bet · GG01FiU1 · 1992-12-03 00:00:00 — Som framgåtttidigare har utskottet beslutat att motioner från allmänna motionstiden rörandearbetsrätten tills vidare skall vara bordlagda.Överenskommelsen mellan företrädare för regeringspartierna ochSocialdemokratiska arbetarepartiet innebär i fråga om arbetslöshetsförsäkringenatt den aviserade höjningen av egenavgifterna i försäkringen inte skall ske.Den skall också i fortsättningen finansieras av egenavgifter och statsbidrag.Utskottet ansluter sig till att arbetslöshetsförsäkringens inriktning börvara den angivna. Innan man kan ta slutlig ställning till den närmareutformningen i fråga om ersättningsnivåer, finansiering, administration m.m.måste ingående överväganden göras. Till en början bör den särskilda utredningsom har till uppgift att lämna förslag till utformning och finansiering av enobligatorisk arbetslöshetsförsäkring (dir. 1992:24), genomföra sitt uppdrag.Redan av detta skäl kan utskottet inte ställa sig bakom motionsförslaget.Vad utskottet anfört innebär sammanfattningsvis att utskottet avstyrker de nubehandlade yrkandena 8, 9, 12, 14, 16 och 17 i motion Fi36 (nyd).I detta avsnitt tar utskottet även upp ett yrkande av (nyd) imotion Fi25. Motionären anser att av de medel som anvisastill arbetsmarknadspolitiska åtgärder bör specialdestineras tillräntesubventioner avseende lån för vissa ROT-arbeten (yrkande 1).Arbetsmarknadsutskottet anser att inriktningen på de arbetsmarknadspolitiskaåtgärder som föreslås bör vara den av regeringen angivna. Motionärensförslag kan alltså inte biträdas. Motion Fi25 yrkande 1 avstyrks.Utskottet återkommer i det följande till de övriga motioner som avsermedelsanvisningen.Tillfällig förstärkning av arbetsförmedlingenI propositionen i denna del (bilaga 7, avsnitt 2.2.1) vill regeringen hariksdagens godkännande att av medlen på anslagetArbetsmarknadspolitiska åtgärder används för förstärkning avarbetsförmedlingen.Det nuvarande läget på arbetsmarknaden innebär en väsentligt störrebelastning på arbetsförmedlingen än . En tillfälligpersonalförstärkning, betingad av konjunkturläget, under innevarande budgetårär nödvändig enligt propositionen. Det framhålls att de förslag som läggs framväsentligt kommer att öka förmedlingens möjligheter att bistå enskildaarbetssökande, vilket ökar arbetsbelastningen. Det bör vara möjligtatt tillfälligt anställa personer -- i första hand arbetslösa -- för attfullgöra arbetsuppgifter vid förmedlingen.Arbetsmarknadsutskottet tillstyrker regeringens begäran.En ny arbetsmarknadspolitisk åtgärd -- arbetslivsutvecklingProposition 50Bakgrunden till förslaget om en ny arbetsmarknadspolitisk åtgärd (bilaga 7,avsnitt 2.2.2) är det nuvarande arbetsmarknadsläget med en snabb ökning avantalet långtidsarbetslösa. Långtidsarbetslösheten medför storaskadeverkningar. Människor bryts snabbt ned och blir passiviserade ochisolerade, vilket försvårar eller omöjliggör att ta sig tillbaka till vanligtarbete. För samhället stiger kostnaderna för de sociala skyddssystemen.Arbetsmarknadens funktionssätt påverkas negativt när människor varaktigtförlorar sin anknytning till arbetsmarknaden. I tider av högkonjunkturförstärks överhettningstendenserna.Tanken med arbetslivsutvecklingen är att möjliggöra en aktivare användning avmedlen till arbetslöshetsförsäkringen. I korthet innebär systemet, som skallvara en försöksverksamhet från , följande.Arbetslösa och deltidsarbetslösa personer med rätt till ersättning frånarbetslöshetskassan erbjuds möjligheter att delta i aktiviteter. Denna åtgärdkan komma i fråga om den arbetslöse inte kan få arbete, utbildningsplats ellerannan aktiv åtgärd. Syftet är att bibehålla och stärka den enskildes anknytningtill arbetsmarknaden. Arbetslivsutvecklingen skall också bidra till stimulanstill eget företagande och till kooperativ verksamhet.Arbetslivsutvecklingen får inte störa den ordinarie arbetsmarknaden ellersådana arbetsmarknadspolitiska åtgärder som syftar till att främja rekryteringav personal. Den får inte heller äventyra konkurrensförhållanden. Åtgärdenskall inte ersätta ordinarie arbete och inte heller fylla ett produktionsbehovhos arbetsgivare.Den lokala arbetsförmedlingen samråder med näringsliv, offentlig sektor,fackliga organisationer, branschorganisationer och föreningsliv om deninriktning och organisation som arbetslivsutvecklingen bör ha. Det praktiskaansvaret för verksamheten överlämnas till stor del till anordnarna.Arbetsförmedlingen anvisar deltagandet. Om anvisningen avser en arbetsplats börförmedlingen samråda med fackliga organisationer samt näringslivs- ochbranschorganisationer.Under arbetslivsutvecklingen uppbär den enskilde ersättning motsvarandeA-kasseersättningen.Genom en särskild lag, lagen om arbetslivsutveckling, klargörs att den somanvisats till verksamhet för arbetslivsutveckling inte skall anses somarbetstagare när han deltar i verksamheten. Arbetsmiljölagen skall dock iprincip vara tillämplig. Den som deltar skall ha motsvarande försäkringsskyddsom vid deltagande i arbetsmarknadsutbildning, vilket innebär att personenomfattas av arbetsskadeförsäkring och statlig grupplivförsäkring.Arbetslivsutvecklingen skall fungera på ungefär samma sätt somarbetsmarknadsutbildningen i skyddet mot utförsäkring.Ca 20000 personer beräknas delta i arbetslivsutveckling varje månad.Departementschefen räknar med att anordnarna i många fall har sådant intresseav verksamheten att något särskilt statsbidrag inte skall vara nödvändigt.Belastningen på statsbudgeten föranleds av vissa kostnader för bl.a. planeringoch organisation av anordnarnas verksamhet, material, lokaler och liknande.Enligt propositionen är det arbetsförmedlingens sak att lägga fast dessakostnadsramar. För de angivna ändamålen föreslås att 200 miljoner kronoranvisas.Utbildningsbidraget motsvarar vad den arbetslöse annars skulle ha uppburitfrån A-kassan, vilket enligt propositionen innebär att det i princip endastsker en omdisposition av den ersättning som utbetalas av arbetslöshetskassorna.MotionernaFörslaget om arbetslivsutveckling tas upp i två motioner.Karl-Gösta () anser enligt motion Fi66 att propositionen är oklar påvissa punkter. Enligt honom bör deltagandet vara frivilligt. Den som avböjerbör således inte kunna avstängas från ersättning under återstående period.Däremot bör en person som blir utförsäkrad efter att ha avböjt ett erbjudandeom att delta i arbetslivsutveckling inte ha samma möjligheter till andraarbetsmarknadspolitiska åtgärder som den som har varit aktiv under sinarbetslöshetstid. Motionären anser vidare att arbetslivsutvecklingen inte börkvalificera för en ny ersättningsperiod utan enbart förlänga den löpandeperioden. Det är vidare motionärens uppfattning att olika slag avarbetsmarknadspolitiska åtgärder inte skall kunna avlösa varandra utan enmellanliggande period av arbetssökande. Slutligen bör det enligt motionärenklargöras att den som deltar i arbetslivsutveckling står till arbetsmarknadensförfogande.Laila och (nyd) är enligt motion Fi57 kritiska motförslaget om arbetslivsutveckling. Systemet kommer att leda till byråkrati ochoklara ansvarsförhållanden. Det är enligt motionärerna bättre omarbetsförmedlingen själv får sköta arbetslivsutvecklingen (yrkande 1). Systemetkommer bara att få en uppehållande funktion; tiden innan den arbetslöse blirutförsäkrad förlängs. Motionärerna för fram ett alternativt förslag. Medlen böri stället användas för köp av utbildningsplatser eller utbildning i annan formhos privata arbetsgivare. De arbetslösa kan då få en yrkesutbildning som ärtill nytta när konjunkturen vänder (yrkande 2). Motionärerna kan också tänkasig att de som uppbär arbetslöshetsersättning gör en samhällsinsats av någotslag, kanske enligt den s.k. Hallstahammarmodellen (yrkande 3).Arbetsmarknadsutskottets övervägandenAllmän inriktningUtskottet är positivt till grundtankarna bakom regeringsförslaget omarbetslivsutvecklingen som ett sätt både att bibehålla och stärka denarbetslöses anknytning till arbetslivet och att förhindra utförsäkring. Såsomframförs i propositionen är långvarig arbetslöshet till skada för den enskildeoch samhället. Det gäller alltså, om läget på arbetsmarknaden ger liten utsikttill ett ordinarie arbete, att finna vägar att förhindra passivisering ochisolering. Arbetslöshetstiden bör användas så att den arbetslöse när lägetljusnar har möjligheter att ta sig tillbaka till den reguljära arbetsmarknadenoch -- kanske inte mindre viktigt -- själv ser sådana möjligheter. Genomarbetslivsutvecklingen kan kontakter skapas som kan underlättaåterinträdet på arbetsmarknaden. Den arbetslöse kan skaffa sig nya kunskaperoch lära känna andra arbetsområden. Intresse kan väckas för utbildning av olikaslag.Utskottet ställer sig också bakom de tankar som förslaget bygger på när detgäller den lokala förankringen. Genom att kommunen, de fackligaorganisationerna och närings- och föreningslivet på orten engageras vinner manfördelen att de aktiviteter som kommer till stånd verkligen kan bli till nyttaför hela orten, det må sedan vara insatser inom kultur- eller miljövård, inomfolkrörelserna eller på olika arbetsplatser. Framför allt i det senare falletär det dock, såsom betonas i propositionen, viktigt att insatserna inte störden ordinarie arbetsmarknaden eller utgör konkurrerande verksamhet.Det finns enligt utskottets mening skäl att understryka attarbetslivsutvecklingen trots allt är en åtgärd som skall tas till i sista hand.En anvisning måste föregås av en noggrann bedömning i varje enskilt fall omandra insatser är mer adekvata. Även i det fallet att det finns risk förutförsäkring måste det noga övervägas om beredskapsarbete ellerarbetsmarknadsutbildning eller någon annan åtgärd är ett bättre sätt att ökaden arbetslöses förutsättningar att återvända till den reguljäraarbetsmarknaden.Arbetsmarknadsutskottet vill i detta sammanhang väcka frågan om vilkakategorier av arbetslösa som skall kunna delta i arbetslivsutveckling.Regeringsförslaget innebär, som redan sagts, att endast personer med rätt tillarbetslöshetsersättning omfattas. Utskottet anser att det bör övervägas om ävenpersoner med kontant arbetsmarknadsstöd skall kunna anvisasarbetslivsutveckling. Utskottet förutsätter att regeringen återkommer i frågan.Utskottet återkommer i det följande till de regler som bör gälla förarbetslivsutvecklingen liksom till den motion som behandlar detta.Dessförinnan tar utskottet upp motion Fi57 av och (nyd). Utskottet kan, vilket framgår redan av vad som sagts, inteansluta sig till den allmänt negativa inställning till arbetslivsutveckling sommotionärerna ger uttryck för. Inte heller kan utskottet se det framfördamotförslaget -- att de medel som är tänkta att gå till arbetslivsutveckling istället skulle användas för att bekosta köp av utbildning ochutbildningsplatser hos det privata näringslivet -- som ett alternativ tillarbetslivsutveckling. Det primära hos många av de personer som kan komma attomfattas av arbetslivsutveckling är inte behovet av en yrkesutbildning ellerannan utbildning. Det handlar i stället om att behålla kontakten medarbetslivet, att förhindra isolering och passivisering och att vidmakthållakunskaper.När det gäller det i motionen framförda förslaget om något slag avsamhällsinsats från de arbetslösas sida har utskottet den kommentaren, attinriktningen av arbetsmarknadspolitiken är just att i möjligaste mån förhindrapassiva kontantstöd. Arbetslöshetsförsäkringen bygger också på att denarbetslöse skall vara aktiv. Den som avböjer anvisningar om arbete ellerutbildning riskerar avstängning från ersättning. Det skulle enligt utskottetsmening däremot föra för långt och även bli administrativt betungande att införaett generellt system som avkrävde den arbetslöse en samhällsinsats av någotslag som villkor för ersättning.Med det anförda avstyrker utskottet den nu behandlade motionens yrkanden 2och 3.Ansvar för genomförandetI fråga om det i samma motion Fi57 framförda förslaget att arbetsförmedlingeni samråd med arbetsgivaren bör sköta arbetslivsutvecklingen hararbetsmarknadsutskottet såsom redan framgått ställt sig bakom propositionenstanke att de lokala parterna engageras i verksamheten. Det behöver inte vara enverksamhet som bedrivs hos en enda arbetsgivare utan flera intressenter kanvara involverade. Det är som utskottet ser det inte givet attarbetsförmedlingen skulle ha de bästa förutsättningarna att finna lämpligverksamhet för arbetslivsutvecklingen, som inte bara kan innefattaarbetsinsatser utan också utbildning av olika slag. Till detta kommer attförmedlingarna har en ytterst ansträngd arbetssituation. Utskottetär därför positivt till idén med särskilda anordnare som i huvudsak ansvarigaför den praktiska uppläggningen av arbetslivsutvecklingen medanarbetsförmedlingens roll blir att anvisa åtgärden och bestämma de yttreramarna. Utskottet kan inte heller dela motionärernas farhågor att verksamhetenkommer att leda till en stor byråkrati. Tvärtom betonas i propositionen attorganisationen kring arbetslivsutvecklingen bör vara så obyråkratisk sommöjligt. Med detta avstyrker utskottet även yrkande 1 i den nu behandlademotionen Fi57.RegelverketNär det sedan gäller regelverket kring arbetslivsutvecklingen ärarbetsmarknadutskottets uppfattning följande.Utgångspunkten när man bestämmer vilka regler som bör gälla för verksamhetenär att arbetslivsutvecklingen, sett ur den enskildes perspektiv, har tvåsyften. Det är fråga såväl om att bibehålla och stärka den arbetslösesanknytning till arbetslivet som att ge ett skydd mot utförsäkring. Enförutsättning för att arbetslivsutvecklingen skall bli meningsfull är att denenskilde ser verksamheten som en möjlighet och inte som en skyldighet. Det bördärför inte vara ett tvång i egentlig mening att delta i verksamheten; däremotbör den som deltar hamna i bättre läge än den som varit passiv underarbetslöshetstiden.Det nu sagda innebär att utskottet inte kan ställa sig bakomregeringsförslaget i den del som det innebär att en försäkrad som vägrar attdelta i arbetslivsutveckling i princip skall kunna avstängas från ersättning.Utskottet vill i sammanhanget erinra om att det ligger i den enskildes intresseatt delta -- den som avböjer ett erbjudande missar möjligheten att skydda sigmot utförsäkring, till vilket utskottet återkommer i det följande. Ettavböjande bör enligt utskottets mening även allmänt sett påverka denarbetslöses vidare möjligheter att erbjudas skydd mot utförsäkring. Det anfördainnebär också att utskottet ansluter sig till motion Fi66, såvitt densamma rörfrivilligheten i deltagandet.En annan utgångspunkt är att arbetslivsutvecklingen måste vara en åtgärd isista hand. Detta innebär, som redan sagts, att det måste göras en ingåendebedömning av den arbetslöses möjligheter till arbete på den reguljäraarbetsmarknaden eller till utbildning innan anvisning sker. Det innebäremellertid också att en anvisning inte bör ha en alltför lång varaktighet.Normalt bör enligt utskottets mening anvisningstiden inte överstiga sexmånader. Om det blir fråga om anvisning bör verksamheten intefå bedrivas på samma arbetsplats, såvida det inte finns mycket starka skäl fördet. Innan frågan om förlängd eller förnyad anvisning förs på tal, måstesjälvfallet en förnyad prövning göras mot ordinarie arbetsmarknad -- syftet medarbetslivsutvecklingen är att förbättra den arbetslöses förutsättningar i dettahänseende. Även frågan om utbildning måste prövas. Genom arbetslivsutvecklingenkan den arbetslöse ha kommit att inriktas mot nya områden, som kräverutbildningsinsatser.För att arbetslivsutvecklingen skall fungera på motsvarande sätt somberedskapsarbete eller arbetsmarknadsutbildning när det gäller skydd motutförsäkring bör den tid som den försäkrade deltar i arbetslivsutvecklingenjämställas med tid under vilken förvärvsarbete skall ha utförts för attarbetsvillkoret enligt 6 § arbetslöshetsförsäkringslagen skall vara uppfyllt.Det innebär alltså att den försäkrade genom sitt deltagande iarbetslivsutvecklingen skall kunna tjäna in en ny ersättningsperiod. Enförutsättning för att tiden i arbetslivsutveckling skall tillgodoräknas soms.k. jämställd tid, bör dock enligt utskottets mening vara att verksamheten iarbetslivsutvecklingen utförs i enlighet med arbetsförmedlingens anvisning. bedömt att arbetslivsutvecklingen bör pågå under visstid, kan den försäkrade alltså inte avbryta sitt deltagande t.ex.därför att han på nytt uppfyllt arbetsvillkoret. Syftet med åtgärden är ju inteenbart att vara en garanti mot utförsäkring. För att tiden skall fåtillgodoräknas som jämställd, måste arbetsförmedlingen ha lämnat sittmedgivande till att avbrott sker. Givetvis skall sådant medgivande kunna lämnasom den arbetslöse får ett reguljärt arbete eller möjlighet till utbildning menäven andra skäl skall kunna godtas. Arbetslivsutvecklingen får i sådant fallanses ha utförts i enlighet med arbetsförmedlingens anvisning. Omarbetslivsutvecklingen inte fullföljs enligt anvisningen, blir den tid som denarbetslöse deltagit i arbetslivsutvecklingen i stället s.k. överhoppningsbartid enligt 8 § lagen om arbetslöshetsförsäkring.Arbetsmarknadsutskottet anser med hänvisning till det anförda att 2§ i denföreslagna lagen om arbetslivsutveckling bör ha följande lydelse:"Den tid under vilken en försäkrad deltagit i verksamhet förarbetslivsutveckling i enlighet med länsarbetsnämndens anvisning jämställs medtid under vilken en försäkrad enligt 6 § lagen (1973:370) omarbetslöshetsförsäkring skall ha utfört förvärvsarbete. enligt samma bestämmelse räknas inte tid då den försäkrade varit hindradatt arbeta på grund av deltagandet, i den mån tiden inte jämställs enligt vadsom sagts. "Regeringsförslaget innebär att ersättningsperioden iarbetslöshetsförsäkringen skall förlängas med det antal dagar som motsvarardagar under vilka den försäkrade har anvisats verksamhet förarbetslivsutvecklingen, vilket regleras genom ett tillägg till 14 §arbetslöshetsförsäkringslagen. uppbärs dagpenning som iarbetslöshetsförsäkringen, men ersättningen benämns utbildningsbidrag som skallsärredovisas.Det är enligt utskottets mening lättare för tanken om saken uttrycks så, atti ersättningsperioden inte inräknas dagar, under vilka den försäkrade har varitanvisad verksamhet för arbetslivsutveckling, dvs. den period då den uppburnaersättningen skall benämnas utbildningsbidrag. Någon saklig skillnad åsyftasinte. Arbetslivsutvecklingen kommer därmed även i detta hänseende att fungerapå motsvarande sätt som beredskapsarbete eller arbetsmarknadsutbildning medutbildningsbidrag. Det nya andra stycket i paragrafen bör därför ha följandelydelse:"-- -- --I ersättningsperioden inräknas inte dagar, under vilka den försäkrade haranvisats verksamhet för arbetslivsutveckling i enlighet med föreskrifter somhar meddelats av regeringen. "Sammanfattningsvis anser arbetsmarknadsutskottet att med anledningav propositionen i dessa delar och motion Fi66 i motsvarande del samt medavslag på motion Fi57 i motsvarande delar dels bör anta förslaget tilllag om arbetslivsutveckling med den angivna ändringen och förslaget tilllag om ändring i lagen om arbetslöshetsförsäkring i enlighet med vad nyssanförts, dels bör godkänna vad utskottet i övrigt anfört.Propositionen i övrigt i denna del bör läggas till handlingarna.Åtgärder för ungdomar under 25 årMed anledning av regeringens proposition 1991/92:124 fattade ivåras beslut om en ny arbetsmarknadspolitisk åtgärd för ungdomar,ungdomspraktik (1991/92:AU11, rskr. Bakgrunden var den snabbt ökandearbetslösheten bland de yngre. Medel anvisades för 39000ungdomspraktikplatser, som skulle finansieras inom befintliga budgetramar.Åtgärden, som är tidsbegränsad, har mycket snabbt fått stort genomslag. Islutet av var 57 300 ungdomar anvisade ungdomspraktik, dvs.betydligt fler än som beräknats medel för.I proposition 50 (bilaga 7, avsnitt 2.2.3) föreslås nu att medel anvisas förytterligare 36000 ungdomspraktikplatser, vilket innebär totalt 75000platser. Den ytterligare kostnaden för detta beräknas till 2900 miljonerkronor.Därutöver föreslås vissa ändrade regler för ungdomspraktiken.En ungdom skall i vissa fall kunna anvisas en praktikplats utan föregåendejobbsökaraktiviteter och viss anmälningstid hos arbetsförmedlingen. Dessa kravbör enligt propositionen inte upprätthållas om den unge funnit en lämpligpraktikplats på egen hand. En anvisning skall dock alltid föregås av ensedvanlig prövning av att ingen bättre åtgärd kan vidtas. Enligt propositionenbör det inte heller ställas obligatoriskt krav på deltagande ijobbsökaraktiviteter vad gäller avtalade inskolningsplatser och arbete medrekryteringsstöd.Det föreslås vidare att anvisningstiden på en ungdomspraktikplatsskall kunna förlängas med ytterligare efter en lämplighetsprövningav arbetsförmedlingen. Den förlängda praktiken bör förläggas till en annanarbetsplats om inte synnerliga skäl talar emot. Efter genomgångenungdomspraktik skall arbete med rekryteringsstöd kunna anvisas direkt.Av de medel som föreslås för ungdomspraktikplatser bör enligt propositionenhögst kunna användas till ett särskilt bidrag i form avresekostnadsersättning m.m. Det avser främst ungdomar i glesbygd som inte kanfå praktik på hemorten eller inom pendlingsavstånd och som därför har onormalthöga resekostnader.Vidare bör enligt propositionen ungdomar som genomgått enungdomspraktikperiod kunna anvisas beredskapsarbete, i det fall att de varitetablerade på arbetsmarknaden före arbetslösheten. Detta bör gälla från den1mars 1993.Regeringen hemställer att godkänner vad som föreslagits om ändraderegler för ungdomspraktiken.Slutligen aviseras i propositionen att regeringen avser att ibudgetpropositionen föreslå en förlängning av systemet medungdomspraktik.I detta sammanhang tar utskottet upp yrkande 20 i v-motionen Fi37 av LarsWerner m.fl. säger sig acceptera arbetsmarknadsinsatserna förungdomar men vill markera skillnaden mellan ordinarie nya arbetstillfällenför ungdomar och den tillfälliga yrkeslivserfarenhet som ungdomspraktiken kanerbjuda. Eftersom arbetsmarknadspolitikens långsiktiga mål är att skapavaraktiga arbeten och jämlika arbetsvillkor för ungdomar är det viktigt attanalysera praktikens effekter på arbetsmarknaden. Omprövning måste ske så snartkonjunkturen och det ekonomiska läget så tillåter.Arbetsmarknadsutskottet vill med anledning av motionen understryka attungdomspraktiken är en exceptionell åtgärd i en lågkonjunktur med ett mycketsvårt arbetsmarknadsläge särskilt för ungdomar. Systemet har tidsbegränsats. Omförlängning sker, såsom aviserats i propositionen, är det därför att ettfortsatt allvarligt arbetsmarknadsläge motiverar det. Något uttalande härutöverär enligt utskottets mening inte påkallat med anledning av motion Fi37 (yrkande20), som således avstyrks.Som nämnts har arbetsmarknadsministern anfört att han mot bakgrund avutvecklingen ser behov av ungdomspraktiken även under nästa budgetår. Hananmäler sin avsikt att återkomma i frågan i den kommande budgetpropositionen.Utskottet vill med anledning av detta framföra följande. Om systemet medungdomspraktiken förlängs, är det som utskottet ser det nödvändigt att redan nubetona vikten av att ungdomspraktiken inte får störa den reguljäraarbetsmarknaden , då det finns goda möjligheter tillsemestervikariat för ungdomarna. För ungdomar med handikapp bör liksom nu gällasärskilda regler.I detta sammanhang vill utskottet också ta upp en fråga som gäller den nedreåldersgränsen för ungdomspraktiken. Enligt de nu gällande reglerna omfattarsystemet ungdomar i åldern 18--. Även den som har fyllt ochfullgjort en minst tvåårig gymnasieutbildning skall kunna komma i fråga.