bet · GG01FiU1 · 1992-12-03 00:00:00 — Som framgått av det tidigare avsnittet i betänkandet om densvenska ekonomins utveckling blir resultatet en ytterligare minskning av BNPoch en ytterligare påfrestning på en redan svag arbetsmarknad.Utskottet vill mot denna bakgrund understryka vikten av att dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna förstärks. Så har också skett genom attkrisuppgörelsen inrymmer, utöver tidigare nämnda åtgärder,arbetsmarknadspolitiska insatser på ca . Dessa medelfördelas på åtgärder för en bekämpning av ungdomsarbetslösheten ochlångtidsarbetslösheten, ytterligare medel till utbildningsåtgärder,affärsverksinvesteringar och investeringar i infrastrukturen.I detta sammanhang vill utskottet i likhet med föredraganden emellertidunderstryka att arbetsmarknadspolitiken aldrig kan ersätta åtgärder för attåstadkomma strukturella förändringar som exempelvis en väl fungerandelönebildning och en rimlig yrkesmässig och geografisk rörlighet hosarbeskraften.Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att Socialdemokraterna i motionFi35 (s) i allt väsentligt ställer sig bakom krisuppgörelsens åtgärdspaket.I partimotion Fi37 (v) yrkande 62 framhålls att svenskekonomi befinner sig i en allvarlig kris. Problemen är delvis skapade inomlandet. Arbetslösheten ökar snabbt, den inhemska efterfrågan minskar. När depreliminära krisöverenskommelserna mellan regeringen och socialdemokraternaskedde rådde ett akut hot mot den svenska kronan med skyhöga räntorsom resultat. finns det tid att tänka igenom vad som bör göras, ansermotionärerna.Som ett alternativ till krispropositionen föreslår att denekonomiska politiken förändras i två steg. I nuvarande situation, med endramatiskt ökande arbetslöshet och minskande inhemsk efterfrågan, gäller det isteg 1 att först och främst stimulera ekonomin för att få i gång en ökadinhemsk efterfrågan. Det andra steget, som innebär att underskotten arbetasbort, vill motionärerna genomföra först när konjunkturen vänder.Utskottet vill med anledning av detta motionsyrkande anföra följande. Enligtmotionärerna skall krisuppgörelsens åtgärdsförslag ersättas medefterfrågestimulerande åtgärder som måste få till följd att statsbudgetenytterligare försvagas. En budgetsanering med åtgärder för att minska detstrukturella budgetunderskottet kan enligt motionärerna vänta och bör inte skeförrän konjunkturen vänder. Med erfarenheter från höstens händelser medåtföljande räntechocker och en framtvingad övergång till en flytande växelkursfinner utskottet detta förslag i motion Fi37 (v) häpnadsväckande. Förslagetsaknar kontakt med verkligheten. Att ett sådant förslag läggs fram i motionenär också egendomligt med hänsyn till att motionärerna själva framhåller att"underskottet i statsbudgeten nu växer snabbt och hotar hela densvenska ekonomin".Utskottet vill bestämt avstyrka yrkande 62 i motion Fi37(v).Även motion Fi16 av (-) och motion Fi23 av LarsAndersson (-) avstyrks av utskottet.Utskottet vill avslutningsvis med hänvisning till det rådande höga räntelägetframhålla att utskottet till fullo delar finansministerns uttalande att varjenytt förslag till ofinansierade skattesänkningar eller ofinansieradeutgiftsökningar måste prövas mot en eventuell ränteeffekt. Riskerar ett förslagtill en skattesänkning eller utgiftsökning att orsaka en ränteuppgång, som merän väl motverkar den expansiva effekt som ursprungligen avsågs, bör förslagetavvisas.ValutalånenormenRegeringen skriver i proposition 50 att den centrala innebörden avvalutalånenormen är att staten inte skall nettolåna i utländsk valuta för attfinansiera statens budgetunderskott eller för att förvalta statsskulden.Valutaupplåning för valuta- och penningpolitiska ändamål berörsinte av normen.I motion Fi37 (v) förslås att valutalånenormen avskaffas. Effekterna avnormen är att svenska företag och banker lånar upp pengar utomlands, där räntanär lägre, och lånar ut dem till svenska staten för en högre ränta. Vidspekulationer om en svensk devalvering måste staten höja räntan ännu mer föratt få lånbehovet tillgodosett. Om staten i stället själv lånade utomlandsskulle räntekostnaderna bli lägre som mängden lättrörligt kapitalskulle minska.I den socialdemokratiska partimotionen Fi35 anförs att sedan riksbankenoch påbörjat ett internationellt upplåningsprogram, somomfattar , för att förstärka valutareserven harvalutalånenormen fått en annan innebörd. , som tillkom 1984, hadebetydelse som en del i arbetet med att åstadkomma balans i statens budget, menefter hand har förlorat i skärpa som riktlinje för finanspolitiken. Detfinns därför anledning att nu ägna särskild uppmärksamhet åt vilka normer somskall gälla för en långsiktig hållbar utgifts- och inkomststrategi.Motionärerna anser att det finns anledning att göra en samlad bedömning avvilken roll staten resp. näringslivet skall spela när det gäller Sverigesinternationella finansiering. Riksdag och regering bör i samråd utforma nyariktlinjer för stabilitet i den internationella finansieringen.Regeringen förklarade att man hade för avsikt attöverge valutalånenormen. beslutade att låta densvenska kronans växelkurs flyta.Det finns dock, som utskottet ser det, anledning överväga vilka konsekvenserett slopande av kan få på den framtida inriktningen av finanspolitiken.Det är angeläget att ett slopande av inte uppfattas som att ambitionernaatt komma tillrätta med budgetunderskottet har sänkts. Det finns som anförs imotion Fi35 (s) anledning att göra en samlad bedömning av vilken roll statenoch näringslivet bör spela vid internationella finansiering.Finansutskottet föreslår att avskaffar valutalånenormen. Utskottetförutsätter att regeringen återkommer till med förslag tillriktlinjer för statens upplåning i utländsk valuta. Vad utskottet anfört om attavskaffa valutalånenormen och med anledning av motionerna Fi35 (s) yrkande 22och Fi37 (v) yrkande 60 bör som sin mening ge regeringen till känna.Det finansiella systemetI propositionen aviseras (s. 16) att regeringen senare genom en särskildproposition kommer att föreslå åtgärder för att stärka betalningssystemet ochsäkerställa stabiliteten i kreditsystemet. Denna proposition har den 27november 1992 förelagts . Enligt propositionen skallsubventionsinslagen minimeras, och återbetalning skall ske med de vinster somuppkommer när situationen har stabiliserats. Staten skall kunna kombinera definansiella insatserna med krav på strukturåtgärder och rationaliseringar.Affärsverksamheten skall kunna bedömas vara lönsam i ett längre perspektiv,heter det. I annat fall skall en omstrukturering ske.Socialdemokraterna är beredda att stödja ett förslag om en bankgaranti, sägsdet i motion Fi35 (s). Det understryks att det är spararnas intressen --och inte ägarnas -- som skall skyddas. En bankgaranti måste ha en affärsmässiguppläggning, så att staten kan återvinna sina medel, när banksystemet på nyttvisar lönsamhet, heter det vidare.Motionärerna begär att regeringen skall anmodas att låta göra en bredutredning om bankkrisen och om dess internationella karaktär, nationellaförlopp och verkningar. Vidare krävs att skall uttala sig för att engranskning av de s.k. fallskärmsavtalen för bl.a. avgångna bankchefer skallkomma till stånd. I motionen efterlyses en fast praxis för denna typ av avtal.I motion Fi37 (v) anförs att bör uttala att staten skall ha ettägande i sådana banker som erhåller statligt stöd och vars förmögenhet kanförväntas öka när de ekonomiska problemen har övervunnits. Eftersom bankernaskreditförluster till en del har täckts med skattemedel vore det logiskt omskattebetalarna via ett ökat statligt ägande också fick del av eventuellaframtida vinster, anser motionärerna. De erinrar om att det finns bedömare somanser att bankerna kan bli 1990-talets nya maktcentra, när fastighetsprisernaåter börjar stiga.I proposition 1992/93:135 om åtgärder för att stärka det finansiella systemetföreslås att stödåtgärderna skall utformas på ett affärsmässigt sätt och så attstatens långsiktiga kostnader för stödet minimeras. Kostnaderna för stödetskall återvinnas till staten. Staten skall enligt propositionen eftersträva atti princip inte äga banker eller andra kreditinstitut. Stödsystemet skallkvarstå så länge det behövs och inte avvecklas förrän det kan ske utan attfordringsägarnas intressen riskeras.Näringsutskottet redovisar i sitt yttrande att regeringen avser att tillsättaen kommitté med uppgift att studera utvecklingen på kreditmarknaden. Iuppdraget kommer att ingå att överväga behovet av ändrade riktlinjer förtillsynens innehåll och inriktning. Regeringen väntas fatta beslut omtillsättande av utredningen.Finansminister har härutöver meddelat att regeringen, irollen som aktieägare i , kommer att låta närmare studera frågan omde s.k. fallskärmsavtalens rättsliga ställning. Detta skulle kunna ske t.ex.genom att bankens styrelse uppdrar åt en fristående person -- justitieråd ellerliknande -- att studera avtalen.Frågan om fallskärmsavtalen behandlades av näringsutskottet isamband med beslut om rekonstruktion av Nordbanken (prop.1991/92:153, bet. Med anledning av en motion (nyd) i frågan anfördeutskottet att det är styrelsen för resp. företag som har det fulla ansvaret föravtalen och att det inte ankommer på att utforma närmare riktlinjerför hur sådana avtal bör konstrueras. uttryckte samtidigtförståelse för den kritik som har riktats mot de aktuella avtalen och anfördeatt det från närmast etiska utgångspunkter kunde finnas anledning att allmäntdiskutera avtalens konstruktion.Näringsutskottet anser i sitt yttrande NU3y, i likhet med vad som anförsi propositionen och i motion 1992/93:Fi35 (s), att staten måste ta ett ansvarför att förtroendet för betalningssystemet upprätthålls. Detta kommer att skegenom den aviserade propositionen om åtgärder för att stärka det finansiellasystemet.Vidare konstaterar näringsutskottet att de krav på utredningar som framförs imotion Fi35 (s) kommer att bli tillgodosedda genom åtgärder som aviserats avregeringen. Som tidigare nämnts avser regeringen att tillsätta en kommitté meduppgift att studera utvecklingen på kreditmarknaden. I detta utredningsuppdragkommer att ingå att överväga behovet av ändrade riktlinjer för tillsynensinnehåll och inriktning. Även de s.k. fallskärmsavtalen planeras, som nämnts,bli föremål för en granskning.Yrkandet i motion Fi37 (v) om ett ökat statligt ägande i banker tarnäringsutskottet avstånd ifrån. Enligt näringsutskottet bör staten eftersträvaatt i princip inte äga banker eller andra kreditinstitut.Med det anförda avstyrker näringsutskottet motionerna Fi35 (s) och Fi37 (v) iberörda delar.Socialdemokraterna i näringsutskottet tillstyrker i en avvikande meningmotion Fi35 (s) men avstyrker motion Fi37 (v) i berörda delar.Finansutskottet anser i likhet med vad som anförs i näringsutskottetsyttrande och i motion Fi35 (s) att staten måste ta ett ansvar för attförtroendet för betalningssystemet upprätthålls. Proposition 1992/93:135 omåtgärder för att stärka det finansiella systemet är ett uttryck för detta. Vadgäller kraven i motion Fi35 (s) om utredning av bankkrisen och om granskning avde s.k. fallskärmsavtalen anser finansutskottet i likhet med näringsutskottetatt dessa blir tillgodosedda genom de åtgärder som vidtagits och aviserats avregeringen. Motion Fi35 (s) yrkandena 24 och 25 avstyrks därmed av utskottet.Finansutskottet, liksom näringsutskottet, anser inte, till skillnad mot vadsom anförs i motion Fi37 (v), att staten bör öka sitt ägande i banker. Statenbör eftersträva att i princip inte äga banker eller andra kreditinstitut.Utskottet avstyrker således motion Fi37 (v) yrkande 59.FullgörandegarantiI motion Fi72 (nyd) sägs att regeringen bör låta utreda reglerna förkreditinstituten i syfte att öka möjligheterna för dem att lämna s.k.fullgörandegarantier. Fullgörandegarantier, som är en säkerhet för enentreprenörs åtaganden, används inom byggnadsbranschen. Efterfrågan på sådanagarantier ökar mycket kraftigt, påpekar motionären. Han hävdaratt sedan och i konkurs är möjligheterna att få försäkringsgarantier ytterstbegränsade.Näringsutskottet ger i sitt yttrande följande bakgrundsbeskrivning.Fullgörandegarantier är ett försäkringsinstrument som ingår i gruppenkreditförsäkringar. Fullgörandegaranti -- eller entreprenad- ochleveransgaranti, som den oftare benämns -- är en garanti som ett företag kanställa för ett åtagande. Försäkringen tecknas i allmänhet av en entreprenöreller en leverantör och utgör säkerhet för de förpliktelser som entreprenöreneller leverantören har åtagit sig. Entreprenad- och leveransgarantin utfärdassom proprieborgen, dvs. en borgen såsom för egen skuld.Efter Försäkrings AB Njords konkurs tillsattes en särskildutredare, f.d. ambassadören , med uppdrag att utreda vissa frågorom kreditförsäkring och återförsäkring av kreditförsäkring. I betänkandetKreditförsäkring -- Några aktuella problem (SOU 1992:30) diskuteras orsakernatill krisen på kreditförsäkringsområdet. Där lämnas också synpunkter påomfattningen av det skydd som försäkringstagarna har rätt att kräva och påomfattningen av det ansvar som åvilar ett försäkringsbolags styrelse ochledning. Vidare lämnas förslag av principkaraktär till åtgärder ägnade attstärka försäkringstagarskyddet och effektivisera samhällets tillsyn överförsäkringsbolag och andra bolag på den finansiella sektorn. Ärendet bereds inom Finansdepartementet.De svenska försäkringsbolagens koncessioner innefattar möjligheter attbedriva verksamhet på kreditförsäkringsområdet, inkl. entreprenad- ochleveransgarantier. Det kan noteras att två utlandsägda företag -- det tyskaHermes och det nederländska Nederlandsche KredietVerzekering Maatschappij NV (NCM) -- erhållit koncession för verksamheti på kreditförsäkringsområdet.Näringsutskottet anser att de farhågor som framförs i motion Fi72 (nyd)beträffande möjligheterna för entreprenörer inom byggnadsbranschen att fåtillgång till entreprenad- och leveransgarantier är väl värda att ta fasta på.Efter konkurserna i och har ett tomrum uppstått på den svenska marknadennär det gäller denna typ av garantier.Ett utredningsarbete har genomförts avseende kreditförsäkring och beredningav ärendet pågår inom . vill också erinraom de två utlandsägda bolag som erhållit koncession för att bedrivaverksamhet inom kreditförsäkringsområdet på den svenska marknaden.Näringsutskottet utgår från att regeringen följer frågan om entreprenad- ochleveransgarantier. Något behov av ett särskilt uttalande av i frågankan utskottet dock inte se. Motion Fi72 (nyd) avstyrks sålunda i berörd del.Finansutskottet gör samma bedömning som näringsutskottet att någotsärskilt uttalande från sida inte är erforderligt. Motion Fi72 (nyd)yrkandena 3 och 4 avstyrks av utskottet.En allmänhetens bankombudsmanI motion Fi35 (s) föreslås att en utredning skall tillsättas med uppgiftatt studera frågan om inrättande av en bankombudsman för allmänheten. Syftetskulle vara att stärka bankkundernas ställning gentemot bankerna och att ennoggrann prövning av principiellt viktiga klagomål från bankkunderna skullekunna komma till stånd.I en bakgrundsbeskrivning som görs i lagutskottets yttrande redovisas bl.a.följande. Enligt bankrörelselagen (1987:617) utövar enomfattande tillsyn över bankerna och deras verksamhet. Vid inspektionen utövasbl.a. granskning i syfte att förbättra konsumentskyddet. utformning och tillämpning av standardvillkor. Det åligger ocksåinspektionen att följa sådana förhållanden som är av betydelse för en sundutveckling av bankernas verksamhet, och dit hör bl.a. att se till att bankernauppträder korrekt mot kunderna. Utgångspunkten vid inspektionens handläggningav klagomålsärenden är att inspektionen i första hand skall koncentrera sinaresurser till de klagomål som är av principiellt intresse eller på annat sättav särskilt intresse ur tillsynssynpunkt.Det finns också möjlighet för enskilda bankkunder att vända sig till . finns vid nämnden en särskild avdelning somprövar tvister mellan å ena sidan konsumenter och, å andra sidan, banker ochfinansinstitut. Under /91 behandlades nästan 500 ärenden påavdelningen.Finansinspektionen har i sin fördjupade anslagsframställning för budgetåren1993/94, 1994/95 och 1995/96 föreslagit att en motsvarighet till KonsumenternasFörsäkringsbyrå, som funnits inom försäkringsområdet, bör inrättasäven inom kredit- och värdepappersområdet. Flera skäl talar enligt inspektionenför en gemensam byrå för hela inspektionens tillsynsområde. Finansinspektionenanser att frågan om en sådan byrå, upprättad och finansierad avbranschorganisationerna, bör diskuteras närmare med berörda parter, ochinspektionen har för avsikt att initiera sådana diskussioner. Om förslagetgenomförs skulle inspektionens verksamhet kunna inriktas mer på övergripandeinsatser inom konsumentområdet och kvalitén i tillsynen på konsumentområdetförbättras med ett starkare konsumentskydd som följd.Enligt lagutskottets mening tillgodoser förslaget från Finansinspektionendelvis de önskemål som framställs i motion Fi35 (s) yrkande 26. I varje fallanser lagutskottet att resultatet av de diskussioner som inspektionen avser attinleda med berörda parter i syfte att få till stånd en motsvarighet tillKonsumenternas Försäkringsbyrå på bankområdet bör avvaktas innan tarnågra initiativ i saken. Med det anförda förordar lagutskottet attmotionsyrkandet avstyrks.Socialdemokraterna i lagutskottet tillstyrker i en avvikande mening motionFi35(s) i berörd del.Det finns som finansutskottet ser det och som lagutskottet redovisarvissa möjligheter för enskilda bankkunder att få sin sak prövad men i likhetmed vad som anförs i motionen anser utskottet att vissa ytterligare åtgärderkan vara motiverade för att stärka bankkundernas ställning. En sådan åtgärd kanvara att genomföra det förslag som finansinspektionen lägger fram i sinanslagsframställning och som lagutskottet hänvisar till i sitt yttrande. Ilikhet med lagutskottet anser finansutskottet att resultatet av detta arbetebör avvaktas innan ytterligare åtgärder vidtas. Motion Fi35 (s) yrkande 26avstyrks därför av utskottet.KommunernaI motion Fi22 av (-) sägs att krisuppgörelsen varnödvändig men att det inte går att lösa de långsiktiga strukturella problemengenom åtstramningsåtgärder som får effekt på kort sikt. Den kortsiktigaåtstramningen förvärrar enligt motionären lågkonjunkturen, ökar arbetslöshetenoch leder till ökade statsutgifter, inte minskade, såsom avsikten var.Krisuppgörelsens åtstramande effekter är för starka och den bör därförkompletteras på denna punkt.En av möjligheterna är att öka utrymmet för de kommunala verksamheterna. Denindragning på från kommuner och landsting som riksdagentidigare beslutat om bör därför inte genomföras. Även i Vänsterpartietspartimotion krävs att beslutet skall rivas upp, dock utan att något särskiltyrkande framställs.I motion Fi35 av m.fl. (s) begärs att en parlamentariskberedning om den kommunala ekonomin skall tillsättas. Motionärerna pekar på attnär kommunernas finansiella situation försämras är det investeringar ibyggnader, gator och annan infrastruktur som man först drar ner på.Den kommunala sysselsättningen beräknas minska med ungefär25000--30000 personer.I motionen understryks att Socialdemokraterna avvisade förslagetatt dra in från kommuner och landsting. Denna åtgärdinnebar endast att ett underskott flyttas från statsbudgeten tillkommunsektorn. Neddragningar inom barnomsorg, skola, sjukvård och äldreomsorgtvingades fram. Därmed ökar arbetslösheten ytterligare och staten får till sluttillbaka underskottet via a-kassorna och arbetsmarknadsfonden.I motionen tillbakavisas regeringens påstående att nedragningarna inom denkommunala sektorn skulle innebära en stor besparing. Det som inträffar är enfinansiell rundgång som ger upphov till stora välfärdsförluster. Enparlamentarisk beredning bör få till uppgift att skyndsamt redovisa hurskadorna av denna rundgång skall kunna begränsas.Finansutskottet vill för egen del anföra följande. I samband med vårensriksdagsbeslut om den kommunala ekonomin behandlades bl.a. frågan om denkommunala sektorn och samhällsekonomin (bet. 1991/92:FiU29, rskr. Därbetonades att statsmakterna har det övergripande ansvaret för att denoffentliga verksamheten utvecklas på ett sätt som är förenligt medsamhällsekonomisk balans. Utskottet menade att minskningenav statsbidragen med sammanlagt var ett rimligt sparkravpå den kommunala sektorn.Utskottet vidhåller sin tidigare intagna ståndpunkt när det gäller kraven pååterhållsamhet inom den kommunala sektorn. Det statsfinansiella läget harsnarast accentuerat dessa krav. Enligt vad utskottet erfarit är man påkommunalt håll positiv till åtgärderna i propositionen. En starksamhällsekonomi är också den viktigaste grundvalen för den kommunala ekonomin.Det samhällsekonomiska läget är sådant att det inte kommer att finnas utrymmeför en ökning av den kommunala verksamheten.Utskottet kan således inte ställa sig bakom ett upphävande av den beslutadeoch samhällsekonomiskt motiverade indragningen från kommuner och landsting.Utskottet anser det inte heller motiverat att tillsätta enberedning av det slag som krävs i den socialdemokratiska motionen.Med det anförda avstyrker utskottet motion Fi22 (-) yrkande 2 och motion Fi35(s) yrkande21.Besparingar i den statliga administrationenI motion Fi62 (v) yrkande 36 föreslår motionärerna att besparingar görs iden statliga administrationen. I motionen anges som exempel påbesparingsområden säkerhetspolisen, kriminalvården, Kammarkollegiet m.m.Utskottet konstaterar att någon närmare precisering av sparmålen vad avserden statliga administrationen inte ges i motionen. Det finns dock som utskottetser det goda skäl att anta att motionärernas allmänna önskemål om besparingarinom den staliga administrationen blir väl tillgodosedda utan att riksdagenuttalar sig i frågan. Utskottet avstyrker därför motion Fi62 (v) yrkande 36.ArbetsmarknadspolitikenAv de motioner som väckts i anslutning till proposition 50 är det ett stortantal som tar upp frågor med anknytning till arbetsmarknadspolitiken.Arbetsmarknadsutskottet har yttrat sig i ärendet, och utskottets yttrande(AU2y) finns fogat till detta betänkande som bilaga14. I yttrandetbehandlar arbetsmarknadsutskottet dels ochdelar av bilagor till proposition 50 (bilagorna 7 och 3),dels proposition 117 om lönegarantifonden m.m., dels 42 motioner väcktamed anledning av proposition 50 och 2 med anledning av proposition 117. De bådasistnämnda motionerna samt proposition 117 har i de delar som avserArbetsmiljöfonden överlämnats till finansutskottet för fortsatt beredning.Socialdemokraternas företrädare i arbetsmarknadsutskottet har till yttrandetfogat en avvikande mening som omfattar hela yttrandet.Ytterligare arbetsmarknadspolitiska insatserUtöver tidigare gjorda insatser föreslås i proposition 50 ett paket av olikaarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Syftet med åtgärderna, som belöper sig på ca10 miljarder kronor, är att upprätthålla arbetslinjen för att på så sättförhindra utslagning från arbetsmarknaden. Insatserna beräknas kunna ge arbeteeller utbildning till ca 130000 personer motsvarande av arbetskraften.De fördelar sig med0,över statsbudgeten på en ny typ avsysselsättningsskapande verksamhet kallad arbetslivsutveckling, som dessutomkommer att finansieras med medel ur A-kassorna, påytterligare 36000 ungdomspraktikplatser,0,på det reguljära utbildningsväsendet,1,på tidigarelagda affärsverksinvesteringar,1,på reparation och underhåll av länsvägar i framför alltskogslänen,3,på beredskapsarbeten för främst de som hotas avutförsäkring samt med0,på otraditionella insatser.I anslutning härtill föreslås i propositionen också att den lagstadgaderätten till semester skall begränsas samt att 3,0 miljarderkronor skall föras över till statsbudgeten från Arbetslivsfonden.Program för arbetsmarknadspolitikens inriktningSocialdemokraterna begär i sin partimotion Fi35 att regeringen senast isamband med budgetproposition skall redovisa ett förslag tillprogram för utbildning och kompetensutveckling (yrkande17).