bet · GG01FiU1 · 1992-12-03 00:00:00 — att som sin mening ger regeringen till känna att det bör prövasatt återställa biståndet till av BNI /95.1992/93:Fi74 av m.fl. (s) vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i denna motion och i Socialdemokraternaspartimotion /93:Fi35 anförts om sysselsättningsförhållandena i Stockholmslän.1992/93:Fi75 av Axel m.fl. (s) vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i denna motion och i Socialdemokraternaspartimotion /93:Fi35 anförts om sysselsättningsförhållandena i Gävleborgslän.Motionsyrkanden med anledning av proposition 1171992/93:A3 av (-) vari yrkas att avslår proposition1992/93:117 i denna del.1992/93:A5 av m.fl. (s) vari yrkas att avslårförslaget om att anslagsfinansiera Arbetsmiljöfondens verksamhet. UtskottetDen ekonomiska politikenDen internationella utvecklingenI finansutskottets betänkande (1991/92:FiU30) om den ekonomiskapolitiken med anledning av kompletteringspropositionen framhölls att det fannsfaktorer som talade för en tydlig återhämtning av den amerikanska ekonomin.Därmed skulle lågkonjunkturen definitivt brytas i OECD-området. De skäl som lågbakom denna optimistiska syn på den kommande ekonomiska utvecklingen var atträntorna i fortsatt att falla och det frånen redan låg nivå. De låga räntorna borde relativt snabbt medverka till att ökaden inhemska efterfrågan. En sådan utveckling skulle stämma väl överens med detmönster som föregått tidigare konjunkturomslag i Förenta staterna.Även i konjunkturbedömning (Economic Outlook nr 51)hävdade sekretariatet att flera indikatorer visade att konjunkturen nu vänt ochatt skulle ge en tillväxt på inom området. skullesuccessivt återvända till en tillväxt som motsvarade de goda åren under1980-talet.Mot bakgrund av denna bedömning av den ekonomiska utvecklingen angavOECD-sekretariatet riktlinjer för den ekonomiska politiken som prioriterarprisstabiliseringsmålet och särskilt betonar vikten av att driva enstrukturpolitik som skulle säkerställa ett effektivt utnyttjande avproduktionsresurserna. I ett sådant perspektiv där en ekonomi praktiskt tagetfullt ut utnyttjar sina produktionsresurser bör, enligt ,sysselsättningspolitiken ges en marknadsekonomisk inriktning. Den i och för sighöga arbetslösheten -- jämfört med och de inledande åren av1970-talet -- bör motverkas genom åtgärder för att öka tillväxten. Vad gällerarbetsmarknaden framhålls i att makroekonomiska åtgärder iform av generella finanspolitiska åtgärder inte kan lösaarbetslöshetsproblemen. Arbetslösheten ses främst som ett strukturproblem. Medden utgångspunkten förordar att åtgärder som exempelvisinnebär en neddragning av alltför generösa arbetslöshetsbidrag borde vara etteffektivt medel för att öka arbetstagarnas incitament för att söka sig ut påarbetsmarknaden. Av samma skäl bör systemet med minimilöner eller enlagstiftning som innebär höga kostnader för företagen att anställa elleravskeda arbetskraft ses över. Existerande hinder för att upprätta en effektivtfungerande arbetsmarknad måste avlägsnas.Denna utbudspolitiska inriktning av den ekonomiska politiken som ijunirapporten förordas av har som förutsättning attOECD-länderna återigen närmar sig fullt kapacitetsutnyttjande. Men julängre det dröjer innan en konjunkturvändning uppåt kan iakttagas desto merrelevant blir frågan om möjligheterna för att samordna en politikmed efterfrågestimulerande åtgärder. Det är bl.a. från denna utgångspunkt somdet är viktigt att om möjligt försöka bedöma hur lång den nuvarandelågkonjunkturen blir och när den bryts.Tabell 1. BNP:s utveckling enligt , Konjunkturinstitutetoch i vissa OECD-länder1991 1992 1993 Fi-dep. KI OECDFörentastaterna -1,2(-0,7) -1,2 -0,7 1,8(2,0) 1,9 2,1 2,3(3,5) 3,4 3,6Japan 4,4 (4,5) 4,4 4,5 1,8(2,0) 2,1 1,8 2,5(3,0) 3,4 3,1VästraTyskland 3,7 (3,2) 3,1 3,1 1,3(1,0) 1,2 1,3 0,8(2,5) 2,0 2,3Danmark - (2,0) 1,3 1,0 - (2,5) 1,4 2,1 - (2,5) 2,6 2,9Finland - (-6,2) -6,5 -6,1 - (-1,0) -1,3 -1,3 - (3,0) 2,5 3,3Norge - (1,6) 1,9 1,9 - (2,0) 2,4 2,0 - (3,0) 2,3 1,9Sverige - (-1,1) -1,4 -1,2 - (-0,5) -0,7 -0,3 - (1,0) -1,8 0,9OECD-Europa 1,1(1,0) 1,0 1,1 1,0(1,5) 1,1 1,4 1,3(2,5) 2,0 2,4OECD-totalt 0,7(0,8) 0,8 1,0 1,5(2,0) 1,6 1,8 2,0(3,0) 2,8 3,0Anm. Siffrorna inom parentes anger prognosen i proposition 1991/92:150bilaga 1.Finansdepartementet (Fi-dep): proposition 1992/93:50 bilaga 1.Konjunkturinstitutet (): rapport hösten 1992.OECD: Economic Outlook juni 1992.Av tabell 1 framgår att (Fi-dep) bedömningar jämfört medKonjunkturinstitutets (KI), och kompletteringspropositionens (prop.1991/92:150 ) prognoser uppvisar betydande skillnader. Dessaförklaras främst av att prognoserna utarbetas vid skilda tidpunkter.Finansdepartementets prognos för pekar mot en försvagad ekonomiskutveckling inom OECD-området.Förklaringen till att i bilaga 1 till proposition 50justerat ned prognosen i jämförelse med prognosen ochKI:s prognos är bl.a. att de negativa effekterna av oron på penning- ochvalutamarknaderna blir kraftigare än vad man tidigare förväntat. Därtill kommeratt hushållens skuldkonsolidering i bl.a. , , och denordiska länderna går långsammare än vad man tidigare förutsåg. Som anförs ipropositionen är det osäkerheten i vad gäller det framtidavalutasamarbetet och ett fortsatt högt ränteläge i som framför alltförsenar en återhämtning i Europa.Det har framstått som allt tydligare att den ekonomiska politik som hittillsförts i och inte under innevarande vår gett dendraghjälp som man tidigare förväntade. I kontrast till harpenningpolitiken i kraftigt pressat ner räntorna. Menuppenbarligen har inte låga räntor varit en tillräcklig förutsättning för attunder första hälften av åstadkomma en väsentlig ökning avinvesteringarna och den privata konsumtionen. Försörjningsbalansstatistiken förtredje kvartalet visar emellertid att återhämtningen i nutagit fart.Denna utveckling bör innebära att tillväxten blir något högre än vadFinansdepartementet angett i sin prognos såväl som 1993 (jfr tabell 1).I tyder flera indikatorer på en ur japansk synvinkel svag ekonomiskutveckling. Den neddragning av tillväxtprognosen för som görs ipropositionen motiveras av att endast ungefär hälften av utgifterna i denjapanska regeringens krispaket nu bedöms direkt ge bidrag tillaktiviteten, motsvarande av BNP. Den övervägande delen av åtgärdernaträder i kraft . Sammanfattningsvis förutserFinansdepartementet att åtgärderna endast delvis uppväger den pågåendeavmattningen i ekonomin. Tillväxten i förutses mot denna bakgrund gradvisåterhämta sig först och då nå en tillväxt som närmar sig 3,5%.Som framgår av tabell 1 förutses för i Finansdepartementetsbedömning en väsentligt lägre tillväxt för jämfört med KI:s och . En stram penningpolitik och ansträngda offentliga finanser ledertill en låg inhemsk efterfrågan under återstoden av innevarande år och underförsta halvåret . Det är först som man kanförvänta sig att en återhämtning inleds av den tyska ekonomin.Tillväxten i , och bedöms sammantaget åter stiga i årefter nedgången . Detta är främst hänförligt till attproduktionsneddragningen i inte alls blir lika stor som . Deninhemska efterfrågeminskningen blir inte lika dramatisk som ,som exporten stiger kraftigt. Tillväxten i fortsätter iungefär samma måttliga takt som -- den privata konsumtionen stiger iförhållandevis god takt, men investeringarna fortsätter att minska delvis somen följd av minskat förtroende hos näringslivet efter omröstningen om inträdeti Europeiska unionen. I stiger produktionen snabbare än ,framför allt till följd av stigande privat konsumtion och oljeexport. Nästa årbedöms tillväxten i våra nordiska grannländer bli bland de högre i Västeuropa.I bedöms den inhemska efterfrågan åter öka något som man kanpåräkna stora positiva effekter av växeljusteringarna . INorge förstärks den inhemska efterfrågan kraftigt, men genom att den under 1992höga takten i oljeexporten sannolikt avtar markant, blir den totalaproduktionsökningen inte större än 1992. I är den förutsedda högreproduktionsutvecklingen främst hänförlig till ett positivt omslag iinvesteringarna, men även den privata konsumtionen förutses stiga snabbarenästa år. Denna bedömning av våra nordiska grannländer förutsätter dock attvalutaoron och deprecieringen av den svenska kronan inte får alltför storakonsekvenser för dessa länder.Avslutningsvis bör framhållas att den internationella bilden kännetecknas avett flertal osäkerhetsmoment. I förgrunden står det höga europeiska ränteläget,den osäkerhet som präglar det framtida valutasamarbetet och problemen vad avserhushållens skuldkonsolidering. Ett fortsatt högt ränteläge i -- ochdärmed höga realräntor -- framstår som ett viktigt hinder för en snaråterhämtning i . Därtill kommer att osäkerheten om ett fransktgodkännande av kan innebära en sämre ekonomisk utveckling år 1993och åren därefter än vad som här har antagits.Vilken inriktning av den ekonomiska politiken som de stora industrinationernakommer att bestämma sig för kommer mot här angivna bakgrund att vara enavgörande faktor för utvecklingen . Svårigheterna att med hjälpav en expansiv finanspolitik bryta den nuvarande negativa utvecklingen äremellertid betydande. Som framhålls i propositionens bilaga 1 har underskotteni de offentliga finanserna ökat i flertalet och1992. Orsaken är främst den svaga konjunkturutvecklingen som krymptskattebaserna. Det föreligger därför ett stort behov av budgetkonsolidering iflertalet , vilket kan komma att verkaåterhållande på efterfrågan i det kortare perspektivet. En svagareinternationell utveckling än den som anges av kan främstför därför inte uteslutas.Utvecklingen i SverigeEn svår recession som saknar motsvarighet har nudrabbat . Flera faktorer har bidragit till den uppkomna situationen.Sådana problem som krisen i banksystemet, fastighetsmarknadens väg mot kollaps,tilltagande underskott i de offentliga finanserna, negativa effekter av dethöga tyska ränteläget och en orolig valutamarknad delar emellertid medmånga , och då främst de anglosaxiska och de nordiska länderna.Vidare befinner sig i en utdragen lågkonjunktur vilket innebär envikande efterfrågan också på våra exportmarknader. Vad som i jämförelse medövriga försatt i en särskilt svår situation är styrkan iden nu pågående omställningsprocessen. Inflationen, som uppgick tillnära , har pressats ned mot . Resultatet har blivit att realräntornakommit att ligga på en mycket hög nivå som inte har någon motsvarighet sedan1920-talets inledande år. Som framhålls i bilaga 1 till propositionen är detinte möjligt för en ekonomi att leva med mycket högarealräntor utan att depressiva krafter tar överhanden. För att försvara denfasta växelkursen men också för att möjliggöra en räntesänkning utarbetaderegeringen och Socialdemokraterna två krisprogram i syfte att minska detstrukturella budgetunderskottet och stärka näringslivets konkurrenskraft. Detvå krispaketen innebär en långsiktig förbättring av den offentliga sektornsfinanser på ca och en väsentlig sänkning av näringslivetskostnadsläge. Paketen kommer emellertid -- allt annat oförändrat -- att få enåtstramande effekt på efterfrågan . Det måste dock understrykasatt ett alternativ med fortsatt extremt höga realräntor skulle ha fått enbetydligt mer destruktiv inverkan på ekonomin.Den prognos som redovisas i propositionens bilaga 1 utgick ifrån att denfasta växelkursen skulle bestå. I jämförelse med bedömningen ikompletteringspropositionen innebär denna bedömning en väsentligt sämreutveckling för den svenska ekonomin. Förklaringen till denna neddragning avprognosen är en på grund av krispaketen mycket lägre real disponibel inkomstför hushållen. Detta leder i sin tur till en mycket kraftigare minskning av denprivata konsumtionen än vad som antogs i kompletteringspropositionen.Det positiva inslaget i den bedömning som redovisas i bilaga 1 är attnedgången i bruttonationalprodukten begränsas av att exporten sannoliktutvecklas relativt gynnsamt, trots en svag marknadstillväxt. Den svenskaindustrins enhetsarbetskostnader beräknas i denna prognos falla med nästan 10 %mot de etablerade industriländerna --1994. Mot Sverigesfrämsta konkurrent på världsmarknaden, , kan förbättringen bli så passstor som . En relativt gynnsam produktivitetsutveckling bidrar tillförstärkningen. Därmed väntas marknadsandelsförlusterna endast bli marginellanästa år och kan exportföretagen komma att öka sina andelar förförsta gången . Exportvolymen beräknas mot denna bakgrund stiga medca 3,1993 och 1994, vilket för med sig en accelererande uppgång iindustriproduktionen.Den 22 oktober slutjusterade denförsörjningsbalansprognos som redovisas i proposition 50 bilaga 1. Bedömningenbygger som nämnts på antagandet att den fasta växelkursen skulle bestå. tvingades överge den fastaväxelkursen. Fr.o.m. denna tidpunkt flyter den svenska kronan. Övergången tillett system med flytande växelkurser betyder självfallet attförsörjningsbalansprognosen i propositionens bilaga 1 måste revideras.Den 1 december redovisade en ny preliminärförsörjningsbalansprognos. De inhemska förutsättningar som denna prognos utgårifrån framgår av tabell 2.Tabell 2. NyckeltalProcentuell förändring1992 1993 1994Timlön, kostnad 3,5 3,0 3,5KPI, dec-dec 2,0 5,1 3,3KPI, genomsnitt 2,3 5,2 3,2Real disponibel inkomst 2,6 -3,8 0,0Sparkvot (nivå) 7,1 6,8 6,8Industriproduktion -3,5 2,0 6,0Relativ enhetsarbetskostnad -1,1 -15,4 -1,8Arbetslöshet (nivå) 4,8 6,2 7,0Handelsbalans (mdkr) 39,1 57,4 77,2Bytesbalans (mdkr) -21,0 0,8 29,5Tekniskt antagande: Kronkursen ligger i genom-snitt lägre mot ecun jämfört med läget före den 19 november.För år 1993 beräknas hushållens reala disponibla inkomster minska med . Minskningen är kraftigare än vad som förutsågs i propositionen vilketförklaras av att konsumentpriserna stiger på grund av deprecieringen av kronan.Av samma skäl sker en påtaglig förbättring av konkurrenskraften. Den relativaarbetskostnaden faller . Enligt bedömningen i proposition 50skulle den relativa arbetskostnaden minska med 5,8%.Utifrån bl.a. de förutsättningar som anges i tabell 2 gör Finansdepartementetföljande preliminära bedömning av den svenska ekonomins utveckling för åren1993 och 1994.Tabell 3. Preliminär försörjningsbalansFinansdepartementet den 1 december 1992Procentuell volymförändring1991 1992 1993 1994BNP -1,8 -1,6 -1,6 1.4Import av varor och tjänster -5,9 -0,5 -0,5 3,5TILLGÅNGPrivat konsumtion 1,0 -2,1 -3,5 0.0Offentlig konsumtion 0,2 0,2 -0,5 -0,8Stat -0,7 1,2 -0,6 -0,5Kommuner 0,6 -0,2 -0,4 -0,9Bruttoinvesteringar -8,3 -8,8 -10,2 -4,0Lagerinvesteringar * -2,1 0,8 0,3 0,5Export av varor och tjänster -2,2 1,0 5,0 8,0ANVÄNDNING -2,9 -1,3 -1,3 2,0Inhemsk användning -3,2 -2,1 -3,6 -0,5* Förändring i procent av föregående års BNP.Som väntat ökar exporten genom kronans depreciering mer än vad som antogs ipropositionens bilaga 1. Men denna mer positiva utveckling av exportenmotverkas främst av en i jämförelse med bedömningen i propositionen kraftigareminskning av den privata konsumtionen. Den bakomliggande orsaken är här dennegativa utvecklingen av hushållens köpkraft. Tillväxten i enligt dennabedömning blir i stort densamma som angavs i proposition50.För år 1994 gäller att enligt nu föreliggande prognos blir den ekonomiskautvecklingen avgjort bättre än den som förutsågs i proposition 50. Tillväxten iBNP för har beräknats till nära 1,mot i proposition50. Den kraftiga exportökningen på är huvudförklaringen till denna högretillväxt.Utvecklingen på arbetsmarknadenArbetsmarknadsläget fortsätter att försvagas. ()konstaterar i sitt meddelande om arbetsmarknadsläget att detkärva arbetsmarknadsläget består. Antalet sysselsatta fortsätter att minska ochallt fler ställs utanför arbetskraften. För tredje månaden i följd har antaletsysselsatta minskat med ca 200 000 personer jämfört med motsvarande månad åretinnan. Det är fortfarande inom industrin och byggnadsverksamheten somsysselsättningen minskar mest.Arbetslösheten ligger kvar på en hög nivå. var 227000 arbetslösa,vilket är ca 90000 fler än . Mellan september och oktoberär dock antalet arbetslösa oförändrat till följd av ökade satsningar påarbetsmarknadspolitiska åtgärder.Arbetslöshetsprognoserna i proposition 50 och i den nu föreliggandepreliminära bedömningen är desamma 1993 som år 1994.Finansdepartementet förutsätter sålunda att ökningen i den totala produktionenuppnås genom en produktivitetsförbättring och inte genom ensysselsättningsökning.Krisen på de finansiella marknadernaEn viktig förutsättning för de försörjningsbalansprognoser som tidigareredovisats i betänkandet är att såväl de korta som långa räntorna sjunker underprognosperioden. Situationen på de finansiella marknaderna i äralltjämt oklar. Efter det att pundet och den italienska liran hade lämnatvalutasamarbetet inom EG (EMS), föreföll det som om relationerna mellan dekvarstående valutorna skulle ha stabiliserats. är dettaantagande alltjämt osäkert. Antagandet om ränteutvecklingen som ligger tillgrund för här redovisade prognoser förutsätter dock att den svenska räntenivån"normaliseras" även om realräntorna kommer att förbli mycket höga under helaprognosperioden.Självfallet utgör utvecklingen på finansmarknaderna ett osäkerhetsmoment viden bedömning av den reala ekonomins utveckling.Det rådande läget på den svenska finansmarknaden sammanfattas ipropositionens bilaga 1 på följande sätt.Lågkonjunkturen i kombination med höga realräntor har ökat kreditinstitutenssårbarhet ytterligare . Försämrad lönsamhet inäringslivet och ökad arbetslöshet minskar låntagarnas betalningsförmåga.Priserna fortsätter att falla på olika tillgångsmarknader såsom för aktier,kommersiella fastigheter och även bostäder, vilket urholkarsäkerheternas värde. En allt större andel av kreditinstitutens lånestock blirnödlidande i så måtto att de inte genererar avtalsenlig ränta, somreserveringen för befarade kreditförluster fortsätter att öka. Under år 1991uppgick de samlade kreditförlusterna till och beräknas i årbli av minst samma storleksordning. Den ökade omfattningen av de "dåliga" lånenminskar bankernas ränteintäkter, vilket inte till fullo kan kompenseras genomvidgade räntemarginaler och lägre kostnader. Förlusterna för banksektorn i sinhelhet, som uppgick till ca ökar därmed, även ombilden alltjämt är splittrad mellan bankerna.Som tidigare nämnts i betänkandet kan fortsatta störningar påfinansmarknaderna drabba både investeringarna och konsumtionen hårt. Utöver dendämpande effekt som höga realräntor har på tillväxten tillkommer risken attkreditinstituten ytterligare stramar åt sin kreditgivning till såväl företagsom hushåll.Motiven för krisuppgörelsen och inriktningen av den ekonomiska politikenHöstens akuta kris i den svenska ekonomin har både internationella ochinhemska orsaker. Som framgått av avsnittet om den internationella utvecklingenblev återhämtningen i och långsammare änväntat. Som anförs i propositionen har den utlösande faktorn bakom flera av desenaste årens kriser på de svenska penning- och valutamarknaderna varithändelser i vår omvärld. Det gäller såväl valutaflödena och åtföljanderäntehöjningar /, som höstens akuta kris. I båda fallenvar utvecklingen i betydelsefull. förstärktes impulserna delsgenom beslut att lämna sin ensidiga anknytning tillecun och låta valutakursen flyta, dels av turbulensen inom det europeiskaväxelkurssamarbetet (EMS). När övergick till enflytande växelkurs orsakade även detta störningar inom EMS.Utskottet vill dock framhålla att det förhållandet att kriserna i Sverigesammanfallit med eller utlösts av oro i vår omvärld inte kan tas till intäktför att orsakerna enbart står att finna i internationella förhållanden.Förklaringen till att kronan varit så sårbar och påverkats kraftigare änjämförbara länders valutor måste sökas i inhemska förhållanden.Den nuvarande situationen har drivits fram av en överhettning under senaredelen av på ett flertal områden, bl.a. på arbets- ochfastighetsmarknaderna. Flera allvarliga ekonomisk-politiska missgrepp gjordeatt statsmakterna tappade kontrollen över den ekonomiska utvecklingen.Inflationen var väsentligt högre än i de länder som är våra viktigastehandelspartner. Marginalskatterna sänktes för sent och avregleringen avkreditväsendet kom till medan skattereglerna i kombination med hög inflationalltjämt uppmuntrade lånande i stället för sparande. Transfereringssystemenkännetecknades av skenande utgiftsökningar och på vissa marknader råddebristande konkurrens. har konkurrenskraften försvagatstill följd av en inflation som har överstigit omvärldens. Denna försvagning harmötts med devalveringar och offentlig expansion, vilket ytterligare drivit påprisstegringstakten och långsiktigt ökat inflationsgapet gentemot omvärlden.Dessutom har en nödvändig strukturomvandling förhindrats.Vid den kraftiga spekulationen mot kronan såg sig riksbankentvingad att genomföra extrema räntehöjningar för att en gång för alla visaaktörerna på finansmarknaderna att en devalvering var utesluten. Det högaränteläget som blev följden av valutakrisen kunde emellertid intebestå utan katastrofala följder för företag och hushåll. Åtgärder som samladeen otvetydig majoritet i krävdes för att pressa ned räntorna.Resultatet blev den s.k. krisuppgörelsen mellan regeringen och densocialdemokratiska oppositionen.Åtgärderna inom ramen för krisuppgörelsen var främst avsedda att genom enneddragning av det strukturella budgetunderskottet skapa ett odelat förtroendeför den förda växelkurspolitiken. innebar den i paketet föreslagnaskatteväxlingen -- dvs. sänkningen av arbetsgivaravgifterna med 4,3procentenheter finansierad genom en ökad skattebelastning på hushållen -- enytterligare förstärkning av näringslivets konkurrenskraft.Innebörden av att kronan flyter är kortsiktigt, som framgått av redovisningenav prognoser, att näringslivets konkurrenskraftytterligare har förbättrats och att realräntorna framöver kan pressas ned lägre nivå än tidigare förutsatt att finanspolitiken är synnerligen stram.Men de grundläggande problemen i den svenska ekonomin kvarstår. Att hållatillbaka inflationen blir vid en flytande kurs en ännu viktigare men samtidigtsvårare uppgift för den ekonomiska politiken.Den ekonomisk-politiska strategin som regeringen har formulerat ochsom har ställt sig bakom (jfr bet. 1991/92:FiU20 och 1991/92:FiU30)har som främsta syfte att förbättra utvecklingskraften i svensk ekonomi. Dennastrategi måste nu fullföljas, men med ännu starkare betoning avprisstabiliseringsmålet.Den allmänna inriktningen av den ekonomiska politiken kan sammanfattas påföljande sätt.Inflationsbekämpningen är den ekonomiska politikens viktigaste uppgift. Denflytande växelkursen ökar kraven på en stram finanspolitik.Fortsatta åtgärder måste vidtas för att förbättra företagens situation ochdärigenom skapa bättre förutsättningar för en varaktig ekonomisk tillväxt.Genom nedskrivningen av kronan bortfaller emellertid behovet av en ytterligaresänkning av löneskatterna för utöver de som föreslåsi propositionen.Arbetet med en sanering av de offentliga finanserna måste drivas vidare föratt säkra en låg inflation och möjliggöra en neddragning av räntenivån.Fortsatta satsningar på infrastrukturinvesteringar genom investeringar iforskning, utbildning, vägar och järnvägar.Efter måste inriktningen vara ett medlemskap i åtgärder som föreslås i propositionen för att minska de offentligautgifterna och därigenom minska underskottet i finanserna ligger i linje meddenna inriktning av politiken. beslöt om utgiftsminskningarpå ca . Det nya bostadsfinansieringssystemet sparar på siktungefär . De här aktuella åtgärderna ger ca 30 miljarderkronor i minskade utgifter. Sammantaget minskar statens utgifter med ca 65miljarder kronor, vilket motsvarar av BNP. Färändringarna berörfrämst delar av socialförsäkringssystemen.På kort sikt är det emellertid ofrånkomligt att krisuppgörelsen leder tillatt det konjunkturella budgetunderskottet ökar som hushållensköpkraft dämpas.