bet · GF01LU37 · 1992-05-21 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet förslag från regeringen om en nylönegarantilag, som skall ersätta den nuvarande lagen (1970:741) om statliglönegaranti vid konkurs (prop. 1991/92:139), samt fem med anledning avpropositionen väckta motioner. Vidare behandlas sju motioner som väckts underden allmänna motionstiden vid /92 och som tar upp frågor rörandelönegarantin och konkurser.Lagförslaget innebär flera nyheter. Maximiersättningen för betalningen enligtgarantin för sådan fordran på lön eller annan ersättning som har förmånsrättenligt 12 § förmånsrättslagen (1970:979) sänks, från nuvarande tolv basbelopp,till högst . Prövningsförfarandet av lönegarantifrågor hoskronofogdemyndigheten avskaffas, och besluten i lönegarantifrågor i konkurserutan bevakning skall fattas av förvaltare. Överprövning av förvaltarens beslutmöjliggörs genom att en arbetstagare som är missnöjd med förvaltarens beslutfår väcka talan mot staten vid den tingsrätt som handlägger konkursärendet.Staten genom tillsynsmyndigheten ges en motsvarande rätt om myndigheten finneratt förvaltarens beslut är oriktigt. Vidare innehåller lagförslagetbestämmelser om arbetstagarens upplysningsskyldighet gentemot förvaltaren.Utskottet har inhämtat yttrande över propositionen och de med anledning avpropositionen väckta motionerna från arbetsmarknadsutskottet. Yttrandet harfogats som bilaga 3 till betänkandet.I samband med behandlingen har företrädare för ,Centralorganisationen /SR, Föreningen , , , iSverige (LO), och () inför utskottet redovisat synpunkter på regeringens förslag.I ärendet har inkommit en skrivelse från Byggentreprenörerna samt en gemensamskrivelse från () ochPrivattjänstemannakartellen (PTK).Utskottet tillstyrker förslagen i propositionen och avstyrker bifall tillsamtliga motionsyrkanden. Till betänkandet har fogats en reservation (s) ochtvå särskilda yttranden (s resp. nyd). I proposition 1991/92:139 föreslår regeringen ()-- efter hörande av lagrådet -- att antar i propositionen framlagdaförslag till1. lönegarantilag,2. lag om ändring i konkurslagen (1987:672),3. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter.Lagförslagen har intagits i bilaga 1 till betänkandet. Motioner väckta med anledning av proposition 1991/92:1391991/92:L18 av m.fl. (s) vari hemställs1. att avslår förslaget om ny paragraf 9 i den föreslagna nyalönegarantilagen,2. att beslutar att paragraf 9 i den föreslagna lönegarantilagenskall ha följande lydelse:För fordran med förmånsrätt enligt 12 § förmånsrättslagen (1970:979) gällergarantin för varje arbetstagare högst ett belopp som motsvarar sju gånger detvid tiden för konkursbeslutet gällande basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen(1962:381) om allmän försäkring. Betalning för fordran som avser ersättningför särskilda kostnader utgår framför annan fordran,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om fortsatt utredningsbehov rörande lönefordringar och konkurs,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om överprövning av förvaltarens beslut.1991/92:L19 av () vari hemställs att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om att lönegarantinsmaximibelopp bestäms till sex basbelopp.1991/92:L20 av m.fl. (s) vari hemställs1. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring ilönegarantilagen att maximibeloppet ligger avsevärt , attbeloppet knyts till gällande basbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) omallmän försäkring och att betalning därvid utgår för fordran som avserersättning för särskilda kostnader framför annan fordran,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i övrigt imotionen anförts om behovet att bevara nivån på den socialaskyddslagstiftningen vad avser konkurser.1991/92:L21 av () vari hemställs att beslutaratt skall handha utbetalningen av den statliga lönegarantin.1991/92:L22 av m.fl. (nyd) vari hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att utvidga kretsen som kan få ersättning enligt lönegarantilagen,2. att beslutar följande lydelse av 7 § i lönegarantilagen:Betalning enligt garantin lämnas för sådan fordran på lön eller semesterlöneller semesterersättning som har förmånsrätt enligt 12 § förmånsrättslagen(1970:979) och för fordran på pension som har förmånsrätt enligt 12 eller 13 §samma lag,3. att beslutar följande lydelse av 29 §:Om en arbetstagare är missnöjd med förvaltarens beslut enligt 16 eller 18 §,får han vid tingsrätt väcka talan mot staten från det atthan fick del av beslutet. Statens talan förs vid tingsrätten avtillsynsmyndigheten,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om rättshjälp i lönegarantitvister,5. att beslutar att ersättningen bör begränsas till sammaersättningsnivå som gäller för arbetslöshetsförsäkringen, dvs. för närvarande90 % av inkomsten samt beräknas på lönedelar upp till 7,5 basbelopp.Motioner väckta under den allmänna motionstiden /921991/92:L302 av m.fl. (s) vari hemställs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av enöversyn av konkursreglerna.1991/92:L303 av () vari hemställs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av enlagändring vad avser konkursförvaltarkretsen.1991/92:L304 av (nyd) vari hemställs att hosregeringen begär förslag till sådan ändring i lönegarantilagstiftningen attlönegarantiprövningen överförs från kronofogdemyndigheterna tillkonkursförvaltarna.1991/92:L305 av och () vari hemställs att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omnödvändigheten av en översyn av den statliga lönegarantins regelsystem.1991/92:L307 av m.fl. (nyd) vari hemställs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn avlönegarantin.1991/92:Ju832 av m.fl. (s) vari -- såvitt nu är i fråga --hemställs14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en översyn i vissa fall av lönegarantireglerna. 1 InledningFör att tillförsäkra att arbetstagare alltid skall få någon betalning för sinfordran mot en arbetsgivare som försätts i konkurs infördes lagen(1970:741) om statlig lönegaranti vid konkurs (prop. 1970:201, bet. 1LU79,rskr. Lönegarantilagen kan allmänt sägas innebära att staten står somgarant för fordringar på lön m.m. som har förmånsrätt enligt 12 och 13 §§förmånsrättslagen (1970:979), dvs. fordringar på lön och aktuell pensionrespektive fordran på framtida pension, samt att staten övertar fordringarna --med motsvarande förmånsrätt -- och inträder i konkursen som borgenär.Att arbetsgivaren är försatt i konkurs är således huvudförutsättningen föratt garantin skall träda i tillämpning (1 § lönegarantilagen).Lönegarantisystemet är därför intimt sammankopplat med bestämmelserna omkonkurs och förmånsrättsordningen vid konkurs.Enligt 1 kap. 2 § konkurslagen (1987:672) skall en gäldenär som är påobestånd efter egen eller en borgenärs ansökan försättas i konkurs. Konkursensomedelbara funktion är att tvångsvis genomföra en ordning för tillgodoseende avkonkurrerande betalningsanspråk. Konkurslagstiftningen bygger på principen, attdå flera borgenärer inte kan fullt ut tillgodoses, de skall bära förlustenproportionellt mot storleken av vars och ens fordran. Principen har dock iavsevärd utsträckning modifierats genom införande av förmånsrätt för skildafordringar, s.k. prioriterade fordringar.Förmånsrättslagen skiljer mellan särskild och allmän förmånsrätt. Särskildförmånsrätt avser viss egendom. Som exempel kan nämnas att särskild förmånsrätti lös egendom som hör till näringsverksamhet följer med företagshypotek.Särskild förmånsrätt i fast egendom följer t.ex. med inteckning. Allmänförmånsrätt avser all egendom som ingår i gäldenärens konkursbo. Allmänförmånsrätt har t.ex. under vissa förutsättningar fordringar på skatt samtvissa fordringar på lön. Förmånsrättslagen reglerar den inbördesföreträdesrätten mellan särskilda förmånsrätter respektive allmännaförmånsrätter. Särskild förmånsrätt har i princip företräde framför allmänförmånsrätt.Enligt 12 § förmånsrättslagen följer allmän förmånsrätt med arbetstagaresfordran på sådan lön eller annan ersättning på grund av anställningen, som inteförfallit till betalning tidigare än innan konkursansökan gjordes, ochpå lön eller ersättning under skälig uppsägningstid, högst sex månader.Förmånsrätt enligt 12 § förmånsrättslagen följer även med fordran på pensionvilken tillkommer arbetstagaren eller dennes efterlevande för högst ett årinnan konkursansökningen gjordes och nästföljande . Enligt 13 §förmånsrättslagen följer allmän förmånsrätt med fordran på framtida pensiontill arbetstagare, som är född eller tidigare, eller dennesefterlevande. Därvid får dock intjänad del av utfäst pension inte avse störreårlig pension än som motsvarar basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmänförsäkring.Värdet av det skydd en allmän förmånsrätt ger är dock helt beroende av om detfinns några tillgångar i konkursboet. Saknas tillgångar kan ingen utdelningske, varför en fordran kan visa sig vara värdelös, trots förmånsrätten, och detär mot bakgrund av detta förhållande som lönegarantin tillskapats.Lönegarantisystem finns i någon form i de flesta västeuropeiska länder, ochinom EG gäller ett särskilt direktiv (80/987/EEG) som syftar tillharmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om lönegaranti vid konkurs.Frågan om skydd av arbetstagarens fordran i händelse av arbetsgivarensinsolvens har också varit föremål för behandling vid en sommaren1991. Syftet är att arbeta fram en konvention och en rekommendation som tarsikte på både lönefordringars företrädesrätt och införandet avlönegarantisystem.Lönegarantin i finansieras genom en arbetsgivaravgift. Avgiften varursprungligen av den lönesumma arbetsgivaren gett ut under året.Därefter har avgiften höjts successivt och uppgår till 0,2 %.Avgifterna tillförs en fond, lönegarantifonden, som förvaltas avkammarkollegiet. Fondens tillgångar är avsedda att täcka kostnaderna förersättningar enligt garantin.Under början av 1980-talet aktualiserades en del frågor och problem rörandelönegarantin. Utbetalningarna från lönegarantifonden ökade anmärkningsvärt.Vidare gjordes gällande att lönegarantin kommit att få en annan användning änden som ursprungligen var tänkt och medfört att konkurs många gångerutnyttjades för rekonstruktion av företag på obestånd eftersom lönegarantinbetalar en stor del av konkursboets driftkostnader för tiden efter konkursen.Mot denna bakgrund tillsattes lönegarantiutredningen med uppgift attgöra en utvärdering och översyn av lönegarantisystemet (dir. 1982:58).Utredningen avlämnade betänkandet (Ds A 1983:15) Ändringar ilönegarantisystemet och betänkandet (SOU 1986:9) Ny lönegarantilag.Betänkandena har remissbehandlats. avslutade sittuppdrag med att överlämna slutbetänkandet (SOU 1988:27) Lönegarantinoch förmånsrättsordningen -- om lönegarantins betydelse för det ökande antaletkonkurser. I betänkandet framlades förslag om förändringar i förmånsrättslagensom syftar till att minska den attraktionskraft som konkursen, enligtutredaren, hade fått på grund av den statliga lönegarantin.Den proposition som föreligger till behandling grundar sig pålönegarantiutredningens första två delbetänkanden.Frågor som rör lönegarantin är också föremål för övervägandeninom insolvensutredningen (Ju 1988:02). Utredningens huvuduppdrag är bl.a. attutreda frågan om ett lagreglerat rekonstruktionsförfarande utom konkurs (dir.1988:52 och 1990:74). I uppdraget ingår även att mer förutsättningslöst se överde delar av förmånsrättslagen som berörs av rekonstruktionsfrågorna.Lönegarantiutredningens slutbetänkande (SOU 1988:27), Lönegarantin ochförmånsrättsordningen -- om lönegarantins betydelse för det ökande antaletkonkurser, har överlämnats till insolvensutredningen för beaktande underutredningsarbetet. Genom tilläggsdirektiv (dir. 1991:93) haruppdraget utvidgats till att också innefatta undersökningar om huruvida företagsom är försatta i konkurs och som drivs vidare medutnyttjande av lönegarantimedel negativt påverkar andra företag i branschen,och om lönegarantin i sådana situationer leder till osund konkurrens mellanföretagen. Utredningen kommer -- enligt vad som anges i propositionen -- i detsammanhanget bl.a. in på frågan i vad mån lönegarantin har kommit att användassom en form av företagsstöd vid rekonstruktion av konkursföretag. Iutredningens uppdrag ligger således att överväga åtgärder som förhindrarmissbruk av reglerna och som är ägnade att begränsa samhällets kostnader förlönegarantin.Insolvensutredningen beräknar att slutföra sitt arbete hösten 1992.Utskottet kommer nedan, efter att ha redovisat propositionens huvudsakligainnehåll (avsnitt 2), att under skilda rubriker behandla de förslag ipropositionen som aktualiseras i motionerna, nämligen om garantins omfattning(L18 yrkande 1 och 2, L19, L20 yrkande 1 och 2 samt L22 yrkande 2 och 5)(avsnitt 3), handläggningen (L304) (avsnitt 4), utbetalningen (L21) (avsnitt 5)och överprövningen (L18 yrkande 4 samt L22 yrkande 3 och 4) (avsnitt 6).Avslutningsvis behandlar utskottet motioner med yrkanden om att skallta initiativ till ytterligare reformarbeten när det gäller lönegarantin ochkonkurser (L18 yrkande 3, L22 yrkande 1, L302, L303, L305, L307 och Ju 832yrkande 14) (avsnitt 7).2 Propositionens huvudsakliga innehållAtt arbetsgivaren är försatt i konkurs skall även i fortsättningen vara engrundförutsättning för att en lönefordran skall ersättas genom garantin. Ilagförslaget slås fast att den anställning till vilken lönefordran haruppkommit måste ha övervägande anknytning till eller svenskaförhållanden för att garantin skall utgå. Förfarandet i de fall attarbetsgivaren har försatts i konkurs utomlands regleras.När det gäller frågan om garantins omfattning föreslås att maximiersättningför fordringar med förmånsrätt enligt 12 § förmånsrättslagen bestäms till100000 kr. Förslaget innebär att maximibeloppets koppling till basbeloppetenligt 1 kap. 6 § lagen om allmän försäkring tas bort.Det föreslås vidare att beslut i lönegaranti i konkurser utan bevakning skallfattas av förvaltare. Det nuvarande, från konkursen fristående,prövningsförfarandet av lönegarantifrågor hos kronofogdemyndigheten avskaffas.Enligt den nu gällande lagen kan arbetstagare som är missnöjd medkronofogdemyndighetens beslut besvära sig till hovrätten. Detta, i principskriftliga, förfarande föreslås ersatt av ett muntligt förfarande itingsrätten. Arbetstagare som vill att förvaltarens beslut överprövas får väckatalan mot staten vid den tingsrätt som handlägger konkursärendet. Staten genomtillsynsmyndigheten i konkurs ges en motsvarande rätt att väcka talan motarbetstagaren om tillsynsmyndigheten finner att förvaltarens beslut äroriktigt.För uppsägningslön omfattar förmånsrätten enligt 12 § förmånsrättslagenendast vad som överstiger inkomst som arbetstagare harförvärvat i en annan anställning eller borde ha kunnat förvärva i enanställning han skäligen borde ha godtagit.Lagförslaget innebär vidare att arbetstagaren skall vara skyldig att upplysaförvaltaren om bl.a. inkomster som arbetstagaren har under uppsägningstidenfrån en annan anställning. Det föreslås också att garantibelopp föruppsägningslön inte skall få betalas ut innan arbetstagaren till länsstyrelsenhar lämnat en försäkran på heder och samvete om sina anställnings- ochavlöningsförhållanden under uppsägningstiden.Bedömningen av hur sådana uppgifter påverkar förmånsrätten för arbetstagarensfordran på uppsägningslön och därmed hans rätt till garantibelopp är enmateriell fråga, som bör avgöras i samma ordning som lönegarantifrågor iallmänhet. I propositionen föreslås därför att avräkning från garantibelopp föruppsägningslön endast skall få ske efter en underrättelse eller, i konkurserutan bevakning, beslut av en förvaltare. Förslaget innebär attutbetalningsfunktionen renodlas.Den nya lönegarantilagen jämte följdändringar i konkurslagen och lagen(1981:691) om socialavgifter föreslås träda i kraft den 1 juli 1992.3 Garantins omfattningSom inledningsvis berörts omfattar lönegarantin sådana löne- ochpensionsfordringar som anses förtjänta av det särskilda skydd som förmånsrätteninnebär. Begreppet lön är detsamma i lönegarantilagen som i 12 §förmånsrättslagen. Med lön avses allt som kan hänföras till avlöningsförmån pågrund av anställningen, oberoende av i vilken form lönen utgår (tidlön,ackordsersättning, arvode, provision, tantiem eller annan andel i vinst,utfästa gratifikationer, risktillägg, kallortstillägg, naturaförmån). Ävenavtalsenliga omkostnader i tjänsten omfattas av garantin(resekostnadsersättning, traktamente, ersättning för hållande av egen bil ellerannan utrustning). Förmånsrätten och därmed den ersättning som kan utgå frånlönegarantin är dock tidsbegränsad. När det gäller lön eller annan ersättningpå grund av anställningen omfattas endast fordringar som inte har förfallittill betalning tidigare än före konkursansökan samt under skäliguppsägningstid, dock högst . Om arbetstagaren inte utförtarbete för konkursgäldenären omfattar förmånsrättenendast sådan inkomst som överstiger vad arbetstagaren lönen ellerersättningen avser förvärvat i en annan anställning eller uppenbarligen bordeha kunnat förvärva i en anställning som han skäligen borde ha godtagit. Medinkomst från annan anställning jämställs utbildningsbidrag som utgår vidarbetsmarknadsutbildning om bidraget avser som lönefordran harbeviljats efter uppsägningen.I vissa fall kan dock förmånsrätten också omfatta en fordran som harförfallit till betalning tidigare än före konkursansökan. Så ärförhållandet om fordran har varit föremål för tvist och talan har väckts, ellerförhandling som föreskrivs i kollektivavtal har begärts, frånförfallodagen, och konkursansökan görs från det att tvistenslutligt avgjorts. Även semesterlön och semesterersättning som har intjänatsföre konkursansökan omfattas av förmånsrätten för vad som står inne för detlöpande och de två föregående intjänandeåren.Om en arbetstagare vill försätta arbetsgivaren i konkurs på grund av enfordran som omfattas av lönegarantin betalas ersättning från garantin även förden kostnaden samt vissa kostnader arbetstagaren kan åläggas om konkursenavskrivs enligt 14 kap. 3 § konkurslagen.När det gäller lönefordringar i konkurs finns en generell begränsning avinnebörd att man inte får göra gällande fordran på lön, arvode eller pension iden mån fordran uppenbart överstiger vad som kan anses skäligt med hänsyn tillgjord arbetsinsats, verksamhetens lönsamhet och omständigheterna i övrigt (5kap. 2 § första stycket konkurslagen).I den nuvarande lönegarantilagen finns dessutom en ytterligare begränsning.Ersättning för fordringar som omfattas av 12 § förmånsrättslagen kan utgå frånlönegarantin med ett maximalt belopp per anställd motsvarande tolv gånger detbasbelopp som gäller vid konkursbeslutet. När lönegarantilagen infördes uppgick motsvarande belopp tilltre gånger basbeloppet. Höjningen till nuvarande belopp har skett successivtoch föranletts i första hand av ändringar i lönefordringarnas förmånsrätt (seprop. 1971:107, bet. InU 18, rskr. 221, prop. 1971:178, bet. LU 26, rskr. 353,prop. 1975/76:12, bet. LU 5, rskr. Begränsningsregeln omfattar intekostnader som arbetstagaren kan ha haft för arbetsgivarens försättande ikonkurs.I propositionen föreslås, som tidigare redovisats, att det maximalagarantibeloppet som kan utgå för fordran med förmånsrätt enligt 12 §förmånsrättslagen bestäms till . Beloppets koppling till basbeloppetenligt 1 kap. 6 § lagen om allmän försäkring tas således bort. Förslaget berörinte ersättning enligt lönegarantin för fordran på framtida pension medförmånsrätt enligt 13 § förmånsrättslagen. Inte heller berörs möjligheten attfå ersättning från garantin för kostnader som hänför sig till gäldenärensförsättande i konkurs och för kostnader som arbetstagaren har ålagts att utgeenligt 14 kap. 3 § konkurslagen.I propositionen redovisas vissa uppgifter om antalet konkurser och omutbetalningarna från lönegarantifonden. Utgifterna för fonden följer naturligenantalet inträffade konkurser. var antalet konkurser omkring5000--6000 , och utbetalningarna från fonden uppgick då i genomsnitttill 500--600 milj.kr. var antalet konkursernärmare 11000, varav nästan 10000 var företagskonkurser. Ökningen fortsatteunder då det totala antalet konkurser i landet uppgick till 18424,varav 17378 utgjorde företagskonkonkurser. Utbetalningarna frånlönegarantifonden ökade till över 1800 milj.kr. för budgetåret1990/91. Antalet konkurser fortsätter att stiga även under innevarandebudgetår. översteg antalet arbetstagare som erhöll garantimedel iStockholms län antalsmässigt det antal arbetstagare som under mera normala årtotalt i hela landet erhållit lönegaranti. Kammarkollegiet har, enligt vad somupplyses i propositionen, beräknat att utbetalningarna under innevarandebudgetår kommer att uppgå till mer än 3000 milj.kr., vilket innebär en närapåfemdubbling av utbetalningarna jämfört med budgetåret innan.Enligt arbetsmarknadsministern talar i första hand kostnadsskäl för attmaximibeloppet skall sänkas. En sänkning bidrar också enligt hans mening tillatt minska möjligheterna av en felaktig användning av garantin. Genom att slopakopplingen till basbeloppet uppnås den fördelen att statens åtaganden enligtgarantin inte ökas automatiskt, vilket redan i sig enligtarbetsmarknadsministern är värt att eftersträva. När det sedan gäller detföreslagna maximibeloppet -- . -- hänvisas i propositionen till attdet av siffror från i kan utläsas att endast 10 %av arbetstagarna erhöll garantimedel överstigande detta belopp. Medhänvisning till uppgifter från lönegarantiutredningen och från iStockholms län avseende utbetalning av lönegarantimedel framhållerarbetsmarknadsministern att den ram som bestäms av maximibeloppet i de flestafall inte berörts. Någon beloppsbegränsning av lönegarantin har därför integällt i praktiken, trots att den statliga lönegarantin aldrig har syftat tillatt ersätta samtliga löntagares alla lönefordringar i arbetsgivarens konkurs.Om man vill stävja utgifterna från lönegarantin och bekämpa missbrukoch inte avsedd användning är det enligt arbetsmarknadsministern ofrånkomligtatt beloppsgränsen måste bestämmas på ett sådant sätt att den kommer att drabbaarbetstagare med höga lönefordringar mot arbetsgivaren.Propositionens förslag om en sänkning av garantins maximibelopp kritiseras ifyra av de fem motioner som väckts med anledning av propositionen. IanWachtmeister m.fl. (nyd) vill i motion L22 ha till stånd ytterligarebegränsningar så att ersättning endast skall utgå för fordran på lön,semesterlön och semesterersättning (yrkande 2). Vidare vill motionärerna attersättningsnivån för lönefordringar begränsas på samma sätt som gäller förarbetslöshetsförsäkringen, dvs. av inkomsten beräknad pålönedelar upp till 7,5 basbelopp (yrkande 5). Med sistnämnda kompletteringanser motionärerna att ytterligare besparingar om 200--300 milj.kr. kan göras.I motion L18 av m.fl. (s) yrkas att lönegarantins maximibeloppskall bestämmas till sju basbelopp (yrkandena 1 och 2). Motionärerna menar attden i propositionen föreslagna ändringen leder till att många arbetstagare iframtiden inte kommer att få full kompensation. Förslaget drabbar särskiltäldre arbetstagare med längre uppsägningstider och vissa yrkeskategorier såsombyggnadsarbetare med innestående stora ackordsöverskott och tjänstemän medmånadslöner på 20000--. Vidare missgynnas särskiltarbetstagare i glesbygd som har svårt att få ett nytt arbete. Dessutom måsteenligt motionärerna beaktas att det i vissa fall kan ta avsevärd tid att fåarbetsgivare försatta i konkurs.Liknande synpunkter framförs av m.fl. (s) i motion L20, varihemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring ilönegarantilagen att maximibeloppet ligger avsevärt . och attbeloppet knyts till basbeloppet (yrkande 1).