bet · GG01UU1 · 1992-11-26 00:00:00 — I yrkande 4i motion U1 (c) föreslås att vapenexport förbjuds till land sombefinner sig i krig.Utskottets övervägandenEnligt de i propositionen föreslagna riktlinjerna börutförseltillstånd inte beviljas för krigsmateriel för strid omdet avser stat som befinner sig i väpnad konflikt med annanstat, som är invecklad i internationell konflikt som kan befarasleda till väpnad konflikt eller stat som har inre väpnadeoroligheter.Enligt propositionens förslag till riktlinjer bör tillståndges till utförsel av reservdelar till tidigare, med vederbörligttillstånd exporterad krigsmateriel, om inte ovillkorligt hindermöter. Detsamma bör enligt förslaget gälla andra leveranser,t.ex. av ammunition som har samband med tidigare utförsel ellerdär det annars vore oskäligt att inte ge tillstånd.Utskottet noterar att ordalydelsen av föreslagna riktlinjer ihög grad överensstämmer med riktlinjer. I det nyaförslaget jämställs dock explicit ammunition med reservdelar.Utskottet delar den principiella syn som kommer till uttryck isåväl riktlinjer som i propositionen, dvs. att köparnaav svensk krigsmateriel måste ha goda garantier för att fåreservdelar eller ammunition till inköpt materiel. Det ter siglogiskt att jämställa ammunition med andra reservdelsleveranser,eftersom ammunition i lika hög grad som reservdelar i allmänhetär unikt utformad för att passa det försålda vapensystemet.Enligt vad utskottet inhämtat torde det faktum att ammunition nunämns explicit inte innebära en liberalisering vad gäller denpraktiska tillämpningen i tillståndsärenden avseende sådanaleveranser utan ett befästande av en redan existerande praxis.Utskottet ser det som en fördel att riktlinjer också förammunitionsleveranser klart anges.Det bör i sammanhanget noteras att följdleveranser endastaktualiseras till stater till vilka utförseltillstånd tidigaregivits och vilka därmed blivit föremål för en grannlagahelhetsbedömning enligt riktlinjerna, exempelvis vad avserfaktorer som involvering i internationell konflikt, inre väpnadeoroligheter eller respekt för mänskliga rättigheter. Det faktumatt en noggrann helhetsbedömning alltid föregår beslut omföljdleveranser minskar givetvis sannolikheten för attföljdleveranser till ett krigförande land aktualiseras.Det är väsentligt att också i detta sammanhang understryka attde nu gällande och de föreslagna riktlinjerna förföljdleveranser inte innebär någon given rätt för en köpare atterhålla följdleveranser, utan varje ärende behandlas för sig vidregeringens avgörande. Om omständigheterna så motiverar, finnsdet således möjligheter för regeringen att i det enskilda falletfrångå de generella riktlinjerna.Det bör också nämnas att de ovillkorliga hindren alltidgäller.Utskottet bedömer att någon ytterligare skärpning avriktlinjerna beträffande leveranser av reservdelar, ammunitionoch andra följdleveranser inte är påkallad mot bakgrund av vadsom ovan anförts.Härmed avstyrks berörd del av yrkande 3 och yrkande 5 i motion1992/93:U4 (s), yrkande 4 i motion 1992/93:U7 (s), yrkande 3 imotion 1992/93:U2 (kds), berörd del av yrkande 4 i motion U1 (c)samt yrkandena 3 och 6 i motion 1992/93:U3 (v).I yrkande 3 i motion 1991/92:U403 (s) () föreslås att enny riktlinje antas med lydelsen: krigsmateriel skall inte säljastill stat med militära styrkor, som är engagerade istridshandling utanför det egna territoriet, eller som hållskvar där efter det att striderna upphört, såvida intestationeringen är en följd av beslut i FN. Yrkande 3 (berörddel) i motion 1992/93:U4 (s) och yrkande 5 i motion 1992/93:U7(s) tar upp samma fråga.Utskottet konstaterar att det varken riktlinjereller i propositionens förslag finns några särskildarestriktioner angivna beträffande utlandssamverkan med stat somhar militära styrkor stationerade utanför det egna territoriet.Att införa en sådan restriktion skulle inte stå iöverensstämmelse med syn vad gäller respekt för staterssuveränitet. Enbart det faktum att en stat har styrkor utanfördet egna territoriet kan enligt utskottets uppfattning intemotivera en bedömning att utrikespolitiska hinder skulleföreligga. Grunden för denna militära närvaro kan exempelvisvara en fredlig överenskommelse mellan två suveräna stater. De ipropositionen föreslagna riktlinjerna bedöms av utskottet varaändamålsenliga bl.a. vad avser överväganden i samband med enstats involvering i en internationell konflikt.Härmed avstyrks yrkande 3 i motion 1991/92:U403 (s), berörddel av yrkande 3 i motion 1992/93:U4 (s) och yrkande 5 i motion1992/93:U7 (s).4. Återkallande av exporttillståndSammanfattning av motionernaI yrkande 4 i motion 1992/93:U4 (s) föreslås att tidigaregivet tillstånd återkallas om sådana förändringar skett att ettmottagarland befinner sig i eller befaras komma i väpnadkonflikt inom eller utom landet, i stat som undertryckermänskliga rättigheter och i stat som har militära styrkor som ärengagerade i stridshandlingar utanför det egna territoriet. Iyrkande 3 i motion 1992/93:U7 (s) föreslås att utfärdatexporttillstånd för krigsmateriel dras in om köparen kommer ikrig.Utskottets övervägandenUtskottet konstaterar att de föreslagna riktlinjerna anger attmeddelat tillstånd bör återkallas, förutom vid ovillkorligaexporthinder, om den mottagande staten kommer i väpnad konfliktmed annan stat eller får inre väpnade oroligheter. I de tvåsenare fallen bör regeringen undantagsvis kunna avstå från attåterkalla tillstånd, om detta är förenligt med de folkrättsligareglerna och med principerna och målen för Sverigesutrikespolitik.Utskottet noterar att propositionens förslag beträffanderiktlinjer överensstämmer med riktlinjer i dettahänseende.Återkallande av exporttillstånd är en extraordinär åtgärd medlångtgående konsekvenser såväl för det exporterande företagetsom för köparlandet. Det är emellertid av värde att riktlinjerfinns för den händelse sådana omständigheter uppkommer som kanaktualisera ett återkallande.Utskottet utgår från att regeringen genom den noggrannahelhetsbedömningen, som enligt riktlinjerna skall ske vid alltillståndsgivning, söker minimera sannolikheten för att ensituation skall uppstå i vilken återkallelse av tillståndaktualiseras. I detta sammanhang liksom när det gällertillståndsprövningen i övrigt skall bedömningen ske utifrån vårautrikespolitiska mål och principer.Det bör vidare tilläggas att om de ovillkorliga hindreninträder utgör dessa alltid tillräckliga skäl för att återkallatidigare meddelat tillstånd.Härmed avstyrks motion 1992/93:U4 (s) yrkande 4 och motion1992/93:U7 (s) yrkande 3.4. Neutralitetsrättsliga regler (ovillkorliga hinder)Sammanfattning av motionernaEnligt motion 1992/93:U4 (s) yrkande 10 innebär propositionensförslag att förbud mot krigsmaterielexportinte skall omfatta statliga företag utan bara eventuellaleveranser från den svenska försvarsmakten. Förslaget innebärenligt motionen att möjligheterna till svenskkrigsmaterielexport utvidgas så snart tillverkarensaffärsmässiga verksamhet inte står under regeringens kontroll.Enligt motionen skulle enligt folkrättsexperterhärigenom kunna komma att bryta mot folkrättens förbud motexport av krigsmateriel till krigförande länder, varförförslaget i denna del bör utgå.I motion 1992/93:U1 (c) yrkande 6 yrkas att de ovillkorligahindren för krigsmaterielexport också bör omfatta aktiebolag. Ilikhet med vad som anförs i motion 1992/93:U4 riskerar Sverigemed de nu föreslagna reglerna att komma att bryta motfolkrätten.Enligt yrkande 3 i motion 1992/93:U6 (fp) bör geregeringen i uppdrag att utarbeta riktlinjer för utförsel avkrigsmateriel som står i överensstämmelse med konventioner omneutralitet.Utskottets övervägandenDe ovillkorliga hindren i riktlinjerna för krigsmaterielexportutgör en erinran om att regeringen alltid måste fullgöra sinainternationella förpliktelser.De ovillkorliga hindren innebär att tillstånd till utförseleller annan utlandssamverkan enligt krigsmateriellagen inteskall beviljas om det skulle strida mot internationellaöverenskommelser som biträtt, mot beslut av FN:ssäkerhetsråd eller mot folkrättsliga regler om export frånneutral stat under krig.Motionerna tar upp sistnämnda hinder, dvs. folkrättsreglernarörande export från neutral stat. Motionärerna går emottolkningen i propositionen, vilken innebär att en boskillnadgörs mellan då den neutrala staten överlåter sin egenkrigsmateriel och då den tillåter sedvanlig vapenexport frånföretag i bolagsform.1907 års Haagkonventioner om neutralitet, vilka harbiträtt, innehåller vissa neutralitetsrättsliga restriktionerför tillhandahållande av krigsmateriel. Enligt dessa får enneutral stat inte förse en krigförande stat med örlogsfartyg,vapen eller annan krigsmateriel, men reglerna kräver inte attden neutrala staten förbjuder sina undersåtar att säljakrigsmateriel till en krigförande part.I den XIII:2 av sägs iartikel 6 att varje överlämnande under vilken som helst form,direkt eller indirekt, av krigsfartyg, ammunition och något somhelst slag av krigsmateriel från neutral makt till krigförandeär förbjudet. I artikel 7 anges att neutral stat är ickeförpliktigad att hindra utförsel eller genomförsel för någon avde krigförandes räkning av vapen, ammunition och i allmänhet avnågot som kan komma till användning för armén eller flottan.Det görs således en gränsdragning i mellanstatligt och enskilt tillhandahållande. Bedömningen enligtpropositionen är att det torde innebära ett brott motneutralitetsreglerna, om svenska staten i eget namn överläteller försålde krigsmateriel i samband med en konflikt därSverige förklarat sig neutralt. Detsamma skulle gällaförsäljning eller tillhandahållande genom en svensk statligmyndighet eller svenskt affärsverk. Ett företag som bedriververksamhet i bolagsform omfattas enligt propositionen dock inteav detta förbud, oavsett ägarstrukturen i företaget. Avgörandeför bedömningen är enligt propositionen huruvida företaget utgörett självständigt rättssubjekt och dess affärsmässiga verksamhetstår under regeringens kontroll.Det finns i den folkrättsliga litteraturen olika tolkningar avde neutralitetsrättsliga restriktionerna. Utskottet finner inteanledning att gå emot propositionens tolkning vad avsergränsdragningen mellan statligt och enskilt tillhandahållandeoch vilken överensstämmer med hållning under det finskavinterkriget . Det synes inte rimligt att skilja på huruvidakrigsmaterielexporten sker från ett statligt ägt eller ettprivatägt företag, bl.a. mot bakgrund av att relativt snabbaförändringar i ägarstrukturen kan inträffa. Skulle en annantolkning tillämpas i internationell statspraxis bör Sverigeompröva sin hållning.Det bör nämnas att om skulle införa restriktioner medhänvisning till de neutralitetsrättsliga reglerna, måste detillämpas likformigt med avseende på de krigförande.Mot bakgrund av vad som ovan anförts avstyrks yrkande 6 imotion 1992/93:U1 (c), yrkande 10 i motion 1992/93:U4 (s) ochyrkande 3 i motion 1992/93:U6 (fp).4. Mänskliga rättigheterSammanfattning av motionernaI yrkande 1 i motion 1992/93:U8 (s) anförs att skrivningarna iregeringens förslag beträffande mänskliga rättigheter ingerosäkerhet om regeringens syften. Enligt motionen är kravet pårespekt för mänskliga rättigheter ett centralt villkor för atttillstånd för svensk vapenexport skall beviljas. Tillämpningenav detta villkor får inte uppluckras.I yrkande 9 i motion 1992/93:U7 (s) och yrkande 11 i motion1992/93:U4 (s) föreslås likaledes att inte bör säljakrigsmateriel till stat som undertrycker mänskliga rättigheter.Motionärerna går emot propositionens formuleringar om att intetillåta export endast när det rör sig om grova och omfattandekränkningar av mänskliga rättigheter.Enligt yrkande 4 i motion 1992/93:U1 (c) berörd del skalldispens inte kunna ges till länder där mänskliga rättigheterundertrycks.Utskottets övervägandenEnligt riktlinjer skall tillstånd inte ges till statsom på grund av deklarerade avsikter eller rådande politiskaförhållanden kan antas använda materielen för att undertryckamänskliga rättigheter som anges i FN-stadgan.Enligt propositionens förslag till riktlinjer bör tillståndtill utförsel av krigsmateriel eller annan utlandssamverkan somavser krigsmateriel inte lämnas om det avser stat där omfattandeoch grova kränkningar av mänskliga rättigheter förekommer. Dettagäller för såväl krigsmateriel för strid som för övrigkrigsmateriel.Utskottet delar den uppfattning som kommer till uttryck imotion 1992/93:U8 (s), nämligen att kravet på respekt förmänskliga rättigheter är ett centralt villkor för att tillståndför svensk krigsmaterielexport skall beviljas.Utskottet tolkar propositionens förslag så att en skärpningföreslås ske i detta avseende i och med att kravet på respektför mänskliga rättigheter i samarbets- eller mottagarlandet görsmer heltäckande. Enligt riktlinjer krävdes endast attden exporterade materielen kunde antas användas för attundertrycka mänskliga rättigheter.Utskottet är emellertid inte berett att tillstyrka förslaget imotionerna U4 och U7 om en omformulering av propositionensförslag till riktlinjer på denna punkt.Den formulering som återfinns i propositionen får enligtutskottets uppfattning inte tolkas som någon uppmjukning iförhållande till hittillsvarande praxis.Utskottet vill betona vikten av att regeringen gör en mycketnoggrann bedömning av situationen beträffande de mänskligarättigheterna i de land som kan bli aktuella förutlandssamverkan på krigsmaterielområdet. Utskottet utgår vidarefrån att tillämpningen av det mänskliga rättighets-kriterietsker med iakttagande av särskilt stor restriktivitet.Med det ovan anförda får motion 1992/93:U8 (s) yrkande 1 ansesbesvarat. Motion 1992/93:U7 (s) yrkande 9, motion 1992/93:U4 (s)yrkande 11 och motion 1992/93:U1 (c) yrkande 4 avstyrks.4. Brott mot reglerna vid svensk krigsmaterielexportSammanfattning av motionernaEnligt yrkande 7 i motion U7 (s) bör export av krigsmaterieltill ett land som utan tillstånd vidareexporterat svenska vapeninte få ske. Den i propositionen föreslagna liberaliseringen ioch med formuleringen "så länge omständigheterna kvarstår" böravvisas.I yrkande 4 i motion U6 (fp) tas samma frågeställning upp.Riksdagen bör mot bakgrund av nämnda formulering i propositionenföreslå en översyn över den bestämmelse som gäller köparländersom brutit mot åtaganden.I motion U4 (s) yrkande 6 yrkas att stat som trots givetåtagande inte förhindrat vidareexport av krigsmateriel inteskall få köpa sådan materiel från i fortsättningen.I yrkande 2 i motion U2 (kds) föreslås att beslutaratt export av krigsmateriel till ett land som utan tillståndvidareexporterat svenska vapen stoppas och att i riktlinjernaorden "så länge omständigheterna kvarstår" stryks.Utskottets övervägandenI de i propositionen föreslagna riktlinjerna anges följande:En stat som trots åtagande gentemot den hartillåtit eller underlåtit att förhindra vidareexport av svenskakrigsmateriel skall i princip inte komma i fråga som mottagareav sådan materiel från så länge omständigheternakvarstår.I 1971 års riktlinjer nämns inte frågan om underlåtenhet frånmottagarlands sida. Däremot sägs i betänkandet UU 1987/88:30 atthuvudregeln för köpare som inte iakttar förbudet motvidareexport skall vara att fortsatt krigsmaterielexport tilldetta land kan komma i fråga.Som framgår av sammanfattningen av motionerna förordarmotionärerna en skärpning av formuleringen i riktlinjernabeträffande underlåtenhet, i synnerhet vad gäller uttrycket "sålänge omständigheterna kvarstår".Utskottet delar den uppfattning som kommer till uttryck såväli motionerna som i den föreslagna texten till riktlinjer,nämligen att ett mottagarland som brutit mot överenskomna regleri samband med export från inte skall få komma i frågasom mottagare. Utskottet anser emellertid att uttrycket "sålänge omständigheterna kvarstår" är motiverat. Det kan inteuteslutas att fall kan uppkomma där mottagarlandet rättat tillmissförhållanden på ett sådant sätt att utlandssamverkanåterigen kan övervägas.Utskottet betonar att propositionens förslag inte skall tolkasså att överträdelse av överenskomna regler från mottagarlandetssida på något sätt betraktas som mindre allvarligt än vad somtidigare skett.Utskottet vill härtill foga att konsekvenserna av att påfelaktiga grunder återuppta samverkan med ett land somunderlåtit att följa överenskomna regler är allvarliga. Därförmåste regeringen iaktta särskild noggrannhet och försiktighet ide fall där ett återupptagande av samarbetet skulle kunnaaktualiseras.Härmed avstyrks yrkande 2 i motion 1992/93:U2 (kds), yrkande 6i motion 1992/93:U4 (s), yrkande 4 i motion 1992/93:U6 (s) ochyrkande 7 i motion 1992/93:U7.4. Samarbetsavtal med utländsk partSammanfattning av motionernaYrkande 4 i motion U403 (s), yrkande 6 (berörd del) i motionFö29 (s), yrkande 12 i motion Fö34 (s), yrkande 4 i motion U2(kds), yrkande 6 i motion U7 (s), yrkande 7 i motion U4 (s) samtyrkande 7 i motion U3 (v) tar samtliga upp frågan omvidareexport av svensk krigsmateriel till tredje land i sambandmed samarbetsavtal. I motion U7 anförs att enligtpropositionen helt avsäger sig kontroll av export till tredjeland om den gemensamma produkten har övervägande utländskidentitet samt att fri vidareexport tillåts från samarbetslandetäven om produkten har svensk identitet, nämligen om det är ettstarkt svenskt säkerhetspolitiskt intresse att samarbetet kommertill stånd. Propositionens förslag vad gäller samarbetsavtalinnebär att svensk krigsmateriel kan spridas till länder tillvilka normalt inte exporterar. Samtliga ovan nämndamotionsyrkanden pekar på denna risk för en liberalisering avsvensk krigsmaterielexport i samband med samarbetsavtal.I motion U408 yrkandena 2 och 3 (nyd) förordas atttillstånd generellt skall ges för export till tredje landavseende vapen tillverkade av utländsk samarbetspartner samt attde författningsmässiga förutsättningarna för samverkan medutländsk försvarsindustri förändras i positiv riktning.Utgångspunkten i motion U408 är att samarbetet inom deneuropeiska försvarsindustrin måste intensifieras samt att densvenska försvarsindustrins fortlevnad måste garanteras, bl.a. avsysselsättningsskäl.Utskottets övervägandenUtskottet välkomnar att enligt föreliggande lagförslag avtalom utlandssamverkan, i form av gemensam utveckling ochtillverkning av krigsmateriel mellan ett svenskt företag ochnågon i utlandet, endast skall få ingås med regeringenstillstånd. Detta innebär bättre kontrollmöjligheter jämfört medtidigare.Utskottet behandlade frågan om riktlinjer i samband medsamarbetsavtal i betänkandet UU1987/88:30. I betänkandet angesatt en eventuell vidareexport till tredje land inom ramen förett samarbetsavtal skall få förekomma endast om importlandetuppfyller kraven för krigsmaterielexport från . Undantagfrån detta villkor får endast göras för sådant avtal omutvecklings- eller produktionssamarbete som är av utomordentligsäkerhetspolitisk vikt för Sverige.Utskottet konstaterar att huvuddragen i föreliggande förslag istort överensstämmer med utskottets syn enligt betänkandeUU 1987/88:30. Den bedömning som utskottet då gjorde kvarstår iallt väsentligt. Huvudregeln skall således även fortsättningsvisvara att svenska regler gäller för export av svensk materiel.I propositionen görs en precisering av riktlinjerna utgåendefrån slutproduktens nationella identitet. I den månslutprodukten bedöms ha en övervägande utländsk identitet börexport till tredje land medges inom ramen för samarbetslandetsexportregler. Om materielen däremot har en övervägande svenskidentitet bör frågor om export till tredje land avgöras ienlighet med riktlinjerna för sådan export från Sverige.Undantag kan endast medges om det är ett starkt svensktförsvarspolitiskt intresse att utlandssamverkan kommer tillstånd.Utskottet har ingen erinran mot propositionen på denna punkt.Utskottet vill emellertid särskilt lyfta fram vad som anges ipropositionen om att en förutsättning för att den samverkan detgäller i sig bedöms stå i samklang med Sverigesutrikespolitiska principer och mål. Vidare vill utskottet betonaatt valet av samarbetspartner och därmed samarbetsland börprövas grundligt. Som anges i propositionen är kretsen av ländersom kan antas komma i fråga för det mest angelägna samarbetetbegränsad.Med hänvisning till vad som ovan anförts avstyrker utskottetyrkande 4 i motion 1991/92:U403 (s), yrkande 6 i motion Fö29(s), yrkande 12 i motion Fö34 (s), yrkande 4 i motion 1992/93:U2(kds), yrkande 7 i motion 1992/93:U3 (v), yrkande 7 i motion1992/93:U4 (s), yrkande 6 i motion 1992/93:U7 och yrkandena 2och 3 i motion 1991/92:U408 (nyd).4. Krigsmaterielexport till enskilda länder eller områdenI yrkande 2 i motion U8 (s) yrkas att beslutar attregelverket för vapenexport även fortsatt skall gälla samtligaländer med vissa undantag för de nordiska länderna och detraditionellt neutrala länderna i . Enligt motionen skallpropositionens förslag om att EG:s medlemsländer skalljämställas med regelverket för de nordiska länderna och detraditionellt neutrala länderna i avvisas.I yrkande 2 i motion U7 och i yrkande 9 i motion U4 (båda s)anförs att riktlinjernas exportvillkor skall avse alla köpare,med de nordiska länderna som enda undantag.I motion U2 yrkande 2 (kds) föreslås att riktlinjerna förkrigsmaterielexport skall avse alla köpare, utan undantag.Enligt yrkande 3 i motion U1 (c) skall dispensgivningen varaytterst restriktiv, utan undantag för något land. Motionärenvänder sig mot ett ökat samarbete på området med medmotiveringen att det inte går att visa att samverkan med EG/EUstår i överensstämmelse med utrikes- ochsäkerhetspolitik.Enligt yrkande 5 i motion U1 (c) bör det framgå avriksdagsbeslutet att aldrig får leverera vapen när ESKhar beslutat om sanktioner.I yrkande 3 i motion U609 (s) och yrkande 1 i motion U624 (fp)förordas att all vapenexport till bör upphöra.Motionärerna anför att grova brott mot de mänskligarättigheterna äger rum i landet. I motion U609 refereras tillEuroparådets resolution om Indonesien.Enligt motion U621 yrkande 13 (v) anförs att levererarvapen till antigerillakrigföring på olika håll i världen och attrisk finns för att svenska vapen därvid kommer till användning.Därför måste svensk vapenexport till stoppas.I yrkande 5 i motion U403 (s) föreslås att vidförhandlingar med EG liksom vid ett medlemskap kommer att drivafrågan om en restriktiv vapenexportpolitik.Utskottets övervägandenI regeringens förslag till nya riktlinjer anges följande ipropositionen.Utrikespolitiska hinder föreligger inte i fråga om samverkanmed eller export till de nordiska länderna, de traditionelltneutrala länderna i och länderna inom den Europeiskagemenskapen. Samverkan med dessa länder får i princip anses ståi överensstämmelse med säkerhetspolitik.Utskottet konstaterar att nu gällande riktlinjer innebär attutrikespolitiska hinder i samband med utlandssamverkan ochexport inte anses gälla för de nordiska länderna och detraditionellt neutrala länderna , och Irland.Denna ordning bör fortsätta att gälla.I takt med att samarbetet med övriga byggs ut finnerutskottet det också naturligt att samma principer förutlandssamverkan och export tillämpas även i fråga om dessaländer. Detta innebär emellertid inte något deltagande i ettförpliktande EG-samarbete på krigsmaterielområdet.Krigsmaterielfrågor regleras för EG:s del i artikel 223 iRomfördraget. En medlemsstat har enligt denna artikel rätt attvidta de åtgärder beträffande tillverkning av och handel medvapen, ammunition och krigsmateriel som befinns nödvändiga föratt skydda väsentliga säkerhetsintressen.Däremot finns det anledning att förutse att intresset för ettfrivilligt samarbete mellan de västeuropeiska länderna kommeratt öka, mot bakgrund av ökande utvecklingskostnader ochkrympande försvarsutgifter. Det föreligger enligt utskottetsbedömning ett försvarspolitiskt intresse också för attdelta i sådant samarbete, och propositionens förslag torde kunnaunderlätta detta. Detta framgår också av försvarsutskottetsyttrande.