bet · GF01AU13 · 1992-03-10 00:00:00 — Vissa av medlen fördelades fördistansutbildning inom högskolan.Tillgång till god högskoleutbildning i hela landet är enviktig faktor för den regionala utbildningen, betonas ipropositionen. Redan i vår ökar antalet platser vid universitetoch högskolor med 2 000, vilket motsvarar en kostnad på21milj.kr. En fråga som uppmärksammats i regionalpolitisktsammanhang är möjligheterna till forskning vid de mindre ochmedelstora högskolorna. Detta stöd uppgår för /93till 44 milj.kr. I detta sammanhang erinras i propositionen omde 36,5 milj.kr. som avsatts av regionalpolitiska medel för entillfällig förstärkning av forsknings- ochutvecklingsverksamheten vid elva mindre och medelstora högskolori , Bergslagen, sydöstra och Borås.Slutligen erinras om beslut om en nygymnasieskola. Beslutet innebär att varje kommun själv beslutari vilken utsträckning den skall anordna gymnasieutbildning ellererbjuda sådan genom samverkansavtal med andra kommuner.Inom område bereds för närvarandeett förslag från en parlamentarisk arbetsgrupp rörande detfortsatta stödet till jordbruket i norra . Stöd tillsockerbruken på och skall enligt beslutvåren lämnas . Åtgärder skall underperioden vidtas för att underlätta avvecklingen av sockerbruken.Inom område hänvisas till riksdagensbeslut om en ny småföretagspolitik. Enligtpropositionen får beslutet särskilt stor betydelse för deregionalpolitiskt prioriterade områdena. Även beslutvåren om energipolitiken har stor regionalpolitiskbetydelse.Inom område pekar propositionen påriksdagens beslut om sänkning av mervärdesskattenfrån på bl.a. hotell- och restaurangtjänster,upplåtelse av campingplats och stugor i stugbyar samtpersonbefordran. Sänkningen kan väntas förbättraförutsättningarna för turistnäringen på främstvinterturistorterna i Sverige.Inom område pågår olikautvecklingsarbeten som har betydelse för den regionalautvecklingen. I propositionen framhålls bl.a.länsstyrelsereformen från . Den syftar till att stärkasamordningen av den statliga verksamheten på regional nivå.Vidare skapas förutsättningar för decentralisering från centralaverk till länen och från stat till kommun. En särskild utredarearbetar med att göra en analys av den offentliga verksamhetensregionala uppbyggnad (C1991:09). Samme utredare har också iuppdrag att analysera för- och nackdelar med nuvarandelänsindelning i västra (C1991:08). Båda uppdragenskall vara redovisade till regeringen senast den 1 juli 1992.Enligt uppgift i budgetpropositionens bilaga 14() avser regeringen att tillkalla enparlamentarisk beredning för det fortsatta arbetet med såväl denregionala verksamhetens uppbyggnad som landets indelning i län.Civildepartementet förbereder tillsammans medglesbygdsmyndigheten ett projekt för att utveckla idéer om denkooperativa företagsformen som ett verksamt medel i detregionalpolitiska arbetet.En särskild arbetsgrupp har inom tillsattsför att göra en uppföljning av det hittillsvarande samarbetetöver riksgränserna. Gruppen skall bl.a. överväga vilka åtgärdersom behövs för att underlätta den gränskommunala samverkan.Inom område satsas för nästa budgetår7,5 milj.kr. till orkestrar och länsteatrar. Därmed fullföljsdet treåriga program för utbyggnaden av stödet till de regionalakulturinstitutionerna som beslöt med anledning av 1990års budgetproposition.Inom miljö- och naturresursdepartementets område pekarpropositionen på de särskilda direktiv som skall gälla förlänsstyrelsernas anslagsframställning för budgetåren1993/94--1994/95. I dessa hänvisas till uppfattningatt det är en viktig uppgift för länsstyrelserna att verka föratt den regionala utvecklingen sker i former som är förenligamed kraven på en god miljö och en långsiktigt god hushållningmed naturresurser.MotionernaSocialdemokraterna erinrar i sin partimotion A225 omriksdagens beslut om regionalpolitiken. Riksdagenställde sig då bakom den dåvarande regeringens förslag om denlångsiktiga inriktningen av regionalpolitiken. Kännetecknen idenna politik är att tillväxten skall bli högre, rättvisanmellan olika landsdelar öka och valfriheten för befolkningen blistörre.En samordnad syn tillämpades i regeringen för att inte deregionalpolitiska målen skulle undergrävas. Mer stöd gavs tillinfrastruktursatsningar, mindre till generella subventioner ochdirekt företagsstöd.Regionalpolitiskt tänkande måste enligt motionärerna präglaskilda politikområden. Formerna för samordning inom och mellanolika samhälls- och politikområden måste utvecklas så att deregionalpolitiska målen främjas. En av de viktigaste insatsernaför regional utveckling är att förbättra infrastrukturen i formav vägar, järnvägar och teleservice. Utbildning och forskning ärandra viktiga inslag i politiken. Regeringen har det ytterstaansvaret för att statliga verk, myndigheter och bolagorganiserar sin verksamhet så att regionalpolitiska hänsyn blirbeaktade. En samordning och en helhetssyn måste prägla arbetetså att inte målsättningen om regional balans går förlorad.Den inriktning som regionalpolitiken har haft under densocialdemokratiska regeringen bör ligga fast. Motionärernamotsätter sig bestämt en ändrad inriktning av regionalpolitikenoch avvisar i det sammanhanget regeringens förslag om allmäntkostnadssänkande företagsstöd i form av ökade möjligheter tillnedsatta sociala avgifter. I stället vill man satsa mer pengartill lokaliseringsbidrag och ytterligare medel till regionalautvecklingsinsatser. Regeringen måste aktivt verka för fortsattutlokalisering av tjänsteföretag. Vidare vill motionärerna attutbyggnaden av infrastrukturen påskyndas och att ytterligaremedel anslås för detta ändamål i de tre nordligaste länen. Flerprojekt inom det anvisade infrastrukturanslaget bör beslutas.Den närmare utformningen av motionärernas förslag ochbehandlingen av dessa kommer att tas upp senare iframställningen.Vänsterpartiet framhåller i sin partimotion A481 attSverige är ett land i obalans. Den svängning som har skett frånhögkonjunktur till lågkonjunktur påverkar också den regionalautvecklingen. De regionalpolitiska stöden och åtgärderna handlarom en rättvis fördelning av landets resurser och om ersättningför de ekonomiska värden som produceras i olika delar av landet.Förutom lågkonjunkturen har hållning i EG-fråganbidragit till allvarliga konsekvenser för , som medförtatt livskraftiga företag lagts ned eller flyttat söderut.De demokratiska instanserna, kommun, landsting och riksdag,måste kunna styra lokalisering av arbetsplatser för attkorrigera de koncentrationstendenser som finns.Regionalpolitiken får inte ses skild från övrigapolitikområden, framhåller motionärerna. Satsningar måste göraspå infrastrukturen, utbildning och forskning, vård och omsorg,social service, rättsväsende m.m.Budgetpropositionen saknar kvinnoperspektiv, ansermotionärerna vidare. Regionalpolitikens utformning harmissgynnat kvinnorna. Det mesta stödet har gått till typisktmanliga områden. Eftersom den offentliga sektorn har så storbetydelse för kvinnorna, menar motionärerna attregionalpolitiska medel också skall kunna användas försatsningar på offentlig sektor i utsatta områden. Satsningar påkollektivtrafiken skulle gynna kvinnorna. Inom ERU börforskningsinsatserna till övervägande del inriktas på kvinnor.Slutligen bör kvinnorepresentationen i länsstyrelsernasstyrelser öka till 40%.I motion A409 av , m.fl. (s) anför motionärerna attregionalpolitikens huvudmål, regional balans, med kraft måstehävdas . Det finns skäl för en mobilisering föratt värna och utveckla regionalpolitiken i vårt land. Det behövsinsikter om olikheterna i avstånd och geografi. Europasamarbetetfår inte innebära att släpper sina regionalpolitiskaambitioner.Motionärerna vill ha bättre beslutsunderlag och bättreregional statistik. Fortsatt utlokalisering av tjänsteföretagbör ske, liksom regionalpolitisk prövning när nya myndighetertillkommer. Det är dags att forma en politik för samordnadservice i glesbygden. Om flera myndigheter samlokaliserar sinaverksamheter kan servicen bevaras.I motion A475 av () betonas attglesbygdspolitik inte kan skiljas från regionalpolitik.Glesbygdspolitiken måste breddas, tyngdpunkten förskjutas.Glesbygden måste hämta sin försörjning utanför sigsjälv. Utvecklingen i de regionala tätortssystemen blir därförav avgörande betydelse för att hindra avfolkningen.Det är bra med småskaliga lokala initiativ men det behövsbetydligt mer, nämligen en långsiktig förstärkning av destatliga transfereringarna, goda lokala transportnät samt enorganiserad samverkan mellan industrin, AMS samt närings- ochteknikutvecklingsverket (), anförs den i motionen.Utskottets övervägandenDet råder bred politisk enighet om de allmänna målen förregionalpolitiken. Människor skall således oavsett var de bor ilandet ges tillgång till arbete, service och en god miljö. Inganya omständigheter har tillkommit som motiverar ett annatställningstagande om målen för regionalpolitiken.Vad gäller inriktningen av regionalpolitiken konstateradeutskottet vid sin behandling av regionalpolitiken för 90-talet(bet. 1989/90:AU13) att målen måste fyllas med konkret innehåll.Politiken skall främja en rättvis fördelning av välfärden mellanolika delar av landet, en balanserad befolkningsutveckling såatt en betydande valfrihet i boendet åstadkoms samt attproduktionen sker rationellt varigenom en god ekonomisk tillväxtkan ske.Utskottet vill i likhet med propositionen understryka att demedel som avsätts för direkta regionalpolitiska insatser endastmarginellt kan påverka den regionala utvecklingen. Flertaletpolitikområden har betydelse för den regionala utvecklingen. Detär därför viktigt att regionalpolitiska hänsyn tas när åtgärderutformas inom exempelvis arbetsmarknads-, närings-, trafik-,skatte-, utbildnings- och forskningsområdena.Liknande tankar har utskottet fört fram vid flera tillfällentidigare, senast i sitt av godkända betänkande1990/91:AU13. Denna uppfattning kommer också till uttryck i deovan nämnda motionerna.Av grundläggande betydelse för utvecklingen är den ekonomiskapolitiken. Att nå de regionalpolitiskt uppsatta målen ärsjälvfallet lättare i tider när den ekonomiska tillväxten är godoch näringslivet expanderar. Tillväxt i ekonomin är därför enviktig förutsättning för en sådan fördelning av resurserna kan nå de regionalpolitiska målen. Den allmänna försämringenav konjunkturen har medfört svåra problem på orter och i helaregioner såväl inom stödområdena som i övriga delar av landet.Utskottet återkommer senare i betänkandet till dessa frågor vidbehandlingen av ett stort antal motioner i vilka motionärernatar upp problem i de olika länen.Utskottet kan inte finna att inriktningen av regionalpolitikensådan den anges i propositionen på något avgörande sätt avvikerfrån den av fastlagda politiken.Motionsförslagen om tillkännagivanden om regionalpolitikensinriktning ligger således i linje med den förda politiken. Detförslag till kostnadssänkande åtgärder som ligger i utvidgningenav systemet med nedsättning av socialavgifter kan inte på någotavgörande sätt rubba den fastlagda inriktningen.Motionsyrkandena bör därför i nu behandlade delar inte föranledanågon åtgärd.Vad härefter gäller yrkandena i motion A481 (v) om särskildasatsningar på kvinnor och därmed omprioriteringar av deregionalpolitiska stöden vill utskottet anföra följande.Utskottet har ingen annan mening än motionärerna när detgäller frågan om att rättvist fördela de regionala stöden. Detär därför tillfredsställande att länsarbetsnämnderna istödområdena har utarbetat handlingsplaner för att öka stödentill kvinnor. Vidare uppges i propositionen att regeringen idecember 1991 gett ett särskilt uppdrag att analyseravillkoren för kvinnors företagande och utarbeta ettåtgärdsprogram för att främja kvinnors företagande istödområdet. I propositionen aviseras ett uppdrag till ERU attutarbeta ett nytt forskningsprogram. Utskottet förutsätter i detta sammanhang även beaktar forskning som tar sikte påkvinnors möjligheter och förutsättningar i olika delar avlandet. Vad slutligen gäller kvinnorepresentationen ilänsstyrelsernas styrelser har utskottet inte heller här någonannan uppfattning än motionärerna, nämligen att andelen kvinnorbör öka. Det är emellertid landstingen som ytterst ansvarar föratt så sker, eftersom det är landstingen som väljerrepresentanter i länsstyrelsernas styrelser.Med det anförda finner utskottet att nu behandlademotionsyrkanden inte bör föranleda någon åtgärd.Sammanfattningsvis anser utskottet att de behandlademotionerna A225 (s), A409 (s), A475 (s) och A481 (v) bör avslås,i förekommande fall i aktuella delar.Allmänna principer för omlokalisering m.m.I detta avsnitt tar utskottet upp förslag som röromlokalisering av statlig verksamhet, storstadsregionernasutveckling samt revisorers förslag angåendeplaneringen och genomförandet av lokalisering.Allmänna principer för omlokalisering av statlig och annanverksamhet lade fast . Utskottetanförde i sitt betänkande 1989/90:AU13 beträffandeomlokalisering av central statlig verksamhet bl.a. följande.Utskottet delar också uppfattningen att vid överväganden omomlokalisering av central statlig verksamhet sådan i första handbör ske till de s.k. stödjepunkterna, dvs. länscentra ellervissa andra orter i eller i anslutning till stödområdet. Enutgångspunkt är att myndigheterna även efter en omlokaliseringeller decentralisering skall kunna fullgöra sina arbetsuppgiftereffektivt. Det gäller således att förutom de regionalpolitiskaaspekterna beakta förutsättningarna att behålla eller rekryterakvalificerad personal, behovet av kontakter med andramyndigheter, medflyttandes möjligheter till arbete m.m.Lokalisering även till andra orter än stödjepunkterna, särskiltsydöstra och , kan således komma i fråga.Utskottet hänvisade vidare till sitt uttalande (bet. AU 1987/88:13) om att beslut om omlokalisering avbefintlig verksamhet eller lokalisering av nya myndigheter börföregås av noggranna överväganden i de avseenden som nyssbeskrivits. Utskottet har vidare betonat vikten av att beslutenföregås av information till och samråd med den berördapersonalen.Utskottet har också när det gäller lokalisering av nyamyndigheter uttalat att det är viktigt attvälja annan lokaliseringsort än Stockholm.Utskottet vill emellertid ånyo understryka att regeringen vidbeslut om lokalisering av nya myndigheter ingående bör prövaförutsättningar att välja annan lokaliseringsort än Stockholm.De möjligheter som därvid står till buds att åstadkomma enbättre regional balans måste så långt möjligt tas till vara.I ett antal motioner åberopas dessa av fastställdaallmänna riktlinjer för omlokalisering av statlig verksamhet.I motion A401 förordar () och () att () verksamhet i sinhelhet bör omlokaliseras till . De anför som skäl härfördels att länet drabbats av regementsnedläggning, dels att SCBsammanfört sex lokalområden till nya lokaler i anser att det borde skapas lokalmässigaförutsättningar för att föra samman hela SCB:s verksamhet tillÖrebro.Förslag som i huvudsak överensstämmer med det här aktuellaavstyrkte arbetsmarknadsutskottet med hänvisning tillatt omlokalisering av befintlig verksamhet eller lokalisering avnya myndigheter måste grundas på noggranna överväganden i skildaavseenden. som behandlade ett yrkande av sammainnebörd anslöt sig till arbetsmarknadsutskottetsuppfattning i fråga om omlokalisering av myndighetersverksamhet. påpekade bl.a. att SCB:sStockholmsenhet är av stor betydelse för kontakten med användareoch kunder i Stockholmsregionen.Med anledning av det här aktuella förslaget utgår utskottetfrån att frågan om omlokalisering av SCB:s verksamhet beaktas avansvariga myndigheter. Motionen ger dock enligt utskottetsmening inte underlag för att göra något uttalande omomlokalisering av SCB. Motion A401 avstyrks alltså.Folkhälsoinstitutet som enligt beslut idecember 1991 skall inrättas bör enligt motionA434 av m.fl. (fp) lokaliseras tillMalmö--. I flera andra motioner föreslås olikaområden för placering.Enligt ett beslut som regeringen fattat den 30 januari 1992skall förläggas till Stockholmsområdet.Utskottet avstyrker därför motion A434 i här behandlad del.I två motioner pekas på de positiva effekter för deninomregionala balansen i den mottagande regionen som enutlokalisering av statlig verksamhet från skulle föramed sig.Roland () anför i motion A462 att vid utlokaliseringav statlig verksamhet borde som villkor härför uppställas attdet mottagande länet decentraliserade viss verksamhet tillmindre orter inom länet.I motion T227 anför och ()att kännetecknas av stora inomregionala obalanseroch att förhållandena på i olika avseenden är sämre äni övriga delar av länet. En orsak till denna obalans är enligtmotionärerna att de statliga arbetsplatserna i huvusak ärförlagda till och de nordöstra delarna avlänet. De menar att staten skulle kunna i viss mån motverkaobalansen genom att förlägga statliga arbetsplatser tillSödertörn.Utskottet har behandlat förslag om olikaåtgärder för att komma till rätta med inomregionala obalanser. Ibetänkandet 1989/90:AU13 anförde utskottet att i samband med attförutsättningarna för de statliga organen ändras skallmöjligheterna alltid prövas till en annan lokalisering därhänsyn tas till den inomregionala obalansen. Utskottet villvidare erinra om förordningen 1982:877 enligt vilken enmyndighet bl.a. skall beakta möjligheterna till decentraliseringav sin verksamhet. I detta sammanhang kan även erinras om dentidigare nämnda utredningen (C 1991:09) om den offentligaverksamhetens regionala uppbyggnad som skall redovisas tillregeringen senast den 1 juli 1992.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motionA462 och motion T227 i här aktuell del.I detta sammanhang tar utskottet upp de synpunkter och förslagsom () för fram i motion A413 omstorstadsregionernas betydelse för utvecklingen ochtillväxten generellt i . Med hänvisning till den viktigaroll som storstäderna internationellt spelar anser han att detär angeläget att studera hur våra storstadsregioner samtMälardalen, och skall kunna få optimalautvecklingsbetingelser.I samband med att lade fast vissariktlinjer för regionalpolitiken för 90-talet framhöll utskottetatt fungerande storstadsregioner är av intresse för helalandet samt att det ur ett internationellt perspektiv finnsanledning att värna om en fungerande huvudstadsregion. Samtidigtpåpekade utskottet att det inte finns anledning att ställastorstadsregionerna mot övriga regioner. En viktig uppgift förregionalpolitiken är enligt utskottet att söka förhindra enalltför snabb och ohämmad tillväxt som bl.a. leder tillköproblem i fråga om bostäder, vård och service samt inte minstutgör ett hot mot miljön.Utskottet delar som ovan framgått motionärens uppfattning attdet är viktigt att de svenska storstadsregionerna -- inte minstmed hänsyn till det kommande EG-samarbetet -- får godautvecklingsmöjligheter.Med anledning av motionärens önskemål om en särskild studie avdessa regioners utvecklingsmöjligheter vill utskottet erinra omatt storstadsutredningen bl.a. studerat utvecklingstendenser istorstadsområdena. I betänkandet (SOU 1990:36) Storstadsliv --rika möjligheter -- hårda villkor lägger utredningen fram vissaförslag om storstadsregionernas utveckling. Förslagen bereds förnärvarande inom . Vidare kan nämnas att ERU hartill uppgift att initiera och samordna forskning påregionalpolitikens område och om strukturomvandlingsfrågor. ERUutarbetade bl.a. vissa underlagsrapporter tillstorstadsutredningen. Med hänvisning till det anförda anserutskottet att motion A413 inte påkallar någon åtgärd.Förslag om omlokalisering av statlig verksamhet till vissalän föreslås i fem motioner.I motion A405 vill och () attriksdagen skall göra en framställning om att fler statligaarbetsplatser skall förläggas till län. Motionärernahävdar att län har missgynnats vid ny- elleromlokaliseringar av statlig verksamhet.Charlotte () anför i motion A453 att det skullebetyda mycket för utvecklingen i om någotstatligt verk eller någon myndighet lokaliserades dit.Motionären önskar att regeringen i positiv anda prövar förslagom bl.a. omlokalisering av , inrättande avett landsarkiv och en kart- och papperskonserveringscentral.En utlokalisering av statlig verksamhet till Västmanlandslän förordas av () i motion A472. Hanpåpekar att industrisysselsättningen i länet har minskatkraftigt och att länet haft en negativbefolkningsutveckling.Enligt motion A426 av m.fl. (s) börstatlig verksamhet utlokaliseras till län.Motionärerna anser att de avdelningar på som sysslar medföretagsutveckling och regional utveckling bör lokaliseras tillÖstersund och ingå i det nationella regional- ochglesbygdspolitiska centrum som byggs upp.Sten-Ove m.fl. (s) aktualiserar i motion A482behovet av att ytterligare statliga verksamheter utlokaliserastill . Motionärerna anser att delar avnaturvårdsverket och av försvarsmyndigheterna i bordekunna flyttas till Norrbotten.Utskottet har i det föregående utförligt redovisat de allmännaprinciper för omlokalisering som beslutade om våren1990. Dessa principer ligger fast. Med anledning av samtligaovan redovisade motionsyrkanden vill utskottet ånyo framhållaatt omlokalisering men kanske framför allt decentralisering ärviktiga inslag i strävandena att åstadkomma en balanseradregional utveckling. Motionerna ger dock enligt utskottetsmening inte underlag för något särskilt uttalande omomlokalisering av statlig verksamhet till någon av de avmotionärerna föreslagna orterna.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motionernaA405, A426, A453, A472 och A482 i förekommande fall i berördadelar.Slutligen tar utskottet i detta avsnitt upp riksdagensrevisorers förslag om planeringen och genomförandet av boverketslokalisering.Riksdagen beslutade att skullelokaliseras till . Utlokaliseringen har blivit föremålför granskning av revisorer.Bostadsutskottet, till vilket revisorernas förslag harhänvisats, har med eget yttrande överlämnat förslaget tillarbetsmarknadsutskottet. konstaterar att defrågor som tas upp i förslaget och de åtgärder som revisorernaförordar är av personal- och regionalpolitisk natur och alltsåfaller under arbetsmarknadsutskottets ansvarsområde.Revisorernas granskning visar att någon utredning om boverketslokalisering eller något förslag från regeringen inte hadepresenterats. Ansvaret för planeringen och genomförandet avlokaliseringen var fördelat på många myndigheter utan att någonmyndighet hade ett uttalat samordningsansvar. Den bristandestyrningen i den tidiga planeringen ledde till förseningar ochtill att insatserna inte blev tillräckligt effektiva.Granskningen ger även vid handen att regeringens ochmyndigheternas insatser för personalförsörjningen inte vartillräckliga. -- 21 personer -- av den vidlokaliseringsbeslutet befintliga personalen följde med till denbeslutade lokaliseringsorten . Svårigheten att ordnaarbeten åt medflyttande anhöriga på arbetsmarknaden i Karlskronaangavs av vara en viktig orsak till att så många inteföljde med.I granskningsrapporten påpekas dock att omlokaliseringen somsådan har givit möjligheter till värdefull omprövning avverksamheten.Revisorerna föreslår följande åtgärder.Staten bör skaffa sig bättre kompetens rörandeomlokaliseringar för att effektivt kunna stödja berördamyndigheter med kunskaper och erfarenheter om hur enomlokalisering skall planeras och genomföras.Regeringen föreslås ta initiativ till att förbättrasamordningen mellan de myndigheter som är berörda i enomlokalisering.Ökade möjligheter till ekonomiskt stöd, som bl.a. kanunderlätta för anställda att följa med och för medflyttande attfå arbete, måste tillskapas före planering ochgenomförande av en enskild omlokalisering.Uppföljningar och utvärderingar bör göras vid omlokaliseringav statliga myndigheter.