bet · GF01KU30 · 1992-05-07 00:00:00 — Uppdraget som ordförande iprogrambolag bör inte förenas med ledamotskap i moderbolagetsstyrelse.Vad hade anfört om riktlinjer införbeslut om nya avtal med Radio-företagen och om val avstyrelseledamöter gav som sin mening regeringen tillkänna.I beslut medgav regeringen att vart och ettav programbolagen ändrar sin bolagsordning i fråga om hurstyrelse skall utses. bemyndigade regeringen detstatsråd som har till uppdrag att föredra ärenden om radio ochtelevision att på regeringens vägnar träffa avtal om ändring iavtalet med med innebörd att föreskriften attSveriges Radio utser dotterbolagens styrelserutgår.Den 13 juni 1991 förordnade vidare regeringen ledamöter istyrelserna för företag i . gäller förordnandena för tiden från gällandeförordnandens utgång till slutet av ordinariebolagsstämma med aktieägarna i bolaget. För , , och gäller förordnandena års ordinariebolagsstämmor intill slutet av ordinarie bolagsstämmor.Till styrelserna i och utsågs samma personer. Av dem utsågs en person att varaordförande. Av dem som utsågs som styrelseledamöter i de övrigabolagen utsågs tre personer att vara ordförande.I beslut förordnade regeringen ytterligare enperson att vara ledamot i styrelsen för AB.En närmare redovisning av förordnandena lämnas i bilaga A52.Utskottet gör följande bedömning.Enligt de riktlinjer som i sitt beslut den 11 juni1991 lade fast beträffande styrelser i Radio-koncernenskall de av regeringen utsedda ledamöterna i moderbolagets ochprogrambolagets styrelser utses enligt "hittillsvarandeprinciper bl.a. vad gäller den parlamentariska förankringen".Regeringens beslut såvitt gäller förordnandetav ledamöter i bolagens styrelser kan inte anses innebära någotavsteg från dessa principer. Beslutet innebar bl.a. att det näststörsta riksdagspartiet inte längre fick någon ordförandepost.Granskningen föranleder inte något uttalande från utskottetssida.23. Förordnande av ledamöter i utlänningsnämndenUtskottet har granskat beredningen av ett regeringsärende somrör förordnande av ett kommunalråd och en riksdagsman tillledamöter i --1993. Granskningenhar föranletts av att dessa politiker sedan den 1 juli 1989också är förordnade som ledamöter i invandrarverkets styrelse.En promemoria upprättad inom har överlämnatstill utskottet bilaga A 53.Av promemorian framgår att ärendet om förordnande avlekmannaledamöter i bereddes på det sättet attde i representerade politiska partierna lämnadestillfälle att föreslå ledamöter. Detta skedde mot bakgrund avett uttalande i propositionen om en särskild nämnd förutlänningsärenden (prop. 1991/92:30 s. 33) om attlekmannaledamöterna i nämnden skulle utses av regeringen påförslag av de politiska partierna. Enligt promemorian förelåginte anledning att inhämta upplysningar eller synpunkter fråninvandrarverket eller någon annan myndighet, utan regeringenbeslutade i enlighet med de förslag som lämnats av partierna.Av 11 § instruktionen (1988:429) för invandrarverket framgåratt verkets styrelse skall besluta om riktlinjer förinvandrarverkets beslut i ärenden om visering,uppehållstillstånd, arbetstillstånd och svenskt medborgarskap.Styrelsen avgör inte enskilda ärenden. Enligt 7 kap. 3 §utlänningslagen (1989:529) får invandrarverkets beslut ienskilda ärenden i fråga om avvisning eller utvisning och en isamband därmed behandlad fråga om uppehållstillstånd ellerarbetstillstånd eller återkallelse av sådana tillståndöverklagas till utänningsnämnden. Även vissa av invandrarverketsbeslut enligt lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap fåröverklagas till utänningsnämnden.För myndigheterna är förvaltningslagen och dess bestämmelserom jäv vid ärendehandläggning tillämpliga. I 11§förvaltningslagen (1986:223) stadgas bl.a.Den som skall handlägga ett ärende är jävig-- -- --3. om ärendet har väckts hos myndigheten genom överklagandeeller underställning av en annan myndighets beslut eller pågrund av tillsyn över en annan myndighet och han tidigare hosden andra myndigheten har deltagit i den slutgiltigahandläggningen av ett ärende som rör saken,-- -- --5. om det i övrigt finns någon särskild omständighet som ärägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet i ärendet.Från jäv bortses när frågan om opartiskhet uppenbart saknarbetydelse.Med det s.k. tvåinstansjävet i 11 § 3 åsyftas att enhandläggare i högre instans tagit sådan befattning med sakenredan i lägre instans att hans objektivitet kan sättas i fråga.I propositionen 1971:30 har framhållits att det frånrättssäkerhetssynpunkt inte var nödvändigt att den som i någotavseende tagit befattning med saken hos en lägre instansgenerellt skulle vara förbjuden att delta som beslutande ellerföredragande vid ärendets handläggning i högre instans.Avgörande borde vara om han hos den underordnade myndighetendeltagit i den slutliga handläggningen av ett ärende som rördesaken. Med uttryckssättet att någon deltagit i den slutligahandlägningen av ett ärende avses inte bara den som formellt haratt fatta beslut i ärendet utan också föredraganden och andrasom har rätt och skyldighet att uttala sin mening i ärendet.Det s.k. delikatessjävet eller grannlagenhetsjävet (11 § 5) ärtänkt att täcka andra situationer än de som täcks av 11 § 1--4.,men där en persons opartiskhet ändå på grund av någon särskildomständighet kan sättas i fråga.Den som är jävig får inte handlägga ett ärende, dvs. denjävige skall avstå från att delta i såväl ärendets beredning somi beslutsfattandet. Den som tror sig vara jävig skall själv gedetta till känna. Uppkommer en fråga om jäv mot någon, och annaninte trätt i hans ställe, skall myndigheten besluta ijävsfrågan.I promemorian från understryks att fråganom jäv skall avgöras i det enskilda fallet. Vidare sägs attinvandrarverkets styrelse inte avgör enskilda ärenden och inteheller har fattat formella beslut om riktlinjerför handläggning av sådana ärenden som normalt kan komma underutlänningsnämndens prövning.Utskottet gör följande bedömning.Vederbörande politiker torde ha nominerats till sina uppdrag iutlänningsnämnden liksom i invandrarverkets styrelse i egenskapav företrädare för "allmänintresset". Med detta avses detgenerella intresse som förutsätter en sammanvägning av allaolika intressen som berör alla medborgare (se SOU 1985:40 s.152). Både uppdraget som nämndledamot och styrelseledamotskapetkan således sägas ha ett och samma ursprung, nämligen politisktförtroendevaldas legitimitet att företräda det medborgerligaomdömet och medborgarna. Som framhålls i propositionen omsärskild (s.33) har inslaget avlekmän i nämnden kanske sin mest väsentliga betydelse genom attdet säkerställer nämndens demokratiska förankring ochtillgodoser allmänhetens intresse av insyn i ärendena.Enligt utskottet kan man inte bortse ifrån att den som åtarsig ett uppdrag som styrelseledamot i en myndighet eller somnämndledamot gör det som person och inte i egenskap avriksdagsledamot eller företrädare för ett parti.Utlänningsnämnden fullgör mycket känsliga uppgifter. Det ärdärför särskilt angeläget att förtroendet för dess beslut intekan komma att rubbas på jävsliknande grunder. Med hänsyn tillvikten av att nämnden åtnjuter allmänt förtroende skulle detdärför i och för sig kunna ifrågasättas om det varit lämpligtatt till ledamöter utse personer som kan uppfattas somföreträdare för den myndighet vars beslut nämnden överprövar.Nämndledamöternas uppgifter styrs emellertid av de regler somstatsmakterna uppställt för verksamhet. Somframhållits i departementspromemorian ankommer det inte påinvandrarverkets styrelse att fatta beslut i enskilda ärenden.Däremot framgår det av invandrarverkets instruktion att verketsstyrelse har att besluta om vissa riktlinjer. Det får enligtutskottet förutsättas att vederbörande ledamöter själva beaktarom en jävsituation föreligger och i sådant fall avstår från attdelta i beslut. Med hänsyn till dessaförhållanden har utskottet inte funnit anledning att rikta någonanmärkning mot regeringens beslut att förordna de aktuellapersonerna till ledamöter av utlänningsnämnden.24. Ersättning till en enskild företagareUtskottet har granskat beredningen av ett regeringsärende somgäller ersättning till . Genom regeringsbeslut den17 bilaga A 54 tillerkändes ex med 1 milj.kr. I beslutet hänvisades tillatt i beslut (1990/91:LU27) gettregeringen till känna att regeringen borde ta uppersättningsfrågan till prövning. beslutade regeringenefterge statens fordran avseende rättegångskostnader mot såvälAlvgard som hans bolag.Till grund för granskningen har bl.a. legat en promemoriaupprättad inom samt en skrivelse frånriksskatteverket bilagorna A 55--A 56. Utfrågningar harhållits med justitierådet , justitieministernGun och statsministern bilagorna B 8, B 9samt B 14.I en inom upprättad promemoriabilaga A 57 redovisas de myndighetsåtgärder m.m. somförekommit i det aktuella ärendet. Sammanfattningsvis framgårföljande.Som ett led i en riksomfattande kontrollaktion inom branschenför begagnade bilar inleddes en revision hosAlvgard i . var huvudaktieägare ibolaget. Under omkring förekom därefter upprepdekontakter mellan Alvgard och skattemyndigheten utan attmyndigheten ansåg sig erhålla fullständigt material ellerfullständigt svar på förfrågan. Mot denna bakgrund beslutade enrevisionsdirektör vid skattemyndigheten att göra enåtalsanmälan. Länsåklagaren inledde den 28 januari 1981förundersökning rörande eventuellt skattebrott i samband medbilbolagets affärer.Halvar Alvgard hämtades av polisen till förhöroch delgavs misstanke om grovt skattebedrägeri. Samma daganhölls med hänsyn till risken för att han annarsskulle försvåra utredningen. Vid husrannsakan denna dag i HalvarAlvgards bostad, i bolagets lokaler och hos revisionsbyrånbeslagtogs ett omfattande material. -- Beslaget hävdes i augustisamma år.Den 2 mars 1981 höll åklagarmyndigheten också enpresskonferens i polishus.Den 4 mars försattes på fri fot. Den 1 juni1981 anhölls han på nytt och försattes på fri fot dagen därpå.Den 13 juni 1981 ingavs ansökan om eftertaxering till länsrättenavseende taxeringsåren 1978 och 1979 samt besvär över 1980 årstaxeringar. hade själv besvärat sig tilllänsrätten över taxeringsnämndens beslut i fråga om 1980 årstaxeringar. beslutade länsrätten ominterimistisk betalningssäkring på så stor del av HalvarAlvgards egendom som svarade mot . I början av 1982halverade länsrätten betalningssäkringen för att i mitten av år1982 helt upphäva den. Först nåddeskronofogdemyndigheten av detta beslut. Den 8 oktober 1982återkallade taxeringsintendenten sina ansökningar omeftertaxering och beslutades om nedläggning avförundersökningen. Sedan länsrätten höjt med . fastställdesdenna dom av kammarrätten i Jönköping.I januari 1983 tillerkändes av Västervikstingsrätt ersättning med . för kostnader för bevisningunder förundersökningen. tillerkändes hanersättning av JK med . enligt lagen om ersättning vidfrihetsinskränkning. Han hade begärt . enligt dennalag och dessutom . Den 5december 1985 begärde av regeringen ersättning ienlighet med de anspråk han ställt hos JK samt därutöver815000 kr. för hyresförluster orsakade av myndigheternasagerande. beslutade regeringen överlämnaframställningen såvitt avsåg de till JK och iövrigt avslå framställningen. avslog JKframställningen i den del som överlämnats till honom.I augusti 1986 ansökte och hans bolag vidVästerviks tingsrätt om stämning på staten medskadeståndsanspråk på . I mellandom somfastställdes av hovrätten lämnades fastställelsetalan utanbifall. vägrade prövningstillstånd.I september 1990 förpliktigades och bolaget avVästerviks tingsrätt att ersätta statens rättegångskostnader med119532 kr., och hovrätten lämnade besvären utanbifall. inkom till regeringen en skrivelse frånBengt som gällde nåd i fråga om statensrättegångskostnader. och bolaget förklarade sigbiträda denna ansökan.Lagutskottet ställde sig i betänkandet 1990/91:LU27 i principavvisande till att frågor rörande ersättning ex skall tasupp till närmare överväganden i i andra sammanhang ändå särskilda medel behöver anslås för ändamålet. När det gällerfallet fick dock enligt lagutskottetförhållandena anses så särpräglade att ett undantag kunde varamotiverat. Vad som förekommit i saken ledde lagutskottet tillden uppfattningen att det kunde vara rimligt att en ekonomiskgottgörelse utgick utöver den ersättning som vara berättigad till enligt lagen om ersättning vidfrihetsinskränkning. hade emellertid inte underlagför att kunna göra några ytterligare uttalanden iersättningsfrågan utan det måste enligt utskottet ankomma påregeringen att bedöma huruvida och med vilket belopp ersättningbör utges. Regeringen borde enligt lagutskottet ta uppspörsmålet till prövning och -- om så var erforderligt --återkomma till med förslag till medelsanvisning. I enreservation (m, fp och c) underströks de särprägladeförhållandena i fallet och framhölls att detmåste ankomma på regeringen att bedöma med vilket beloppersättning skulle utges. Enligt reservationen borde regeringensnarast ta upp spörsmålet till prövning och återkomma tillriksdagen med förslag till medelsanvisning.Sedan den 15 maj 1991 fattat det tidigare nämndabeslutet förordnades justitierådet den 13juni 1991 att utreda frågan om ersättning till Alvgard bilagaA 58.Den 26 september 1991 framhöll justitierådet Hans-GunnarSolerud i skrivelse till bilaga A 59att utredningen mot hans förväntningar inte hade kunnatslutföras redan under hans sommarledighet. Han angav vidare atthan funnit det naturligt att som en första åtgärd ta del av deberäkningar och bedömningar som utgjort underlag för de yrkadebeloppen i tvistemålet, men som aldrig kommit att tillförasmålet. Innehållet i detta underlag skulle sedan få bestämmainriktningen i och omfattningen av det fortsattautredningsarbetet. Efter ett telefonsamtal med erhöll han en promemoria, varihänvisades till vad som anförts i ärendet hos JK samt tillbifogade beräkningar utförda av auktoriserade revisorn . Vid ett sammanträffande genomgicksmaterialet. inkom från en avrevisorn omarbetad och kompletterad utredning. Vid ett nyttsammanträffande med berördes bl.a.de skillnader i olika hänseenden som förelåg mellan dessaberäkningar och de uppställningar som ursprungligen hade lämnatstill JK och som syntes ha legat till grund också för yrkandena itvistemålet. åtog sig att så snart som möjligttillställa de tidigare berörda beräkningarnaoch bedömningarna. förklarade i skrivelsenvidare att det var hans avsikt att ha ett personligtsammanträffande med när han fått det överenskomnamaterialet och eventuellt haft ytterligare sammanträffanden medBerg. Först därefter skulle han kunna avlämna sin utredning ochsitt eget förslag.Hans-Gunnar Solerud har under utskottets utfrågning angett atthan efter den nya regeringens tillträde sammanträffade medstatsråden och . Utredningsläget vardå detsamma som redovisats i skrivelsen . Hankunde förstå att man gärna ville lösa ärendet så fort sommöjligt, vilket också varit hans egen ambition. Han erbjöd sigatt försöka ta reda på vilka tankar och hansombud hade. Justitieministern har underutfrågningen framhållit att det var hon som tog initiativ tillsammanträdet. Enligt hennes uppfattning angav Hans-GunnarSolerud vid sammanträffandet att det säkerligen inte var möjligtatt få fram ett underlag som kunde visa den verkliga skada somAlvgard drabbats av. Hon ställde också frågan om man kunde se 1milj.kr. som ett rimligt belopp och mötte inte någon invändningfrån sida. De skadeståndskrav Alvgardframställt låg omkring 2,7 milj.kr. Hon frågade om han hade möjlighet att avsluta sitt arbete och kommamed ett förslag inom och fick ett jakande svar.Hans-Gunnar Solerud har angett att han vid ett sammanträffandemed senare fick beskedet att om HalvarAlvgard fick 1 milj.kr. skulle han känna sig upprättad.I skrivelse till justitiedepartementetbilaga A 60 angav att han i anslutningtill sitt utredningsarbete från erhållit ett brevsom han överlämnade i kopia bilaga A 61. I brevet föreslogsfrån sida en ersättning ex till HalvarAlvgard om 1 milj.kr. Genom en sådan skulle enligt brevet HalvarAlvgard få upprättelse och saken bringas till ett slut.Beträffande utredningsläget har Hans-GunnarSolerud vid utfrågningen framhållit att han på intet sätt givitupp utan självfallet skulle ha kunnat komma med en rapport närhan ansett sig mogen för det. Han har också angett att myckettalade för att han skulle ha kommit fram till att ha någon ersättning med ett betydande ideellt moment. GunHellsvik har uppgett att man nog fick se det som att Hans-GunnarSolerud avslutat sin utredning genom hans information om att haninte såg det som möjligt att komma till ett exakt resultat samti och med att han överlämnade förslaget tillförhandlingsuppgörelse. Det fanns enligt motbakgrund av den tid som förflutit inte någon möjlighet att göraen realistisk bedömning av skadeståndsanspråken utan det måstebli fråga om en skälighetsbedömning.Statsminister har under utskottets utfrågningframhållit att myndigheternas agerande mot inågon mening måste ses som felaktigt eftersom mycket allvarligatillslag gjordes vid upprepade tillfällen utan attbrottsmisstanken ledde till någonting. Det är också enligtstatsministern mycket svårt att försvara anordnandet avpresskonferens i saken. Huvudfelet i fallet ligger emellertidsjälvfallet i de lagar och förordningar som funnits.Lagutskottets betänkande går knappast att tolka på annat sätt änatt också utskottsmajoriteten ansåg att det var rimligt attekonomisk gottgörelse skulle lämnas, vilket var en åsikt hansjälv delade.Granskningen föranleder inte något uttalande från utskottetssida. Utskottets anmälanResultatet av den i det föregående redovisade granskningen avstatsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggningsamt av regeringens skrivelse 1991/92:15 med redogörelse förbehandlingen av skrivelser till regeringen fårutskottet härmed för anmäla.Stockholm den 7 maj 1992På vägnarThage G PetersonI beslutet har deltagit: (), BertilFiskesjö (c), * (m), Hans Nyhage (m), CatarinaRönnung (s), (), (), SörenLekberg* (s), (), (),(nyd), (), (),() och (m). * Ej närvarande vid justeringen.Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid behandlingen av ärendet.Vid behandlingen avavsnitt 10 -- jämställdhetsfrågor -- har () ersatt ();avsnitt 13 -- krigsmaterielexport -- har () ersatt ();avsnitt 15 -- vissa underrättelse- och säkerhetsfrågor -- harIngela () ersatt ();avsnitt 16 -- nyemission i Nordbanken m.m. -- har vonder Esch (m) ersatt (m);avsnitt 17 a -- försäljning av aktier i -- har vonder Esch (m) ersatt (m);avsnitt 20 -- vissa anslagsfrågor -- har ()ersatt ();avsnitt 20 c -- barn- och m.m -- harRoland Lében (kds) ersatt ();avsnitt 21 -- samråd mellan regeringsföreträdare ochriksbanken om penningpolitiken -- har () ersattLisbeth Staaf-Igelström (s). Oljebistånd till m.m. (avsnitt 12 d), , , , , och LisbethStaaf-Igelström (alla s) anser att den del av utskottetsyttrande som på s. 50 börjar med "Utskottets granskning" ochslutar med "utskottets sida" bort ha följande lydelse:Granskningen har visat att regeringen, när biståndsministernoffentliggjorde löftet till om bl.a. oljebistånd, intehade beslutat i frågan. Först fattaderegeringen beslut om oljebiståndet. Enligt utskottets meningborde den av biståndsministern gjordautfästelsen ha tagits upp till ett formellt beslut av regeringeni dess helhet. Då hade missförstånden och den stora förseningenmed biståndet kunnat undvikas. Biståndsministern kan därför inteundgå kritik för sin handläggning av detta ärende.2. Krigsmaterielexport såvitt avser viss export från FFV(avsnitt 13)() anser att den del av utskottetsyttrande som på s. 56 börjar med "Konstitutionsutskottetsgranskning avser" och slutar med "tidigare bedömningar" bort haföljande lydelse:Konstitutionsutskottets granskning ger inte säkert belägg föratt det 1986 i kretsen av regeringsledamöter funnits kännedom omde s.k. Englandsavtalen och deras tillämpning. Utredningen geremellertid vid handen att sådan kännedom -- liksom var fallethösten 1965 -- har funnits inom . I övrigt harinte granskningen i denna del gett anledning till någotuttalande.3. Beslut om (avsnitt 18), , , , , och LisbethStaaf-Igelström (alla s) anser att den del av utskottetsyttrande som på s. 74 börjar med "Granskningen föranleder" ochslutar med"utskottets sida" bort ha följande lydelse:Regeringen har enligt regeringsprotokoll den 31 oktober 1991beslutat förelägga proposition 1991/92:25 med förslagbl.a. om att persontrafiken på skulle återupptas ienlighet med de riktlinjer som anförts i propositionen.Riksdagen har beslutat bifalla regeringensförslag. Vid utskottets utfrågning av kommunikationsministerMats har framgått att endast två regeringsbeslut harfattats vad gäller . Det första beslutet fattadesden och avsåg tilläggsuppdrag till ,och det andra beslutet om medelsanvisning fattades den 23januari 1992 efter beslut härom. Avkommunikationsministerns uttalanden i departementetspressmeddelande framgår attkommunikationsministern varit medveten om dels att nya anslagtill krävde ett riksdagsbeslut, dels att trafikenåterupptogs innan något sådant beslut hade fattats. Någotformellt beslut om ett återupptagande av trafiken påinlandsbanan förelåg inte då trafiken faktisktåterupptogs. Mot bakgrund härav kan kommunikationsministern inteundgå kritik för sin handläggning av denna fråga.4. U-landsbistånd m.m. (avsnitt 20 b)(nyd) anser att den del av utskottetsyttrande som på s. 78 börjar med "Vad sedan" och slutar med"inget uttalande" bort ha följande lydelse:Statens medel får inte användas på annat sätt än harbestämt. Av utredningen framgår att medel som avsattför biståndsändamål kommit att användas för uppförande avambassadbyggnader i stället för bistånd. Den tidigaresocialdemokratiska regeringen bär det yttersta ansvaret fördetta. Det förefaller uppenbart att en regering inte bör användastatens medel på annat sätt än bestämt. Den förraregeringen bör kritiseras för detta.5. Ersättning till en enskild företagare (avsnitt 24), , , , , och LisbethStaaf-Igelström (alla s) anser att den del av utskottetsyttrande som på s. 88 börjar med "Granskningen föranleder" ochslutar med "utskottets sida" bort ha följande lydelse:Enligt utskottets mening är det anmärkningsvärt attjustitierådet inte fick möjlighet attslutföra sin utredning innan regeringen tog ställning tillfrågan om ersättning till . I övrigt hargranskningen inte gett anledning till något uttalande frånutskottets sida.Särskilt yttrandeÖresundsbron -- beslutsunderlag (avsnitt 19)() anför:Enligt min mening lider beslutet om en fast förbindelse överÖresund av allvarliga brister till följd av den tidigareregeringens handläggning av frågan. Det mest anmärkningsvärda äratt miljöprövningen skall ske efter beslutet. Miljöfrågornaborde givetvis ha varit klarlagda innan beslutet fattades.Vidare saknas en ordentlig redovisning av de trafikflöden somkan förväntas. De knapphändiga uppgifter som finns ipropositionen är i realiteten bara gissningar.Artikel 11 konvention om skydd av marinamiljö föreskriver samråd, då fråga är om miljöskadlig verksamhetsom medför eller kan medföra störning av väsentlig betydelse iannan fördragsslutande stat. Som framgår av utrikesutskottetsyttrande har regeringen ansett att brobygget inte innebär någonsådan miljöstörning. Enligt min mening har det på grundval avdet tillgängliga materialet inte varit möjligt att göradenna bedömning. Regeringen borde därför ha samrått med övrigaberörda Östersjöstater.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant från ,eftersom partiet inte företräds av ordinarie ledamot iutskottet.Johan () anför:a. -- statistik och andra redovisningar(avsnitt 3 a)När det gäller personalen i är det viktigtatt framhålla att regeringen måste skilja på anställda somrekryteras enligt normala meritvärderingsregler för tjänstemänoch de som rekryteras med hänsyn också till politiska åsikter.Det är uppenbart att politiska åsikter spelat in vidrekryteringen av och .