bet · GF01FiU20 · 1992-02-27 00:00:00 — 1991)Miljarder Procentuell volymförändringkronor 1990 1990 1991 1992 1993BNP 1350,1 0,6 -1,3 (-1,0) -0,2 (0,3) 1,3 (1,9)Import 403,3 1,2 -6,0 (-4,6) 1,2 (1,8) 3,0 (3,7)Privat konsumtion 699,0 -0,2 0,3 (0,0) 0,5 (0,8) 0,7 (1,0)Offentlig konsumtion 366,5 2,1 0,7 (1,0) 0,6 (0,5) -0,1 (0,3)Stat 104,9 3,4 -1,0 (0,5) -1,2 (-0,5) -0,5 (-0,4)Kommuner 261,6 1,6 1,4 (1,2) 1,3 (0,9) 0,0 (0,5)Bruttoinvesteringar 279,9 -0,9 -8,5 (-7,0) -7,5 (-4,0) -1,6 (2,0)Lagerinvesteringar -1,2 0,1 -1,2 (-1,0) 0,6 (0,5) 0,7 (0,4)Export 409,2 2,0 -2,3 (-1,4) 2,0 (2,2) 4,5 (5,2)Anm.: Värden inom parentes anger motsvarande bedömning i okt. 1991 (prop. 38).Arbetslösheten ökar nu snabbt, och beräknas enligt finansplanen4,av arbetskraften stå utan arbete (jfr tabell4) trots attbruttonationalprodukten (BNP) då beräknas öka med nära 1,5%.Tabell 4. Nyckeltal (finansdep., dec. 1991)Årlig procentuell förändring (om ej annat anges)1990 1991 1992 1993Timlön, kostnad 10,0 5,5 (5,5) 4,5 (5,0) 4,0 (4,5)KPI, genomsnitt 10,4 9,5 (9,4) 3,2 (3,0) 3,5 (3,6)Disponibel inkomst 3,2 4,1 (2,9) 2,1 (1,7) 0,5 (0,9)Sparkvot (nivå, %) -1,1 2,6 (2,8) 4,2 (3,7) 4,0 (3,6)Produktivitet (industrin) 0,8 1,1 - 3,6 - 4,5 -Industriproduktion -2,0 5,5 (-5,0) -0,5 (1,0) 3,0 (4,5)Arbetslöshet (nivå, %) 1,5 2,7 (2,6) 3,8 (3,5) 4,5 (3,7)Handelsbalans (mdr kr.) 14,8 31,3 (30,2) 37,8 (36,6) 49,3 (42,5)Bytesbalans (mdr kr.) -35,1 -18,9 (-25,0) -17,5 (-19,9) -9,4 (-17,5)Anm.: Värden inom parentes anger motsvarande bedömning i okt. 1991 (prop. 38).Av tabell 4 framgår att effekterna av lågkonjunkturen redan nu sätter tydligaspår i pris- och lönebildningen. är det sålunda troligtatt inflationen inte bara kommer att ligga under genomsnittet för OECD-ländernautan dessutom, vilket kanske är mer anmärkningsvärt, understiga nivån iTyskland. Även löneökningarna blir väsentligt lägre. Den årliga löneökningenantas stanna vid 4--4,. Så låga ökningstal förtimlönekostnaderna har inte förekommit i under de senaste tvådecennierna.Bytesbalansen uppvisade enligt finansplanen för ett underskott somvar lägre än underskottet . Underprognosperioden väntas bytesbalansunderskottet reduceras ytterligare, och detberäknas bli . Denna betydande minskningav underskottet förklaras av en svag efterfrågan som i sin tur innebär ettkraftigt fall i importen.Jämförs finansplanens bedömning av den ekonomiska utvecklingen med denprognos som redovisades i proposition 38 ger finansplanen en merpessimistisk bild av utvecklingen. Sålunda kommer BNP att minska även ,och tillväxten väntas bli något lägre än vad man tidigare förutsett.Den stora skillnaden i bedömningen hänför sig främst till uppskattningen avinvesteringsutvecklingen. Enligt finansplanen väntas fallet ibruttoinvesteringarna bli nästan lika stort som . Men även omnedgången i investeringarna blir så stor som kommersammansättningen att delvis bli en annan. Fallet i industriinvesteringarnadämpas medan övrigt näringsliv, exkl. de expansiva affärsverken, fortsätter attminska i ungefär samma takt. För bostadssektorn blir nedgången mycket kraftigtrots att ombyggnadsverksamheten tilltar ytterligare. Sjunkande efterfrågan,pressade priser och förväntade minskade subventioner till bostadssektorn samtett betydande överskott på bostäder kommer att starkt hålla tillbakaigångsättningen av byggandet av nya bostäder. Den vikande marknaden förbostadsinvesteringar väntas bestå medan industriinvesteringarna ökarnågot. Som framhålls i finansplanen kommer, trots fallandeindustriinvesteringar , nivån på de totala investeringarna år 1992att med god marginal överstiga den nivå som investeringarna sjönk till underföregående lågkonjunktur.I den socialdemokratiska motionen Fi202 (s) riktas invändningar motfinansplanens prognos. Motionen redovisar även en alternativ prognos avutvecklingen fram t.o.m. år 1993.Motionärerna godtar regeringens bedömning av utvecklingen för innevarande år.För år 1993 görs emellertid en annan bedömning av den privatakonsumtionsutvecklingen. Detta betingas av att motionärerna i motsats tillregeringen inte tror att hushållens sparkvot kommer att minska . Detfinns, menar motionärerna, flera inslag i regeringens politik som talar för enfortsatt uppgång i hushållens sparande. I motionen nämns att värdet avränteavdragen kommer att minska som en följd av sänkt kapitalbeskattning, atthushållens totala inkomster minskar med 0,med hänsyn tagen tillåterbetalningen av det tillfälliga sparandet , att realränteläget blirfortsatt högt och att den restriktiva kreditprövningen hos finansinstitutenfortsätter efter de senaste årens kreditförluster.Utifrån dessa överväganden om en högre sparkvot för hushållen drarmotionärerna slutsatsen att med regeringens politik kommer den privatakonsumtionen att minska med 0,i stället för att öka med 0,somanges i finansplanen. Enligt motionärerna leder detta till att BNP-tillväxtenkan beräknas till 0,och inte till 1,som anges i finansplanen.I likhet med vad som sägs i finansplanen vill utskottet framhålla attbedömningen av sparkvotens utveckling utgör en av de mest osäkra faktorerna iprognosen över svensk ekonomi . Den kraftiga uppgång ihushållssparandet som inträffat är bl.a. en följd av attskattesystemet har lagts om. Oron på de finansiella marknaderna påverkar ocksåhushållens beteende liksom krympande förmögenheter. Även kan därförsparkvoten förväntas stiga. Men det finns faktorer som talar för att uppgångeni sparkvoten avstannar . I takt med att den ekonomiska utvecklingengradvis blir bättre bör hushållens framtidsförväntningar bli mindrepessimistiska. Detta leder till bedömningen att tillväxttakten i den privatakonsumtionen ökar år 1993.Den alternativa prognos över försörjningsbalansen som redovisas i motionFi202 (s) utgår ifrån att den ekonomiska politiken ges en annan inriktning.Utskottet återkommer senare i betänkandet till en mer ingående behandling avförslagen i motionen och väljer därför att här endast kommentera självaprognosen. De förslag som direkt påverkar prognosen är dels Socialdemokraternasnej till åtgärder som minskar hushållens inkomster, dvs. införandet avkarensdagar, höjningen av egenavgiften till arbetslöshetsförsäkringen och deminskade ränteavdragen och räntebidragen, dels ökade investeringar iinfrastrukturen och bostäder samt en ökning av den offentliga konsumtionen.Motionärerna räknar med att BNP-tillväxten , om deras förslag genomförs,stiger till 1,. Den högre tillväxten förklaras främst av uppgången i denprivata konsumtionen och i mindre utsträckning av ökad offentlig konsumtion ochen bättre investeringsutveckling.I motion Fi202 (s) hävdas att den politik som motionärerna företräder pressarned arbetslösheten från de 4,som anges i finansplanen till år 1993.Utskottet vill dock redan i detta sammanhang understryka att en sådan betydandeneddragning av arbetslösheten inte kan förklaras av den skillnad i BNP-tillväxtsom föreligger mellan motionärernas och regeringens prognos.Den 13 resp. redovisade ()utvecklingen på arbetsmarknaden och konsumentprisutvecklingen under januari1992.Arbetslösheten ökar nu snabbt och är till stor del en direkt följd av denpolitik som fördes . Av SCB:s redovisningframgår att arbetslösheten uppgick till av arbetskraften,vilket motsvarar 181000 personer. Denna utveckling innebär att betydligt flerär arbetslösa än vid lågkonjunkturen dåarbetslösheten som mest uppgick till 151000 personer. av dearbetslösa är ungdomar. med den totala arbetslösheten stiger ävenantalet långtidsarbetslösa. Andelen långtidsarbetslösa är nu . Tilldetta kommer att avmattningen även har lett till att utbudet av arbetskraftsuccessivt minskar. Jämfört med har sålunda arbetskraftsutbudetminskat med mer än 90000 personer.Även om januarisiffran har påverkats av säsongmässiga faktorer kanutvecklingen på arbetsmarknaden knappast bedömas bli bättre än som anges ifinansplanen.Enligt SCB:s redovisning av prisutvecklingen från december1991 till sjönk konsumentpriserna med i genomsnitt 0,1%.Nedgången förklaras av sänkta priser på livsmedel samt på kläder och skor.Samma månad steg konsumentpriserna med 2,. Inflationstakten,dvs. konsumentprisernas genomsnittliga uppgång , var 5,3%.Enligt statens pris- och konkurrensverks (SPK) prognos 1992 förutses en höjning av den allmänna konsumentprisnivån med2,. väntas inflationstakten vara lägre än . Dennautveckling ligger i linje med det antagande om prisutvecklingen som görs ifinansplanen.Allmänna riktlinjer för den ekonomiska politikenAv redovisningen för det ekonomiska läget framgår att är inne i enrecession. Flera omständigheter pekar mot att den ekonomiska aktiviteten blirfortsatt låg under innevarande och . Den väntade internationellaåterhämtningen har bromsats upp, och risk föreligger att det kan dra ut påtiden innan tillväxten åter tar fart inom OECD-området. storautrikeshandelsberoende innebär att den internationella konjunkturutvecklingenutövar ett starkt inflytande på ekonomin. I rådande konjunkturläge har dettaberoende stärkts på ett för den svenska ekonomin oförmånligt sätt genom att andel av exporten går till länder som i nuvarande lågkonjunktur befinnersig i en lika svag eller ännu sämre ekonomisk situation jämfört med Sverige.Den ekonomiska politiken måste därför utformas under den förutsättningen attnågon kraftfull draghjälp utifrån inte kan påräknas. Utskottet vill dockunderstryka att den svenska ekonomins huvudproblem är av strukturell art.Utvecklingskraften har försvagats med en felaktig politik.Devalveringarna av den svenska kronan medförde,tillsammans med en ihållande internationell högkonjunktur, tillfälligt en godtillväxt och sysselsättning. Som framhålls i propositionen dolde emellertiddevalveringspolitiken de underliggande strukturella problemen och motverkadedärmed långsiktigt nödvändiga förändringar. Den konkurrensutsatta sektorn ökadeinte tillräckligt för att ge balans i utrikesbetalningarna. Finanspolitiken varinte tillräckligt stram genom att de offentliga utgifterna inte hölls tillbaka.Avregleringen av kreditmarknaden kombinerades inte heller med nödvändigaskattesänkningar för det privata sparandet. Priser och löner ökade bl.a. därförbetydligt snabbare än i omvärlden. Den regionala obalansen med överhettning ivissa områden bidrog till att driva upp inflationen och minskadekonkurrenskraften. Vid ingången uteblev tillväxten, och densamlade produktionen av varor och tjänster t.o.m. minskade. De strukturellaproblemen blev åter fullt synliga.I propositionen konstateras att problemen har manifesterats och1991 inom alla delar av den svenska ekonomin. Industriproduktionen har under desenaste två åren minskat med , 100000 industrijobb harförsvunnit, investeringarna rasar och konkurserna ökar dramatiskt. I likhet medföredraganden vill utskottet framhålla vikten av att den konkurrensutsattasektorn måste ges tillfälle att expandera. Detta är den enda möjlighet som stårtill buds för att möta och varaktigt lösa de svåra problem som den nuoacceptabelt höga och växande arbetslösheten medför.Den ekonomiska strategi som måste följas innebär att kortsiktiga åtgärdermotiverade av de problem som lågkonjunkturen skapar skall ligga i linje med denlångsiktiga strategin. Den centrala uppgiften för den ekonomiska politiken ärsom utskottet ser det att åstadkomma en tillväxt som leds av dekonkurrensutsatta företagen. Detta ställer i sin tur stora krav på den statligautgiftspolitiken. Utskottet delar till fullo föredragandens uppfattning att denekonomiska politiken måste präglas av en långsiktig utgiftsstrategi som harföljande inriktning:Direkta politiska beslut krävs för att minska de offentliga utgifterna somandel av BNP.De skatte- och avgiftsfinansierade socialförsäkringssystemen måste reformerasför att stärka individernas motiv för arbete och sparande.Fördelningen av de skattefinansierade offentliga utgifterna måste prioriterainvesteringar i infrastruktur, utbildning och forskning samt miljöförbättrandeåtgärder.De offentliga konsumtionsutgifterna måste begränsas och insatser prioriterastill viktiga men utgiftskrävande områden såsom vård, utbildning och omsorg.Verksamheten måste utsättas för konkurrens.I motion Fi202 (s) yrkandena 1 och 4 framhålls att den socialdemokratiskaregeringen har skapat förutsättningar för en god ekonomisk utveckling. Imotionen nämns att löneökningarna dämpats genom bl.a. stabiliseringsavtalet,att kronan knutits till ecun, att ingående förberedelser gjorts för ettEES-avtal och att en ansökan om medlemskap i har lämnats in. Vidare hararbetsmarknadspolitiken inriktats mot kompetenshöjning, och beslut har tagitsom en omfattande utbyggnad av infrastrukturen. Den av den socialdemokratiskaregeringen förda politiken har också verksamt bidragit till ett markanttrendbrott i inflationen. Enligt motionärernas mening måste den nu fördapolitiken läggas om för att kraftfullt minska lågkonjunkturens påfrestningar.Åtgärder som ytterligare minskar efterfrågan avvisas, vilket innebär ett nejtill de av regeringens förslag som drar ned hushållens disponibla inkomster,dvs. genomförandet av karensdagar, höjning av egenavgiften iarbetslöshetsförsäkringen, minskade ränteavdrag och räntebidrag. Statsbidragentill kommunerna bör av samma skäl inte skäras ned i enlighet med regeringensförslag. En ökning av de offentliga utgifterna innebär, menarmotionärerna, i nuvarande konjunkturläge inte någon påfrestning på ekonomin.I motionen krävs att regeringen senast i kompletteringspropositionen läggerfram ett ekonomiskt-politiskt program för arbete och utbildning för att pressaned arbetslösheten. Sammantaget hävdar motionärerna att de åtgärder somföreslås i motion Fi202 (s) i en första etapp sänker arbetslösheten till 3%.Detta skall jämföras med regeringens prognos som innebär en arbetslöshet på4--5%.Med anledning av den alternativa inriktning av den ekonomiska politiken somföreslås i motion Fi202 (s) vill utskottet anföra följande.Den argumentation för en alternativ uppläggning av den ekonomiska politikensom förs fram i den socialdemokratiska motionen kan sägas bestå av två delar.I den första argumentationslinjen understryker motionärerna betydelsen av attstrukturomvandlingen av ekonomin inte bromsas upp. Utformningen av denekonomiska politiken måste stärka förutsättningarna för attframgångsrikt delta i den internationella integrationen, vilket kräver attpolitiken medverkar till att hålla nere kostnadsutvecklingen och förbättrakonkurrenskraften. Denna inriktning av den ekonomiska politiken är, sägermotionärerna, nödvändig om sysselsättning och välfärd skall kunna hävdas.Vidare framhålls vikten av att de offentliga utgifternas andel av BNPsuccessivt sänks och att penning- och valutapolitiken inriktas på att värnakronans värde och upprätthålla balans i valutaflödena.Denna inriktning av politiken stämmer, även om den i många avseenden är vagtformulerad, väl överens med vad som sägs i finansplanen. Utskottet har helleringa invändningar mot dessa allmänna riktlinjer.I den andra argumentationslinjen riktas uppmärksamheten mot de kortsiktigaproblemen. Utgångspunkten är den svåra situationen på arbetsmarknaden. Dennaleder motionärerna fram till att utöver åtgärder som direkt riktas motarbetsmarknaden föreslå åtgärder som ökar den inhemska efterfrågan. Mot denbakgrunden avvisas förslag som minskar hushållens köpkraft (t.ex. införandet avkarensdagar och höjningar av egenavgiften i arbetslöshetsförsäkringen) och ävenförslag som avser att stimulera det privata sparandet. Vidare föreslås åtgärderför att öka bostadsbyggandet och att skapa möjligheter för denoffentliga konsumtionen att öka . Det kan nämnas att ifinansplanen anges för en minskning av den offentliga konsumtionen med0,, vilket innebär en nolltillväxt för den kommunala konsumtionen.Som utskottet ser det görs i motion Fi202 (s) knappast några försök attkoppla ihop den långsiktiga strukturpolitiken med förslagen tillstabiliseringspolitiska åtgärder. En sådan inriktning av politiken kanutskottet inte godta. En av de viktigaste restriktionerna vid utformningen avden ekonomiska politiken måste vara att tillse att kortsiktiga åtgärder intekommer i konflikt med den långsiktiga strategin. I motionen försöker man klaradetta dilemma med att hänvisa till tidigare fattade beslut. Anknytningen avkronan till ecun, , medlemsansökan till EG, inriktningen avarbetsmarknadspolitiken mot kompetenshöjning och beslut ominfrastrukturinvesteringar ses som åtgärder som löser strukturproblemen. Dettaär, som utskottet ser det, en både felaktig och farlig slutsats. Om Sverigeskall kunna utnyttja tillgången till EG:s inre marknad krävs att vårtnäringsliv återfår sin konkurrenskraft. Kortsiktiga åtgärder vilka intebefrämjar strukturomvandlingsprocessen och därigenom försämrar vårkonkurrenskraft kan, då integrationen med EG får fullt genomslag, ställa densvenska ekonomin inför allt svårare problem.I motion Fi202 (s) argumenteras som om regeringens ekonomiska politik givitsen sådan inriktning att ambitionerna övergivits att hålla en högsysselsättning, motverka långtidsarbetslöshet och undvika att det passivakontantstödet till dem som drabbas av arbetslöshet växer. Utskottet villunderstryka att detta är en grov feltolkning av finansplanen. Regeringenprioriterar arbetslinjen före kontantlinjen i arbetsmarknadspolitiken. Men detfinns ingen anledning att dölja att de problem som skapades genomöverhettningen av ekonomin har ställt den ekonomiskapolitiken inför utomordentligt svåra problem.Utskottet delar motionärernas uppfattning att låga pris- och löneökningar ären förutsättning för en positiv ekonomisk utveckling. I såväl finansplanen somi motion Fi202 (s) understryks att inflationsbekämpningen måste ha enöverordnad ställning i förhållande till övriga mål för den ekonomiska politikenom en varaktigt hög sysselsättning skall kunna uppnås.Detta ställer långtgående krav på den ekonomiska politiken.Inflationsförväntningarna får inte återigen växa sig starka.Strukturomvandlingen måste komma till stånd som kraftiga åtgärdermåste vidtas för att lösa de allt svårare problemen på arbetsmarknaden. Detfinns här skäl att påpeka att den snabba ökning av arbetslösheten, som sker,har sin grund i den tidigare förda politikens oförmåga att angripa degrundläggande strukturproblemen. Dessa måste nu lösas i efterkrigstidensdjupaste lågkonjunktur.I motion Fi202 (s) framhålls att kapacitetsutnyttjandet är så lågt att någonrisk för ett inflationstryck inte föreligger. Mot den bakgrunden kan denekonomiska politiken koncentreras till sysselsättningsskapande åtgärder. Deåtgärder som föreslås i den socialdemokratiska motionen för att minskaarbetslösheten är en ökad privat konsumtion, en fortsatt ökning av denoffentliga konsumtionen och då främst den kommunala och ökadearbetsmarknadspolitiska insatser, som det betonas att inga åtgärderbör vidtas för att stimulera det privata sparandet.Utskottet kan inte dela motionärernas uppfattning att man skall betrakta denför den svenska ekonomin ödesdigra överhettningen som enhistorisk händelse som inte kan komma tillbaka. Det är nödvändigt att ocksåanlägga ett medellångt perspektiv på stabiliseringspolitiken. De flesta av deåtgärder som diskuteras kommer att få effekt tidigast . Iöverensstämmelse med den bedömning som utskottet tidigare redovisat ibetänkandet kommer den svenska ekonomin att påverkas positivt aven uppgång i den internationella ekonomin. Det är därför av stor vikt att i dagutforma de ekonomisk-politiska åtgärderna på ett sådant sätt att de inte bidrartill att en överhettningssituation ånyo uppstår.Som utskottet tidigare framhållit i betänkandet är det den konkurrensutsattasektorn som måste ges utrymme för expansion. Det är därför inte möjligt attfortsätta den förra socialdemokratiska regeringens politik och låsa in resurseri bostads- och den kommunala sektorn. Att skjuta upp det påbörjade arbetet medatt reformera socialförsäkringssystemet kan utskottet inte ställa sig bakom.Att reformera socialförsäkringssystemet för att uppmuntra arbete och sparandeser utskottet som ett av de viktigare inslagen i strukturpolitiken. Enreformering av detta försäkringssystem, som står inför en kostnadsexplosion ominga åtgärder vidtas, är också en del av nödvändiga besparingsåtgärder för attkunna skapa utrymme för att sänka sådana skatter som hindrar en ökad tillväxt.Från dessa utgångspunkter är det oroande att Socialdemokraterna medhänvisning till lågkonjunkturen över huvud taget inte vill medverka till enreformering av socialförsäkringssystemet.Som framhållits i inledningen av betänkandet har de åtgärder som nudiskuterats endast en marginell effekt på sysselsättningen. Även om härdiskuterade förslag i motion Fi202(s) kortsiktigt skulle kunna påverkatillväxten blir den endast obetydligt högre än vad som anges i finansplanen ochskulle knappast påverka sysselsättningsläget. Det är därför som en förstärkningav de åtgärder som direkt riktar sig mot arbetsmarknaden nu måste vidtas.Utskottet delar sålunda motionärernas uppfattning att bl.a. dearbetsmarknadspolitiska insatserna måste intensifieras. I motionen föreslås attriksdagen hos regeringen begär förslag till ett ekonomisk-politiskt program förarbete och utbildning. Utskottet vill här framhålla att ett intensivt arbetemed att sätta in åtgärder mot arbetslösheten pågår inom ochhar högsta prioritet. Åtgärder mot ungdomsarbetslösheten har nyligenpresenterats av regeringen. Utskottet vill dock återigen understryka att deåtgärder som planeras inom måste vara utformade med hänsyntill vad som är långsiktigt nödvändigt. Åtgärder får inte vidtas som leder tillatt arbetskraft låses in i skyddade sektorer.Med det anförda avstyrks motion Fi202 (s) yrkandena 1 och 4.I motion Fi208 (nyd) yrkandena 1, 3, 4, 8 och 20 framhålls att Nydemokrati i stort kan ställa sig bakom den allmänna inriktning av denekonomiska politiken som förordas i finansplanen. Motionärerna delar den däruttryckta grundsynen och stöder det systemskifte som den förda politiken avseratt åstadkomma. Kritik riktas emellertid mot regeringen för att processen gårför långsamt. Man måste gå snabbare fram med utgiftsminskningarna för att skapautrymme för skattesänkningar. Skattesänkningstakten bör vara 1--1,av BNPper år. Motionärerna understryker att den ekonomiska politikens viktigasteuppgift måste vara att skapa förutsättningar för företagen att verka och kunnaexpandera och därigenom kunna öka sysselsättningen och trygga ekonomin föralla. I ett särskilt yrkande förordar motionärerna att ett ökat privatpensionssparande bör stimuleras.Utskottet noterar att Ny demokrati i allt väsentligt godtar inriktningen avden politik som föreslås i finansplanen. I motionen riktas emellertid kritikmot att regeringens förnyelsearbete går för långsamt. Några konkreta förslagför att driva på förändringsprocessen föreslås dock inte i motionen. Konkretaförslag i motionen föreligger ej heller vad gäller åtgärder för att stimulerapensionssparandet. Utskottet finner inte anledning att avvisa den allmännainriktning för den ekonomiska politiken som uttalas i motionen men kan inteheller ställa sig bakom inriktningen då den inte närmare konkretiseras.Utskottet anser exempelvis, i likhet med motionärerna, att skattetrycket måstesänkas, men det är också angeläget att ange på vilket sätt det bör ske och hurdet kan finansieras. Utskottet återkommer i avsnittet om budgetpolitiken tillflera av motionsförslagen. Det är emellertid utskottets uppfattning attförslagen inte innehåller en sådan grad av konkretion att de kan utgöraunderlag för ett beslut om inriktningen av den ekonomiska politiken.Med hänvisning till vad utskottet anfört avstyrks motion Fi208 (nyd)yrkandena 1, 3, 4, 8 och 20.I motion Fi209 (v) yrkandena 1, 3, 5, 6, 19 och 21, motionSk351(v) yrkande 11 och motion Sk352 (v) yrkande 4 krävs en omläggning av denekonomiska politiken.