastighetsbildningsåtgärd som föreligger och försakägarna klargöra innebörden av vidtagna och planeradeåtgärder. Sakägarna skall beredas möjlighet att yttra sig ochställa frågor samt också presentera egna utredningar i saken.FBM:s beslut kan överklagas till fastighetsdomstol. Prövningeni domstolen sker i regel efter huvudförhandling.Fastighetsdomstolens utslag kan överklagas till hovrätt ochvidare till Högsta domstolen.Åtkomst av mark för genomförande av planFastighetsreglering innebär bl.a. att mark överförs mellanfastigheter. Genom fastighetsreglering kan vidare servitutbildas, ändras eller upphävas. För vissa fall avfastighetsreglering finns regler om inlösen ifastighetsbildningslagen. Frågan under vilka förutsättningarfastighetsreglering kan ske regleras av olika villkor i bl.a. 5kap. används i stor utsträckning vidöverföring av mark som behövs för att genomföra kommunalaplaner. På grund av de skyddsregler som finns för enskildaintressen vid fastighetsreglering är det dock inte alltidmöjligt att överföra marken genom fastighetsreglering. fastigheten efter fastighetsregleringen vara lika lämpadför sitt ändamål som före regleringen. Storleksförändringar aven fastighet som medför att avsevärd olägenhet uppkommer förägaren får inte heller genomföras (5 kap. 8 § FBL). Dessa reglertar sikte på att skydda fastigheten. Det finns skydd också förbyggnader (5 kap. 7 § FBL). Om fastigheten är bebyggd får markpå vilken det finns en byggnad m.m. inte överföras till en annanfastighet annat än i vissa undantagsfall. Avsteg frånskyddsbestämmelserna får vid fastighetsreglering enligt 5 kap.ske endast efter överenskommelse med sakägare m.m. (5 kap. 18 §FBL).Mark kan också tas i anspråk genom bestämmelserna om inlösen iplan- och bygglagen, PBL (1987:10). I 6 kap. 17 § första stycketPBL stadgas att kommunen får lösa mark som enligt en detaljplanskall användas för allmänna platser för vilka kommunen ärhuvudman. Frågan om bestämmandet av ersättningen prövas avfastighetsdomstol, och expropriationslagens regler i 4 kap.skall i princip tillämpas.Mark kan vidare tas i anspråk genom expropriation enligtbestämmelserna i expropriationslagen (1972:719) och eftertillstånd av regeringen eller i vissa fall länsstyrelse.Expropriationsmål prövas av fastighetsdomstol.I avsikt att underlätta möjligheten att användaförrättningsförfarandet föreslås i propositionen att reglerna omfastighetsreglering ändras så att fastighetsregleringsinstitutetalltid skall kunna användas om marken skulle ha kunnat inlösasenligt 6 kap. 17 § första stycket PBL. Detsamma föreslås gällavid upphävande av servitut som besvärar sådan mark. Slutligenföreslås den nu refererade ordningen gälla också om servitutskall bildas för en allmän trafikanläggning på mark som äravsedd för enskilt bebyggande.Den föreslagna ändringen kritiseras i motion 1991/92:Bo18(nyd) yrkande 1. Motionären anser att regeringsförslaget böravvisas. Han vänder sig mot några av de skäl som anförts ipropositionen, bl.a. att nuvarande regler kan medförafördröjningar och andra svårigheter i plangenomförandet ochockså fördyringar genom att den enskilde kan komma att få merbetalt än vad som kan vara motiverat vid en objektiv värderingav fastigheten. Motionären befarar att förslaget kan hota denenskildes rätt. Han erinrar om att sakkunniga remissinstanserhar avstyrkt förslaget eller ställt sig tvekande.Enligt utskottets mening har förrättningsförfarandet genom attdet är snabbt, enkelt och billigt uppenbara fördelar framfördomstolsförfarandet vid överföring av mark mellan fastigheter.Utskottet delar inte motionärens farhågor att regeringsförslagetatt utöka möjligheterna till fastighetsreglering skulle försämraden enskildes rätt till ersättning. Den enskilde sakägaren kanenligt utskottets mening förlita sig på att FBM gör objektivavärderingar och i övrigt agerar så att den enskildes berättigadeintressen tillgodoses. Utskottet delar således den bedömning somgörs i propositionen att förrättningsförfarandet, och demöjligheter till överprövning som finns, ger den enskilde en godrättstrygghet. Denna säkerhet får anses stärkas ytterligare omde i propositionen föreslagna ändringarna i reglerna omrättegångskostnader vid överklagande avfastighetsbildningsbeslut förverkligas. Denna fråga behandlasytterligare nedan. Med det anförda tillstyrker utskottetförslaget i propositionen att införa en ny bestämmelse i FBL --5 kap. 8 a § -- om genomförande av detaljplan genomfastighetsreglering i vissa fall och avstyrker motion1991/92:Bo18 (nyd) yrkande 1.Ersättning vid marköverföringBestämmelserna i om ersättning vid bl.a.fastighetsreglering skiljer sig i vissa avseenden frånbestämmelserna i expropriationslagen som skall tillämpas vidinlösen enligt PBL. För en redovisning av gällande rätt hänvisastill propositionen s. 40--41. I propositionen föreslås attersättningsreglerna i FBL på olika sätt knyts närmare tillmotsvarande regler i expropriationslagen.Enligt regeringsförslaget bör ersättningsreglerna i FBLutformas på följande sätt.Huvudregeln föreslås vara att ersättning skall bestämmas medtilllämpning av reglerna om ersättning i 4 kap.expropriationslagen. Dessa regler föreslås tillämpas fullt utvid fastighetsreglering av egendom som kan tas i anspråk enligt14 kap. 1 och 2 §§ PBL och vid värdering i andra fall där det äruppenbart att marken kan tas i anspråk tvångsvis.Ersättningsfrågan kommer således att prövas enligt sammaersättningsregler när ett tvångsförfogande är aktuellt. Vidtillämpningen av 4 kap. 3 § första stycket expropriationslagenbör tiden för värdestegring räknas före detatt fastighetsregleringen begärdes.I andra fall av fastighetsreglering skall värderingen ocksåske med tillämpning av ersättningsreglerna iexpropriationslagen. Skälig hänsyn skall även tas till detsärskilda värde egendomen har för den tillträdande fastigheten.Det innebär att den som avträder egendom såsom tidigare kommeratt få en skälig del av regleringsvinsten. I dessa fall avfastighetsreglering tillämpas inte bestämmelserna i 4 kap. 2 och3 §§ expropriationslagen om att värdestegring i vissa fall inteskall beaktas. Avdrag för företagsnytta, dvs. den höjandeinverkan på marknadsvärdet som regleringsföretaget kan hahaft, skall således inte ske. Inte heller skall den s.k.presumtionsregeln i 4 kap. 3 § expropriationslagen beaktas. Detinnebär att en fastighetsägare utan inskränkning får räkna sigtill godo en ökning av fastighetens marknadsvärde.Möjligheterna till ersättning för personlig skada ifastighetsbildningslagen föreslås utvidgas och utformas på sammasätt som reglerna om övrig skada i expropriationslagen. Denrättspraxis som har utvecklats i anslutning till regeln iexpropriationslagen bör enligt propositionen bli vägledande.Ersättningsreglerna i FBL anpassas till expropriationslagensregler så att det finns möjlighet i vissa fall att skjuta uppprövningen av ersättningsfrågor i högst när det gällersvårbedömda skador. Vidare öppnas genom regeringsförslaget enmöjlighet att även i fastighetsregleringssammanhang pröva ett aven sakägare framställt yrkande om ersättning som har samband medregleringen men som rör ett rättsförhållande som skall prövasenligt annan lag än FBL.Utskottet tillstyrker 10, 10 a, 10 b, 12 och 12 a--c §§ iregeringens förslag om ändrade ersättningsregler vidfastighetsreglering.Ersättning vid expropriationI promemorian Ds Bo 1984:2 föreslogs bl.a. omfattanderedaktionella ändringar i expropriationslagensersättningskapitel och kodifiering av viss praxis. En sakligändring föreslogs också. Den var föranledd av en av (CU 1979/80:10) begärd översyn av reglerna när det gäller ettbyggnadsföretags rätt till ersättning för förlorad handelsvinstresp. förlust av byggnadsarvode vid expropriation av företagetsmark beträffande vilken det s.k. markvillkoret för statligabostadslån inte gällde.Enligt propositionen finns det inte tillräckliga skäl attgenomföra förslagen promemoria. uttalar bl.a. att det inte kan komma i fråga attgenerellt ta bort rätten till ersättning för förloradhandelsvinst, vilket föreslagits i promemorian. Inte helleranser hon att ersättningsrätten bör begränsas eller att någralagstiftningsåtgärder nu bör vidtas. Vad sålunda anförts i dennafråga bereds tillfälle att ta del av.I motion 1991/92:Bo18 (nyd) yrkande 2 hemställs att riksdagensom sin mening ger regering till känna att ersättningsreglernavid expropriation måste förbättras. Enligt motionärensuppfattning har rättspraxis mera sett till exploatörens intresseän den enskilde fastighetsägarens. Som exempel nämns attersättningarna inte bedöms över tiden, att det krävs enförhållandevis hög grad av miljöstörning för att ersättningskall utgå och att sådana intrång värderas lågt.I propositionen erinras om de direktiv (dir. 1991:119) somfinns för den kommitté som utreder frågan om grundlagsskydd föräganderätten m.m. Enligt dessa ingår i uppdraget att övervägapreciseringar som ytterligare förstärker den enskildes rätt tillersättning vid expropriation och liknande förfoganden.Enligt utskottets mening bör resultatet av de pågåendeövervägandena avvaktas. Motion Bo18 (nyd) yrkande 2 avstyrks medhänvisning till det anförda. Vad i propositionen anförts i frågaom ersättning vid expropriation (avsnitt 2.3.1.) bör riksdagenlägga till handlingarna.Sakägares rätt till ersättning för kostnaderSakägare har vid fastighetsbildningsförrättning inte rätt tillersättning för ombuds- och biträdeskostnader,utredningskostnader eller kostnader för sin inställelse.Rättshjälp beviljas inte i ärenden hos FBM, ochrättsskyddsförsäkringar gäller inte heller.Dessa förhållanden har sin grund i att FBM har en aktivprocessledande uppgift med skyldighet att vägleda sakägarna ochatt upplysa dem om det krävs t.ex. ett yrkande för att en vissfråga skall tas upp. FBM skall också informera om olikahandlingsalternativ och deras konsekvenser. En av grundpelarna iförfarandet är FBM:s utredningsskyldighet. Sakägare har därföransetts kunna föra sin talan utan juridiskt biträde.Lantmäteriverket () har i rapporten 1988:28 Markåtkomst ochersättning föreslagit att FBM i vissa expropriationsliknandefall skall kunna besluta om ersättning till sakägare förkostnader för ombud eller biträde och för utredning.Föredragande statsrådet avvisar förslaget. Regler som gör detmöjligt för sakägare att få ersättning för kostnader som haruppkommit vid en förrättning bör enligt propositionen inteinföras. I stället föreslås att möjligheterna till ersättningför rättegångskostnader i domstol vidgas. I fastighetsdomstolfår sakägare i mål om inlösen ersättning för sina kostnaderoberoende av utgången i målet. Bl.a. föreslås att detta skallgälla också i mål om ersättning för marköverföring ellerreglering av rättighet som hade kunnat genomföras enligt 14 kap.1 eller 2 §§ PBL eller som uppenbarligen hade kunnat genomförasgenom expropriation eller annat liknande tvångsförvärv.Sakägares rätt till ersättning för sina egna kostnader vidförrättningsförfarande har tagits upp i motion 1991/92:Bo18(nyd) yrkande 3. Enligt motionen bör regler införas som medgerersättning till sakägare för ombuds- eller biträdeskostnader,utredningskostnader samt kostnader för personlig inställelse.Enligt utskottets mening är det viktigt attförrättningsförfarandet även framgent kännetecknas av snabbhetoch enkelhet samt låga kostnader. Om rätt tillkostnadsersättning skulle införas kan befaras attförrättningarna kommer att ta till en högre kostnadutan att några egentliga fördelar kommer att uppnås. Problemetmed ojämbördiga parter bör kunna mötas med utökade rådgivnings-och uredningsinsatser. FBM besitter i regel stor kompetens ocherfarenhet när det gäller att bestämma ersättningars storlek.Genom den precisering och skärpning av riktlinjerna förlantmäteriets uppdragsverksamhet som enligt propositionen haraviserats bör risken för partiskhet ytterligare komma attminska. En aktiv officialprövning och de möjligheter som stårtill buds att i högre instans presentera utredningar, med deförslag om bl.a. sakägares rätt till ersättning för sinakostnader i domstol, ger enligt utskottet tillfredsställandemöjligheter att tillvarata deras rätt på ett godtagbart sätt.Utskottet förutsätter att regeringen med noggrannhet kommer attfölja tillämpningen av de nu föreslagna utvidgade möjligheternatill fastighetsreglering och vidtar de åtgärder som kan visasnödvändiga.Enligt utskottets bedömning bör en fastighetsägare även ifortsättningen kunna bevaka sina intressen vidlantmäteriförrättningar utan ersättning för kostnader för sininställelse till sammanträde.Med det anförda avstyrker utskottet motion 1991/92:Bo18 (nyd)yrkande 3 om rätt till ersättning för kostnader vidförrättningsförfarandet.Övriga lagförslagUtskottet lämnar lagförslagen i övrigt utan erinran ellersärskilt yttrande. Lagförslagen tillstyrks.Andra frågor om fastighetsbildning m.m.I motion 1991/92:Bo402 (m) föreslås att som sinmening ger regeringen till känna att åtgärder bör vidtas så attsmå allmänningar i form av grus- och jordtag mot ersättning kanåterföras till de fastigheter som de en gång tillhörde.De allmänningar som motionären åsyftar synes vara sådanasamfälligheter som till största delen upphört att användas försitt ändamål. I delbetänkandeSOU 1983:37, Avveckling av samfällda vägar och diken,diskuterades olika tänkbara tillvägagångssätt för att komma tillrätta med eller i vart fall minska olägenheterna med onyttigasamfälligheter. I utredningen lämnades förslag till avvecklingav väg- och dikessamfällligheter som enligt utredningen vållarmest problem i förrättningssammanhang. Förslagetremissbehandlades men ledde inte fram till någotlagstiftningsförslag. I stället föreslogs vissa ändringar i FBL,bl.a. bestämmelserna om delgivning, i avsikt att underlättaavvecklingen av onyttiga samfälligheter av ringa värde.En samfällighet av detta slag kan enligt gällande rätt baraavvecklas genom en fastighetsbildningsförrättning, t.ex. genomfastighetsreglering. Särskilda bestämmelser om sådanfastighetsreglering finns i 6 kap. 6 och 7 §§ FBL. Kostnadernafördelas på delägarna.Enligt utskottets mening skulle det vara en fördel omonyttiga samfälligheter kunde avvecklas på ett enklare ochbilligare sätt än vad som är fallet. Det system som finns förnärvarande ger emellertid garantier för att alla frågor blirtillförlitligen utredda och att den enskilde sakägaren rättbeaktas på ett godtagbart sätt. Enligt utskottets bedömning ärolägenheterna med de onyttiga samfälligheterna inte så stora attde bör föranleda nya överväganden om andraavvecklingsåtgärder än de som FBL anvisar. Med det anfördaavstyrker utskottet motion 1991/92:Bo402 (m).I motion 1991/92:Bo408 (c) föreslås att hosregeringen begär förslag till sådan ändring i 3 kap. FBL attnybildning av fastigheter på landsbygden underlättas. Enligtmotionären har avregleringen gått betydligt längre ijordförvärvslagen än i fastighetsbildningslagen. Motivuttalandeti förslaget till den ändring av 3 kap. FBL som beslötår 1990 (1990/91:BoU3) och som innebär bl.a. att företagarenskall ha sin huvudsakliga utkomst från företaget på fastighetenhar enligt motionären lett till skärpta storlekskrav vidnybildning av jord- och skogsbruksfastigheter. Detta befarasleda till att angelägna fastighetsbildningar på landsbygdenförhindras.LMV har i en promemoria till den 13augusti 1992 utarbetat förslag till ändringar i 3 kap. FBL isyfte att åstadkomma bättre överensstämmelse med rådandejordpolitik och för att underlätta en positivlandsbygdsutveckling. Enligt regeringsförklaringen förbereds enändrad lagstiftning i syfte att förenkla möjligheterna att bildasmå lantbruksfastigheter. Arbetet pågår inom ,och en proposition kan förväntas under våren 1993.Med hänvisning till pågående överväganden får syftet medmotionen anses tillgodosett. Ett tillkännagivande tillregeringen om att nybildning av fastigheter på landsbygdenbör underlättas kan inte anses tjäna något reellt syfte. Motion1991/92:Bo408 (c) avstyrks.En fråga som rör jordförvärvslagen behandlas i motion1991/92:Bo411 (c) yrkande 1. I motionen hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna attjordförvärvslagens tillämpning vad gäller bosättningstvångetmåste skärpas. Enligt motionärerna är det inte ovanligt attköparen, som säger sig ha för avsikt att bosätta sig påfastigheten, mantalsskriver sig på denna , meninte flyttar dit.Jordförvärvslagen har genom ändringar som trädde i kraft den 1juli 1991 fått en markerad regionalpolitisk prägel. Ett viktigtsyfte med lagen är att främja bosättning och sysselsättning iglesbygd. får egendom i glesbygd som inte ingår iomarronderingsområde utan tillstånd förvärvas av den som i minstett halvår varit bosatt i glesbygd inom den kommun där egendomenär belägen. Detsamma gäller förvärvare som i ett särskiltåtagande förbinder sig att vara bosatt på fastigheten. I dessatvå fall är det tillräckligt med en anmälan till länsstyrelsen.Anmälan skall göras från den dag dåförvärvshandlingen undertecknades. Åtagandet innebär attförvärvaren från förvärvet skall bosätta sig påfastigheten och därefter bo på den . Vid allaövriga förvärv inom glesbygdsområden och inomomarronderingsområden krävs tillstånd. Uppfyller en förvärvareinte sitt åtagande om bosättning eller överlåter han egendomenföre femårstidens utgång, får staten lösa egendomen, om det inteär oskäligt. skall genast anmäla tillJordbruksverket om förutsättningar föreligger för att lösaegendomen.De nu refererade reglerna har varit i kraft i endast drygt ettår. Med hänsyn härtill är det enligt utskottets mening förtidigt att dra några bestämda slutsatser om jordförvärvslagenstillämpning. Ytterligare erfarenheter av den infördaordningen bör vinnas. Med det anförda avstyrker utskottet motion1991/92:Bo411 (c) yrkande 1.FastighetsbeteckningsreformenSockenbegreppet behandlas i motion 1991/92:Bo409 (c). Iyrkande 1 hemställs att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om socknarnas betydelse förutvecklingen på den svenska landsbygden och vikten av attsockennamnen utnyttjas som enheter vid samhällsplaneringen.Enligt motionären måste myndigheter och massmedia användasockenbegreppet i större utsträckning än . Iyrkande 2 förordas att sockennamnen finns med ifastighetsbeteckningarna.Utskottet delar motionärens uppfattning att det är viktigt attsockenbegreppet hålls levande. Så är också fallet i stora delarav landet, vilket noteras i motionen. Att det förhåller sig såberor inte minst på den betydelse som sockenbegreppet har i denlevande namntraditionen. Det ligger, som utskottet tidigareanfört (BoU 1983/84:16 s. 2), också ett stort värde i attsocknar redovisas på kartor och därmed ges en lokaliserandebetydelse. Utskottet håller för troligt att dessa förhållandenkommer att bidra till att sockenbegreppet även i framtidenkommer att tillmätas stor betydelse. Ett tillkännagivande enligtförslaget i motionen kan inte anses erforderligt. Utskottetavstyrker således motion 1991/92:Bo409 (c) yrkande 1 omanvändande av sockenbegreppet i samhällsplaneringen.Beträffande yrkande 2 i motionen om att sockennamn skallfinnas med i fastighetsbeteckningen vill utskottet anföraföljande. beslutades att ett enhetligt datoriseratfastighetsregister skulle införas i . I reformen ingickockså att ett enhetligt beteckningssystem skulle införas.Kommunerna skulle vara registerområde. Inom registerområdetskulle beteckningen innehålla namn med anknytning till allmäntkända geografiska begrepp. Beteckningsbyten skulle ske med storförsiktighet, och vikten av att registerbeteckningarna inte blevkomplicerade eller omfattande underströks. Reformen kommer attvara fullt genomförd år 1995.I motioner till har därefter föreslagits attsockennamnen skulle finnas med i fastighetsbeteckningen.Riksdagen har hållit fast vid sin ursprungliga inställning attden beslutade fastighetsbeteckningsreformen skall genomföras ochatt utgångspunkten skall vara att kommunen är registerområde. Inyss nämnda betänkande (BoU 1983/84:16) erinrade utskottet omatt en fastighets sockentillhörighet m.m. förs in i det nyafastighetsregistret genom att församlingsnamnet i princip angespå fastighetsbeviset. Utskottet uttalade också attkonsekvenserna av ett genomförande av beteckningsreformen påGotland borde prövas. Om en särlösning avseende reformen skullevisa sig lämplig utgick utskottet från att överväganden om ensådan gjordes.LMV har studerat förhållandena på och gör i sinanslagsframställning för /94 den bedömningen attbeteckningsreformen där bör modifieras. Förslaget innebär bl.a.att sockennamnet alltid skall ingå som en del ifastighetsbeteckningen.Den hittillsvarande ordningen, som i korthet beskrivits ovan,får anses acceptabel när det gäller sockennamnens ställning idet datoriserade fastighetsregistersystemet.