bet · GG01KU3 · 1992-11-05 00:00:00 — Utskottet ansåg attriksdagen som sin mening borde ge regeringen detta till känna.Riksdagen följde utskottet.I 1991 års budgetproposition (prop. 1990/91:100, bil. 4,s. 18) anges att flera åtgärder har vidtagits med anledning avriksdagens tillkännagivande. Bl.a. anordnadeJustitiedepartementet en hearing, vilken dokumenterats ipromemorian (Ds 1988:64) Tillämpningen av den nyaförvaltningslagen. Av andra åtgärder nämns att de statligaförnyelsefonderna har lämnat stöd till bl.a. åtgärder för ökadeffektivitet hos myndigheterna och till projektet , ett projekt för serviceutveckling och kortarehandläggningstider vid de statliga myndigheterna i i samarbete med där (se prop. 1988/89:100 bil.2 s. 12--13). Regeringen har vidare uppdragit åtlänsstyrelsernas organisationsnämnd att, med utnyttjande averfarenheterna från projektet , vidareutvecklametoder för att förkorta handläggningstiderna hos allalänsstyrelser.Länsstyrelsernas organisationsnämnd () har enligtriksdagsbeslut lagts ned vid utgången av juni 1992.Enligt uppgift skall dock den tjänsteman hos som arbetat medregeringens uppdrag avseende förkortade handläggningstiderslutföra arbetet. Projektet beräknas vara helt färdigt undervåren 1993.Det kan i sammanhanget nämnas att enligt 18 §verksförordningen (1987:1100) skall myndighet senastden lämna Justitiekanslern en förteckning över de ärendensom kommit in till myndigheten före utgången av juni föregåendeår men som inte blivit slutligt handlagda vid årets utgång.Justitiekanslern får för en enskild myndighet besluta någotannat. Verksförordningen tillämpas på myndigheter underregeringen i den omfattning som regeringen föreskriver imyndighetens instruktion eller i någon annan förordning.Granskning av dessa ärendeförteckningar är en avJustitiekanslerns uppgifter enligt ämbetets instruktion.Utskottets bedömningSom ovan framgått har utskottets tidigare behandling avmotioner, med liknande innehåll som den nu aktuella, föranlettett tillkännagivande till regeringen. Regeringen harsenast budgetproposition (prop. 1990/91:100, bil. 4)redovisat åtgärder som vidtagits med anledning härav. Det haräven framgått att arbetet med dessa frågor fortfarande pågår.Mot denna bakgrund finner utskottet inte skäl för attnu vidta någon åtgärd med anledning av motionsyrkandena. MotionK515 avstyrks således.11. Åtgärder för att underlätta allmänhetens kontakt medmyndigheterMotionenGöthe () yrkar i motion 1991/92:K514 att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom att åtgärder bör vidtas för att underlätta för landetsmedborgare att nå fram till olika befattningshavare i olikamyndigheter.I motionen pekas på de svårigheter som medborgarna kan ha attfå kontakt med tjänstemän hos myndigheter per telefon ellergenom personliga besök. Vad gäller telefonkontakter är detnödvändigt att ansträngningar för en bättre ordning vidtas ipraktiskt taget alla myndigheter. I motionen pekas på attregeringskansliets växel uppenbarligen är underdimensioneradoch/eller svagt bemannad och att detta bör ges regeringen tillkänna. Motionären anser att det bör vara tjänstemannens pliktatt ringa upp den medborgare som misslyckats med att nåhonom/henne per telefon, om medborgaren bett om den tjänsten.Även detta bör ges regeringen till känna.Bakgrund m.m.Enligt 5 § förvaltningslagen har myndighet skyldighet att taemot besök och telefonsamtal från enskilda. Om särskilda tiderför detta är bestämda, skall allmänheten underrättas om dem pålämpligt sätt. hade i sitt förslagtill ny förvaltningslag (SOU 1983:73) ansett att myndigheternaskulle ha bestämda tider för att ta emot besök ochtelefonsamtal. I proposition 1985/86:80 om ny förvaltningslagm.m. anslöt sig föredragande departementschefen tillgrundtankarna bakom förslaget, men framhöll bl.a. (s. 21) attett krav på besöks- och telefontider inte bör uttryckas så, attdet kan ge underlag för uppfattningen att begränsadtillgänglighet bör vara det normala. I stället borde det enligtdepartementschefen självfallet vara en strävan att myndigheterna-- med beaktande av tillgängliga resurser och av deserviceanspråk som följer av verksamhetens art -- skall varatillgängliga för allmänheten i så stor utsträckning som möjligt.Statliga myndigheters telefonservice åt allmänheten harbehandlats i finansutskottets betänkande om den ekonomiskapolitiken (1988/89:FiU30). Utskottet betonade behovet avförbättrad telefonservice gentemot allmänheten från de statligamyndigheternas sida. En höjd servicenivå -- som ett led iförnyelsearbetet -- måste enligt utskottet också innebäraförbättringar för allmänhetens telefoni till myndigheterna.Utskottet ansåg att olika åtgärder borde vidtas i syfte attförbättra myndigheternas telefonservice. Det kunde exempelvisgälla utökade telefontider och andra åtgärder som kan förkortaväntetider. 020-anknytning borde övervägas, bl.a. för attstimulera myndigheterna till att minska olägenheterna förallmänheten. 020-systemet borde användas i ökad utsträckninginom den statliga förvaltningen, men den närmare omfattningen avdenna service fick enligt utskottet övervägas av regeringen. föreslagit gav regeringen till känna.Regeringen tillsatte en delegation, benämndSTATTEL-delegationen, som enligt sina direktiv (dir. 1991:29)har i uppdrag att genomföra åtgärder för att effektiviserastatliga myndigheters telekommunikationer. Arbetet skall bl.a.omfatta statliga myndigheters telefonservice åt allmänheten. Idirektiven uppmärksammas den s.k. 020-tjänsten, som innebär attden som abonnerar på denna står för trafikavgifterna förinkommande samtal med undantag för avgiften för den förstamarkeringen, vilken den uppringande står för. Det betonas idirektiven att ett införande av en sådan tjänst bedöms kraftigtöka statens kostnader, varför även andra lösningar måsteutredas. Delegationen skall ha slutfört sitt arbete föreutgången av år 1994.Trafikutskottet avstyrkte vid förra (1991/92:TU20)en motion avseende en inom länen gemensam teletaxa till länensmyndigheter och serviceorgan. Motionären yrkade attSTATTEL-delegationens uppdrag skulle vidgas till att ävenomfatta samtal till länsmyndigheter eller att en ny utredningskulle tillsättas i frågan. I avvaktan på resultatet avutredningsarbetet var utskottet inte berett att förorda någonriksdagens åtgärd med anledning av motionen.Utskottets bedömningAv redovisningen framgår att STATTEL-delegationensutredningsarbete omfattar sådana frågor som tas upp i motionen.I avvaktan på att utredningen slutfört sitt arbete, finns enligtutskottet inte skäl för att vidta någon åtgärd medanledning av motionen. Motion K514 avstyrks således.12. Ändring i rättsprövningslagenMotionenI motion 1991/92:K519 yrkar (nyd) attriksdagen skall besluta om sådan ändring i rättsprövningslagenatt Regeringsrätten skall ha skyldighet att tillse att saken ärtillräckligt utredd så att enskildas rättssäkerhet stärks.Enligt motionen är syftet med ändringen att tvingaRegeringsrätten att ta ställning till vilken väglednings- ochutredningsskyldighet den myndighet haft som handlagt ärendet ochhuruvida bevisbördan får placeras på den enskilde om saken integår att utreda tillräckligt samt hur bevisvärderingen skall gåtill inom förvaltningen. Sådana ställningstaganden kan enligtmotionen vara värdefulla genom att de är prejudicerande ochdärmed kan komma att påverka förvaltningsmyndigheternas framtidaställningstaganden.Bakgrund m.m.Enligt artikel 6 i konvention angående skydd förde mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna() skall envar, bl.a. när det gäller att prövahans civila rättigheter och skyldigheter, vara berättigad opartisk och offentlig rättegång inom skälig tid och inför enoavhängig och opartisk domstol som har upprättats enligt lag. Iavsikt att anpassa den svenska lagstiftningen tillEuropadomstolens praxis i fråga om artikel 6 antogs lagen(1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut (prop.1987/88:69, KU38, rskr. Lagen trädde i kraft den 1 juni1988 och var då tidsbegränsad och skulle tillämpas på beslut sommeddelats från ikraftträdandet till utgången av år1991. har senare beslutat att förlängarättsprövningslagens giltighetstid med (prop.1990/91:176, 1991/92:KU12, rskr. 51).Regeringsrätten skall, på ansökan av enskild part i ett sådantförvaltningsärende hos regeringen eller en förvaltningsmyndighetsom rör något förhållande som avses i 8 kap. 2 eller 3 §regeringsformen, pröva om avgörandet i ärendet strider mot någonrättsregel på det sätt som sökanden angivit eller som i övrigtklart framgår av omständigheterna i ärendet. Rättsprövning kangälla endast sådana beslut som innebär myndighetsutövning motden enskilde. Dessutom krävs att beslutet annars kan prövas avdomstol endast efter ansökan om resning och inte skulle hakunnat överprövas i annan ordning. Beslut av vissa nämnder ärdock undantagna från rättsprövning, liksom beslut i vissa typerav ärenden.Av förarbetena till lagen framgår att Regeringsrättensprövning skall omfatta inte bara lagtolkning utan ocksåfaktabedömning och bevisvärdering. Även kraven i 1 kap. 9 §regeringsformen om allas likhet inför lagen samt om saklighetoch opartiskhet bör kunna prövas.I proposition 1987/88:69 anförde föredragandedepartementschefen vad gäller domstolsprövningens omfattningäven följande (s. 23).Vidare bör Regeringsrätten kunna pröva om det förekommit någotsådant fel i själva förfarandet som kan ha påverkat utgången iärendet, t.ex. när beslutet påstås ha tillkommit i strid motförvaltningslagens regler om parters rätt att få ta del avuppgifter eller när beslutsmyndigheten har åsidosatt någonbestämmelse om att den skall inhämta yttrande från en annanmyndighet innan den avgör ärendet.I proposition 1990/91:176 föreslogs bl.a. en förlängning avgiltighetstiden för rättsprövningslagen. Föredragandedepartementschefen framhöll i detta sammanhang bl.a. attarbetet med den översyn av olika författningar som bl.a. syftartill att svensk rätt skall tillgodose kravpå tillgång till domstolsprövning ännu inte var avslutat.Vidare anförde departementschefen bl.a. följande (s. 8).Det kan dessutom inte uteslutas att det finns fog för det avsomliga framförda påståendet att lagens tillämpningsområde, somju vid rättsprövningslagens tillkomst medvetet gjordes meromfattande än vad kräver, blivit alltförstort. Det går dock inte att med ledning av erfarenheternafrån tillämpningen få några säkra hållpunkter därvidlag. Det kanvara värdefullt att i stället avvakta de erfarenheter som enytterligare tids tillämpning av lagen kan ge.Fri- och rättighetskommittén (Ju 1992:01) skall enligt sinadirektiv (dir. 1991:119) bl.a. överväga frågan om vidgademöjligheter till domstolsprövning av normbeslut ochförvaltningsbeslut. En uppgift för kommittén bör enligtdirektiven vara att överväga och lägga fram förslag som görsvensk lagstiftning anpassad till våra internationella åtagandeni fråga om rätt till domstolsprövning. Kommittén bör vidare taställning till om den svenska domstolskontrollen avförvaltningsbeslut bör förbättras så att en generell möjlighettill domstolsprövning införs. Enligt direktiven är det osäkertom regleringen genom rättsprövningslagen är tillräcklig för attanpassa vår lagstiftning till i dettahänseende. Kommittén bör överväga om det är lämpligare med etthelt nytt institut.Utskottets bedömningFrågan om domstolsprövning av förvaltningsbeslut m.m. omfattasav Fri- och rättighetskommitténs utredningsarbete. Mot bakgrundhärav finns enligt utskottet inte anledning för att nuta ställning till sådan ändring i rättsprövningslagen sommotionären yrkar. Motion K519 avstyrks därför. beträffande subsidiaritetsprincipen som grund förnationell rättatt avslår motion 1991/92:K223 yrkande 1,res. 1 (m, kds, nyd)2. beträffande subsidiaritetsprincipen i övrigtatt avslår motion 1991/92:K223 yrkande 2,3. beträffande alkoholfri representationatt avslår motion 1991/92:K317,4. beträffande förväxlingsrisk vidpersonnummeranvändningatt avslår motion 1991/92:K414,5. beträffande spridning av betalningsperioderatt avslår motion 1991/92:K415,6. beträffande översyn av statliga verksstyrelseratt avslår motion 1991/92:K511,7. beträffande sammansättningen av statligamyndighetsstyrelseratt avslår motionerna 1991/92:K503 och 1991/92:K505,res. 2 (s)men. (v)8. beträffande arvode till personalföreträdare istatlig myndighetsstyrelseatt avslår motion 1991/92:K506,9. beträffande ersättning till ledamöter istatliga utredningaratt avslår motion 1991/92:K509,10. beträffande den fria tolkservicenatt avslår motion 1991/92:K507,11. beträffande avgifter för myndigheters kontrolloch inspektion av icke offentlig verksamhetatt avslår motion 1991/92:K512,12. beträffande tidsfrister vid myndighetsinkrävande av uppgifter m.m.att avslår motion 1991/92:K515 yrkandena1--5,13. beträffande åtgärder för att underlättaallmänhetens kontakt med myndigheteratt avslår motion 1991/92:K514,14. beträffande ändring i rättsprövningslagenatt avslår motion 1991/92:K519.Stockholm den 5 november 1992På vägnarThage G PetersonI beslutet har deltagit:Thage G (), (), * (m),(), (), (), (), (), HarrietColliander (nyd), (), (), LisbethStaaf-Igelström (s), (), von der Esch (m)och * (m). *Ej närvarande vid justeringen av avsnitt 1 i betänkandet.Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet. Subsidiaritetsprincipen som grund för nationell rätt(mom.1), , von der Esch och HenrikLanderholm (alla m), () och HarrietColliander (nyd) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 5 börjarmed "Enligt utskottet" och slutar med "avstyrks därför" bort haföljande lydelse:Subsidiaritetsprincipen är en del av EG:s gemenskapsrätt. Vidett svenskt medlemskap kommer principen alltså att gälla inom dedelar av svensk rätt som är att hänföra till gemenskapsrätten.För den del av den nationella rätten som faller utanförgemenskapsrätten kommer den inte att ha någon automatiskbetydelse. har (1991/92:UU15) uttalat attSverige bör verka för att subsidiaritetsprincipen skall gällainom biståndsområdet. Detta har givit regeringen tillkänna.Direktiven till Regionberedningen och Lokaldemokratikommitténhar likaså pekat på betydelsen av subsidiaritetsprincipen somgrund för utredningsarbetet.Subsidiaritetsprincipen är en betydandemaktfördelningsprincip. Denna princip har etablerats som grundför viktiga svenska delområden inom beslutsfunktioner ochförvaltning. Enligt utskottet är det av vikt att det klargörsatt den bör vara generellt vägledande för hela den nationellarätten. Det bör ankomma på regeringen att bereda på vilket sättprincipen bör komma till uttryck i lagstiftningen. Med bifalltill motion K223 yrkande 1 bör som sin mening geregeringen till känna vad utskottet anfört.dels att utskottets hemställan under mom. 1 bort haföljande lydelse:1. beträffande subsidiaritetsprincipen som grund förnationell rättatt med bifall till motion 1991/92:K223 yrkande 1som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.2. Sammansättningen av statliga myndighetsstyrelser (mom. 7), , , , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 12börjar med "De frågor som" och slutar med "och K505" bort haföljande lydelse:Utskottet delar den i motionerna K503 och K505 framfördauppfattningen om betydelsen av lekmannainflytandet i statligaverk och myndigheter.Den princip om intresserepresentation i vissa styrelser påarbetsmarknadsområdet som kom till uttryck i riksdagensverksledningsbeslut bör återinföras. Det är av stort värde attarbetsmarknadens parter kan nominera ledamöter i styrelserna.Detsamma gäller beträffande socialförsäkringsnämndernassammansättning. Vad utskottet sålunda anfört med anledning avmotionerna K503 och K505 bör som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under mom. 7 bort haföljande lydelse:7. beträffande sammansättningen av statligamyndighetsstyrelseratt med anledning av motionerna 1991/92:K503 och1991/92:K505 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant från ,eftersom partiet inte företräds av ordinarie ledamot iutskottet.Bengt () anför:Sammansättningen av statliga myndighetsstyrelser (mom.7)För statliga myndigheter är enligt min mening denparlamentariska lekmannastyrelsen bäst skickad som form förpolitisk insyn samt för att garantera uppföljningen avriksdagens och regeringars beslut. Intresserepresentation ärmindre lämplig. bör som sin mening ge regeringen dettatill känna.Mot bakgrund av det anförda anser jag att utskottet under mom.7 borde ha hemställt:7. beträffande sammansättningen av statligamyndighetsstyrelseratt med anledning av motionerna 1991/92:K503 och1991/92:K505 som sin mening ger regeringen till känna vad ovananförts.