bet · GG01JuU9 · 1992-11-17 00:00:00 — Fortsatt giltighet av tvångsmedelslag I proposition 1992/93:26 har regeringen() föreslagit att lagen (1952:98) medsärskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål, vilkengäller till utgången av , skall ha fortsatt giltighettill utgången av år 1993.Lagförslaget har fogats till betänkandet, se bilaga. I en med anledning av propositionen väckt motion, 1992/93:Ju6,av () yrkas att avslår propositionen. Bestämmelser om tvångsmedel vid beivrande av brott finns,förutom i (RB), i bl.a. lagen (1952:98) medsärskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål. Lageninnehåller tilläggs- och undantagsbestämmelser till dengrundläggande regleringen i RB i fråga om straffprocessuellatvångsmedel. Lagen är tidsbegränsad och gäller efter den senastgjorda förlängningen till utgången av (prop. 1991/92:8,JuU5, rskr. 25, SFS 1991:1818).Lagen gäller vid förundersökning angående dels vissaallmänfarliga brott (t.ex. mordbrand, allmänfarlig ödeläggelseoch sabotage), dels vissa högmålsbrott (t.ex. uppror ochhögförräderi) och dels vissa brott mot rikets säkerhet (t.ex.spioneri). Lagen gäller också försök, förberedelse och stämplingtill dessa brott om sådan gärning är belagd med straff.Olikheten mellan regleringen i RB och lag kan angespå följande sätt.När det gäller de s.k. personella tvångsmedlen -- främsthäktning och anhållande -- ger lag möjlighet att ivissa fall hålla en person häktad än vadsom är tillåtet enligt de allmänna reglerna i RB. Det gäller densituationen att utredningen ännu inte nått så långt att denhäktade kan anses vara "på sannolika skäl misstänkt" förbrottet. Häktning kan i det fallet ske trots att vederbörandeendast är "skäligen misstänkt", s.k. utredningshäktning (24 kap.3 § RB). lag ger utrymme för att låta sådanutredningshäktning fortgå , medan RB:s reglerbara tillåter (2 § lag, jmf 24 kap 19 § 1 stRB).Enligt lag kan ett skriftligt meddelande som avses i27 kap. 2 § andra meningen RB tas i beslag, även om det förbrottet är föreskrivet lindrigare straff än fängelse (3 §).Förordnande om kvarhållande av en postförsändelse m.m.enligt 27 kap. 9 § RB kan enligt lag i vissa brådskandefall meddelas av undersökningsledaren eller åklagaren (4 §).Enligt är det alltid rätten som beslutar i dessafall.De tidigare reglerna i 27 kap. 16 § RB om telefonavlyssninghar genom lagstiftning som trädde i kraft den 1 september 1989ersatts av bestämmelsen om hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning (27 kap. 18--24 §§ RB). ändrades 5 §i lag, som innehåller kompletterande regler, för attpassa in i det nya systemet (prop. 1988/89:124, JuU25, rskr.313, SFS 1989:650).Hemlig teleavlyssning innebär att samtal eller andratelemeddelanden som befordras av till och från visstelefonapparat eller annan teleanläggning i hemlighet avlyssnaseller upptas genom tekniskt hjälpmedel för återgivning avinnehållet i meddelandet. Förutom avlyssning av telefonsamtalkan tvångsmedlet således användas också för upptagning av annantelekommunikation än muntlig sådan, såsom telex, telefax ochdatakommunikation. Hemlig teleövervakning innebär attuppgifter i hemlighet lämnas av om samtal eller andratelemeddelanden som har expedierats eller beställts till ellerfrån en viss telefonapparat eller annan teleanläggning eller atten sådan anläggning avstängs för samtal eller meddelanden.Enligt RB får hemlig teleavlyssning användas om det förbrottet inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i tvåår och även vid brottsutredningar som rör försök, förberedelseoch stämpling till sådant brott. Som ytterligare förutsättningför hemlig teleavlyssning gäller att det skall föreligga skäligmisstanke om brottet och att åtgärden skall vara av synnerligvikt för utredningen. Tillstånd till hemlig teleavlyssningmeddelas av domstol på ansökan av åklagaren och skall gälla visstid, högst en månad för beslutet. Hemligteleövervakning får användas om det för brottet inte ärföreskrivet lindrigare straff än fängelse och vidnarkotikabrott med enbart fängelse i straffskalan. I övrigt ärförutsättningarna knutna till reglerna om hemlig teleavlyssning.1952 års lag ger i förhållande till RB utvidgade möjligheteratt använda hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning.Tillstånd till åtgärden får lämnas, även om det för brottet ärföreskrivet lindrigare straff än vad som krävs enligt RB.Åklagaren får i brådskande fall själv besluta om användning avtvångsmedlen. Har åklagaren gjort detta, skall anmälanofördröjligen göras hos domstolen, som skyndsamt skall prövaärendet.SÄPO-kommittén kom i sitt slutbetänkande (SOU 1990:51),Säkerhetspolisens arbetsmetoder, personalkontroll ochmeddelarfrihet, fram till slutsatsen att det föreligger ettpermanent behov av sådana särskilda möjligheter tilltvångsmedelsanvändning som lag tillhandahåller. På siktborde, ansåg kommittén, bestämmelserna arbetas in i RB.I motion Ju6 kritiseras den redovisning som lämnas ipropositionen beträffande tillämpningen av lag.Motionären, som efterlyser en redovisning av i vilkenutsträckning lagen använts och varför den behövs, anser att detbristfälliga beslutsunderlaget bör leda till att propositionenavslås.Motioner med liknande innehåll har avslagits av närfrågan om fortsatt giltighet av lag prövats de senasteåren (1990/91:JuU5 s. 3 och 1991/92:JuU5 s. 3).I propositionen redovisas att säkerhetspolisen i en skrivelsetill anfört att 1952 årslag utgör en nödvändig grund för säkerhetspolisens verksamhetför uppdagande av brott mot rikets säkerhet samt att demöjligheter som lagen ger också har utnyttjats i storomfattning. Enligt säkerhetspolisen är det av utomordentlig viktför dess fortsatta verksamhet att lagens giltighetstid förlängs.Enligt vad som vidare omnämns i propositionen bereds förnärvarande inom frågan om lagensbestämmelser bör permanentas och om det i så fall bör ske genomen inarbetning i RB eller på annat sätt. Föredragande statsrådetuttalar i propositionen att hon i likhet med säkerhetspolisenanser att lagen fortfarande behövs och att dess giltighetstid --i väntan på resultatet av de nämnda övervägandena -- börförlängas med eller till utgången av år 1993.Utskottet vill för sin del beträffande behovet av denreglering som lag innehåller erinra om SÄPO-kommitténsnyssnämnda ställningstagande. Vad beträffar redovisningen ipropositionen för lagens tillämpning vill utskottet påminna omatt utskottet i ett initiativärende om parlamentariskkontroll i fråga om telefonavlyssning efterlyste en årligredovisning till men från redovisningen undantogsådana brottmål som avses med lag. Utskottet uttaladeatt utskottet härvidlag liksom eljest självt kan inhämta deninformation som anses behövlig (JuU 1981/82:54; jfr1988/89:JuU21 s.9f och 1990/91:JuU6 s. 3). Det bör här ocksånämnas att utskottet regelmässigt med viss periodicitet brukarinhämta upplysningar i här aktuella hänseenden vid besök hossäkerhetspolisen eller vid hearing med företrädare försäkerhetspolisen.Utskottet ansluter sig till justitieministerns ochsäkerhetspolisens bedömning. lag bör ges fortsattgiltighet i enlighet med regeringens förslag. Utskottet hemställeratt med bifall till proposition 1992/93:26 och medavslag på motion 1992/93:Ju6 antar det genom propositionenframlagda förslaget till lag om fortsatt giltighet av lagen(1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissabrottmål.Stockholm den 17 november 1992På justitieutskottets vägnarBritta BjelleI beslutet har deltagit:Britta Bjelle (fp),(),(),(),(),(),(),(),(),(nyd),(),(),(),() och ().