bet · GF01LU35 · 1992-04-28 00:00:00 — Allmänna arvsfonden, m.m. I betänkandet behandlas en motion om avstående av arv som tillfallit allmännaarvsfonden, en motion som tar upp frågor om förvaltningen av egendom somtillfallit fonden och en motion om jäv vid bevittning av testamente. Denförstnämnda motionen har remissbehandlats. Yttranden har därvid avgetts avriksantikvarieämbetet och statens historiska museer, kammarkollegiet samtSveriges advokatsamfund.Beträffande motionen om avstående av arv föreslår utskottet att medanledning av motionen som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört. Utskottet avstyrker bifall till de båda andra motionerna. 1991/92:L404 av m.fl. (s) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att till 5 § arvsfondslagen göra ett tillägg, som ger juridiskapersoner vissa möjligheter att erhålla kontanta medel för iordningställande avkulturhistoriskt värdefull egendom som arvsfonden avstått från,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att ikraftträdandet för tillägget sker senast den 1 juli 1992.1991/92:L406 av () vari yrkas att beslutar omföljande tillägg till 10 kap. 4 § : Ej heller må någon tagas tillvittne vid förordnande till förening, trossamfund, företag eller därmedjämförbar organisation i vilken han är verksam.1991/92:L420 av och () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omallmänna arvsfonden. Allmänna arvsfondenBakgrundEnligt lag skulle den dödes egendom, då arvingar inte fanns, såsomdanaarv tillfalla kronan. Genom arvslag uteslöts kusiner ochavlägsnare släktingar från arvsrätt. Av denna begränsning följde en utvidgningav det allmännas arvsrätt. Det ansågs vid förarbetena till lagriktigast att egendom som tillföll det allmänna inte togs i anspråk för vanligastatsutgifter utan användes för något visst allmännyttigt ändamål. Därförföreskrevs i arvslagen att arv, till vilket ingen arvinge fanns, skulletillfalla en fond, benämnd allmänna arvsfonden.Den grundläggande bestämmelsen om allmänna arvsfondens rätt till arv finnsnumera i 5 kap. 1 § (ÄB). Regeln stadgar att om ingen arvinge finnsskall arvet tillfalla allmänna arvsfonden. Närmare bestämmelser om arvsfondensändamål och förvaltningen av fondens medel finns i lagen (1928:281) om allmännaarvsfonden (AfL). Enligt 1 § AfL skall den egendom som tillfaller fonden i arveller genom gåva eller testamente utan sammanblandning med andra medelförvaltas av kammarkollegiet som en särskild fond för främjande av vård ochfostran av barn och ungdom samt omsorgen om handikappade.Egendom som har tillfallit allmänna arvsfonden och som inte har avståttsskall säljas och de behållna medlen överlämnas till kammarkollegiet. Dehuvudsakliga reglerna om försäljning av fast egendom som tillfallit fondenfinns i förordningen (1971:727) om försäljning av staten tillhörig fast egendomm.m. Enligt förordningen skall den säljande myndigheten se till attköpeskillingen blir den högsta möjliga och att den i varje fall inteunderstiger egendomens saluvärde, om inte annat särskilt föreskrivs. Lösegendom skall i princip säljas på offentlig auktion.Någon närmare anvisning om vilka syften som kan tillgodoses ur fonden lämnasinte i AfL. I 2 § stadgas emellertid, att understöd inte får lämnas för åtgärdsom det åligger stat eller kommun att bekosta. I den praktiska tillämpningenhar emellertid vissa regler efter hand utbildats. Man skiljer sålunda mellanunderstöd till institutioner och understöd till enskilda. Till den förstakategorin hör bl.a. barnkolonier och olika lokaler för ungdomensfritidsverksamhet, t.ex. ungdomsgårdar. Understöd till enskilda personer har ivissa fall utgått dels i form av bidrag till studier eller yrkesutbildning,dels för anskaffande av invalidfordon åt yngre personer. Av 2 § framgår vidareatt det är regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer som beslutar omutdelning av understöd ur fonden.I 5 § AfL regleras möjligheterna att till annan avstå arv som tillfallitallmänna arvsfonden. Av bestämmelserna framgår att fråga om avstående i förstahand skall prövas med hänsyn till vad som kan antas överensstämma medarvlåtarens yttersta vilja. Avstående från arv kan ske till förmån för bådefysisk och juridisk person. Med hänsyn till att det ibland kan vara svårt attfå tillräckligt underlag för att kunna bedöma arvlåtarens yttersta vilja kanarv även i annat fall avstås till släkting eller annan som har stått arvlåtarennära. Som förutsättning gäller här att avståendet kan anses "billigt".Genom en lagändring (bet. LU 1980/81:11) infördes i AfL en möjlighetatt avstå arv som utgörs av egendom vilken är av väsentlig betydelse frånkulturhistorisk synpunkt eller från natur- eller kulturvårdssynpunkt tilljuridisk person som har särskilda förutsättningar att ta hand om egendomen pålämpligt sätt (5 § första stycket tredje meningen). Regeringen har iett ärende som gällde avstående av arv på den i nyssnämnda lagrum angivnagrunden avslagit ansökan såvitt den avsåg kontanter ur boets behållning med denmotiveringen att ett kontant belopp lagligen inte kunde avstås på ifrågavarandegrund. I ansökan hade uppgetts att de kontanta medlen behövdes för att ställa iordning egendomen.MotionsmotiveringarI motion L404 av m.fl. (s) anförs att de institutioner somallmänt sett kan anses vara lämpliga att ta hand om egendom som avståtts frånbl.a. kulturhistorisk synpunkt i regel inte har haft ekonomiska resurser föratt sköta iordningsställandet. De har därför begärt ett kontantbidrag ur fondmedlen för att kunna ta emot egendomen och ställa den i ordning.För att intentionerna bakom den av beslutade utvidgningen avmöjligheterna till avstående av egendom skall kunna förverkligas är det enligtmotionärerna nödvändigt att AfL erbjuder även en möjlighet att kunna avståkontanta medel till juridiska personer i här avsedda fall. En sådan möjlighetbör omgärdas av vissa begränsningar. T.ex. bör kontanterna inte få användastill underhåll och drift.I motion L420 av och () anförs att allmännaarvsfondens insatser alltmer kommit att beröra områden som ligger inom denkommunala kompetensen. Starka skäl talar enligt motionärerna för att kommunernaövertar fondens verksamhet på det lokala planet. En sådan förändring tordeockså ha ett starkt stöd i allmän rättsuppfattning. När arvet inte kanförvaltas av släktingar bör det ske i ett sammanhang där den avlidnesförhållanden var bekanta och där den avlidne var verksam.UtredningsarbeteMed anledning av en begäran från om en översyn avallmänna arvsfondens ändamålsbestämmelse (bet. 1989/90:SoU29) har regeringentillkallat en särskild utredare (1991:04) med uppdrag att se överändamålsbestämmelsen samt vissa frågor rörande dess tillämpning ochbeslutanderätten vid utdelning av stöd ur fonden. I sistnämnda hänseende skallutredaren enligt direktiven (dir. 1991:3) göra en analys och en bedömning av deinnehållsmässiga och administrativa effekterna av den delegering avarvsfondsärenden till underordnad myndighet som förekommit. Motbakgrund av strävandena att begränsa antalet förvaltningsärenden hos regeringenbör vidare möjligheterna att delegera även andra grupper av arvsfondsärendenfrån regeringen till lämplig myndighet övervägas. Utredaren, som getts namnetarvsfondsutredningen, beräknas avsluta sitt arbete under hösten 1992.Sammanfattning av remissyttranden beträffande motion L404På lagutskottets begäran har yttranden över motionen avgetts avriksantikvarieämbetet och statens historiska museer, kammarkollegiet samtSveriges advokatsamfund.Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer (RAÄ) instämmer medmotionärerna att det ofta kan finnas ett stort behov av likvida medel för attden avstådda egendomen skall kunna tas om hand på ett riktigt sätt avmottagaren. RAÄ tillstyrker därför motionen. RAÄ tillstyrker också attlagändringen träder i kraft den 1 juli 1992.Kammarkollegiet redovisar att avstående av egendom som är av intressefrån bl.a. kulturhistorisk synpunkt åberopats i 39 fall av sammanlagt 655beslut om arvsavstående sedan möjligheten att avstå egendom på den aktuellagrunden infördes . I ett antal fall har även medgivits avstående avkontanta belopp för iordningställande av egendomen. Anledningen till sistnämndamedgivanden är att kollegiet tolkat ett regeringsbeslut så attäven kontanta medel skulle kunna avstås. Kollegiet hänvisar emellertid till attregeringen genom ett beslut uttalat att avstående av kontantamedel på nu aktuell grund lagligen inte kan ske. Kollegiet delar motionärernasuppfattning att det är nödvändigt att -- med de av motionärerna angivnabegränsningarna -- möjlighet öppnas att också kontanta medel kan avstås. Beloppsom sålunda avstås bör ses som ett bidrag till iordningställandet för att säkraegendomens bestånd och inte avse underhåll och drift. Om det inte blir möjligtatt avstå även ett belopp för iordningställande eller motsvarande kommer detenligt kollegiet att bli svårt att avstå byggnader av väsentlig betydelse frånkulturhistorisk eller kulturvårdssynpunkt till en förening som har kunskaperoch engagemang för att ta emot egendomen och vårda den men för vilken eninitialkostnad skulle bli alltför betungande. Kollegiet har ingen erinran motatt den föreslagna lagändringen träder i kraft den 1 juli 1992.Sveriges advokatsamfund har ingen erinran mot motionärernas förslag.Utskottets övervägandenBeträffande frågan om arvsavstående vill utskottet erinra om att densärskilda möjligheten att avstå egendom av intresse från bl.a. kulturhistorisksynpunkt infördes efter initiativ av lagutskottet (bet. LU 1980/81:11).Utskottet konstaterade i lagstiftningsärendet att bestämmelserna om att egendomsom tillfallit arvsfonden skall försäljas till högsta möjliga pris leder tillatt kultur- och naturvårdande institutioner och organisationer i vissa fall fårsvårt att förvärva egendomen, som det är önskvärt att bevara. Utskottet ansågatt det var angeläget att egendom av ifrågavarande slag kan övertas av sådanainstitutioner och organisationer som har särskilda förutsättningar att ta handom egendomen på lämpligt sätt. Enligt utskottet torde det kunna bli fråga omarvsavstående för nu aktuella ändamål endast i något enstaka fall . Ettavstående torde därför, fortsatte utskottet, inte i någon nämnvärd grad påverkafondens understödjande verksamhet.Utskottet har fortfarande den uppfattningen att det bör finnas möjlighet förjuridiska personer som bedöms lämpliga att få överta egendom som tillfallitallmänna arvsfonden och som är av intresse från kulturhistorisk eller frånkultur- och naturvårdssynpunkt. Av remissyttrandena framgår emellertid att detuppenbarligen i många fall är på det viset att de institutioner ochsammanslutningar som kan komma i fråga -- ofta museer, bibliotek ellerhembygdsföreningar -- saknar resurser för finansiering av nödvändigaupprustningsåtgärder, t.ex. konservering och liknande kvalificerade åtgärder,beträffande egendomen och därför inte anser sig kunna ta emot egendomen. Sombåde motionärerna och remissinstanserna påpekar innebär detta att den särskildamöjlighet till arvsavstående som infördes inte kan utnyttjas i enlighetmed intentionerna vid bestämmelsens tillkomst. Detta förhållande är intetillfredsställande. Arvsfondslagen bör därför ändras så att en möjlighet gestill avstående från inte bara kulturhistoriskt m.m. intressant egendom utanäven medel för egendomens upprustande och bevarande. En lagändring med dennainnebörd har också tillstyrkts eller lämnats utan erinran av remissinstanserna.Utskottet är emellertid inte nu berett att ta ställning till frågan om vilkanärmare förutsättningar som bör gälla för att arvsfondens medel skall fåavstås. Det spörsmålet bör övervägas ytterligare, och enligt utskottets meningtorde övervägandena lämpligen kunna ske i samband med det utredningsarbete sombedrivs av arvsfondsutredning.Vad utskottet sålunda anfört bör med anledning av motion L404 somsin mening ge regeringen till känna.Vad härefter angår det spörsmål om förvaltningen av allmänna arvsfondensmedel som tas upp i motion L420 vill utskottet erinra om att våren1990 avslog motionsyrkanden om att allmänna arvsfondens medel skall avsättasför eller tillfalla verksamheter i den kommun där arvlåtaren var mantalskriven(bet. 1989/90:SoU29). I det sammanhanget avslog också motionskrav omatt frågor om anslag ur allmänna arvsfonden skall prövas av kommunerna. Den nuaktuella motionen L420 har samma inriktning som de nämnda motionsyrkandena.Några nya omständigheter som bör föranleda att nu inta en annanståndpunkt till spörsmålen har enligt utskottets mening inte framkommit.Härtill kommer att -- som tidigare redovisats -- frågor rörande delegation avarvsfondsärenden utreds av arvsfondsutredning.På grund av det anförda anser utskottet att motion L420 inte bör föranledanågon vidare åtgärd, och utskottet avstyrker således bifall tillmotionen.Jäv vid bevittning av testamenteGällande ordningBestämmelser om upprättande och återkallelse av testamente finns i 10 kap.ÄB. Enligt ÄB är testamentet en formbunden rättshandling. Testamente skall medvissa undantag upprättas skriftligen, dvs. att förordnandet skall innefattas ien handling som av testator underskrivs. Testamentet skall upprättas med tvåvittnen. Upprättandet skall ske i båda vittnenas samtidiga närvaro. Dettainnebär inte att vittnena måste vara närvarande när testamentets text avfattas,utan det är tillräckligt att testator i deras närvaro undertecknartestamentshandlingen eller vidkänns redan befintlig underskrift. Det är överhuvud taget inte erforderligt att vittnena får kännedom om innehållet avtestators förordnande. Vittnena skall dock ha kännedom om handlingens egenskapav testamente. De skall vidare bestyrka handlingen med sina namn.I 10 kap. 4 § ÄB finns bestämmelser om testamentsvittnenas personligakvalifikationer och särskilda behörighetskrav. I första stycket av paragrafenanges de jäv som föranleder hela testamentets ogiltighet, bl.a. att vittnet pågrund av sinnessjukdom saknar insikt om betydelsen av vittnesbekräftelsen ellerär testators make. Andra stycket innehåller stadgande om ett jäv som intehänför sig till testamentet i dess helhet utan endast inverkar på giltighetenav förordnanden med viss innebörd. Sålunda stadgas förbud att ta någon tillvittne angående förordnande till förmån för honom själv eller vissa honomnärstående personer. Överträdelse härav gör testamentet i denna del ogiltigtmen berör inte dess verkan i övrigt. Som närstående räknas vittnets make, desom med vittnet är i rätt upp- eller nedstigande släktskap eller svågerlag ochvittnets syskon. I rättsfallet NJA 1963 s. 464 ansågs att egenskapen avställföreträdare för testamentstagaren () -- föreståndareför församlingen och ordförande i dess styrelse -- inte medförde obehörighetatt vara testamentsvittne.MotionsmotiveringI motion L406 av () erinras om att jävsreglerna angåendetestamentsvittnen i inte hindrar personer i förtroendeställningeller därmed jämförbar ställning i organisation att vara testamentsvittnen vidförordnanden till den organisation där de är verksamma. För att minskamöjligheterna till otillbörlig påverkan bör lagen ändras så att även nyssangivna fall utgör jävssituationer.Utskottets övervägandenSom framgår av redogörelsen ovan är innebörden av gällande regler om jäv förtestamentsvittnen att en ställföreträdare för en juridisk person inte ärobehörig att vara vittne vid testamentariska förordnanden till förmån förorganisationen. Utskottet saknar i ärendet underlag för en bedömning avhuruvida den nuvarande ordningen inneburit några mera påtagliga problem. Frånmera principiella utgångspunkter kan det dock enligt utskottets meningifrågasättas huruvida den som har att företräda en organisations intressen börtillåtas bevittna testamenten som avser organisationen. Med hänsyn härtillfinns det anledning att överväga en utvidgning av tillämpningsområdet förjävsbestämmelsen i 10 kap. 4 § andra stycket ÄB. Vad som då främst kan komma ifråga är att låta bestämmelsen omfatta ställföreträdare för den som avses medett testamentsförordnande. Utskottet kan däremot inte finna det motiverat attenbart det förhållandet att en person är verksam i organisationen han blir obehörig att bevittna testamentet. Frågan om huruvida enny jävsregel bör införas, liksom en sådan bestämmelses närmare utformning,måste emellertid enligt utskottets mening bli föremål för ytterligareöverväganden, och utskottet utgår från att regeringen i lämpligt sammanhang tarupp spörsmålet. Något initiativ i saken från sida kan inte ansespåkallat, och utskottet avstyrker därför bifall till motion L406. beträffande decentralisering av allmänna arvsfondens förvaltningatt avslår motion 1991/92:L420,2. beträffande avstående av arv som tillfallit allmänna arvsfondenatt med anledning av motion 1991/92:L404 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,3. beträffande jäv vid bevittning av testamenteatt avslår motion 1991/92:L406.Stockholm den 28 april 1992På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), (), PerStenmarck (m), (), (), (),(), (), (), (),(), (), (), (nyd) ochLars ().Från , som inte företräds av någon ordinarie ledamot iutskottet, har suppleanten () närvarit vid den slutligabehandlingen av ärendet.Remissyttrande över motion 1991/92:L404 På lagutskottets begäran har yttrande över motionen avgivits avriksantikvarieämbetet och statens historiska museer, kammarkollegiet ochSveriges advokatsamfund. Remissinstanserna har därvid anfört följande.Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer:RAÄ känner till åtminstone ett fall, i vilket regeringen vid sidan av självaden kulturhistoriskt värdefulla egendomen även har avstått från ettkontantbelopp till den mottagande juridiska personen (regeringens beslutbiläggs). De närmare omständigheterna i det fallet är inte kända för RAÄ.Motionärernas uppfattning att möjligheterna till avstående av kontanta medel ärstarkt begränsade förefaller grundade. RAÄ vill gärna instämma med motionärernai att det ofta kan finnas ett stort behov av likvida medel för att den avståddaegendomen skall kunna tas om hand på ett riktigt sätt av mottagaren. vara fråga om konservering och liknande kvalificerade åtgärder, som är såkostnadskrävande att det är svårt att finna utrymme för dem i ett mottagandemuseums eller hembygdsförenings budget. RAÄ vill därför varmt tillstyrkamotionen.Om motionärernas önskemål att en lagändring skall träda i kraft redan den 1juli 1992 skall kunna förverkligas, torde fordras att utskottet -- i likhet medvad som skedde 1981 -- självt tar initiativ till att förelägga deterforderliga lagförslaget. RAÄ tillstyrker även att så sker.Kammarkollegiet:Arv som utgörs av egendom, vilken är av väsentlig betydelse frånkulturhistorisk synpunkt eller från natur- eller kulturvårdssynpunkt, fåravstås till en juridisk person som har särskilda förutsättningar att ta hand omegendomen på lämpligt sätt, 5 § första stycket tredje meningen lagen (1928:281)om allmänna arvsfonden.Bestämmelsen trädde i kraft . Under förarbetena diskuterades ominte införande av en möjlighet att kunna bevarasådan egendom borde ses som en ändring av arvsfondens ändamål.Det uttalades också farhågor att utvidgningen skulle leda till att betydandebelopp skulle undandras från arvsfondens ursprungliga och angelägna ändamål.Under tiden --har fattats 655 beslut om avstående.Bestämmelsen har åberopats i 39 fall, dvs. i genomsnitt ca 4 ärenden per år.Den egendom som avståtts på denna grund har haft ett sammanlagtbouppteckningsvärde av ca 2 milj.kr. I 7 av fallen har det, utöver den egendomsom ansetts vara av väsentlig betydelse från någon av de i lagen angivnasynpunkterna, avståtts ett kontant belopp för att ställa i ordning egendomen.Det har varit fråga om belopp i storleksordningen --150 000 kr.Sammanlagt har . avståtts för detta ändamål. Under tiden1981-07-01--har det kommit in sammanlagt ca 880 milj. kr. netto iarvsmedel till arvsfonden sedan avståenden dragits av.Anledningen till att även ett belopp kommit att avstås är att kollegiettolkat ett regeringsbeslut , KY 3151/83, så att det för att egendomskall kunna bestå ibland också skall kunna vara möjligt att avstå ett belopptill t.ex. en reparation som är nödvändig för egendomens fortsatta existens.Det kan vara svårt att säga om åtgärden kan anses ligga inomkollegiets förvaltaransvar eller inte.I ett regeringsbeslut , C 90/1384/ST, har regeringen emellertiduttalat att ett kontant belopp lagligen inte kan avstås på den grund som angesi 5 § första stycket tredje meningen arvsfondslagen.Kammarkollegiet delar motionärernas uppfattning. För att intentionerna medden av beslutade utvidgningen av kretsen som egendom får avstås tillinte skall gå förlorade, är det nödvändigt att -- med de av motionärernaangivna begränsningarna -- möjlighet öppnas att också kunna avstå kontantamedel. Kollegiet anser att det inte kan bli fråga om att avstå ett belopp somhelt täcker kostnaderna för att ställa i ordning den egendom som skall avstås.Belopp som avstås i fall som dessa bör ses som ett bidrag tilliordningställandet för att säkra egendomens bestånd och bör inte få avseunderhåll och drift. Frivilligt arbete och medel från andra håll måste ocksåförutsättas. Sådana bidrag utgör bevis för egendomens betydelse liksom förmottagarens vilja och förmåga att långsiktigt ta hand om egendomen på lämpligtsätt.Det finns inte någon möjlighet att kontrollera att det kontanta belopp somavståtts för att ställa i ordning en byggnad enligt den renoveringsplan som börfinnas också används för detta ändamål. Garantin får anses ligga i attavstående i dessa fall skall ske till en juridisk person med någon stadga.Om det inte blir möjligt att avstå även ett belopp för iordningställandeteller motsvarande torde möjligheten att avstå egendom på denna grund tillstörsta delen komma att gälla kulturhistoriskt värdefullt lösöre av mindreomfattning och som inte behöver dokumenteras, eller egendom av väsentligbetydelse från naturvårdssynpunkt t.ex. skogsområden med inte obetydligamarknadsvärden till myndighet eller motsvarande som har resurser att ta emotdessa. Däremot kommer det bli svårt att avstå byggnader av väsentlig betydelsefrån kulturhistorisk eller kulturvårdssynpunkt till en förening som harkunskaper och engagemang för att ta emot egendomen och vårda den men för vilkenen större initialkostnad skulle bli alltför betungande. Byggnader som avståttsmed ett belopp till iordningställande har som kollegiet uppfattat saken betyttmycket för den bygd som fått ta emot egendomen.1991 års arvsfondsutredning som beräknas vara avslutad ärenligt sina direktiv oförhindrad att ta upp även frågor av detta slag.Utredningens huvuduppgift är att se över allmänna arvsfondensändamålsbestämmelse samt vissa frågor rörande dess tillämpning ochbeslutanderätten vid utdelning av stöd ur fonden. Eftersom den föreslagnabestämmelsen inte kan antas komma att tillämpas annat än i enstaka fall per åroch den bör tillämpas restriktivt anser kollegiet att möjligheten atttillgodose arvsfondens ändamål inte påverkas i någon större utsträckning. Detkan därför inte anses nödvändigt att låta frågan behandlas iarvsfondsutredningen.Lagtexten föreslås lyda: Om det behövs för att kunna ställa i ordning egendomsom skall tas om hand får ett kontant belopp av det arv som tillfallitarvsfonden avstås till den som tar emot egendomen.Kollegiet har inte något att erinra mot att den föreslagna lagändringenträder i kraft senast 1992-07-01.Sveriges advokatsamfund:Sveriges advokatsamfund som beretts tillfälle att avge yttrande över motion1991/92:L404 av m.fl. angående avstående av egendom somtillfallit allmänna arvsfonden, har inte någon erinran mot motionärernasförslag.