bet · GF01LU37 · 1992-05-21 00:00:00 — En sådan ordning fårenligt utskottets mening anses utgöra en rimlig lösning för attåstadkomma minskade utgifter utan risk för attlönegarantisystemet skall förlora sina sociala syften.Regeringens förslag däremot innebär att lönegarantisystemet intei fortsättningen kan fylla sin viktiga funktion som skydd förarbetstagarnas lönefordringar när arbetsgivaren kommit påobestånd.Ställningstagandet, som helt överensstämmer med den avvikandemeningen som framförts av s-ledamöterna iarbetsmarknadsutskottets yttrande, innebär att utskottettillstyrker bifall till motion L18 yrkandena 1 och 2. Härigenomtillgodoses helt önskemålen i motion L19 och L20 yrkande 1.dels att utskottets hemställan under moment 1 bort haföljande lydelse:1. beträffande lönegarantins maximibeloppatt med bifall till motion 1991/92:L18 yrkandena 1och 2 samt med anledning av motion 1991/92:L19 och motion1991/92:L20 yrkande 1 samt med avslag på motion 1991/92:L22yrkande 5 antar regeringens förslag till lönegarantilag såvittavser 9 § med den ändringen att paragrafen erhåller följandelydelse:Regeringens förslag Utskottets förslag 9 §För fordran med För fordran medförmånsrätt enligt 12 förmånsrätt enligt 12§ §förmånsrättslagen förmånsrättslagen(1970:979) gäller garantin (1970:979) gäller garantinför varje arbetstagare med för varje arbetstagare medhögst . högst ett belopp somBetalning för fordran som motsvarar sju gånger detavser ersättning för vid tiden försärskilda kostnader konkursbeslutet gällandeutgår framför annan basbeloppet enligt 1 kap. 6fordran. § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Betalning för fordran som avser ersättning för särskilda kostnader utgår framför annan fordran.Särskilda yttranden1. Lönegarantilagen i övrigt m.m. (mom. 3), , , ,, och (alla s)anför:Som framhålls i motion L18 kan det finnas skäl att motbakgrund av tillsynsmyndighetens roll ifrågasätta det lämpliga iatt myndigheten skall vara arbetstagarens motpart i de fallarbetstagaren för talan mot förvaltarens beslut att vägrautbetalning av lönegarantimedel. Konkursförvaltaren ellerkronofogdemyndigheten är andra tänkbara motparter. Vi utgåremellertid från att insolvensutredningen i sitt arbete ävenkommer att behandla denna fråga, och vi finner därför inte skälatt nu reservera oss mot propositionens förslag i denna del.2. Lönegarantilagen i övrigt m.m. (mom. 3)(nyd) anför:Ny demokrati har i motion L22 lagt fram förslag om hurlönegarantin skulle kunna fungera. Ny demokrati har också lagten rad förslag som berör själva konkursförfarandet. Enligt minmening är det första som borde göras att förändra och förenklaregelverket för företagen så att de inte lika lätt som kanförsättas i konkurs. För de företag som efter dessa åtgärderändock går i konkurs bör reglerna om företrädesordningen enligtförmånsrättslagen (1970:979) ändras på så sätt attunderleverantörer kommer "högre upp på stegen" i syfte attförhindra den s.k. dominoeffekten.De anställda bör även i fortsättningen ha någon form avlönegaranti, som dock bör begränsas till lön ochsemesterersättning samt eventuellt pension. Lönegarantin bördock inte omfatta andra förmåner. Vidare bör lönegarantinjämställas med andra försäkringsformer och vara knuten tillbasbeloppet. En tänkbar lösning är att införa olikaersättningsregler för skilda situationer. Exempelvis skulleersättning kunna utgå till den som arbetar kvar underhela konkursen och uppsägningstiden, medan den som inte arbetarkvar i företaget men som är aktivt arbetslös får en ersättningmed . En ännu lägre ersättning med förslagsvis kan dåutgå till den som är passivt arbetslös.Jag kan konstatera att utskottet avstyrkt bifall tillflertalet motioner med hänvisning till det pågående arbetet inominsolvensutredningen. Denna utredning skall om allt går välredovisa sitt resultat . Det nu förordade förslagetom en ny lönegarantilag är således bitvis ett provisorium, ochjag avstår därför nu från att yrka bifall till motion L22. Jagförutsätter dock att regeringen i samband med beredningen avinsolvensutredningens kommande förslag kommer att beakta desynpunkter som här framförts.Av regeringen framlagda lagförslag Av utskottet framlagt lagförslagBilaga 2Förslag tillLag om ändring i lagen (1991:1047) om sjuklönHärigenom föreskrivs att 22 § lagen (1991:1047) om sjuklönskall ha följande lydelse.Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 22 §Ersättning enligt 20 § Ersättning enligt 20 §lämnas inte om staten lämnas inte om statensvarar för arbetstagarens svarar för arbetstagarensfordran hos arbetsgivaren fordran hos arbetsgivarenenligt lagen (1970:741) om enligt lönegarantilagenstatlig lönegaranti vid (1992:000).konkurs.Denna lag träder i kraft den 1 juli 1992.Arbetsmarknadsutskottets yttrande1991/92:AU4yBilaga 3Statlig lönegaranti vid konkursTill lagutskottetLagutskottet har berett arbetsmarknadsutskottet tillfälle attyttra sig över proposition 1991/92:139 om statlig lönegarantivid konkurs jämte de med anledning av propositionen väcktamotionerna 1991/92:L18 av m.fl. (s), 1991/92:L19 avJohn (), 1991/92:L20 av m.fl. (s),1991/92:L21 av () och 1991/92:L22 av IanWachtmeister m.fl. (nyd) samt den under allmänna motionstiden1992 väckta motionen 1991/92:L304 av (nyd).PropositionenI propositionen föreslås en ny lönegarantilag som skallersätta den nuvarande lagen (1970:741) om statlig lönegarantivid konkurs.Följande uppgifter lämnas om gällande ordning vilka harintresse i detta sammanhang.Lönegarantireglerna innebär en statlig garanti för att enarbetstagare som har en löne- och pensionsfordran mot eninsolvent arbetsgivare får betalt för sin fordran vidarbetsgivarens konkurs. Betalning enligt garantin utgår förfordran på lön eller annan ersättning som har förmånsrätt enligt12 § förmånsrättslagen (1970:979) och för fordran på pension somhar förmånsrätt enligt 12 eller 13 § samma lag.Begreppet lön har i lönegarantilagen samma innebörd som i 12 §förmånsrättslagen. Med lön avses allt som kan hänföras tillavlöningsförmån på grund av anställningen. Även avtalsenligaomkostnader i tjänsten omfattas. Betalning enligt garantin utgårför fordran som har uppkommit förekonkursansökningen men också för lön eller ersättning underskälig uppsägningstid. Förmånsrätten gäller också förekonkursansökningen intjänad semesterlön ellersemesterersättning.Ersättning för fordringar som omfattas av 12 §förmånsrättslagen kan utgå från lönegarantin med ett maximaltbelopp per anställd motsvarande tolv gånger det basbelopp somgäller vid konkursbeslutet. Maximibeloppet utgör för år 1992404400kr. Höjningen till nuvarande belopp har skettsuccessivt och föranletts i första hand av ändringar iförmånsrättsordningen. Senaste ändringen gjordes år 1975.Nuvarande regler för handläggningen av lönegarantifrågor ärberoende av om bevakningsförfarande anordnas i konkursen ellerinte.Lönefordringars betalningsrätt och förmånsrätt avgörs ikonkurser med bevakning genom bevaknings- ochanmärkningsförfarande. Lönegaranti kan endast utgå förfordringar som har bevakats. Förvaltaren skall snarastunderrätta om de lönefordringar som enligt hansbedömning är klara. Beträffande ej klara fordringar lämnarförvaltaren uppgift till sedan fordran efterbevakning blivit utdelningsgill.I konkurser där bevakning inte förekommer prövaslönegarantianspråk av kronofogdemyndigheten (KFM) i ett frånkonkursen fristående förfarande. Ärendena anhängiggörs genom attförvaltaren underrättar KFM om sådana fordringar som kanomfattas av garantin. KFM är också skyldig att självmant prövafrågan om lönegarantin är tillämplig så snart en fordran ikonkursen blir känd för myndigheten. Även KFM är skyldig attutan dröjsmål underrätta om fordringar som funnitsbetalningsgrundande.Förslagen innebär såvitt nu är av intresse följande.Det maximala garantibeloppet som kan utgå för fordran medförmånsrätt enligt 12 § förmånsrättslagen anges i den nyalönegarantilagen till bestämt krontal. Beloppets koppling tillbasbeloppet tas således bort. Den maximala ersättningen fördessa fordringar bestäms till 100000 kr.Som skäl för detta förslag anges bl.a. följande. Den statligalönegarantin har aldrig syftat till att ersätta samtligalöntagares alla lönefordringar i arbetsgivarens konkurs. Redannär garantin infördes talade kostnadsskäl för enbeloppsbegränsning av garantin. Utbetalningarna frånlönegarantifonden uppgick till 1,8 miljarder kronor.Kammarkollegiet som förvaltar fonden har beräknat attutbetalningarna under innevarande budgetår kommer att uppgå tillmer än . Kostnadsskäl talar således alltjämtför att garantin skall vara beloppsbegränsad. Tillgängligasiffror tyder på att endast en eller ett par procent avarbetstagarna har erhållit garantibelopp överstigande 200 000kr. Skulle man bestämma beloppsgränsen i närheten av dettabelopp, som i dagens penningvärde ligger nära maximibeloppet närgarantin infördes, betyder det ingen verklig begränsning avlönegarantin.Om man vill begränsa utgifterna från garantifonden, bekämpamissbruk och icke avsedd användning av garantin är det enligtregeringens mening ofrånkomligt att beloppsgränsen måstebestämmas på ett sådant sätt att den kommer att drabbaarbetstagare med höga lönefordringar mot arbetsgivaren. Även ommaximibeloppet bestäms till . får garantins socialasyfte anses tillgodosett.Vad härefter angår handläggningen av lönegarantifrågorföreslås att beslut i lönegarantifrågor i konkurser utanbevakning skall fattas av förvaltare. Det nuvarandeprövningsförfarandet av lönegarantifrågor i konkurser utanbevakning avskaffas.Vad slutligen gäller utbetalningsmyndighet föreslås attersättning enligt lönegarantin skall utbetalas av länsstyrelsen.På sikt bör dock länsstyrelserna befrias från denna uppgift.Som skäl för att befria länsstyrelserna från dennauppgift anges att man bör överväga om det finns andramöjligheter som bättre tillgodoser behovet av en rationellutbetalningsorganisation. Denna fråga kräver således ytterligareutredning. Det framstår därför som lämpligt att länsstyrelsernatills vidare får fortsätta att svara för denna uppgift.Som har nämnts anser regeringen att det är viktigtatt så långt det är möjligt minska riskerna för missbruk avlönegarantin. Ett sådant missbruk kan t.ex. vara attarbetstagaren uppbär inkomst från annan arbetsgivare samtidigtmed att han erhåller ersättning från lönegarantin. För attförhindra sådant missbruk föreslås att det i lagen förs in enföreskrift om skyldighet för arbetstagaren att upplysaförvaltaren om förhållanden som kan medföra avräkning från hansuppsägningslön. Det föreslås också att det i lagen införs enföreskrift om att inte får betala ut garantibeloppför uppsägningslön förrän arbetstagaren har lämnat en försäkranom sina anställnings- och avlöningsförhållanden underuppsägningstiden.MotionerI tre av de fem motioner som väckts med anledning avpropositionen förordas en fortsatt knytning av ersättningenenligt lönegarantin till basbeloppet. Det gäller motionerna L18(s), L19 (v) och L20 (s). Motionärerna är dock beredda att sänkamaximala antalet basbelopp, i de två förstnämnda motionerna tillsju resp. sex basbelopp. I motion L20 har maximala antaletbasbelopp inte angetts. Motionärerna i L22 (nyd) anser att manmed en av dem förordad konstruktion skulle kunna sparaytterligare 200--300 milj.kr. utöver den besparing somregeringens förslag kommer att innebära. Det kan ske genom attersättningen begränsas till samma nivå som gäller förarbetslöshetsförsäkringen, dvs. , samtberäknas på lönedelar upp till 7,5 basbelopp.Med sina förslag om en fortsatt knytning av garantin tillbasbeloppet avstyrker motionärerna i motionerna L18, L19 och L20den föreslagna maximigränsen på . I desocialdemokratiska motionerna anförs bl.a. följande som skäl fördetta avstyrkande.Vid en konkurs har arbetstagarna ofta fordringar påinnestående lön och semesterersättning. Dessutom tillkommeruppsägningslön för . Den av regeringenföreslagna begränsningen leder till att många arbetstagare intekommer att få full kompensation.Om en så kraftig faktisk begränsning av rätten tilllönegaranti som regeringen föreslår skall genomföras ansermotionärerna i motion L18 att förmånsrättslagen bör ses över såatt lönefordringar placeras högre i förmånsrättsordningen. Ävenandra kompletterande utredningar behöver göras, bl.a. krävsutredning om begränsningens konstruktion.I motion L18 framförs att missbruk av lönegarantimedel som kanförekomma självfallet skall bekämpas. Någon analys finns enligtmotionärerna emellertid inte i propositionen av vilken typ avmissbruk som förekommer. I motion L20 hänvisas i denna del tillatt lönegarantiutredningen i sitt slutbetänkande komfram till att missbruk av lönegarantin var av begränsadomfattning och betydelse. Några belägg för att situationenväsentligt skulle ha förändrats därefter finns inte enligtmotionärerna.Motionerna L18 och L19 vänder sig mot förfarandet attverksamheten i konkursdrabbade företag kan drivas vidare medhjälp av lönegarantimedel. Ett sådant förfarande kan få tillföljd att konkurrensen snedvrids i vissa branscher. Detta kanknappast stå i överensstämmelse med de intentioner somföranledde garantins införande, hävdar motionärerna i motionL19.I motion L22 (nyd) föreslås att lönegarantin utsträcks tillatt omfatta sådana enskilda småföretagare eller andra som är attjämställa med vanliga arbetstagare men som inte omfattas avarbetstagarbegreppet i nuvarande lagstiftning. Dessutom ansermotionärerna att det inte är rimligt att få ersättning enligtgarantin för andra anställningsförmåner än lön,semesterersättning och pension.Frågan om utbetalande myndighet tas upp i motion L21 (kds).Motionären anser att , som har en väl utbyggdutbetalningsapparat, bör kunna ta över utbetalningar av denstatliga lönegarantin.I motion L304 (nyd) föreslås att prövningen avlönegarantiärenden i konkurser utan bevakning förs över frånkronofogdemyndigheterna till konkursförvaltarna.UtskottetVad först angår frågan om det maximala garantibeloppet kanutskottet för sin del ansluta sig till regeringens förslag attdetta skall bestämmas till . och att beloppetskoppling till basbeloppet därvid tas bort.De invändningar mot förslaget som framförs i motionerna L18,L19 och L20 kan arbetsmarknadsutskottet således inte ansluta sigtill. Den statliga lönegarantin har -- som framhålls ipropositionen -- aldrig syftat till att ersätta samtligalöntagares alla lönefordringar i arbetsgivarens konkurs. kostnadsskäl infördes en beloppsbegränsning redan närgarantin infördes . Inte minst detta skäl talar för attytterligare begränsa beloppet på grund av de mycket storautbetalningar från lönegarantifonden som sker i dag.Kammarkollegiet, som förvaltar fonden, räknar nämligen med attutbetalningarna innevarande budgetår kommer att uppgå till merän , en avsevärd ökning i jämförelse med deredan under 1980-talet förhållandevis höga belopp per budgetårsom utbetalades.Lönegarantiutredningen föreslog i betänkandet Ds 1983:15 attmaximibeloppet skulle bestämmas till . I jämförelse meddagens maximibelopp på . motsvarar det av utredningenföreslagna beloppet en nedsättning till ca 185 000 kr.I propositionen redovisas siffror från iStockholms län som visar att av arbetstagarna erhöllgarantimedel med belopp överstigande . Somovan nämnts har bara en eller ett par procent av arbetstagarnaunder erhållit garantibelopp överstigande200000 kr. delar därför propositionensuppfattning att en beloppsgräns på ca . inte innebärnågon verklig begränsning av lönegarantin.Den konstruktion av maximibeloppet som föreslås ipropositionen kommer främst att drabba arbetstagare med mycketstora lönefordringar. Utskottet kan emellertid inte delamotionärernas uppfattning att lagens karaktär av socialskyddslagstiftning skulle gå om intet med det föreslagnamaximibeloppet. I likhet med propositionen anser utskottet attlagens sociala syfte får anses tillgodosett även med enbeloppsgräns på 100 000 kr.Vad härefter angår frågan om eventuellt missbruk avlönegarantin ansåg lönegarantiutredningen att missbruket är avbegränsad omfattning och betydelse. Så torde förhållandet varaäven för de fall som utredningen kallar "inte åsyftadanvändning" av garantin, exempelvis i de s.k.rekonstruktionsfallen där det kan förekomma att köparestillträde till konkursgäldenärens rörelse senareläggs för attarbetstagarnas uppsägningstid skall löpa ut och garantin därmedkan utnyttjas maximalt. Genom att garantin kommit att få enannan användning än den som ursprungligen var tänkt skulle dettaförhållande eventuellt kunna vara en av förklaringarna tillutbetalningarnas storlek, menar lönegarantiutredningen.Det är emellertid viktigt att, som framhålls i propositionen,så långt det är möjligt minska riskerna för missbruk. I dettasyfte föreslår regeringen att det i lagen införs föreskrifter omskyldighet för arbetstagaren att lämna uppgifter dels tillkonkursförvaltaren, dels till om sinaanställnings- och avlöningsförhållanden under uppsägningstiden.Sammanfattningsvis delar arbetsmarknadsutskottet såledesregeringens uppfattning att det är angeläget att sättabeloppsgränsen på ett sådant sätt att man når syftet attbegränsa utgifterna från lönegarantifonden och bekämpamissbruk och icke avsedd användning av garantin. Genom attgarantins koppling till basbeloppet slopas och maximibeloppetanges till bestämt krontal uppnås också att statens åtagandeninte automatiskt ökar.Med det anförda tillstyrker utskottet regeringens förslag omgarantins omfattning medan nu behandlade motioner avstyrks, iförekommande fall i berörda delar.Vad härefter angår förslaget i motion L22 (nyd), som utskottethar förstått det, innebär detta att skilda regler skulle gällaför olika kategorier arbetstagare och för de allra flesta betydaett i förhållande till regeringens förslag lägre maximibelopp.Dessutom kommer inte fordringar på annat än lön,semesterersättning och pension att omfattas av garantin.Arbetsmarknadsutskottet anser att regeringens förslag grundarsig på väl gjorda avvägningar. Motionen avstyrks därför i nuberörda delar.Utskottet kan inte heller ställa sig bakom yrkandet i motionL22 att utvidga kretsen av garantiberättigade på det sätt somföreslås i motionen. Motionen avstyrks därför även i denna del.I likhet med propositionen anser arbetsmarknadsutskottet bör avvakta ytterligare utredning innan man tar slutligställning till vilken myndighet som skall ha hand omutbetalningarna. Länsstyrelserna bör därför tills vidare varautbetalningsmyndighet. Motion L21 bör således avslås.Vad slutligen angår förslaget i motion L304 (nyd) omprövningen av lönegarantiärenden är motionen tillgodosedd medregeringens förslag. Motionen bör därför inte föranleda någonriksdagens åtgärd.Stockholm den 7 maj 1992På arbetsmarknadsutskottets vägnarIngela ThalénI beslutet har deltagit: (), (), (), (), LahjaExner (s), (), (), HaraldBergström (kds), (nyd), (),(), (), (), BeritAndnor (s) och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten ()närvarit vid den slutliga behandlingen av ärendet.Avvikande meningar1.Ingela , , , ,, och (alla s) anseratt den del av arbetsmarknadsutskottets yttrande som börjar med"Vad först" och slutar med "berörda delar" bort ha följandelydelse:Vad först angår frågan om det maximala garantibeloppet kanutskottet för sin del inte ansluta sig till regeringens förslagatt detta skall bestämmas till . Det gäller såvälbeloppets storlek som konstruktionen på beloppsgränsen. En såkraftig begränsning som föreslås bör inte införas utan attdet gjorts kompletterande utredningar, t.ex. omlönefordringarnas placering i förmånsrättsordningen. Någrasådana utredningar föreligger inte. Förslaget innebär om detgenomförs att lönegarantin förlorar sin karaktär av socialskyddslagstiftning.Som framförs i motionerna L18 (s) och L20 (s) är detföreslagna taket så lågt att en vanlig arbetstagare ganska snartkommer upp till detta belopp när det gäller innestående lön ochsemesterersättning samt krav på uppsägningslön. Somexemplifieras i motion L18 kommer byggnadsarbetare med storainnestående ackordsöverskott liksom tjänstemän med en månadslönpå 20 000--. upp till maximibeloppet utanatt i någon högre grad kunna utnyttja sin lagstadgade rätt tilluppsägningslön. Med regeringens förslag kommer emellertid denäldre arbetskraften och anställda hos oseriösa arbetsgivare attdrabbas hårdast.Utskottet anser det självfallet angeläget att eventuellamissbruk av lönegarantimedel skall bekämpas. Om det förekommermissbruk görs det i propositionen inte någon analys av vilkentyp av missbruk det i så fall skulle vara fråga om. Däremot kanden nuvarande företeelsen att företagare använder lönegarantinsom ett konkurrensmedel starkt ifrågasättas. Man låter statenstå för de anställdas löner och tillgodogör sig självintäkterna. Ett sådant förfarande bör inte accepteras. Manstävjar emellertid inte ett sådant missbruk genom att hindralöntagarna från att få ut sin rättmätiga lön. I stället krävsbättre tillsyn och kontroll.Utskottet anser att en knytning till gällande basbelopp harklara fördelar och förordar därför i likhet med motionärerna imotionerna L18, L19 och L20 en fortsatt sådan koppling.Utskottet delar motionärernas uppfattning att maximala antaletbasbelopp sänks och anser att ett rimligt antal kan vara sjubasbelopp.Med det anförda anser utskottet att regeringens förslag ombegränsning av lönegarantin bör avslås och att istället beslutar att lönegarantin även i fortsättningen knytstill basbeloppet och att garantin för fordran med förmånsrättenligt 12 § förmånsrättslagen gäller för varje arbetstagare medhögst ett belopp som motsvarar sju gånger det vid tiden förkonkursbeslutet gällande basbeloppet.Förslaget i motion L22 (nyd) som utskottet har förstått detskulle -- även i jämförelse med regeringens förslag -- innebäraytterligare försämringar av lönegarantin för de allra flestaarbetstagare i arbetsgivarens konkurs. Bara arbetstagare medmycket höga löner och därmed stora lönefordringar skulle med denföreslagna konstruktionen kunna komma i närheten av de beloppsom kan komma i fråga med motionens förslag. Den avstyrks därföri aktuella delar.2.Laila (nyd) anser att den del avarbetsmarknadsutskottets yttrande som börjar med "Vad först" ochslutar med "denna del" bort ha följande lydelse:Utskottet delar uppfattningen i motion L22 (nyd) att betalningenligt garantin ytterligare kan begränsas.Det kan ske genom att den föreslagna maximiersättningenkompletteras med följande tillägg. Ersättningen bör begränsastill samma ersättningsnivå som gäller förarbetslöshetsförsäkringen, dvs. avinkomsten, samt beräknas på lönedelar upp till 7,5 basbelopp.Dessutom bör betalning enligt garantin lämnas endast för fordranpå lön eller semesterlön eller semesterersättning samt förfordran på pension som har förmånsrätt enligt 12 eller 13 §förmånsrättslagen.Utskottet anser vidare att kretsen av personer som kan fåstatlig lönegaranti bör utvidgas till sådana enskildasmåföretagare eller andra som är att jämställa med vanligaarbetstagare.Motion L22 tillstyrks därför i nu berörda delar, medanmotionerna L18, L19 och L20 avstyrks, i förekommande fall iaktuella delar.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant från ,eftersom partiet inte företräds av ordinarie ledamot i utskottetKarl-Erik () anför:Jag biträder den av Socialdemokraterna avgivna avvikandemeningen. Sammanfattning 1Propositionen 2Motionerna 2Motioner väckta med anledning av proposition 1991/92:139 2Motioner väckta under den allmänna motionstiden /92 3Utskottet 41 Inledning 42 Propositionens huvudsakliga innehåll 63 Garantins omfattning 74 Handläggningen 125 Utbetalningen 146 Överprövningen 157 Ytterligare utredningsarbete m.m. 18Hemställan 24Reservation 25Lönegarantins maximibelopp (s) 25Särskilda yttranden 271. Lönegarantilagen i övrigt m.m. (s) 272. Lönegarantilagen i övrigt m.m. (nyd) 27Bilaga 1 Av regeringen framlagda lagförslag 29Bilaga 2 Av utskottet framlagt lagförslag 35Bilaga 3 yttrande 1991/92:AU4y 36