bet · GG01LU7 · 1992-11-17 00:00:00 — Den svenska trafikskadelagens anpassning till EG:s regelverkm.m. Regeringens förslag i proposition 1992/93:8 om den svenskatrafikskadelagens anpassning till m.m. innebäratt reglerna i trafikskadelagen (1975:1410) i enlighet medEES-avtalet anpassas till gällande EG-direktiv ommotorfordonsförsäkring (8 och 8 a§§). Förslaget innebär vidareatt en försäkringsanstalt får återkravsrätt gentemot den som ärskadeståndsskyldig enligt produktansvarslagen (1992:18) (20§),att en självrisk införs på ersättning vid sakskada som vållatsav okänt fordon (16§) samt att en ansvarsförsäkring hos denskadeståndsskyldige skall beaktas vid jämkning av skadestånd medanledning av skada på motordrivet fordon (18§).När det gäller propositionens förslag till ändring av 16 och18§§ (avsnitt 2.6 och 2.8) har utskottet -- mot bakgrund avbl.a. en i ärendet inkommen skrivelse från -- beslutat att förslaget i dessa delar skallberedas ytterligare. I förevarande betänkande behandlas därförpropositionen endast i de delar som gäller en anpassning avtrafikskadelagen med anledning av , 8 och 8 a§§(avsnitt 2.2--2.5), och försäkringsanstalts återkravsrättgentemot den som är skadeståndsskyldig enligtproduktansvarslagen, 20§ (avsnitt 2.7).Vidare behandlas i betänkandet dels en motion som har väcktsmed anledning av propositionen, dels en motion från den allmännamotionstiden som rör trafikförsäkring.Utskottet tillstyrker bifall till regeringens förslag iförevarande delar och avstyrker motionerna. I proposition 1992/93:8 föreslår regeringen() -- efter hörande av Lagrådet -- attriksdagen antar det i propositionen framlagda förslaget till lagom ändring i trafikskadelagen (1975:1410). Lagförslaget omfattar8, 16, 18 och 20§§. Vidare föreslås en ny paragraf, 8 a§.Utskottet behandlar i betänkandet lagförslaget endast såvittgäller 8, 8 aoch 20§§. Regeringens förslag i dessa delarframgår av det i bilaga till betänkandet framlagda lagförslaget.Lagförslaget i övrigt kommer att behandlas av utskottet i ettsenare betänkande. Motion väckt med anledning av proposition 1992/93:81992/93:L2 av () vari hemställs att riksdagenbeslutar att ändra trafikskadelagen med anledning av det s.k.andra motorfordonsförsäkringsdirektivet så attTrafikförsäkringsföreningen betalar för skador som uppkommer närfordon stjäls.Motion väckt under den allmänna motionstiden /921991/92:T212 av m.fl. (s) vari hemställs8. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om trafikförsäkring. 1 InledningBland de EG-regler som ingår i finns tre direktivom ansvarsförsäkring för motorfordon (prop. 1991/92:170 Del IIbilaga 2, bet. 1992/93:EU1). De direktiv som avses (första,andra resp. tredje motorfordonsförsäkringsdirektivet) antogs avEG:s ministerråd (72/166/EEG), den 30 december1983 (84/5/EEG) resp. (90/232/EEG). Direktivensyftar till att öka den fria rörligheten för personer och attförbättra skyddet för trafikoffren oberoende av var inomGemenskapen en olycka inträffar.Frågor om trafikförsäkring för motorfordon regleras i Sverigeav trafikskadelagen (1975:1410). Lagen innehåller en regleringsom på de flesta punkter är förenlig med reglerna iEG-direktiven. I några avseenden uppfyller dock trafikskadelageninte direktiven. Detta gäller främst i fråga omtrafikskadeersättningens och trafikförsäkringsskyddetsomfattning i annat medlemsland. I propositionen föreslås attreglerna i direktiven skall införlivas med svensk rätt genomändringar i trafikskadelagen. Vidare föreslås i propositionen,såvitt nu är i fråga, en ändring i trafikskadelagen som gällertrafikförsäkringsanstalts återkravsrätt.Till grund för propositionen ligger en inomJustitiedepartementet utarbetad promemoria (Ds 1992:9), Densvenska trafikskadelagens anpassning till m.m.Promemorian har remissbehandlats.De lagändringar som har aktualiserats av föreslåsträda i kraft den dag regeringen bestämmer. Den lagändring somgäller trafikförsäkringsanstalts återkravsrätt har samband medproduktansvarslagen (1992:18) och föreslås träda i kraftsamtidigt med den lagen, dvs. den 1 januari 1993.2 Anpassningen till EG:s motorfordonsförsäkringsdirektivEnligt det första motorfordonsförsäkringsdirektivetsartikel 3.1 skall varje medlemsstat vidta de åtgärder som ärnödvändiga för att alla motorfordon som normalt hör hemma inomlandet skall omfattas av en ansvarsförsäkring. Medlemsländernaskall vidare vidta de åtgärder som är nödvändiga för attförsäkringsavtalet skall täcka även skador som orsakas i ettannat medlemsland enligt där gällande lag. Dessutom skallförsäkringen täcka skador som åsamkas medborgare i viddirekt färd mellan två medlemsländer, om det inte finns någonansvarig trafikförsäkringsbyrå i skadelandet. I så fall skallskadan ersättas i enlighet med trafikförsäkringslagstiftningen ifordonets hemland (artikel 3.2).I propositionen gör föredragande statsrådet bedömningen attdirektivets krav på obligatorisk ansvarsförsäkring är uppfylltgenom 2§ trafikskadelagen som innehåller bestämmelser omobligatorisk trafikförsäkring. Däremot måste lagen ändras medanledning av direktivets artikel 3.2. Enligt 8§trafikskadelagen omfattar lagen bara sådana utlandsskador somdrabbar svenska medborgare och den som har hemvist i . Ipropositionen föreslås därför att paragrafen ändras så atttrafikskadeersättning skall lämnas för skador som uppkommer iföljd av trafik med motordrivet fordon i ett EES-land elleråsamkas en medborgare i ett EES-land vid direkt färd mellan tvåEES-länder, förutsatt att fordonet var registrerat i Sverigeeller tillhörde svenska staten.Utskottet har inga erinringar mot de förslag som läggs fram ipropositionen med anledning av det förstamotorfordonsförsäkringsdirektivet.I det andra motorfordonsförsäkringsdirektivet konstaterasatt det föreligger väsentliga skillnader mellan de olikamedlemsstaternas lagstiftning rörande omfattningen av denobligatoriska ansvarsförsäkringen, och att dessa skillnader haren direkt inverkan på genomförandet av den gemensamma marknadenoch dess funktion. Enligt artikel 1.2 skall därför denförsäkring som avses i artikel 3 i det förstamotorfordonsförsäkringsdirektivet omfatta såväl sakskada sompersonskada och täcka vissa närmare angivna ersättningsbelopp.Vidare föreskrivs i artikel 1.4 att varje land skall inrättaeller auktorisera ett organ med uppgift att svara för ersättningför sakskador och personskador som orsakas av oidentifieradeeller oförsäkrade fordon.Några lagändringar i förevarande avseenden är, enligtföredragande statsrådets bedömning, inte erforderliga. Enligtbestämmelserna i 8och 14§§ trafikskadelagen utgårtrafikskadeersättning både för person- och sakskada med beloppsom täcker vad som föreskrivs i direktivet. och dess verksamhet har Sverigeockså ett sådant organ med uppgifter som direktivet påbjudermedlemsländerna (16§ andra stycket och 30§trafikskadelagen).Enligt artikel 2.2 får medlemsländerna föreskriva att det iartikel 1 angivna organet, dvs. för , under vissa förutsättningar skallbetala ersättning i försäkringsgivarens ställe ifall ett fordonhar stulits eller tillgripits med våld. Någon sådan möjlighetfinns inte enligt trafikskadelagen och föreslåsinte heller i propositionen.I motion 1992/93:L2 av yrkas att skallbesluta att ändra trafikskadelagen med anledning av det andramotorfordonsförsäkringsdirektivet så attTrafikförsäkringsföreningen betalar för skador som uppkommer närfordon stjäls. Enligt motionärens mening är en sådan ordningnaturlig eftersom den skulle medföra att ägare till vissafordonskategorier inte själva drabbades av höjda pågrund av att kriminella personer hyser förkärlek för just derasfordonstyp. Det är ju inte fordonet i sig, utan den kriminelle,som är orsaken till skadorna vars omfattning dessutom ärlikvärdiga oavsett fordonstyp. Motionären anser därför att detär rimligt att alla fordonsägare, oberoende av fordonstyp,gemensamt står för kostnaden för stulna fordon genomTrafikförsäkringsföreningen.Utskottet kan inte finna annat än att motionen måste bygga påen missuppfattning av det andramotorfordonsförsäkringsdirektivet. Direktivet medger i och försig ett system som för svensk del innebär attTrafikförsäkringsföreningen betalar ersättning iförsäkringsgivarens ställe ifall ett fordon har stulits ellertillgripits med våld. En sådan ordning torde dock medföra attföreningen i sin tur återkräver ersättningen från denförsäkringsanstalt där fordonet var stöldförsäkrat. Detta fårsannolikt inte till följd att den nuvarande differentieringen avförsäkringspremierna skulle slopas. Till saken hör också attstöldförsäkringen -- till skillnad från trafikförsäkringen -- ären helt frivillig försäkring vars innehåll bestäms genom avtalmellan å ena sidan försäkringsgivaren och å andra sidanfordonsägaren. Införande av en stöldförsäkring med en enhetligpremie kan därför inte ske på annat sätt än genom lagstiftning.En sådan lagstiftning skulle stå i strid med vedertagnaförsäkringsprinciper, nämligen att försäkringspremien bestäms iförhållande till bl.a. den försäkrade egendomens värde ochskaderisken, och utskottet kan därför inte förorda dennalösning.Sammanfattningsvis gör utskottet ingen annan bedömning änföredragande statsrådet, nämligen att det andramotorfordonsförsäkringsdirektivet inte innebär något behov avsvensk lagändring, och motionen avstyrks.Enligt artikel 2 i det tredjemotorfordonsförsäkringsdirektivet skall medlemsländerna setill att trafikförsäkringen för samma premie täcker helaGemenskapens territorium. Denna enda premie skall ocksåtillförsäkra det skydd som krävs i varje medlemsstat enligt desslagstiftning, eller det skydd som krävs enligt lagstiftningen iden medlemsstat där fordonet är normalt hemmahörande, om dettaär högre.Trafikskadelagen uppfyller inte detta krav. I propositionenföreslås därför en ny bestämmelse som innebär att för skador somuppkommer i följd av trafik i ett annat EES-land än medett motordrivet fordon som är hemmahörande i denskadelidande skall kunna välja mellan ersättning enligt densvenska trafikskadelagen och ersättning enligt de regler somgäller i det land där skadan inträffade. För skador somuppkommer i följd av trafik i med ett motordrivet fordonsom är hemmahörande i ett annat EES-land skall motsvarandemöjlighet finnas (8 a§).Några ytterligare ändringar i trafikskadelagen med anledningav det tredje motorfordonsförsäkringsdirektivet är, enligtföredragande statsrådets bedömning, inte erforderliga.Utskottet har inga erinringar mot regeringens förslag i dennadel.3 Trafikförsäkringsanstalts återkravsrättI propositionen föreslås genom ett tillägg i 20§trafikskadelagen att en försäkringsanstalt som har betalattrafikskadeersättning för en skada som omfattas avproduktansvarslagen (1992:18) skall inträda intill det utgivnabeloppet i den skadelidandes rätt till skadestånd enligt denlagen. Förslaget innebär att principen om tillverkarensproduktansvar slår igenom inom trafikskadelagenstillämpningsområde och att trafikförsäkringsanstalterna fårregressrätt mot alla som kan vara ansvariga enligtproduktansvarslagen.Inte heller i denna del har utskottet någon erinran motregeringens förslag.4 Trafikförsäkring och trafiksäkerhetTrafikförsäkringen gäller enligt bestämmelserna itrafikskadelagen för person- och sakskada, som är en följd avtrafik med fordonet. I motion 1991/92:T212 av . (s) yrkas tillkännagivande om att regeringen skall låtautreda en förändring av trafikförsäkringen med syfte att finnaen modell som ökar det personliga ansvarstagandet i trafiken(yrkande 8). Enligt motionärerna skulle en direkt koppling tillföraren, i stället för som till fordonet, kunna vara ett sättatt öka det personliga ansvarstagandet för trafiksäkerheten.Även andra förändringar av trafikförsäkringssystemet börövervägas i detta syfte.Utskottet har för sin del inget att erinra mot att de frågorsom motionären tar upp blir föremål för överväganden i ensärskild utredning. Som motionärerna framhåller har ocksåutredningen 2000 i sitt slutbetänkande (SOU 1991:39),Säkrare förare, påpekat att det i dagens försäkringssystemsaknas riktade incitament till ett trafiksäkert uppträdande. Avpersonbilsparken ägs av andra än föraren, är leasadeeller företagsbilar. Att låta premiens storlek påverkas avtrafikbrott och trafikförseelser, oavsett trafikskada, eller atten typ av förarutbildning som minskar olycksrisken kanpremieras, borde enligt utredningen vara lämpliga ekonomiskainslag i en föraranknuten trafikförsäkring. Utredningen harockså funnit att tillräckliga skäl för försäkringsbolagen attsatsa på investeringar i skadeförebyggande åtgärder också saknasi det obligatoriska trafikförsäkringssystemet . Eftersomförsäkringssystemet är komplext och kräver mer ingående studierän som varit möjliga under den korta tid kommittén haft tillsitt förfogande förordar Körkort 2000 att systemet förfordonsförsäkringar blir föremål för en särskild fördjupadutredning.Körkortsutredningens slutbetänkande har remissbehandlats ochövervägs inom . erfarit kommer de förslag som utredningen har lagtfram att övervägas i en proposition om trafiksäkerhet somregeringen kommer att besluta . Utskottet utgår därvidfrån att frågan om en särskild utredning i enlighet medmotionärens önskemål kommer att bli föremål för ettställningstagande från regeringens sida. Enligt utskottetsmening bör regeringens ställningstagande inte föregripas, ochutskottet avstyrker därför bifall till motion 1991/92:T212yrkande 8. beträffande ordningen för ersättning för stulna fordonatt avslår motion 1992/93:L2,2. beträffande trafikskadelagenatt med bifall till regeringens förslag, såvitt nuär i fråga, antar det av utskottet i bilaga framlagda förslagettill lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410),3. beträffande trafikförsäkring och trafiksäkerhetatt avslår motion 1991/92:T212 yrkande 8.Stockholm den 17 november 1992På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), Per Stenmarck(m), (), (), (), (), (), (), (), (), (),(), (), (nyd)och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet.Av utskottet framlagt lagförslag Förslag tillLag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410)Härigenom föreskrivs i fråga om trafikskadelagen(1975:1410)1 dels att 8 och 20 §§ skall ha nedanangivna lydelse, dels att det i lagen skall införas en nyparagraf, 8 a §, av nedan angivna lydelse.Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 8 §För person- eller sakskada Trafikskadeersättningsom uppkommer i följd av utgår i fall som avses itrafik här i landet med denna lag för person- ellermotordrivet fordon utgår sakskada som uppkommer itrafikskadeersättning i följd av trafik medfall som anges i denna lag. motordrivet fordonTrafikskadeersättningutgår i motsvarande fall 1. här i landet,också för skada som iföljd av trafik utomlands 2. i , ,med här i landet , , ,registrerat eller svenska , , ,staten tillhörigt , ,motordrivet fordon tillfogas , ,svensk medborgare eller den , , ,som har hemvist i . , eller , 3. under direkt färd mellan två länder som avses i 1 eller 2, om skadan har tillfogats medborgare i ett land som avses i 1 eller 2, samt 4. i andra fall, om skadan har tillfogats svensk medborgare eller den som har hemvist i . I fall som avses i första stycket 2--4 lämnas trafikskadeersättning dock endast om fordonet var registrerat här i landet eller tillhörde svenska staten.Trafikskadeersättning utgår ej för atomskada i fall då rättenatt göra ersättningsanspråk gällande mot annan än innehavare avatomanläggning är inskränkt enligt 14 § atomansvarighetslagen(1968:45).1 Lagen omtryckt 1977:949.Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 8 a § I fråga om trafikskadeersättning för person- eller sakskada som uppkommer i följd av trafik i med motordrivet fordon som är hemmahörande i ett land som avses i 8 § första stycket 2 tillämpas på begäran av den skadelidande de regler om ersättning för sådan skada som gäller i det land där fordonet hör hemma. I fråga om trafikskadeersättning för person- eller sakskada som uppkommer i följd av trafik i ett land som avses i 8§ första stycket 2 med motordrivet fordon som är registrerat här i landet eller tillhör svenska staten tillämpas på begäran av den skadelidande de regler om ersättning för sådan skada som gäller i det land där skadan inträffade. 20 §2Har skada för vilken trafikskadeersättning utgått vållatsuppsåtligen eller genom grov vårdslöshet, inträderförsäkringsanstalten intill det utgivna beloppet i denskadelidandes rätt till skadestånd av skadevållaren. Detsammagäller, om skadan har vållats genom vårdslöshet av förare somhar gjort sig skyldig till brott som avses i 4 § eller 4 a§lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott. Om trafikskadeersättning har betalats för en skada som omfattas av produktansvarslagen (1992:18), inträder försäkringsanstalten intill det utgivna beloppet i den skadelidandes rätt till skadestånd enligt den lagen.Är järnväg eller spårväg enligt järnvägstrafiklagen (1985:192)eller annan författning ansvarig för skada till följd avspårdriften och har trafikskadeersättning utgått för skadan, fårförsäkringsanstalten kräva ersättningen åter från den ansvarigei den omfattning som är skälig med hänsyn till den medverkan somhar förekommit på ömse sidor och omständigheterna i övrigt.Denna lag träder i kraft i fråga om 20 § den 1 januari 1993och i övrigt den dag regeringen bestämmer.2 Senaste lydelse 1990:152.