bet · GG01JuU7 · 1992-11-03 00:00:00 — I detta betänkande behandlar utskottet ett antal frågor somrör övergrepp mot kvinnor och som väckts genom motioner underden allmänna motionstiden . Utskottet avstyrker samtligamotionsyrkanden. 1991/92:Ju219 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omåtgärder mot kvinnomisshandel.1991/92:Ju224 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom punktbevakning av våldsmän.1991/92:Ju604 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om skärpning av besöksförbudslagen.1991/92:Ju606 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om begränsad geografisk rörlighet förvåldsverkare.1991/92:Ju616 av m.fl. (m) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännanödvändigheten av att fortsätta arbetet med att bekämpavåldsbrottsligheten och våldet mot kvinnorna.1991/92:Ju628 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsangående vård av incestoffer och incestförövare.1991/92:Ju808 av m.fl. (s) vari yrkas1. att hos regeringen begär en utvärdering av deåtgärder som vidtagits för att förbättra skydd och säkerhet förmisshandlade och hotade kvinnor,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att möjligheterna till begränsadrörelsefrihet för misshandlande och hotande män bör utredas,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om valfriheten för brottsoffren när detgäller olika stödjande åtgärder.1991/92:Ju809 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär en utvärdering av effekterna avde åtgärder som vidtagits för att förbättra skyddet ochrättssäkerheten för kvinnor som utsatts för s.k. relationsvåld.1991/92:Ju819 av () vari yrkas6. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förstärkt kvinnofrid.1991/92:Ju821 av m.fl. (c, m, fp, kds) variyrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att gärningsmännen vid våldsbrott motkvinnor bör specialbevakas,2. att hos regeringen begär en översyn avmedelsfördelningen för olika brottsförebyggande åtgärder,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av en våldtäktsklinik,4. att hos regeringen begär en kartläggning avsambandet mellan våldspornografi och våldsbrott.1991/92:Ju823 av () vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag till höjt straffoch skärpt rättstillämpning vid misshandel bl.a. av kvinnor, ienlighet med vad som anförts i motionen.1991/92:Ju834 av m.fl. (nyd) vari yrkas1. att beslutar att resurser för livvakter tillhotade kvinnor omgående ställs till förfogande,3. att beslutar att 24 § lagen (1988:688) ombesöksförbud ges följande lydelse: Den som bryter mot ettbesöksförbud döms för överträdelse av besöksförbud till fängelsei högst . I ringa fall skall dömas till fängelse . I grova fall skall dömas till fängelse i högst tvåår,4. att beslutar att införa följande paragraf i lagenom besöksförbud: Den som bryter mot ett besöksförbud skallomedelbart anhållas eller häktas, om det ej är uppenbart attskäl därtill ej förekommer.1991/92:A805 av och () variyrkas21. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om polisbevakning av gärningsmännen,22. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om våldtäktsmottagning,26. att hos regeringen begär en översyn avfördelningen av resurser för brottsförebyggande ochbrottsbekämpande insatser i enlighet med vad i motionen anförts.1991/92:A812 av () vari yrkas4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om kvinnors rättstrygghet. KvinnomisshandelMotionernaI motionerna Ju616, Ju823 och A812 begärs att påföljden förkvinnomisshandel skall skärpas.BakgrundBestämmelserna om misshandel i 3 kap. 5 och 6 §§ (BrB) antogs av (prop. 1962:10, 1LU1962:42--43). Genom en ändring i ett lagstiftningsärende år 1987fick 6 § sin nuvarande lydelse (prop. 1987/88:14, JuU16, rskr.84). Regleringen innebär följande.Den som tillfogar annan person kroppsskada, sjukdom ellersmärta eller försätter honom i vanmakt eller annat sådanttillstånd skall dömas för misshandel. Straffet är fängelse ihögst eller, om brottet är ringa, böter (5 §).För grov misshandel är straffet fängelse, lägst ett och . Vid bestämmande huruvida brottet är grovt skall särskiltbeaktas om gärningen var livsfarlig eller om gärningsmannentillfogat svår kroppsskada eller allvarlig sjukdom eller eljestvisat särskild hänsynslöshet eller råhet (6 §).Påföljdssystemet i BrB är föremål för översyn iskilda hänseenden inom . En remiss medförslag om skärpta påföljder för vissa brott såsom misshandel,olaga hot och ofredande har således avlämnats tillLagrådet. Vidare pågår inom departementet en granskning avstraffmätningspraxis vid grövre våldsbrott i syfte att bl.a.utröna om det finns behov av skärpta påföljder.Utskottet har behandlatfrågor om påföljden för kvinnomisshandel (se t.ex.1988/89:JuU17, 1989/90:JuU5 och 1990/91:JuU3). Sådana frågoraktualiserades också i förarbetena till nu gällande bestämmelseri om straffmätning och påföljdsval (prop.1987/88:120, JuU45, rskr. Regleringen innebär i häraktuellt hänseende bl.a. att till sådana försvårandeomständigheter som skall beaktas vid straffmätningen räknas attgärningsmannen utnyttjat någon annans skyddslösa ställning ellersärskilda svårigheter att försvara sig eller att han visatsärskild hänsynslöshet.Vid sin senaste behandling av spörsmålet om påföljden förkvinnomisshandel (1990/91:JuU3 s. 7) vidhöll utskottet sintidigare uttalade uppfattning att de möjligheter tillstraffskärpning som öppnats genom angivna regler var tillfyllest för att tillgodose behoven i aktuella fall.Här bör också nämnas att utskottet i ett annat betänkande (1992/93:JuU5) behandlat några andra motioner om påföljdenför misshandel. Utskottet har avstyrkt i det ärendet aktuellamotionsyrkanden med hänvisning till det pågåendeberedningsarbetet i regeringskansliet.ÖvervägandenÄven när det gäller nu aktuella motioner bör enligt utskottetsuppfattning det nyssnämnda beredningsarbetet avvaktas. Utskottetavstyrker bifall till motionerna Ju616, Ju823 occh A812 i nubehandlade delar.Förundersökningens genomförandeMotionenI motion Ju219 hemställs om åtgärder för att förkorta tidenmellan en anmälan om kvinnomisshandel och det förstapolisförhöret med den utpekade gärningsmannen.BakgrundEnligt 23 kap. 1 § (RB) skall förundersökningi princip inledas så snart det på grund av angivelse eller annatskäl finns anledning att anta att ett brott som hör underallmänt åtal har förövats. Enligt 3 § inleds förundersökning avpolismyndighet eller åklagare. Förundersökning skall enligt 4 §bedrivas så skyndsamt omständigheterna medger.Det finns inga bestämmelser om hur utredningen av olika brottskall prioriteras. Inte heller finns några särskildatidsfrister angivna för förundersökningens genomförande; dockatt ett krav på skyndsam handläggning blir en följd av RB:sregler om anhållande och häktning och av reglerna i lagen(1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare.Viss ledning kan också hämtas i statsmakternas uttalanden iolika prioriteringsfrågor.I årets budgetproposition (prop. 1991/92:100 bil. 3 s. 76 f)anför justitieministern beträffande resursanvändningen inompolisväsendet bl.a. att när det gäller inriktning mot olika slagav brottslighet är det i första hand en uppgift förpolismyndigheterna att själva göra prioriteringar medutgångspunkt från brottens straffskalor och andra omständigheterav betydelse, exempelvis lokala förhållanden. En ökad inriktningbör dock enligt justitieministern göras mot våldsbrott ochnarkotikabrott med hänsyn till den stora betydelse för denenskilde som dessa brottstyper har. I sammanhanget anförjustitieministern vidare att de enskilda personer som utsättsför brott skall sättas i centrum för polisens uppmärksamhet ochomsorg och att personer som utsätts för akut brottshot måsteskyddas. Behovet av akut skydd för utsatta kvinnor mot olikaformer av våldsbrott måste därvid enligt justitieministernsärskilt beaktas.Åklagarutredningen -90 konstaterar i sitt betänkande (SOU1992:61) Ett reformerat åklagarväsende att förundersökningen pågrund av arbetsbelastningen vid polis- och åklagarmyndigheternam.m. är en flaskhals i systemet för att beivra brott.Utredningen lämnar ett antal förslag som syftar till atteffektivisera förundersökningsförfarandet. Bl.a. föreslåsutvidgade möjligheter för en polisman som kommer till platsenför ett brott eller upptar anmälan att vidtautredningsåtgärder. Förslagen är nu ute på remiss.Rikspolisstyrelsen fick regeringens uppdragatt tillsammans med , ochRiksåklagaren genomföra utbildning av vissa yrkesgrupper i syfteatt förbättra stödet till de kvinnor som utsätts för våldsbrott.Som ett led i uppdraget har ett antal domare, åklagare ochpoliser innevarande år deltagit i entvådagars utbildning som bl.a. har som mål att få till stånd etteffektivare förundersökningsförfarande vid misstankar om våldmot kvinnor. Deltagarna i utbildningen skall i sin tur informerapå regional och lokal nivå.ÖvervägandenUtskottet konstaterar att det ankommer på polis och åklagareatt ta ställning till de prioriteringsfrågor som aktualiserasgenom motionen. Till stöd för avgörandena i detta hänseendefinns bl.a. justitieministerns uttalanden i den senastebudgetpropositionen om att polisen i sin verksamhet mera börinrikta sig på våldsbrott och särskilt uppmärksamma kvinnor somutsätts för akut brottshot. Utskottet vill här också peka på denpågående beredningen av de förslag som framlagts avÅklagarutredningen -90 och de utbildningsinsatser som nugenomförs för bl.a. polis och åklagare. De olika åtgärderna börenligt utskottets mening kunna leda till ett effektiviseratförundersökningsförfarande inte minst vid misstanke omvåldsbrott mot kvinnor. Det sagda hindrar inte att utskottetockså anser att det i motionen föreslagna systemet medomedelbara förhör av gärningsmännen i här aktuella fall kan varaväl värt att pröva. Med det anförda avstyrker utskottet bifalltill motion Ju219.Besöksförbud m.m.InledningI detta avsnitt behandlar utskottet ett antal motioner som rörlagen (1988:688) om besöksförbud och vissa andra frågor om skyddför utsatta kvinnor.Lagen om besöksförbud trädde i kraft (prop.1987/88:137, JuU42, rskr. Bestämmelserna har sedan dessändrats och kompletterats (se 1989/90:JuU5, rskr. 65).Regleringen innebär i första hand att en person kan förbjudasatt ta kontakt med en annan person eller att följa efter denna.Om detta inte är tillräckligt kan ett utvidgat besöksförbudmeddelas. Ett sådant förbud kan innebära t.ex. förbud attuppehålla sig i närheten av den andra personens arbetsplatseller bostad. En förutsättning för besöksförbud är att det finnsrisk för att den person som förbudet gäller i annat fall skullebegå brott mot, förfölja eller allvarligt trakassera den somförbudet avser att skydda (i första hand kvinnor som förföljs avtidigare äkta män eller sambor). Överträdelse av förbudet kanmedföra böter eller fängelse högst ett år.Besöksförbud meddelas av åklagaren. Åklagarens beslut kanöverprövas av tingsrätten.Regeringen uppdrog åt () att göra en studie av tillämpningen av besöksförbudslagen.Studien skall bl.a. innehålla en utvärdering av de ändringar avlagen som beslutades av år 1989.Besöksförbudets avgränsningMotionenI motion Ju606 föreslås en ordning som innebär att den somdöms för våld mot en kvinna eller ett barn skall få enindividuellt avpassad rekommendation av domstolen att inteuppehålla sig inom ett begränsat geografiskt område runtbrottsoffret. Om rekommendationen inte efterlevs skall det sessom en försvårande omständighet om gärningsmannen åter gör sigskyldig till våldsbrott mot samma person.ÖvervägandenSom framgår av redogörelsen ovan kan enligt lagen ombesöksförbud en person vid behov förbjudas att t.ex. uppehållasig i närheten av en annan persons bostad eller arbetsplats, låtvara att besöksförbud meddelas av åklagaren. Härtill kommer attåterfall i brott i sig är en försvårande omständighet somdomstolarna redan enligt gällande rätt skall ta hänsyn till vidsin straffmätning. Den gällande ordningen uppfyller således istort de krav som framställs i motion Ju606. Utskottet avstyrkerbifall till motionen.Begränsning av männens rörelsefrihetMotionernaI flera motioner, Ju616, Ju808 och A812, förs fram önskemål omutvidgade möjligheter att begränsa rörelsefriheten för män somgjort sig skyldiga till våld mot kvinnor, t.ex genom attförbjuda dem att vistas i samma kommun som kvinnan.BakgrundEnligt 2 kap. 8 § andra meningen regeringsformen (RF) är allasvenska medborgare tillförsäkrade rätten att fritt förflytta siginom riket. Enligt 12 § kan denna rätt begränsas för atttillgodose ändamål som är godtagbart i ett demokratisktsamhälle. En sådan begränsning får inte gå utöver vad som ärnödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den.Vid besöksförbudslagens tillkomst diskuterades mot den angivnabakgrunden om ett s.k. utvidgat besöksförbud var förenligt medRF:s bestämmelser. I propositionen (1987/88:137 s. 16) anfördesatt ett utvidgat besöksförbud visserligen kunde sägas innebäraen viss inskränkning i den rörelsefrihet som garanteras i RF,men att det fick godtas med hänsyn till att det rörde sig omlindriga ingrepp i rörelsefriheten. I sammanhanget påtaladesockså att den som åläggs ett besöksförbud självfallet inte inågon mera betydande mån får hindras att leva ett normalt liv.I ett ärende (1990/91:JuU21 s. 16) behandladeutskottet ett motionsförslag om att besöksförbud skulle kunnaomfatta förbud för mannen att vistas i kvinnans hemkommun.Utskottet ansåg att det var uppenbart att ett så långtgåendeförbud skulle strida mot RF.ÖvervägandenEnligt utskottets uppfattning är även de förslag om förbud somnu är aktuella uppenbart oförenliga med RF. Utskottet avstyrkerbifall till motionerna Ju616, Ju808 och A812.Obligatorisk häktningMotionernaI motionerna Ju604, Ju819 och Ju834 föreslås en ordning medobligatorisk häktning vid överträdelse av ett besöksförbud.BakgrundLiknande yrkanden har tidigare avstyrkts av utskottet. Vid sinsenaste behandling av frågan (1990/91:JuU21 s. 16) anfördeutskottet att en ordning med obligatorisk häktning i och för sigförekommer vid vissa mycket allvarliga brott som mord, dråpeller människorov, för vilka minimistraffet är fängelse iminst . Utskottets ansåg att överträdelse av besöksförbudi straffprocessuellt hänseende inte kunde jämställas med sådanbrottslighet.ÖvervägandenUtskottet vidhåller sin tidigare inställning och avstyrkerbifall till motionerna Ju604, Ju819 och Ju834 i nu behandladedelar.Påföljden vid överträdelse av besöksförbudMotionenI motion Ju834 föreslås att påföljden för överträdelse av ettbesöksförbud i normalfallet skall vara fängelse i högst ,i ringa fall fängelse och i grova fallfängelse i högst två år.BakgrundVid besöksförbudslagens tillkomst var påföljden föröverträdelse av besöksförbud böter eller fängelse i högst sexmånader. På initiativ av utskottet höjde efterlagrådets hörande ärende straffmaximum till fängelsei högst . Utskottet anförde i detta sammanhang bl.a.följande (s. 16 f).Utskottet kan visserligen instämma i lagrådets uppfattning attstraffet för en överträdelse av besöksförbud i normalfallet börbli böter. Detta gäller naturligtvis särskilt om det handlar omen enstaka överträdelse. Inom bestämmelsen faller emellertidäven mycket allvarliga överträdelser vars straffvärde liggeröver den nuvarande straffskalans. Utskottet tänker då på t.ex.ofta förekommande överträdelser med starka inslag av passivt hotsom pågått . Det finns således enligt utskottetsmening anledning att överväga en höjning av straffmaximum.Härför talar också att det med gällande bestämmelser normaltinte är möjligt att avbryta en pågående serie allvarligaöverträdelser av besöksförbud genom att häkta den som överträderförbudet.I detta sammanhang bör även påpekas att allvarliga,aktiva, trakasserier praktiskt taget undantagslöst tordevara straffbara som t.ex. misshandel, olaga hot eller ofredande.ÖvervägandenUtskottet kan mot den här angivna bakgrunden inte finna attdet föreligger något behov av sådana skärpningar i straffskalanför besöksförbud som föreslås i motion Ju834. Utskottetavstyrker bifall till motionen i denna del.Livvaktsskydd och punktbevakning m.m.MotionernaI motion Ju834 krävs livvaktsskydd för hotade kvinnor. Imotionerna Ju224, Ju821 och A805 krävs i stället punktbevakningav presumtiva våldsmän. I motion Ju808 slutligen stryks underatt det måste finnas möjlighet för kvinnan att välja det skyddsom passar henne bäst.BakgrundI budgeten för polisväsendet har för innevarande budgetår(prop. 1991/92:100 bil. 3 s. 93, JuU23, rskr. 230) avsatts 10mkr för en försöksverksamhet med livvaktsskydd för hotadekvinnor. Regeringen har uppdragit åt länsstyrelserna iStockholms län, , ochVästernorrlands län att genomföra försöksverksamheten, somsenare skall utvärderas av Rikspolisstyrelsen.Härutöver kan anmärkas att har tagit framen särskild larmutrustning bestående av specialutrustade väskormed mobiltelefon m.m. för hotade kvinnor. Dessa väskor finns nuatt tillgå över hela landet, och ett femtiotal har hittillsdelats ut.Justitieministern anförde i ett frågesvar (prot.1992/93:5 s. 69 f) att punktbevakning av de våldsverkande männenutan tvivel skulle vara det mest tilltalande sättet att skyddautsatta kvinnor på så till vida att den hotade kvinnan intesjälv besväras av säkerhetsåtgärderna. Det är emellertid,anförde hon, betydligt svårare att garantera att kvinnanverkligen har ett tillräckligt skydd med den metoden.Justitieministern uttalade att det enligt uppgift från polisenär mycket svårt och resurskrävande att punktbevaka en personsom inte vill medverka till det, och hon ansåg att det är mycketsäkrare att erbjuda den utsatta kvinnan ett livvaktsskydd.Justitieministern hänvisade vidare till att det avregeringsuppdraget om livvaktsskydd för hotade kvinnor framgåratt polisen särskilt skall beakta kvinnans krav och önskemål påutförandet av livvaktsskyddet. Inget hindrar, anförde hon, attpolisen exempelvis kombinerar livvaktsskydd med punktbevakningav en särskilt farlig person. Det är emellertid enligtjustitieministern en fråga som bara kan och skall bedömas avpolisen. I debatten antydde justitieministern också att s.k.elektronisk övervakning möjligen skulle kunna vara etthjälpmedel i det här sammanhanget.I sammanhanget kan nämnas att punktbevakning av vissaåterfallsbenägna kriminella framgångsrikt prövats i någrapolisdistrikt.ÖvervägandenGenom den försöksverksamhet med livvaktsskydd för hotadekvinnor som inletts får motion Ju834 anses vara tillgodosedd.Utskottet avstyrker bifall till motionen i nu behandlad del.När det gäller punktbevakning av våldsbenägna män ankommerdet, i enlighet med vad som gäller för polisverksamheten, påvederbörande polismyndighet att i det enskilda fallet avgöra omsådan bevakning kan ordnas och om det är en ändamålsenligåtgärd. Som framgått finns ju även andra möjligheter, t.ex.livvaktsskydd eller ett personligt larm. Utskottet utgår frånatt samråd alltid sker med kvinnan innan beslut fattas om hurhennes skydd skall utformas. Utskottet avstyrker bifall äventill motionerna Ju224, Ju808, Ju821 och A805 i nu berörda delar.VåldspornografiMotionenI motion Ju821 efterlyses en kartläggning av sambandet mellanvåldspornografi och våldsbrott mot kvinnor.BakgrundFrågan om sambandet mellan olika former av våldsskildringaroch vålds- och sexualbrottsligheten i samhället har varitföremål för debatt . Särskilt intresse har därvidägnats den växande videogrammarknaden.I 1990 års proposition om forskning (prop. 1989/90:90 s. 457)uttalade civilministern att tre professurer i kvinno- ochjämställdhetsforskning borde inrättas. Civilministern anfördeatt våld och sexuella övergrepp mot kvinnor är tillräckligt oftaförekommande för att kunna sägas utgöra ett allvarligtsamhällsproblem. En av professurerna borde därför enligtcivilministern inrättas i ett samhällsvetenskapligt ämne som germöjlighet att forska kring frågeställningar om makt somkonfliktorsak mellan kvinnor och män och om hur våld mot kvinnorkan relateras till andra förhållanden i samhället. Enligt vadutskottet har inhämtat pågår förberedelser för att inrätta enprofessorstjänst av angivet slag.Vid behandlingen av propositionen anförde utskottet(1989/90:JuU29 s. 11 f) i anledning av en motion angåendekartläggning av sambandet mellan pornografi, prostitution ochvåld att utskottet såg positivt på önskemålet i motionen men attdet inte kunde förorda särskild prioritering av arbete på denbegärda kartläggningen.I propositionen om olika åtgärder mot våldsskildringar i filmoch videogram (prop. 1989/90:70 s. 29 f) finns en sammanfattanderedogörelse för kunskapsläget när det gäller våldsskildringarsinverkan på enskilda och samhället. (1989/90:KrU30,rskr. 132) antog ett i propositionen framlagt förslag att höjastraffmaximum för olaga våldsskildring enligt 16 kap. 10 b § BrBtill fängelse . I samma ärende antogs en ny lag(1990:886) om granskning och kontroll av filmer och videogram.Den nya lagen innehåller bl.a. bestämmelser om tillsyn övervideogrammarknaden och registrering av videogramdistributörer.Härigenom har möjligheterna att hindra spridningen av otillåtnavåldsskildringar och att utkräva straffansvar förbättrats.Vidare beslutade att inrätta ett statligt råd motskadliga våldsskildringar i rörliga bilder med uppgift att följamarknadsutvecklingen och ta initiativ till ett informations- ochutbildningsprogram på videogramområdet och ge stöd till lokalainitiativ.I en inom inrättad arbetsgrupp för frågor omvåld mot kvinnor aktualiserades behovet av åtgärder för attförbättra efterlevnaden av förbudet i 16 kap. 10 b § BrB motspridning av bilder som skildrar sexuellt våld eller tvång. Irapporten våld mot kvinnor (dnr C 91/418/JÄ) uttaladearbetsgruppen bl.a. att det är angeläget att man från samhälletssida får en så klar bild som möjligt över våldspornografinsomfattning och spridning samt att den hittillsvarandetillämpningen av bestämmelserna om olaga våldsskildring bordestuderas närmare.Med hänvisning till arbetsgruppens överväganden har regeringenuppdragit åt justitiekanslern att utreda behovet av åtgärderrörande bestämmelserna om olaga våldsskildring.Justitiekanslern kommer enligt uppgift att redovisa uppdragetunder november månad innevarande år.I ett ärende (1990/91:JuU21 s. 14 f) anfördeutskottet i anledning av ett motionsyrkande att en sådanutvärdering som föreslagits av arbetsgruppen för våld motkvinnor skulle vara värdefull. Med hänsyn till att saken redanhade aktualiserats ansåg utskottet dock att det inte krävdesnågot uttalande från sida.ÖvervägandenUtskottet anser att Justitiekanslerns utredning och deöverväganden som föranleds av den bör avvaktas. Utskottetavstyrker bifall till motion Ju821 i nu behandlad del.Vård vid sexuella övergreppMotionenI motion Ju628 begärs förbättrad vård av incestoffer ochförövare av incest.BakgrundAnsvaret för att den som utsatts för sexuella övergrepp liksomatt gärningsmannen får erforderlig behandling delas mellankommuner, landsting och staten. Olika former av insatser kankomma i fråga bl.a. av kommunernas socialtjänst och landstingensmedicinska och psykiatriska enheter. I sammanhanget bör särskiltnämnas de barn- och ungdomspsykiatriska klinikerna ochmottagningarna. För den som undergår straffverkställighet ianstalt har kriminalvården ansvaret för att behandling kommertill stånd [se 10 § och 37 § lagen (1974:203) om kriminalvård ianstalt]. Särskilda bestämmelser gäller för den som överlämnatstill rättspsykiatrisk vård.Ärenden om incest och andra sexuella övergrepp mot barn ochungdomar handläggs på några håll i landet, t.ex. i ,genom ett särskilt förfarande där olika insatser samordnas. Eskilstunamodellen innebär att representanter för bl.a.socialtjänst, barn- och ungdomspsykiatri och polis samarbetaroch samråder vid handläggningen av sådana ärenden.