bet · GF01SoU15 · 1992-03-31 00:00:00 — Enligt motionären finns det egentligen inga sakligaskäl för att behålla denna monopolsituation utan Apoteksbolagetbör försäljas till allmänheten.I anledning av proposition 1991/92:69 om privatisering avstatligt ägda företag m.m. yttrade sig utskottet tillnäringsutskottet såvitt propositionen och motionernarörde socialutskottets område. En motion rörde privatiseringenav Apoteksbolaget, vilket inte då föreslagits av regeringen.Socialutskottet, som inhämtat att vissa frågor om ApoteksbolagetAB:s verksamhet var föremål för överväganden iregeringskansliet, ansåg att inte borde föregripadessa överväganden. Motionen avstyrktes (1991/92:SoU2y).Näringsutskottet anslöt sig till förslaget och avstyrktemotionen (1991/92:NU10). följde näringsutskottet.Enligt uppgift från kommer direktiv utredning om läkemedelsförsörjningen att lämnasunder . Avtalet mellan staten och Apoteksbolaget gårut . Den kommande utredningen skall enligt uppgift övervägabl.a. de frågor som motionären tar upp.Utskottet gör följande bedömning.En utredning om läkemedelsförsörjningen kommerenligt uppgift att tillsättas. Utredningen skall bl.a.ta upp olika frågor om Apoteksbolaget. Något initiativ frånriksdagens sida behövs därför inte. Motion So457 (m) yrkande 2avstyrks.Rättsmedicinalverket (E 3)() inrättades för deverksamheter som statens rättsläkarstationer och statensrättskemiska laboratorium dittills svarat för (prop. 1990/91:93,SoU16, rskr. uppgift som chefsmyndighetför dessa enheter upphörde därvid.Vidare tog RMV över ansvaret för denrättspsykiatriska undersökningsverksamheten frånsocialstyrelsen. De rättspsykiatriska klinikerna och stationernablev då avdelningar inom RMV (prop. 1990/91:120, SoU13, rskr.329).RMV är central förvaltningsmyndighet för rättsmedicinsk,rättskemisk och rättsserologisk verksamhet samt rättspsykiatriskundersökningsverksamhet i den utsträckning sådana frågor inteskall handläggas av någon annan statlig myndighet.I budgetpropositionen föreslås att tillRättsmedicinalverket för /93 anvisar ettramanslag på 161 444 000 kr.Utskottet tillstyrker budgetpropositionens förslag tillmedelsanvisning till rättsmedicinalverket.Underrättelseskyldighet vid rättsmedicinsk undersökningI motion So410 av () begärs att riksdagenbeslutar om underrättelseskyldighet vid rättsmedicinskobduktion, fullständig dödsorsaksundersökning och enkeldödsorsaksundersökning motsvarande den skyldighet som gällerenligt 4 § obduktionslagen. Motionären hänvisar till ett falldär en rättsmedicinsk undersökning företagits på ett litet barnsom avlidigt hastigt, innan båda föräldrarna haft möjlighet attta avsked av barnet. Motionären hänvisar också till att JOifrågasatt om inte en underrättelseskyldighet motsvarande densom gäller enligt obduktionslagen bör införas även beträffanderättsmedicinska undersökningar.I sitt betänkande 1990/91:SoU16 om rättsmedicinskverksamhet m.m. behandlade utskottet en liknande motion. Efteratt ha redogjort för gällande lagstiftning samt konstaterat attfrågor om obduktionsverksamhet och rättsmedicinskaundersökningar var föremål för översyn avtransplantationsutredningen (S 1987:02) uttalade utskottetatt utskottet hade förståelse för synpunkterna att hänsyn till de anhöriga även i samband med rättsmedicinskaundersökningar. Utskottet ansåg dock att i avvaktan påresultatet av det pågående utredningsarbetet borde avstå frånatt göra uttalanden av den innebörd som efterlystes avmotionären.Enligt uppgift skall transplantationsutredningen avlämna sittslutbetänkande under april 1992.Utskottet vidhåller sin tidigare inställning i denna fråga ochavstyrker därför motion So410 (fp).Statens institut för psykosocial miljömedicin m.m. (E 6)() har tilluppgift att utveckla, värdera och förmedla kunskaper ompsykosociala risksituationer, riskgrupper och riskreaktioner.Verksamheten omfattar målinriktad forskning samt utbildning,dokumentation och information. Enligt föredraganden (statsrådetKönberg) har IPM:s ställning som självständig myndighet varitifrågasatt sedan statskontoret gjorde en översyn av småmyndigheter. Statskontoret föreslog att IPM skulle inordnas iKarolinska institutet (KI) eller knytas till KI som en särskildinrättning med egen styrelse. Förslaget avvisades av flertaletav de remissinstanser som uttryckte någon åsikt i frågan.IPM har inför /93 lämnat en fördjupadanslagsframställning. Frågan bör dock enligt föredragandenprövas i samband med att IPM:s forsknings- ochutvecklingsverksamhet prövas inför /94 dåställningstagande till IPM:s organisatoriska tillhörighet ävenbör ske. Vilka avvägningar som bör göras med hänsyn till att ettstatligt folkhälsoinstitut skall inrättas bör då ocksåuppmärksammas, enligt statsrådet.I budgetpropositionen föreslås att till miljömedicin m.m. för budgetåret1992/93 anvisar ett förslagsanslag på 5 741 000 kr.I motion So484 av m.fl. (c) begärs etttillkännagivande till regeringen om behovet av en fortsattsjälvständig ställning för IPM direkt under socialdepartementet.Motionärerna framhåller att har gjort flera positivauttalanden om IPM samt att också föredragande statsrådet ibudgetpropositionen uttalat positiva omdömen om IPM.Enligt tilläggsdirektiven till organisationskommittén förfolkhälsoinstitutet (dir. 1991:96) har statens institut förpsykosocial miljömedicin uttalade beröringspunkter medfolkhälsoarbete i övrigt. Mot denna bakgrund är det angelägetatt kommittén överväger möjligheterna av olika instituts ochforskningsinstitutioners samverkan med samtklargör avgränsningarna gentemot desamma.Organisationskommittén skall redovisa sitt uppdrag senast den30 april 1992.Utskottet tillstyrker budgetpropositionens förslag tillmedelsanvisning till vidhåller sin tidigare inställning att IPM gör ettangeläget arbete. Frågan om institutets organisatoriskatillhörighet kommer enligt uppgift att prövas inför budgetåret1993/94. bör inte föregripa regeringens prövning avfrågan. Motion So484 (c) avstyrks därför.Bidrag till allmän sjukvård (E 13)Från anslaget utgår det särskilda statsbidrag till denallmänna sjukvårdsersättningen som fr.o.m. den 1 januari 1985utgår till sjukvårdshuvudmännen från den allmänna försäkringen.Från anslaget utgår även ersättning till sjukvårdshuvudmännenenligt överenskommelser mellan staten och huvudmännen om derasövertagande av statens ansvar dels för pensionskostnaderna förden personal som övergick i sjukvårdshuvudmännens tjänst vidövertagandet av den psykiatriska sjukvården, dels förprovinsialläkarnas pensionering (prop. 1972:50, SoU17, rskr.169). Staten ersätter huvudmännen för deras åtaganden genomvissa årliga bidrag t.o.m. . Vidare betalas från anslagetvissa övergångsbidrag till läns landsting enligtuppgörelsen om ändrat huvudmannaskap för iUppsala (prop. 1981/82:145, SoU40, rskr. Från anslagetbestrids numera även kostnader för bidrag till EG:scancerprogram.Till följd av den s.k. äldrereformen överförs avkostnaderna för hälso- och sjukvården från sjukvårdshuvudmännentill kommunerna, varför den allmänna sjukvårdsersättningenreduceras i förhållande till ersättningen för år 1991.I budgetpropositionen föreslås att till Bidrag tillallmän sjukvård m.m. anvisar ett förslagsanslag på 3 495 682 000kr.Riksförsäkringsverket föreslås få disponera 3 400 000 000 kr.som statsbidrag till den allmänna sjukvårdsersättningen.Socialstyrelsen bör få disponera . till vissapensionskostnader och provinsialläkarpensioner.Medelsbehovet för övergångsbidraget som staten betalar tillUppsala läns landsting beräknas uppgå till 9 milj.kr. För svenskmedverkan i EG:s cancerprogram beräknas 1 milj.kr. Sistnämndabelopp tas upp som en särskild anslagspost till regeringensdisposition.MedelsanvisningI motion So515 av och Bo G Jenevall (bådanyd) hemställs att för /93 beslutarminska de statliga bidragen till landstingen försjukvårdsändamål med sammanlagt . (yrkande1) samt att , om yrkande 1 bifalls och om det befinnsnödvändigt, hos regeringen begär ett utarbetat förslag tillminskade anslag i så god tid att det kan börja gälla redanfr.o.m. (yrkande 2). Motionärerna hänvisartill partiets motioner om producentoberoende sjukvård,prestationsersättning och effektivare utnyttjande av sjukhusensresurser och anser att det finns stora vinster att göra pårationalisering och effektivare resursutnyttjande ochbesparingar inom den offentliga sjukvården. De hänvisar tillmotionerna Sf255, Sf256 och So439, vilka berörs i det inledandeavsnittet om inriktningen av socialpolitiken.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet delar inte motionärernas uppfattning att drastiskanedskärningar kan göras i bidraget till landstingen. Utskottetanser i stället den föreslagna medelsanvisningen till Bidragtill allmän sjukvård välavvägd. Utskottet tillstyrker förslageti propositionen och avstyrker motion So515 (nyd).Vården och omsorgen i StockholmsregionenI motion So470 av m.fl. (kds) begärs etttillkännagivande till regeringen vad i motionen anförts omhuvudstadsregionens särskilda villkor och krav vad gäller vård,omsorg, trafik och annan service (yrkande 1) samt hemställsatt begär att regeringen tillsätter en utredning meduppgift att bedöma och kommunernas möjligheter attinom befintliga ekonomiska ramar tillgodose invånarnas och debesökandes servicebehov inom huvudstadsregionen (yrkande 2).Motionärerna känner stark oro för utvecklingen, främst förvården och omsorgen . De anser attkommunalekonomiska kommittén liksom Dagmarreformen har tagithänsyn till vissa men inte till andra faktorer vid fördelningenav bördor och statliga bidrag mellan olika landsting ochkommuner. Man har inte tagit hänsyn till att har, avlandets samtliga landsting och kommuner, högsta andelenensamstående, hivsjuka, narkomaner, prostituerade, största antalutländska medborgare som enligt internationella avtal har rätttill vård och omsorg vid akut insjuknande. Över hela världen ärandelen utslagna, sociala kostnader och konsumtionen av sjukvårdper capita väsentligt högre i storstäder, sägs det i motionen.Från anslaget A 6 Insatser mot aids lämnas för närvarandeett extra bidrag som i huvudsak utgår till länslandsting, , , kommun ochMalmöhus läns landsting.Kommunalekonomiska kommittén (Fi1990:04) har haft iuppdrag att dels utforma ett nytt system för statens bidrag tillkommuner och landsting, dels se över den kommunala sektornsövriga finansieringskällor. I sitt betänkande (SOU 1991:98), somavlämnades , föreslår kommittén bl.a. attregering och riksdag skall fatta långsiktiga och stabila beslutom vilken utveckling av den kommunala ekonomin som är förenligmed samhällsekonomisk balans samt att en lag införs som innebäratt kommuner och landsting inte skall åläggas nya uppgifter utanatt de får möjlighet att finansiera dessa med annat änhöjda skatter. Vidare föreslås att en del specialdestineradestatsbidrag slopas. Efter sedvanlig remissbehandling bereds nuförslaget i . En proposition i frågan haraviserats till i år.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet förutsätter att storstädernas särskilda problemkommer att behandlas i den proposition om kommunernas ekonomisom aviserats till senare i vår. bör inte föregriparegeringens kommande förslag i dessa frågor. Motion So470 (kds)avstyrks därför.Statsbidrag till särskilda ungdomsmottagningarI motion So270 av m.fl. (v) hemställs attriksdagen för /93 anvisar 30 milj.kr. tillstimulansbidrag för utveckling och utbyggnad avungdomsmottagningar (yrkande 8).I samband med budgetbehandling behandlade utskottetockså motionskrav på stimulansbidrag för utveckling ochutbyggnad av ungdomsmottagningar. Utskottet redovisade sinaställningstaganden i betänkandet 1990/91:SoU12.Sammanfattningsvis erinrade utskottet om sina tidigareuttalanden om de särskilda ungdomsmottagningarnas förtjänstfullaarbete. Utskottet var dock inte berett att tillstyrka kravet påett särskilt stimulansbidrag för ändamålet i fråga.Utskottet vidhåller sin tidigare inställning i frågan ochavstyrker därmed motion So270 yrkande 8 (v).Husläkarsystem m.m.I motion So438 av m.fl. (s) begärs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om familjeläkar-/husläkarsystemet ochprimärvård (yrkande 8). Motionärerna anför att enförutsättning för att genomföra ett familjeläkar-/husläkarsystemär att det garanterar alla medborgare tillgång till läkare. Detär en fråga för staten att garantera ett system som gör detmöjligt för sjukvårdshuvudmännen att rekrytera läkare och därmedklara rättvisan i systemet.I motionen hemställs också att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder föratt tillförsäkra alla barn en god barnhälsovård (yrkande10). Motionärerna anför att förutsättningarna för arbetet inombarnhälsovården har förändrats då primärvårdenbyggts ut och mödra- och barnhälsovården delvis har integreratsdäri.Flera motioner innehåller yrkanden om utvärdering avbarnhälsovården, dess framtida status, mödra- ochbarnhälsovårdens verksamhet och organisation i ett system medhusläkare, avgiftsbeläggning av barnhälsovården och denförebyggande barnhälsovårdens roll som informatör. Sådanayrkanden finns i motion So430 av ()(yrkandena 1 och 3), motion So467 och (båda s), motion A805 av ochIngbritt Irhammar (båda c) (yrkande 20) och motion K423 avMaj-Inger m.fl. (s) (yrkande 6).Ett par motioner inriktas på distriktssköterskornas roll iframtiden. I motion So447 av och (båda s) begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad imotionen anförts om distriktssköterskornas roll i framtiden.Motionärerna anknyter till regeringens aviserade förslag omhusläkarsystemet och anför att det blir ett komplement men kaninte ersätta distriktssköterskorna. Motionärerna vill att manaktivt arbetar för att distriktssköterskor som yrkesgrupp kommeratt fungera även i ett framtida husläkarsystem. Även motionSo453 av m.fl. (m, s, fp, c, kds) anknytertill det aviserade husläkarsystemet. Motionärerna anser att detär viktigt att diskussionen om framtidens hälso- och sjukvårdinte enbart fokuseras till hur ett system med husläkare skallutformas. De anser att det finns starka skäl att även se överhur sjuksköterskornas och barnmorskornas kompetens bäst kan tastill vara i den öppna vården för att få en så effektivorganisation som möjligt. Motionärerna hemställer att riksdagenger regeringen till känna vad i motionen anförts om attsjuksköterskans och barnmorskans professionella kompetens börtillvaratas i folkhälsoarbetet (yrkande 1). De påpekar attdessa grupper har en områdesbaserad kunskap som inga andraanställda inom primärvården besitter och som det är viktigt attslå vakt om och stärka parallellt med införandet av etthusläkarsystem. Vidare begärs ett tillkännagivande tillregeringen om vad i motionen anförts om försöksverksamheten medreceptförskrivningsrätt för distriktssköterskor (yrkande 2)samt ett tillkännagivande till regeringen om vad i motionenanförts om att barnmorskorna bör ges ett utvidgat yrkesansvar(yrkande 3). En försöksverksamhet i med vissförskrivningsrätt har enligt motionärerna effektiviseratdistriktssköterskornas arbete och servicen till befolkningen harökat, något som betyder mycket i inland, därtillgången på läkare ofta är begränsad. Såvitt gällerbarnmorskorna skulle ett utvidgat yrkesansvar medförskrivningsrätt inom preventivmedelsområdet men också vadavser en del andra läkemedel effektivisera barnmorskornasarbete. En ändring av regelsystemet härvidlag skulle enligtmotionärerna underlätta för barnmorskor att etablera sig privat.Slutligen begär motionärerna ett tillkännagivande tillregeringen om att reglementen och instruktioner, resp.1957, bör omarbetas så att de överensstämmer med en utvecklingsom skett inom sjuksköterskans och barnmorskans yrkesområde(yrkande 4).I motion So491 av och (båda m)begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad i motionenanförts om barnmorskornas rätt att förskriva preventivmedel.Motionärerna anser att även barnmorskor som arbetar privat börha rätt att förskriva preventivmedel. De anför att barnmorskasom fått förskrivningsrätt inte kan föra med sig denna om honövergår till privat verksamhet.I motion So507 av och (båda fp)begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad i motionenanförts om utbildning om olika invandrargruppers kulturer(yrkande 2). Motionärerna pekar på att i invandrartätaområden kan t.ex. läkarnas bristande kunskaper om de kulturer demöter och vilka speciella insatser som behöver göras för atthjälpa dessa patienter leda till känslor av otillräcklighet iarbetet. Motionärerna anser att husläkarsystemet bör kunnamedverka till att flera av dessa brister avhjälps.I motion So526 av och (bådanyd) begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad imotionen anförts om ett bättre omhändertagande av personer medlångvariga sjukdomstillstånd och om möjligheterna att förhindraatt ett långvarigt sjukdomstillstånd uppkommer (yrkande 2).Motionärerna anför att om man skall lyckas med en rehabiliteringså är det viktigt att utredning och hjälpinsatser sätts insnabbt. Här är det viktigt med läkarkontinuitet, och dettagaranteras bl.a. av ett väl fungerande husläkarsystem.I motion So522 av () begärs attregeringen ges till känna vad som anförts i motionen om behovetav en helhetssyn på individen och utformandet av enfriskvårdsstrategi som tar hänsyn till sambandet mellan hälsaoch miljö. Motionären menar att samhället i större utsträckningmåste ta reda på vad som är orsaken till människors sjukdomar,missbruk och otrivsel. Därför behövs en friskvårdsstrategi somanlägger en helhetssyn på vår livsmiljö och dess brister.Frågan om införande av någon form avhusläkar-/familjeläkarsystem har upprepade gånger behandlats avutskottet. I betänkandet 1990/91:SoU21 Primärkommunalthuvudmannaskap för primärvård m.m. erinrade utskottet om sinatidigare uttalanden om att primärvården liksom annan hälso- ochsjukvård måste utformas så att patientens valfrihet stärks ochkontinuiteten i kontakterna mellan å ena sidan den enskildepatienten och å andra sidan läkare och annan vårdpersonalförbättras.Motioner om förebyggande barnhälsovård m.m. behandlades senastav utskottet i dess betänkande 1991/92:SoU1 (s. 6 f.).Utskottet redogjorde för pågående utrednings- ochutvärderingsarbeten samt tidigare riksdagsbehandling. Medhänvisning till att ställt 8 milj.kr. tillsocialstyrelsens förfogande för ett arbete med att ökakompetensen inom när det gäller utsatta barn samtden nya regeringens kommande förslag på det socialpolitiskaområdet avstyrkte utskottet samtliga motioner.Den tidigare regeringen uppdrog åt socialstyrelsenatt utreda barnhälsovården. De centrala frågorna i uppdragetgällde hur barnhälsovården utvecklats efter integreringen iprimärvården, hur den är organiserad och vilka resurser denförfogar över samt om innehållet svarar mot barnfamiljernasaktuella behov. En utredning ombarnhälsovårdens funktion och uppgifter harnyligen färdigställts. Enligt uppgift från socialdepartementetplanerar man att remissbehandla rapporten.I rapportens sammanfattning sägs bl.a. följande.En genomgång av praxis och förändringsarbete i ett10-årsperspektiv visar att barnhälsovården endast i begränsadutsträckning utvecklat de psykosociala dimensionerna av arbetetoch att viss uttunning skett av den specifika barnkompetensenifråga om både sjuksköterskor och läkare. Den barnmedicinskaläkarkompetensen i primärvården är ojämnt fördelad i landet. ---- --Ifråga om barnhälsovårdens kvalitet konstateras attbarnhälsovården faktiskt når praktiskt taget alla barn, men atttidsbrist för sjuksköterskan, samt brist på metoder och effektivsamverkan lägger hinder i vägen för bra tidiga insatser förgrupper med mer sammansatta behov. -- -- --Utredningen anser inte att barnhälsovården i någon merbetydande utsträckning förmår utjämna socialtbetingade ojämlikheter mellan barn. Skyddet för särskilt utsattabarn som far illa eller riskerar att fara illa är ofullständigtför att inte säga bristfälligt. Den mera traditionellamedicinska sidan av verksamheten, dvs hälsoundersökningar,vaccinationer etc fungerar i stort tillfredsställande menbehöver moderniseras i enlighet med publicerade Allmännaråd. -- -- --Det psykosociala arbetet behöver preciseras och fördjupasgenom kunskaps- och metodutveckling samt tillgång på tid föruppgifterna. Metoder och arbetsutrymme för miljöbevakning behövsför att minska förekomsten av barnolycksfall. -- -- --Barnhälsovårdens kärnuppgift är och bör vara att svara motbarnfamiljernas behov av basal hälsovård och medicinsk service,vaccinationer, allmänt stöd och hälsoupplysning. För dessauppgifter finns kärnkompetens. Det är viktigt att samhället slårvakt om barnhälsovårdens möjligheter att bibehålla och utveckladessa väsentliga moment som är till för alla. -- -- --Utredningen har övervägt om barnhälsovården bör överföras tillprimärkommunen men stannat inför fortsatt huvudmannaskap förlandstingen. -- -- --bör aktivt följa verksamheten inom ramen försitt tillsynsansvar samt utarbeta Allmänna råd för kvalitativakrav inom barnhälsovården. -- -- --En särskilt viktig samverkanspart är mödrahälsovården.Samverkan och praktiskt samarbete med mödrahälsovårdenunderlättas starkt om det finns gemensam psykolog för mödra- ochbarnhälsovård. -- -- --En motion om privatanställda barnmorskors förskrivningsrättbehandlades av utskottet i betänkandet SoU 1987/88:16. Efteren redovisning av gällande bestämmelser konstaterade utskottetatt rätten att förskriva p-piller och andra läkemedel somanvänds i födelsekontrollerande syfte i princip är begränsadtill barnmorskor som arbetar inom preventivmedelsrådgivningenunder läkares förmanskap. Det var enligt utskottets uppfattningriktigt att mycket höga krav ställs på den som skall ha rätt attförskriva läkemedel. Särskilt avseende måste fästas vid att densom får en sådan rätt har erforderlig utbildning och erfarenhet.Detta bör i det individuella fallet avgöras av en ansvarigläkare. Under förutsättning att dessa säkerhetskrav är uppfylldafanns såvitt utskottet kunnat finna inga formella hinder för atten barnmorska anställd hos en privat vårdgivare skall kunnaförskriva p-piller. Utskottet ansåg därför inte att det fannsanledning till något initiativ med anledning av dendå aktuella motionen som avstyrktes.Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om vissafrågor om hälso- och sjukvård för invandrare, senast ibetänkandet 1990/91:SoU6 (s. 38 f.) då frågan ominvandrarkvinnornas situation var aktuell. Utskottet har ansettatt något initiativ från inte har behövts utan att deti första hand är en fråga för sjukvårdshuvudmännen men att dessaborde ägna särskild uppmärksamhet åt frågan.Regeringen har enligt budgetpropositionen (bil. 6 s. 102) föravsikt att i en proposition under innevarande år lägga framförslag om åtgärder som är ägnade att underlätta och stimulerainrättandet av husläkare. Det innebär att varje person ellerfamilj får möjlighet att registrera sig hos en fritt valdläkare, oftast en specialist i allmänmedicin. Husläkaren har detyttersta ansvaret för sina patienter. Målet är att allamänniskor senast vid utgången av skall ha tillgång tillhusläkare. Ett husläkarsystem medför många positiva effekterenligt föredraganden. Kontinuiteten i kontakten mellan läkareoch patient ökar. Systemet främjar också helhetssynen, vilket ärpositivt för det förebyggande arbetet. Genom att systemet bl.a.innefattar en fri etableringsrätt för den som uppfyller kravenpå en husläkare ökar också valfriheten för både patienter ochläkare. Därtill torde effektiviten främjas eftersom patienternai större utsträckning än kan få behandling pårätt nivå.Utskottet gör följande bedömning.Regeringen har för avsikt att i en proposition senare underdetta år lägga fram förslag om åtgärder för att inrätta etthusläkarsystem. Utskottet utgår från att de frågor som tas upp imotion So438 (s) yrkande 8 kommer att övervägas i detsammanhanget. bör inte föregripa regeringensställningstagande i dessa frågor.