bet · GF01KU30 · 1992-05-07 00:00:00 — Sammanlagt 42propositioner avlämnades efter påskuppehållet.Enligt utskottets mening är det av mycket stor vikt attpropositionsavlämnandet sker på ett sådant sätt att arbetet iutskott och kammare inte försvåras. Kraftfulla ansträngningarmåste enligt utskottet göras inom för attundvika besvärande anhopningar och störande förseningar. Flerapropositioner än nu måste bli färdiga för avlämnande månad. Det är också viktigt att en upplaga avpropositioner för delning till riksdagsledamöterna finnstillgänglig vid avlämnandet. Utskottet förutsätter attstatsrådsberedningen följer berörda frågor med störstauppmärksamhet och tar erforderliga initiativ. Det är ocksåangeläget att föreskrivet samråd sker med talmannen och attdepartementen håller nära kontakt med berört riksdagsutskott.Under hösten 1991 präglades propositionsavlämnandet naturligenav med ett regeringsskifte ofrånkomliga omständigheter. Dettainnebar att 18 av höstens 80 propositioner var signerade av dentidigare regeringen och 62 av den nya. Av dessa kunde 15propositioner bordläggas , 37 och 10 idecember. uppstod en besvärande anhopningdå inte mindre är 31 propositioner bordlades samma vecka (vecka31). , , bordlades 23propositioner. Vad utskottet anfört rörande vårens förhållandenfinns skäl att erinra om även vad gäller propositionsavlämnandetunder hösten 1991.Utskottet har i årets granskning ägnat särskild uppmärksamhetåt frågor rörande offentliggörande av propositioner och härviduppmärksammat att offentliggörande av propositionernas innehålli ett antal fall skett tidigare än den dag de avlämnats tillriksdagen. Bl.a. hölls presskonferens om en proposition rörandevissa förändringar av myndighetsstrukturen inom högskole- ochstudiestödsområdena innan den avlämnades tillriksdagen. Vid sju tillfällen distribuerades pressmeddelandenmellan före avlämnandet, se bilaga A 12.Utskottet har behandlat frågorom offentliggörande av propositioner innan de avlämnats tillriksdagen (1985/86:25 och 1986/87:33). Utskottet har dåunderstrukit att företrädesrätt till de ärenden somregeringen förelägger är en grundläggande princip. Detvar enligt utskottet mindre lämpligt att departementen hållerpresskonferens tidigare än avlämnandedagen. Motsvarandebedömning kan gälla särskilda pressmeddelanden, i de fall deredovisar innehållet i kommande propositioner.Vid den offentliga utfrågningen med statsminister upp också frågan rörande offentliggörande av propositioneri förväg dvs innan de avlämnats till . Statsministernuttalade att han helt ställer sig bakom den bedömning somutskottet tidigare framfört, att äger företrädesrätttill regeringens propositioner.Som utskottet i tidigare sammanhang framhållit är detsjälvfallet regeringen och enskilda statsråd obetaget att väljaformer för hur man vill presentera sin politik införallmänheten. När det gäller propositioner till villutskottet ånyo framhålla företrädesrätt. Utöver detanförda har granskningen inte gett anledning till någotuttalande.6. FörfattningsutgivningenUtskottet har på sedvanligt sätt granskat utgivningen avSvensk författningssamling (SFS). Granskningen avser 1991 ochhar som tidigare tagit sikte på förhållandet mellanförfattningarnas ikraftträdande och tidpunkten då de kom ut avtrycket.Bestämmelser om kungörande av vissa lagar och vissa andraförfattningar finns bl.a. i 8 kap. 19 § regeringsformen, i lagen(1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar och iförfattningssamlingsförordningen. En närmare redogörelse fördessa bestämmelser ges i KU:s betänkande KU 1986/87:33, bilaga B4.Enligt 8 kap. 19 § regeringsformen skall beslutad lag utfärdasav regeringen utan dröjsmål och kungöras så snart det kan ske.Detsamma gäller i princip för förordningar. Statsrådsberedningenhar lagt fast vissa rutiner på detta område. I densenaste upplagan av statsrådsberedningens s.k. Gröna bok medriktlinjer för författningsskrivningen uttalas att tiden emellandet att en författning utkommer från trycket och författningensikraftträdande bör vara minst . Endast i speciellaundantagsfall bör tiden sättas kortare än två veckor.I 1988, 1989 och granskningsbetänkanden konstateradeutskottet att tidpunkterna för utgivningen av SFS-trycketgenomgått en förbättring, även om det bedömdes angeläget attytterligare minska antalet sent utgivna författningar. I 1991års granskningsbetänkande (1990/91:KU30) noterades emellertidatt trenden vänt. Andelen författningar som utkommit mindre före ikraftträdandet uppgick och 1990till , vilket alltså är en ökning med nio procentenheter.Enligt utskottets mening var detta en otillfredsställandeutveckling, och utskottet upprepade att det är av stor vikt attförfattningsutgivningsarbetet bedrivs på sådant sätt attförseningar undviks.Under 1991 publicerades 2 047 författningar i SFS, vilket är510 fler än 1990 och 935 fler än 1989. Av dessa utkom 662 mindreän före ikraftträdandet. Detta är en något mindreandel () än 1990 (). De finns redovisade i bilaga A13, tabell 1. Av den framgår även att 325 författningar utkomunder före ikraftträdandet eller, i 37 fall, underikraftträdandedagen eller efter densamma. Det motsvarar avsamtliga utkomna författningar, och det är en minskning med femprocentenheter i förhållande till föregående år.I bilaga A 13, tabell 2, redovisas författningsutgivningendepartementsvis. Av den framgår att högsta andelen författningar som utkommit senare än tvåveckor före ikraftträdandet, nämligen . I social-,kommunikations-, industri/närings- och kulturdepartementetöverstiger andelen författningar utkomna inom den sistatvåveckorsperioden 40 %.Årets granskning visar att en viss förbättring i fråga omtidpunkt för författningarnas utgivning har gjorts 1990. Utskottet noterar förbättringen, men vill återbetona vikten av att ytterligare ansträngningar görs för attnedbringa antalet sent utkomna författningar. Som utskottetframhållit kan antalet sent utkomna författningar ivissa fall ha sin grund i förseningar underriksdagsbehandlingen. Det är viktigt att beaktar deproblem som kan uppstå om ikraftträdandet ligger för nära itiden och, om behov föreligger, senarelägga detsamma.Sammanfattningsvis vill utskottet upprepa vad som tidigaresagts om vikten av att författningsarbetet bedrivs på sådantsätt att förseningar undviks. Detta är av stor betydelse förmyndigheterna och ytterst för den allmänhet som berörs avstatsmakternas normgivning.Under året har utgetts 16 s.k. rättelseblad till tidigareutkomna författningar. Det kan jämföras med 1989. I åretsgranskning har rättelsen av lag om ändring i (1990:1526) ägnats viss uppmärksamhet. I det omtryck avföräldrabalken som utgavs författningssamling hadeinte hänsyn tagits till att 18 kap. hade upphävts genom lag (SFS1988:1251). Statsrådsberedningen har i Gröna boken erinrat omvikten av att vid kungörande av författningar korrekturläsningensker noggrant, så att felaktigheter i den tryckta textenundviks. Utskottet vill erinra om att författningsarbetet börbedrivas med sådan omsorg att behovet av rättelser minimeras.7. Normgivningsfrågora) Förteckningar över normgivningsbemyndigandenSedan år 1986 har statsrådsberedningen halvårsvis i enlighetmed ett uttalande av (KU 1979/80:50 s.13) upprättat förteckningar över riksdagensnormgivningsbemyndiganden. Enligt utskottets mening var det föratt underlätta möjligheterna till kontroll och överblick pånormgivningsområdet för både regering och riksdag önskvärt attsamtliga bemyndiganden i normgivningshänseende som riksdagenlämnat samlades, systematiserades och hölls tillgängliga pålämpligt sätt. I förra årets granskningsbetänkande (1990/91:KU30s. 29) framhöll utskottet att det är av största betydelse attuppgifter om vilka bemyndiganden som utfärdats pånormgivningsområdet finns lätt tillgängliga.Den senaste förteckningen redovisar bemyndiganden i lagar somutfärdats före och har tillsammans med enbeskrivning från statsrådsberedningen fogats till dettabetänkande som bilaga A 14. Bemyndigandena redovisas medhänvisning till aktuell paragraf under resp. författning dels ikronologisk ordning, dels departementsvis. Till förteckningenhör ett sökordsregister med sökord hämtade från författningarnasrubriker. kvarstår emellertid en del problem attlösa för att åstadkomma förteckningar som är konsekvent ochfullständigt utformade och därmed mer användbara. -- I dettasammanhang kan nämnas att registret förts över ny databas som skall göras tillgänglig för bl.a.rättssakkunniga i regeringskansliet.Till förra årets granskningsbetänkande fogades en promemoriafrån statsrådsberedningen (bilaga A 11.2), som redovisade ettpågående arbete med att upprätta en förteckning över vissa avregeringens bemyndiganden. En sådan förteckning skulle enligtutskottets mening på ett fördelaktigt sätt kunna kompletteraförteckningen över normgivningsbemyndiganden.Utskottet förutsätter att arbetet med att upprätta enförteckning över regeringens normgivningsbemyndiganden ocksåbedrivs fortsättningsvis. Det är vidare enligt utskottets meningangeläget att förteckningarna över riksdagensnormgivningsbemyndiganden förbättras i de avseenden som nämns istatsrådsberedningens beskrivning.b) Viss normgivningsfråga, beslutsmotiveringar m.m.Formen för reglering av verksamhet i Aids-delegationen ochKooperativa rådetStatsrådsberedningens studie Kommittéer, råd, delegationer,arbetsgrupper m.m. -- ökad klarhet om deras rättsliga ställninggavs ut . I studien berörs frågan om formerna för sådanaorgans inrättande och i vilka fall författningsregleringerfordras. Om det skall inrättas en myndighet med uppgift attbevilja statsbidrag för vissa ändamål eller på annat sättbesluta om dispositionen av något av beviljat anslag,kan enligt studien bestämmelser om myndighetens inrättande ochdess verksamhet tas in i regleringsbrev avseende anslaget. Isamma form kan nya uppgifter av detta slag läggas på en redanexisterande myndighet som har inrättats för annat ändamål. Detförutsätts emellertid att bestämmelserna i regleringsbrevet tarsikte bara på den budgetperiod för vilken anslaget harbeviljats. Under denna förutsättning får det i ettregleringsbrev också tas in bestämmelser av det slag som brukarfinnas i instruktioner av traditionell typ.I studien anförs vidare att ingenting hindrar t.ex. att det iett regleringsbrev bestäms att myndighetens beslut i ämnet intefår överklagas. Det bör emellertid inte förekomma attbestämmelser av denna typ upprepas efter år.Principen bör enligt studien vara att föreskrifter som kan antasha en varaktighet av meddelas i form avförfattning.Om det behövs en närmare reglering av myndighetens verksamhet,måste denna reglering enligt studien ges formen av enförordning, om det inte går att ta in reglerna i ettregleringbrev. Det är inte nödvändigt att utfärda en särskildförordning för varje myndighet. En gemensam förordning kanmeddelas för ett flertal myndigheter av samma typ. I studienanges kommittéförordningen (1976:119) som exempel på detta. bedriver en utåtriktad, förvaltande verksamhet sombehöver regleras närmare, ligger det enligt studien emellertidnärmast till hands att denna reglering ges i form av enförordning som uteslutande handlar om denna verksamhet. Studienpekar som exempel på en tidsbegränsad förordning som regleradeden förvaltande verksamheten hos delegationen för företagensuppgiftslämnande. Delegationen hade också en utredandeverksamhet som omfattades av kommittéförordningen.Behov av författningsreglering -- när en reglering iregleringsbrev inte är möjlig -- torde enligt studien alltidföreligga då myndigheten skall fatta beslut som har karaktärenav myndighetsutövning mot enskilda, kommuner eller andrastatliga myndigheter eller som annars är sådana att de i principkan överklagas.Regeringen () beslutade nr6 ändrade föreskrifter för Aids-delegationen (S 1985:B).Beslutet har expedierats i form av protokollsutdrag. Enligtbeslutet skall delegationen bedriva sitt arbete längst t.o.m.den 30 juni 1993 samt fr.o.m. ha ställning sommyndighet inom . I beslutet anges delegationensuppgifter. Vidare föreskrivs att delegationens ordförande pådelegationens vägnar beslutar om lämnande av bidrag tillkommuner, landsting och enskilda för olika angivna ändamål.Regeringen () beslutade nr50 vissa föreskrifter för Kooperativa rådet (I 1983:G). Beslutethar expedierats i form av protokollsutdrag. I beslutetföreskrivs att rådet fördelar de medel som anslår förstöd till kooperativ utveckling enligt de föreskrifter somregeringen meddelar. Vidare anges att rådets beslut inte kanöverklagas. Rådet får vidare förordna sakkunniga, experter,sekreterare och annat biträde åt rådet. Rådet skall i enarbetsordning eller i särskilda beslut meddela de föreskriftersom behövs om rådets organisation och formerna för rådetsverksamhet. Rådet får i arbetsordningen eller i särskilda beslutöverlämna till ordföranden, andra ledamöter i rådet, sakkunniga,experter eller sekreteraren att avgöra ärenden.Regleringar av det slag som de två regeringsbesluten gerexempel på bör enligt utskottets mening ges i form avförordning.Allmänt hållna beslutsmotiveringarUtskottet har tagit upp frågan om motivering avregeringens beslut och framhållit att motiveringar är särskiltviktiga för att en enhetlig praxis skall kunna upprätthållasinom förvaltningen. Utskottet har pekat på betydelsen avmotiveringar när regeringen ändrar en underordnad myndighetsbeslut (KU 1968:15 s. 13 f., KU 1972:26 s. 10 f., KU 1973:20 s.7 f., KU 1975/76:50 s. 12 f. och 1986/87:33 s. 68 f.). Istatsrådsberedningens skrift Förvaltningslagens tillämpning hosregeringen ("boken") understryks också betydelsen av attregeringen motiverar beslut som innebär att en underordnadmyndighets beslut ändras. I skriften sägs vidare att man ibeslutsmotiveringar bör undvika sådana allmänt hållna uttrycksom "på grund av särskilda omständigheter" eller "av särskildaskäl". Dessa formuleringar kan enligt skriften användas om manvill ge uttryck för att avgörandet inte är prejudicerande. Detframhålls att man dock om möjligt i ett sådant fallbör ange vilka de särskilda omständigheterna eller skälen är (s.70 och 73).Vid föregående års granskning redovisade utskottet någraregeringsbeslut på verksamhetsområde medallmänt hållna beslutsmotiveringar. Utskottet underströk denbetydelse beslutsmotiveringar har såväl för enskilda som förunderordnade myndigheter då regeringen upphäver eller ändrarmyndigheternas beslut. Enligt utskottets mening kunde deredovisade beslutsmotiveringarna inte anses uppfylla de krav sombör ställas på sådana beslut (1990/91:KU30 s. 17).Utskottet redovisar i det följande några regeringsbeslut frånår 1991 på område med allmänt hållnabeslutsmotiveringar.Ersättning för tandvård som meddelas av enskild tandläkarelämnas enligt 2 kap. 3 § lagen (1962:381) om allmän försäkring,om tandläkaren är uppförd på en av den allmännaförsäkringskassan upprättad förteckning. Bestämmelserna omuppförande av tandläkare på sådan förteckning infördes genomlagändring . Enligt punkt 8 i övergångsbestämmelsernaskall tandläkare som efter utgången av avser att påbörjaverksamhet i enskild tandvård föras upp på förteckningen, om hanbegär det i samband med att han anmäler verksamheten till allmänförsäkringskassa eller . För att uppnå en utjämning avtillgången på tandläkare mellan olika delar av landet får enligtpunkt 9 i övergångsbestämmelserna i denutsträckning som behövs föreskriva att tandläkare som avses ipunkt 8 ej skall föras upp på förteckning hos allmänförsäkringskassa. I föreskrifter (RFFS1988:9) om uppförande av tandläkare på förteckning hos allmänförsäkringskassa i vissa fall framgår vilka villkor som skallvara uppfyllda för att en tandläkare som avses i punkt 8 skallfå föras upp på förteckningen. Om dessa villkor inte äruppfyllda får han föras upp på förteckningen, om det föreliggersynnerliga skäl för detta (6§). Ärendet prövas då avriksförsäkringsverket (10§).I sex sådana fall ändrade regeringen() beslut varigenom ejmedgivit sökanden att bli uppförd på förteckningen.Motiveringarna i regeringsbesluten består endast av hänvisningartill "synnerliga skäl" (nr 4) eller "de särskildaomständigheterna i ärendet" (nr 19, nr 5,28 november nr 13, nr 32 och nr 19).Som anförs i statsrådsberedningens skrift kan allmänt hållnauttryck användas som beslutsmotiveringar, om regeringen vill geuttryck för att avgörandet inte är prejudicerande. Hänsynen tillenskilda personer kan också göra det nödvändigt att varaåterhållsam med beslutsmotiveringar som kan röja känsligauppgifter om personliga förhållanden. Några sådanaomständigheter föreligger inte i de nu aktuella fallen. Deredovisade beslutsmotiveringarna kan enligt utskottets meninginte anses uppfylla de krav som bör ställas på sådana beslut.Den språkliga utformningen av regeringsbeslutI 7 § tredje meningen förvaltningslagen (1986:223) föreskrivsatt myndigheterna skall sträva efter att uttrycka siglättbegripligt. I statsrådsberedningens "bok" anförs attdetta självklara krav gäller såväl i tal som i skrift och attregeringskansliet här har ett särskilt ansvar eftersom dettjänar som förebild för förvaltningen i övrigt. Man måste enligtstatsrådsberedningen ta hänsyn till hur insatt den enskilde är iett ärende och dess hantering och anpassa sitt språk därefter.Vidare sägs bl.a. att långa och krångligt byggda meningar börundvikas (s. 31).Tolv personer överklagade hos regeringen ettlänsstyrelsebeslut om fastställande av en byggnadsplan.Regeringen () avgjorde ärendet genom beslutden nr 14. Beslutet har följande lydelse:Regeringen, som prövar ärendet på talan av de klagande somtidigare framställt yrkande som helt eller delvis lämnats utanbifall och som härvid inte finner skäl att ändra länsstyrelsensbeslut, avslår överklagandena.Utskottet finner att beslutets språkliga utfomning inteuppfyller de krav som bör ställas på ett regeringsbeslut.Handläggning av vissa regeringsärenden enligt 7 kap. 3 § andrameningen regeringsformenI 7 kap. 3 § regeringsformen föreskrivs att regeringsärendenavgörs av regeringen vid regeringssammanträde. Enligt andrameningen i paragrafen kan dock, i den omfattning som anges ilag, regeringsärenden som gäller verkställighet inomförsvarsmakten av författningar eller särskilda regeringsbeslutunder statsministerns överinseende avgöras av chefen för detdepartement till vilket ärendena hör. Enligt lagen (1974:613) omhandläggningen av vissa regeringsärenden får regeringsärendehandläggas i en sådan ordning, om ärendet angår något av deämnen som anges i åtta olika punkter i lagen. I sjunde punktenanges tillträde till svenskt territorium av annan statsörlogsfartyg, militära svävare eller militära luftfartyg samt avfartyg, svävare eller luftfartyg som ägs eller brukas av annanstat och nyttjas för annat än enbart affärsdrift. Tillträde tillsvenskt territorium av utländska militära fordon anges dock intei lagen.Under år 1991 har tre regeringsärenden om tillträde tillsvenskt territorium av utländskt militärt fordon handlagts i denordning som anges i 7 kap. 3 § andra meningen regeringsformen(18februari, SRÄ 12; , SRÄ 86 och , SRÄ100).Utskottet finner att lagen om handläggningen av vissaregeringsärenden inte medger att frågan om tillträde tillsvenskt territorium av utländskt militärt fordon handläggs i denordning som anges i 7 kap. 3 § andra meningen regeringsformen.Utskottet noterar att sådana frågor fr.o.m. den 1 maj 1992avgörs av överbefälhavaren enligt den beslutade nyatillträdesförordningen (1992:118).Rättelse av regeringsbeslutEtt beslut som till följd av skrivfel, räknefel eller någotannat sådant förbiseende innehåller en uppenbar oriktighet fårenligt 26 § förvaltningslagen rättas av den myndighet som harmeddelat beslutet. Innan rättelse sker skall enligt paragrafenmyndigheten ge den som är part tillfälle att yttra sig, omärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild och åtgärdeninte är obehövlig.I den nämnda "boken" anför statsrådsberedningen attförbiseendefel i regeringsärenden kan rättas till genom attärendet tas upp på nytt vid ett regeringssammanträde. I bokenframhålls att befogenheten att rätta beslut som har fattats avregeringen däremot inte kan inte delegeras till en tjänsteman.Om ett förbiseendefel upptäcks i ett sådant beslut kanregeringen fatta ett nytt beslut. I sådana fall bör man enligtstatsrådsberedningen lämna eventuella parter tillfälle att yttrasig, innan det nya beslutet fattas. Det sägs vidare attregeringen i stället kan besluta om rättelse av sitt tidigarebeslut och att 26 § förvaltningslagen då bör tillämpas.Bestämmelsen blir aktuell att tillämpa först när det upptäcksfelaktigheter i ett beslut som blivit offentligt, dvs. först närbeslutet har expedierats eller protokollet i ärendet harjusterats. Det rättade beslutet skall enligtstatsrådsberedningen expedieras på samma sätt som detursprungliga beslutet. Vidare sägs att departementet börvidta åtgärder för att få tillbaka exemplaren av den felaktigaexpeditionen för att motverka olägenheter av att det finns tvåversioner av beslutet.Den 13 juni 1991 (SRÄ 54) medgav regeringen(försvarsdepartementet) det brittiska segelfartyget till Sveriges sjöterritorium. I beslutet angavs dehamnar som fartyget fick besöka och de tider under vilka besökenfick äga rum. Ärendet handlades i den ordning som anges i 7 kap.3 § andra meningen regeringsformen och har diarienummerFO91/1106/6.Bland koncepten till besluten i ärenden som har handlagts iden angivna ordningen finns en handling med följande lydelse:TILLÄGG TILL Fo91/1106/6, 1991-06-13Regeringen medger att det brittiska segelfartyget får,förutom de orter som finns uppräknade i regeringsbeslutFo91/1106/6, , även besöka den 22--24 junioch den 6--8 juli 1991.Handlingen är undertecknad av en tjänsteman iförsvarsdepartementet.Regeringen () förordnade den 20september 1990 nr I:2 en person att varaersättare i AMU-styrelsen. I konceptet till beslutet anges denslutliga tidpunkten för förordnandet till den 31 december 1991.I aktexemplaret av beslutet anges emellertid tidpunkten till"". På det exemplaret har med blyertsantecknats: "ändrat till den 30/10 -91". På ettprotokollsexemplar av beslutet finns en anteckning av följandeinnehåll:Beslut om rättelse 1991-10-28Till följd av misstag har det expedierade beslutetsförordnandetid angivits felaktigt. Förordnandetiden skall enligtdet fattade beslutet löpa ut den 31 december 1991.Rättelsebeslutet är inte undertecknat men under beslutet harantecknats en departementstjänstemans namn.Med anledning av de nu redovisade fallen finner utskottetangeläget framhålla att statsrådsberedningens råd följs vidrättelse av skrivfel och liknande fel.8. skrivelser, m.m.InledningTill utskottet hänvisas numera regeringens årliga skrivelsemed en redogörelse för behandlingen av skrivelsertill regeringen. Redogörelsen avser fr.o.m föregående år sammaperiod som budgetåret, dvs. perioden --den 30 juni.Den nu aktuella redogörelsen (skr. 1991/1992:15) har inteföranlett någon motion.Riksdagsskrivelserna till regeringen är av formell karaktär. Idessa redovisas bl.a. sådana beslut av som skall kommatill regeringens kännedom, för att föranleda någon åtgärd frånregeringens sida. I riksdagsordningen (5 kap. 13 §) anges attriksdagens beslut med anledning av proposition samt annatbeslut, varom regeringen skall underrättas, meddelas regeringengenom skrivelse. Den sätts upp av kammarkansliet ochundertecknas av talmannen. Utskott som har berett ärendet skallfå del av kammarens beslut i ärendet (tilläggsbestämmelsen5.13.1).