bet · GF01NU33 · 1992-05-21 00:00:00 — Motionären anser att ett aviserat förslag omkompletteringar av denna lag bör avvaktas.Bostadsutskottet framhåller i sitt yttrande att det skydd somnaturresurslagen ger inte är knutet till vem som äger denaktuella marken. Möjligheterna att genom denna lag skydda ettvisst vattenområde eller ett vattendrag kvarstår sålundaoförändrade även i det fall äganderätten skulleövergå från staten till någon annan ägare.Näringsutskottet godtar vad bostadsutskottet har anfört idenna fråga. Propositionen tillstyrks sålunda i berörd del ochmotionen avstyrks.Jakt och fiskeI propositionen (s.40) redogörs för gällande bestämmelserför rätten till jakt och fiske samt hur denna kommer att berörasvid en överföring av domänverkets mark till bolaget.Såvitt gäller jakt erinrar regeringen om att en upplåtelse avrätten att jaga på en fastighet enligt bestämmelserna ijordabalken skall anses som en nyttjanderätt. Vid överlåtelse aven fastighet åligger det därför överlåtaren att göra förbehållom upplåtelsen, om inte inskrivning av rättigheten är beviljad.Enligt regeringens uppfattning bör ett förbehåll göras förberörda jakträtter i det tilltänkta överlåtelseavtalet.Beträffande fiske framhåller regeringen att domänverket harupplåtit rätten att fiska på ett stort antal fastigheter. Enligtjordabalkens bestämmelser är upplåten fiskerätt -- liksomjakträtt -- att anse som nyttjanderätt. Också i fråga om fiskebör därför staten i överlåtelseavtalet göra förbehåll förberörda fiskerätter, anser regeringen.Bestämmelser om vården och förvaltningen av statens fisken ienskilda vatten finns i förordningen (1981:1217) omförvaltningen av statens fisken m.m., vari anges att statensfiske vårdas och förvaltas av den myndighet under vilkenvattenområdet hör. Dessutom ges vissa föreskrifter om hur enfiskerätt får upplåtas. Förordningen gäller myndighetersförvaltning och vård av staten tillhöriga fisken. En överlåtelsetill bolaget medför att förordningen inte längre blir tillämpligpå bolagets fiskevatten eftersom dessa inte längre tillhörstaten. För yrkesfiskare innebär bolagiseringen dock i de flestafall ingen förändring eftersom deras fiskerätt har upplåtitsenligt lagen (1957:390) om fiskearrenden, vars bestämmelser ävengäller för bolaget. För övriga fiskare innebär bolagiseringendäremot att bolaget, liksom andra enskilda ägare av fiskevatten,självt får avgöra frågor om upplåtelse av fiskerätt.Tre motioner berör särskilt frågor rörande jakt och fiske.Riksdagens fastlagda mål för jaktpolitiken tas upp i motion1991/92:N49 (s). Däri anförs att strävan måste vara att bevarafolkrörelseengagemanget i jakten och viltvården. De tendensertill kraftiga avgiftshöjningar för upplåtelse av jakträtt somfinns kan, menar motionärerna, innebära att jakt- och viltvårdentappar sin förankring hos den lokala befolkningen pålandsbygden. De anser det vara orimligt att låta marknaden sättapriset på upplåtelser av jakträtt. Eftersom domänverket kan sessom prisledande i jaktarrendefrågor anser motionärerna attdomänbolaget i sin jaktpolitik bör tillämpa standardiseradberäkningsgrund vid bestämmande av skäliga arrendeavgifter; förvägledning om skäligt pris bör jägarnas organisationer anlitas,heter det.Frågan om behovet av nya samordnade upplåtelse- ochskötselformer för domänverkets fiskevatten tas upp i motion1991/92:Jo423 (v). av de fiskevatten som upplåts genomfiskekort till allmänheten är statliga, huvudsakligen förvaltadeav domänverket. Det är angeläget att denna verksamhet kanutvecklas trots bolagisering. Regeringen föreslås därför ta uppöverläggningar med ideella organisationer om hur statliga vattenskall bli tillgängliga på goda villkor för allmänheten.Motionärerna anser att ett riksfiskekort bör skapas i samarbetemed föreningslivet.Domänverket bör arrendera ut statens fiskevatten till , sägs det i motion1991/92:Jo436 (kds). Detta vore ett smidigt sätt att få en godfortsatt vård av fiskevattnen och ett organiserat fritidsfiske.Det skulle innebära att en stor del av den fiskevård och tillsynsom domänverket nu bedriver fortsättningsvis skulle kunna skegenom ideella insatser, heter det vidare.Jordbruksutskottet anför -- med instämmande i regeringensuppfattning -- att det bör stå det nya bolaget fritt att självtfå avgöra frågor om upplåtelse av jakt- och fiskerätt med deinskränkningar som följer av jordabalkens stadganden och övriglagstiftning. Någon anledning för att söka bestämmavillkor för bolagets politik i dessa frågor finns inte, anserjordbruksutskottet.Näringsutskottet ansluter sig till jordbruksutskottetsställningstagande. Regeringens förslag tillstyrks och motionerna1991/92:N49 (s), 1991/92:Jo436 (kds) och 1991/92:Jo423 (v)avstyrks, den sistnämnda i här berörd del.KulturminnenI propositionen anges (s. 18 f.), som har redovisats i detföregående, att inte hela det berörda fastighetsinnehavet kommeratt kunna överlåtas i anslutning till bolagsbildningen. Ettomfattande arbete återstår beträffande vissa delar avfastighetsinnehavet innan det är klarlagt om fastigheterna skallöverlåtas till bolaget eller stanna i statlig ägo. Som tidigarenämnts föreslås det en uppdelning av ägandefunktionen ochförvaltningsfunktionen. Ägarrollen skall tills vidare övertas avbyggnadsstyrelsen i avvaktan på att den nyafastighetsförvaltande myndigheten bildas eller om naturreservatinrättas överföras till naturvårdsfonden. Bolaget skall ges iuppdrag att förvalta fastigheterna till dess osäkerheten harundanröjts. En övergångsperiod på högst föreslås.När det gäller egendom av betydelse för det nationellakulturarvet hänvisar regeringen till beslut hösten1991 (prop. 1991/92:44, bet. FiU8) om riktlinjer för denstatliga fastighetsförvaltningen. Dessa riktlinjer bör, enligtregeringens uppfattning, bli vägledande när domänverketsverksamhet skall överföras till det nya bolaget. När ettmarknadsmässigt avkastningskrav inte kan vara enda kriteriet vidförvaltningen -- såsom beträffande vissa kulturminnesskyddadeområden och byggnader av särskilt värde och riksintresse --skall marken undantas från överlåtelsen och bli kvar i statligägo. I de fall endast en viss del av en fastighet berörs av ettsådant intresse bör fastigheten överlåtas till bolaget medundantag av det berörda kulturhistoriskt värdefulla området ochbyggnaderna. Området får brytas ut genom avstyckning ellerfastighetsreglering. I de fall en fastighet överlåts tillbolaget trots att den berörs av ett särskilt intresse börbolaget i överlåtelseavtalet åta sig att skydda detta intresse.Det kan också bli aktuellt att skydda intresset genomlagändringar.Regeringen föreslår (s. 30) sålunda följande fem riktlinjerför de kulturhistoriskt värdefulla egendomar som ingår idomänverkets innehav.Egendomar som representerar viktiga delar av det nationellakulturarvet skall hållas samman och kvarstå i statens ägo.Egendomar som kan betecknas som kulturreservat och som därförär olämpliga för förvaltning i bolagsform skall kvarstå istatens ägo.Beslut om byggnadsminnesskydd skall fattas beträffande debyggnader i domänverkets förvaltning som är kvalificerade fördetta.Ett åtagande om allmän hänsyn till kulturvärdena i bolagetsägoinnehav skall skrivas in i avtalet mellan staten och bolaget.De kostnader för vård och underhåll av kulturegendom somstaten har bestridit via domänverket -- men som nuskiljs från bolaget -- skall beräknas och finansieras i särskildordning.I propositionen anges en rad kategorier av fastigheter somberörs av riktlinjerna. Det gäller exempelvis kungsgårdar,kronoparker, fastigheter där kulturmiljövårdens intressen harvarit huvudmotivet för statens ägande eller förvärv samtdonationsfastigheter.Uppgiften att utreda frågorna om ägande och förvaltning av dekulturmiljöer som redovisas i propositionen bör, enligtregeringens mening, ankomma på ochdomänverket. Dessa båda myndigheter kommer också att ges iuppdrag att -- utifrån de angivna riktlinjerna -- undersöka omdet finns ytterligare fastigheter som av kulturhistoriska skälbör behållas av staten. En särskild fråga gäller vissakungsgårdar. Under ärendets beredning i har erfaritsatt det -- med hänsyn till att domänbolaget i princip inte skalläga jordbruk -- också är avsikten att en noggrann genomgångskall göras av de gårdar som representerar stora kulturvärden iform av långvarigt statligt ägande.Om ett statligt byggnadsminne överlåts till annan ägare blirdet automatiskt byggnadsminne enligt bestämmelserna i lagen(1988:950) om kulturminnen m.m. (kulturminneslagen). Innanbolagiseringen genomförs avser regeringen att fatta beslut om iprincip samtliga byggnadsminnesfrågor som berör domänverket föratt det nya bolagets ansvar för byggnadsminnena skall varapreciserat redan från början. När det gäller den mycket storamängd kulturhistoriskt värdefulla byggnader och miljöer utanbyggnadsminnesförklaring som bolaget kommer att få ansvar för,föreslår regeringen att en särskild erinran från statens sidaskall skrivas in i överlåtelseavtalet om bolagets skyldigheteratt beakta kulturminnesvårdens intressen.Frågor med anknytning till kulturminnen tas upp i tvåmotioner. Den ena har direkt bäring på regeringens förslag omriktlinjer. Den andra gäller frågan om hur staten bör förfaramed kulturegendom som redan är i statens ägo.Trots de angivna riktlinjerna kvarstår många frågetecken,heter det i motion 1991/92:N52 (s). Motionärerna drar slutsatsenatt regeringen inte har för avsikt att återkomma till riksdagenbeträffande de ännu oklara frågor som gäller t.ex. vilkakulturhistoriskt intressanta fastigheter som skall överförastill bolaget och vilka som skall stanna i statens ägo. Ovisshetråder också om hur de kulturvärden som kommer att finnas ibolagets ägo skall skyddas i överlåtelseavtalet, anförs det.Motionärerna anser att de kulturminnesfrågor som berörs avpropositionen är av sådan vikt att regeringen bör återkomma tillriksdagen med ett mera detaljerat beslutsunderlag före detslutliga beslutet om bolagisering av domänverket.Vid bolagiseringen av domänverket finns det anledning attöverväga hur mark av särskilt natur- eller kulturhistorisktintresse skall ägas och förvaltas, sägs det i motion 1991/92:N47(fp). Regeringen borde överväga om sådana skyddade miljöer somblir kvar i statlig ägo kan överföras till en stiftelse medideell och vetenskaplig förankring.Kulturutskottet framhåller i sitt yttrande att utskottet medstort intresse har följt frågorna om bolagisering ochprivatisering av det statliga fastighetsinnehavet. Utskottetanser att det är mycket angeläget att hänsyn tas tillkulturmiljöfrågorna i dessa sammanhang. Kulturmiljöerna är avmånga olika slag. Det går därför, enligt kulturutskottetsmening, inte att ställa upp några enkla och entydiga regler förhur man skall förfara för att på bästa sätt ta till varakulturmiljövårdens intressen vid exempelvis bolagiseringen ochprivatiseringen av domänverket.Med instämmande i motion 1991/92:N52 (s) anför kulturutskottetatt många frågor beträffande kulturminnen kvarstår. Detutredningsarbete som skall genomföras av riksantikvarieämbetetoch domänverket bör, enligt kulturutskottets uppfattning, inteforceras. I stället bör de många fastigheter, för vilkafortsatta överväganden är nödvändiga, kvarstå i statlig ägounder en övergångsperiod till dess erforderliga utredningar äravslutade och beslut kan tas huruvida de skall förbli i statligägo eller överföras till domänbolaget. Utskottet anser vidareatt regeringen -- när resultaten av det fortsattautredningsarbetet är klart -- bör återkomma till medförslag om vad som skall stanna i statens ägo och vad som bedömskunna överföras till domänbolaget. Sammanfattningsvis förordasatt näringsutskottet föreslår att som sin mening geregeringen till känna vad kulturutskottet har anfört.Kulturutskottet hänvisar vidare -- såvitt gäller det nuaktuella yrkandet i motion 1991/92:N47 (fp) -- till riksdagensuttalande (bet. 1991/92:KrU18) om att frågan om inrättande av ennationell stiftelse för kulturmiljöförvaltning bör ingåendeprövas; ett förslag härom har lagts fram i betänkandet (SOU1991:64) Att förvalta kulturmiljöer. Enligt kulturutskottetsuppfattning är den nu aktuella motionen tillgodosedd genomriksdagens tidigare uttalande.Näringsutskottet har förståelse för de synpunkter som kommertill uttryck i motion 1991/92:N52 (s) och till vilkakulturutskottet ansluter sig. Enligt näringsutskottetsuppfattning finns det emellertid anledning att på dessa frågoranlägga motsvarande synpunkter som utskottet i det föregåendehar redovisat när det gäller naturvård. En försening av detarbete som förestår skulle avsevärt försvåra ombildningen avdomänverket till ett aktiebolag. Utskottet utgår emellertidifrån att regeringen kommer att iaktta mycket stor hänsyn närdet gäller att bevara de värdefulla kulturmiljöer som är berördagenom bolagsbildningen.Med det sagda tillstyrker näringsutskottet propositionen i dendel som avser kulturminnen. Motionerna 1991/92:N47 (fp) och1991/92:N52 (s) avstyrks, den förra i berörd del.KronoholmarnaVid Sveriges kuster finns en stor mängd och skär somtillhör staten, s.k. kronoholmar. förvaltasflertalet av dessa av domänverket. Ett stort antal av dem äroregistrerade, dvs. de är inte åsatta fastighetsbeteckningar. Ensystematisk fastighetsregistrering har genomförts endast förkronoholmarna utmed kusten i . För övrigakustavsnitt -- främst i -- pågår ellerkommer att påbörjas förrättningar enligt lagen(1971:1037) om äganderättsutredning och legalisering.Principfrågor avseende domänverkets förvaltning avkronoholmarna har behandlats av ,nämligen (1985/86:110, bet. FiU:32) och (bet. 1991/92:FiU1). Vid det senare tillfället modifierades deår 1986 fastställda riktlinjerna. Sålunda skall presumtionen ifortsättningen inte vara ett statligt ägande av marken påkronoholmarna utan marken skall få friköpas av de boende.Det övervägande antalet kronoholmar är obebyggda. Till störstadelen utgörs dessa av improduktiv mark som emellertid i mångafall är av stort intresse för naturvården. Regeringen föreslårnu att kronoholmarna skall bli kvar i statens ägo. Tre av dem --, och Brämön med Kalven -- bör dock överlåtastill bolaget, anser regeringen och motiverar sin ståndpunkt medatt domänverket på dessa har gjort och planeraromfattande investeringar. På pågår dessutom upplåtelseav mark med tomträtt till husägarna.Domänverkets förvaltning av kronoholmarna har skapat enmotsättning mellan staten -- genom domänverket -- och husägarna,heter det i motion 1991/92:N38 (m). Som ett exempel anges attnyinflyttade drabbas av boendekostnader som har ökat avsevärtefter domänverkets övertagande. Motionärerna anför i huvudsaktre skäl för att bör avslå förslaget om att Käringönoch de övriga angivna holmarna skulle överföras till bolaget.Det strider, enligt motionärernas uppfattning, mot riksdagensbeslut . Vidare skulle ett överförande till bolagetinnebära att offentlig insyn i förvaltningen förhindras. Deanför också att förvaltning i aktiebolagsform kan innebära attägarens -- statens -- riktlinjer kan åsidosättas. Motionärernayrkar mot denna bakgrund avslag på propositionen i del del somrör kronoholmarna. Vidare begär de en snar undersökning avlämplig form för att överföra ägandet av hela eller delar avkronoholmarna till de åboende. Motionärerna anser också attriksdagen bör uttala sig till förmån för en prissättning sommedger att den permanentboende befolkningen kan bo kvar på dessaholmar.Finansutskottet anser att regeringens förslag inte stämmeröverens med beslut . Utskottet förutsattedärvid att den till enskilda husägare redan påbörjadeöverlåtelsen av kronoholmsmark skulle fortsätta, där intespecifikt starka statliga bevarandeintressen omöjliggör detta. Imotsats till tidigare gällande princip anförde utskottet vidareatt det borde ankomma på den berörda myndigheten att som säljarepåvisa bevarandeintressen som motiverar fortsatt statligtägande. anslöt sig till denna uppfattning.Finansutskottet anser mot denna bakgrund att nu intebör fatta ett generellt beslut om att kronoholmarna, med ipropositionen angivna undantag, skall förbli i statlig ägo.Inte heller när det gäller förslaget om att tre av holmarna --, och Brämön med Kalven -- skall överförastill det nya bolaget delar finansutskottet regeringensuppfattning. kan för sin del inte godta den ipropositionen anförda motiveringen, som går ut på att tidigareverkställda statliga investeringar skall tillgodogöras det nyabolaget enbart därför att de har genomförts i domänverkets regi.Även om propositionen är något oklar vad gäller förslagen tillframtida disposition av kronoholmarna, fortsätterfinansutskottet, är intentionen uppenbarligen att bolaget endasttillfälligtvis skall äga de angivna holmarna. Avsikten ärsålunda att marken skall bjudas ut till försäljning.Finansutskottet kan emellertid inte se några skäl till ellerfördelar med att just , och Brämön med Kalvenskulle tillföras det nya bolaget. En rimligare lösning är,enligt utskottets mening, att föra över samtliga tillbyggnadsstyrelsen eller den fastighetsförvaltande myndighet somskall bildas. Härigenom kan staten ges möjligheter att vid denfortsatta exploateringen välja den form -- exempelvisförsäljning, tomträtt, arrende -- som bedöms som mestfördelaktig för staten och de boende på holmarna.I frågan om prissättningen av kronoholmsmark hänvisarfinansutskottet till sitt ställningstagande (bet. FiU1985/86:32); utskottet uttalade därvid att de då aktuellaarrendeavgifterna borde vara marknadsmässigt anpassade och gefull kostnadstäckning. I en avvikande mening (s) i yttrandetanförs att det i enlighet med tidigare tillämpad princip börgälla att mark på kronoholmar bör säljas endast om köparen kanvisa att inga bevarandeintressen berörs negativt.Näringsutskottet ansluter sig till vad finansutskottet nu harsagt. bör med anledning av propositionen i denna deloch motion 1991/92:N38 (m) som sin mening ge regeringen tillkänna vad utskottet här har anfört.Övriga intressenI propositionen berörs även vissa andra intressen såsomtotalförsvaret, forskning och utveckling, kronotorp m.m.Utskottet har ingen erinran mot regeringens förslag tillriktlinjer i denna del.Överföring av övriga tillgångar och skulderI propositionen (s. 44--49) anges att domänkoncernen eftergenomförd bolagsbildning bör ges en stabil finansiell struktur.Två skäl för detta anges. Dels är den verksamhet som bolagetbedriver konjunkturkänslig, dels underlättar en sådan stabiliteten framtida privatisering. Det begärs att regeringen skall gesbemyndigande att närmare utforma villkoren för överföringen avtillgångar och skulder.I huvudsak föreslås följande gälla. Överföring av tillgångaroch skulder skall i princip ske till bokförda värden.Domänverkets förlagslån skall omvandlas till eget kapital iDomän AB. Vidare skall bolaget överta domänverketspensionsskuld. Det anges också att den beslutade särskildainleveransen av medel till staten under /92 skallframflyttas till /93. I sammanhanget erinras omdomänverkets innehav av av aktierna i . Detta bolag --liksom det blivande domänbolaget -- omfattas av riksdagensbemyndigande att privatisera vissa statliga företag. I syfteatt underlätta en privatisering av bör, enligt regeringensuppfattning, aktierna i ligga kvar i statens ägo. Riksdagenföreslås godkänna de nu angivna riktlinjerna.I motion 1991/92:N45 (s) framförs invändningar mot planerna påen privatisering av det tilltänkta domänbolaget. Som ettalternativ till en sådan privatisering föreslår motionärerna,som tidigare nämnts, att det bildas en statlig skogskoncern.Denna skulle bestå av domänverket -- sedermera domänbolaget --,och . För att en sådan koncernbildning inte skallförsvåras eller hindras avvisar motionärerna regeringens förslagnär det gäller aktieinnehavet i ; innehavet bör sålundaöverföras till det tilltänkta bolaget.Näringsutskottet har ingen invändning mot regeringens förslagi denna del. Propositionen tillstyrks alltså. Följaktligenavstyrker utskottet motion 1991/92:N45 (s) såvitt här är ifråga.AB kanalbolagGöta kanal, vars först byggda del öppnades 1822,är ett kulturhistoriskt värdefullt byggnadsverk. Kanalen besöksårligen av ca 1,5 miljoner besökare som tillbringar sin fritidpå eller vid kanalen. Den kan betecknas som ett av Sverigesstörre turistobjekt.AB kanalbolag -- som är ett dotterbolagtill domänverket -- äger och förvaltar dels självakanalfastigheten, dels skogsmark. omsatte bolaget ca 24milj.kr. Kostnaderna för själva kanalen gäller dels driften,dels upprustning.De intäkter som avses täcka kostnaderna för driften härrör förnärvarande från i huvudsak fem källor, nämligen kanalfarten (ca6,6 milj.kr. ), viss affärsrörelse i kanalbolagets egenregi (ca 1,5 milj.kr. ), arrenden avseende kanalfastigheten (ca2,5 milj.kr. ), avkastningen från skogsmarken (ca 2,5 milj.kr. )samt bidrag från två landsting (ca 1,2 milj.kr.). För åren1990--1992 har beräknats ett negativt resultat på totalt 1,8milj.kr., som täcks med statligt stöd.Ett omfattande upprustningsbehov kunde konstateras viddomänverkets övertagande av kanalen. , åren1984 och 1990, har beslutat om finansieringen ienlighet med femåriga upprustningsplaner för kanalen.Upprustningskostnaderna har täckts på tre olika sätt,nämligen genom direkta statliga anslag, beredskapsarbeten ochnedsättning av domänverkets inleverans av överskottsmedel tillstaten. Enligt den senaste planen (prop. 1989/90:100 bil. 14,bet. NU28) beräknas ett belopp av 76 milj.kr. för femårsperioden1990/91--1994/95, dvs. omkring 15 milj.kr. för vart och ett avåren. När upprustningen enligt nu gällande femårsplan harslutförts torde upprustningsbehovet inte vara lika omfattande.Efter år 1995 beräknas sålunda den årliga kostnaden förupprustning uppgå till 9--10 milj.kr.I propositionen föreslås (s. 49 f.) att verksamheten i AB Götakanalbolag skall delas upp. Kanalfastigheten skall överlåtastill staten medan skogsmarken skall överföras till domänbolaget.I det föregående har återgetts regeringens uttalande om att enåtskillnad mellan ägarfunktionen och förvaltarfunktionen börgöras när det gäller statens egendom. Såvitt gäller kanalen börenligt regeringen statens ägarfunktion utövas avbyggnadsstyrelsen -- eller dess efterföljare. Förvaltningen avkanalen föreslås ombesörjas avdomänbolaget. Verksamheten föreslås bli finansierad inom ramenför de villkor som anges i överlåtelseavtalet mellan staten ochdomänbolaget. Efter är avsikten att staten skallfullgöra sitt ägaransvar genom upphandling avförvaltningstjänsterna i fri konkurrens.Kritik mot regeringens förslag framförs i fyra motioner; dengäller dels uppdelningen av bolaget, dels den framtidaförvaltningen av kanalen.Tanken på en uppdelning av verksamheten i AB kanalbolagär starkt främmande för upphovsmännen till motion 1991/92:N46(fp, c, kds). Den föreslagna konstruktionen är olämplig frånekonomisk, praktisk och kulturhistorisk synpunkt, heter det.Motionärerna hänvisar till att innehavet av skogsmark genererarett väsentligt ekonomiskt tillskott till driften av kanalen. Enökad avgiftsfinansiering är utesluten, hävdar de. Mot dennabakgrund föreslår motionärerna att bolaget -- inkl. samtligatillgångar -- skall förbli i statens ägo. Krav och motiveringarav liknande innehåll framförs i motionerna 1991/92:N43 (s) och1991/92:N53 (c).Regeringens förslag om en uppdelning av AB kanalbolagsverksamhet godtas, heter det i motion 1991/92:N45 (s). Däremothar motionärerna starka invändningar mot den del av förslagetsom gäller drift och upprustning, som de uppfattar vara entidsmässigt orimlig inskränkning av statens ansvar.Kulturutskottet ansluter sig till regeringens uttalande omkanalens kulturhistoriska värde och dess betydelse för turismen.Utskottet utgår från att statens ansvar för drift och underhållinte upphör efter den angivna fyraårsperioden. Utskottetförutsätter vidare att staten -- såväl som därefter -- tar till vara denkompetens beträffande kanalens drift och underhåll som finnsinom AB kanalbolag. Efter att bl.a. ha erinrat omriksdagens uttalande om en nationell stiftelse förkulturmiljöförvaltning (bet.