bet · GF01UU31 · 1992-05-26 00:00:00 — Tillämpning i fråga om av lagen (1971:176) om vissainternationella sanktioner säkerhetsråd antog enresolution om vissa sanktioner mot . Till efterkommande avresolutionen förordnade regeringen att 3 §, 4§ 1--3, 5 §, 7 § och 8 § lagen (1971:176) om vissainternationella sanktioner skall tillämpas i fråga om Libyen.I anslutning till det nu nämnda förordnandet meddeladeregeringen också närmare föreskrifter om tillämpningen avsanktionerna.Enligt lagen om vissa internationella sanktioner skallregeringens förordnande att tillämpa lagen underställasriksdagen för godkännande. I regeringens proposition 1991/92:132begärs ett sådant godkännande. I motion 1991/92:U14 (v), yrkande 1, föreslås att Sverigeskall utnyttja de kvarvarande diplomatiska kanalerna med Libyenför att utverka klara besked om hur landets regering tänkerefterkomma kraven i FN:s säkerhetsråds resolution 731.I yrkande 2 föreslås att kraftfullt skall verka för enfredlig lösning av konflikten mellan och . I yrkande 3föreslås att Internationella domstolens i ställning somtvistlösare och uttolkare av folkrätten skall stärkas. Enligtmotionärerna bör i enlighet med punkt5 i det förslag till FN-reformer som går under beteckningenSkagendokumentet utnyttjas i högre grad för att lösainternationella konflikter.BakgrundDen antog resolution 731(1992) angående . Resolutionen var föranledd av attresultatet av utredningarna kring attackerna mot 103 och Union de transports aérens visade pålibysk inblandning och att den libyska regeringen inte verksamtbesvarat begäran om samarbete i fastställandet av ansvaret förterroristhandlingarna mot de båda flygningarna. Säkerhetsrådetuppmanade därför den libyska regeringen att genast verksamtbesvara uppmaningarna för att därigenom medverka tillelimineringen av internationell terrorism.Den 31 mars 1992 antog en resolution, nr 748(1992), om sanktioner mot . I resolutionen bekräftarsäkerhetsrådet inledningsvis sin resolution 731 (1992) ochuttrycker sin oro över att den libyska regeringen ännu intelämnat något fullständigt gensvar på uppmaningarna i resolution731 (1992). Rådet uttrycker sin övertygelse att undertryckandetav internationell terrorism, inkl. sådan i vilken stater ärdirekt eller indirekt inblandade, är väsentligt förvidmakthållande av internationell fred och säkerhet. Vidarepåminner rådet om att medlemmarna av rådet i uttalande den 31januari 1992 uttryckte sin djupa oro över internationellaterroristhandlingar och därvid betonade behovet för detinternationella samfundet att effektivt ta itu med sådanahandlingar. Rådet bekräftar på nytt, i enlighet med grundsatseni paragraf 4 av artikel 2 i FN:s stadga, att varje stat har enskyldighet att avhålla sig från att organisera, anstifta, biståeller delta i terroristhandlingar i annan stat eller attsamtycka till organiserade aktiviteter inom dess territorium somsyftar till sådana handlingar, när handlingarna innefattar hoteller bruk av våld. Slutligen fastställer rådet attunderlåtenheten från den libyska regeringen att genom konkretahandlingar visa sitt avståndstagande från terrorism och isynnerhet dess fortsatta underlåtenhet att fullständigt uppfyllauppmaningarna i resolution 731 (1992) utgör ett hot motinternationell fred och säkerhet. Rådet uttrycker därvid sinbeslutsamhet att eliminera internationell terrorism. Vidareerinrar rådet om att, enligt artikel 50 i FN:s stadga, staternahar rätt att vända sig till säkerhetsrådet om de på grund avvidtagna åtgärder ställs inför speciella ekonomiska problem. Utskottet har ingen erinran mot regeringens i proposition1991/92:132 framförda förslag och tillstyrker därför regeringensförordnande om tillämpning av 3§, 4§ 1--3, 5§, 7§ och8§ i lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner ifråga om Libyen.I anledning av motion U14 (v) vill utskottet inledningsviskonstatera att som medlem av FN har att följasäkerhetsrådets beslut. I resolution 748 (1992) harsäkerhetsrådet bl.a. slagit fast att den libyska regeringenmåste förbinda sig att upphöra med alla former avterroristhandlingar och allt stöd till terroristgrupper.Utskottet konstaterar vidare att den harvidtagit de åtgärder som säkerhetsrådet kräver samt tillgeneralsekreteraren inrapporterat om dessa åtgärder inom angiventidsram. Det är enligt utskottets mening nödvändigt attvärldssamfundet snabbt och konsekvent tar avstånd från ländersom ger sitt stöd till terroristgrupper och terroristhandlingar.I den citerade motionen ges en redogörelse för motionärernassyn på hur försökt undandra sig det ansvar landet har somFN-medlem. Motionärerna anser att det behövs ytterligarepåtryckningar från det internationella samfundet och att Sverigevia de diplomatiska kanaler som fortfarande existerar skallmedverka i detta agerande.Utskottet konstaterar att regeringen både i multilateralasammanhang och i bilaterala kontakter med regeringklart redovisat ståndpunkt, att utan fördröjningmåste efterkomma säkerhetsrådets resolutioner. Utskottet utgårfrån att regeringen även fortsatt utnyttjar de tillfällen somges för att framföra synpunkter.Med det ovan anförda betraktar utskottet yrkande 1 i motionU14 (v) som besvarat.Vad yrkande 2 i motion beträffar anserutskottet att yrkandet utgår från felaktiga premisser. FN:ssäkerhetsråd har, i en situation då det fastställt att ett hotmot internationell fred och säkerhet föreligger, krävt attLibyen klart skall deklarera att det skall samarbeta ifastställandet av ansvaret för terroristhandlingarna mot PanAmerican-planet över och Union de transportsaériens-planet över . I denna situation och dågeneralsekreterarens och säkerhetsrådets olika åtgärder intelett till någon åtgärd från sida har rådet i resolution748 hänvisat till kap. VII och beslutat om införande avsanktioner mot . Syftet med dessa sanktioner, även om deär av tvångskaraktär, är naturligtvis att uppnå en fredliglösning i en hotfull situation. Genom dessa åtgärder, som alltsåhelt faller inom ramen för vad FN kan och bör göra i syfte attupprätthålla respekten för folkrätten, blir inte FN någon part ien konflikt med ett enskilt land. Kravet från motionärerna attSverige skall verka för en fredlig lösning av denna förmentakonflikt bygger därför på en missuppfattning och bör därför inteföranleda någon särskild åtgärd från sida.Därmed avstyrks yrkande 2 i motion U14 (v).Frågan om Internationella domstolens i agerande kanenligt utskottets mening inte heller beskrivas på det sätt somdet gjorts i motion. Domstolen har beslutatavslå yrkande om att domstolen genom s.k. provisoriskaförebyggande åtgärder skulle förbjuda och attvidta åtgärder ägnade att tvinga att lämna ut deanklagade libyerna för lagföring utanför . Domstolen kandärmed självfallet inte sägas ha underordnat sig FN:ssäkerhetsråd i denna fråga. Utskottet anser att frågan om ökadanvändning av i för tvistlösningi internationella konflikter är av stort intresse ochsympatiserar principiellt med motionärernas förslag attdomstolens roll bör stärkas. Detta kan emellertid inte innebäraatt domstolen skulle ta en roll som inskränker säkerhetsrådetsrätt och skyldighet att fatta de beslut rådet finner nödvändigaför att upprätthålla internationell fred och säkerhet. Att sommotionärerna föreslå att domstolen skall stärkas i syfte attverka som motvikt till ett säkerhetsråd som går i Förentastaternas och ledband är ett perspektiv somutskottet anser omotiverat och därför avvisar.Därmed avstyrks yrkande 3 i motion U14 (v). beträffande regeringens proposition 1991/92:132att godkänner regeringens förordnande om tillämpningav 3§, 4§ 1--3, 5§, 7§ och 8§ i lagen (1971:176) omvissa internationella sanktioner i fråga om ,2. beträffande svenskt diplomatiskt agerandeatt med avslag på motion 1991/92:U14 yrkande 2,förklarar motion 1991/92:U14 yrkande 1 besvarad med vadutskottet anfört,3. beträffande i Haagatt avslår motion 1991/92:U14 yrkande 3.Stockholm den 26 maj 1992På utrikesutskottets vägnarDaniel TarschysI beslutet har deltagit: (), NicGrönvall (m), (), (), Karl-ErikSvartberg (s), (), (), MargaretaViklund (kds), (nyd), (),(), (), () och ().