bet · GF01SfU10 · 1992-04-29 00:00:00 — Jag har inte den aktuell i huvudet, menjag tror att det var där begreppet infördes.När det gäller massmedia vill jag nämna en rapport som ärskriven av och som handlar om hur invandrar-ochflyktingfrågor har behandlats i massmedia. Den är mycketinformativ och bra. Dessutom har två forskare vidJournalisthögskolan som heter och gjort en analys av invandrare i massmedia, så att säga.Ordföranden: Då skulle första avdelningen vara avklarad.Jag ber om ursäkt för att inte riktigt alla har fått komma tilltals. Men framför allt ber jag att få framföra ett varmt tacktill våra inledare , och för mycket värdefulla inlägg och kloka svar på defrågor som har ställts. Jag tackar också alla andra som hardeltagit i den här avdelningen.Nu är vårt förslag att vi skjuter litet på nästa inledning --jag ber om ursäkt för det, men du är ju ensaminledare och vi tror att vi skall hinna med nästa pass ändå. Vitar nu paus och återsamlas . Tack så länge.Avd. 2Hur skall rasism och rasistiska organisationer motverkas?Helene Lööw: Jag är historiker från ,och jag har forskat om nationalsocialister och rasistiskagrupper i under de senaste tio åren.Man kan konstatera att det inte existerar någrapatentlösningar när det gäller att motverka sådanaorganisationer. Det finns ingen universalmedicin som man kan tatill i olika lägen när det gäller att bekämpa dessaorganisationer. Det är också en fråga om vad man avser attbekämpa.I dagsläget talas mycket om att rasism och rasistiskaorganisationer skall förbjudas. Det talas också om attfrämlingsfientliga grupper skall bekämpas. Man kan göra en radkonstateranden om man studerar de rasistiska organisationer somexisterar i . Den bild som finns av dessa grupper, attdet skulle ligga en beväpnad nynazist i praktiskt taget varjebuske, saknar motsvarighet i verkligheten. I själva verket rördet sig om mycket små grupper. är det inte ensorganisationer.Jag skall något uppehålla mig vid vilka grupper som finns justnu. En grupp som ofta förs fram i debatten kallas Vitt arisktmotstånd, eller VAM. Det är ingen organisation. Den existerarinte i de formerna. Det är en kamratförening för rasligtintresserade. Den gruppen skulle därför inte kunna omfattas avett partiförbud eller ett organisationsförbud. Det är ingenorganisation. Det finns ingen organisationsstruktur attförbjuda. Man kan näppeligen förbjuda människor att ha dessaåsikter, att träffas och diskutera dem.Det finns också en organisation som heter Kreativistens kyrka.Det är en organisation, men den är försvinnande liten. Den ärrasideologisk, rasistisk. Men grupperingen definierar sig självsom en kyrka. Gruppen har också egna biblar, katekeser, dop- ochvigselceremonier osv. Rent tekniskt skulle behandlingen av dennaorganisation teoretiskt kunna falla under begreppetreligionsfrihet.Det finns en organisation som heter Föreningen . Det är inte något politiskt parti utan en sortsförening. Gruppen är också mycket liten. Den skulle kunnadefinieras som rasideologisk, rasistisk.Det är ungefär vad som finns för närvarande.Det antal människor som är aktiva i dessa organisationertotalt sett är omkring 500. Utav dem skulle ett femtiotalpersoner kunna karakteriseras som aktivister av olika slag. Medaktivister menar jag personer som potentiellt skulle kunna begåolika typer av kriminella handlingar för denna saks skull.Denna lilla, mycket hårda kärna av aktivister sitter ganskaofta i fängelse, vilket man lätt glömmer bort i diskussionen. De500 personer som är aktiva i dessa organisationer har bedrivit denna typ av aktiviteter. En normalkarriär i dessa kretsar börjar i 10--12-årsåldern, hos pojkar.Därför är dessa personer skenbart unga när de dyker upp itidningarna eller i rättegångar av olika slag. De har då hållitpå i 10--. Om man skall bekämpa den gruppen hjälper ingaupplysningskampanjer. Den gruppen kan man inte nå.Man kan också konstatera att grupper av detta slag harexisterat i det svenska samhället under de senaste 60--70 åren.Det är sannolikt ett fenomen som vi får lära oss att leva med.Då och då kommer de upp till ytan.Det finns en grupp som jag brukar kalla parlamentarikerna. Detär de som har valt att arbeta inom det parlamentariska systemet.Där har vi Sverigedemokrater, större partiorganisationer. De är icke rasistiska. De ärinte heller främlingsfientliga. Det finns inte en endaorganisation här i landet som är generellt främlingsfientlig.Allt handlar om vilka främlingar man talar om.Samtliga dessa grupper, även de revolutionära delarna, kanacceptera invandring från . De kan acceptera vitasydafrikaner, australier, nyzeeländare osv. Däremot kan intenågon organisation acceptera invandring från tredje världen. Detär vad det handlar om.Det finns alltså ingen generellt främlingsfientligorganisation.Det diskuteras mycket om partiförbud och organisationsförbudav olika slag. Det är en fråga som har diskuterats iSverige. Det hände första gången . Då tillsattes enutredning angående statsfientlig verksamhet. Man diskuterade dåhuruvida man skulle förbjuda kommunister, nationalsocialisteroch syndikalistiska organisationer. Den gången valde man inteett partiförbud. Det fanns många anledningar till det, men detvar framför allt därför att det hade visat sig verkningslöst ide länder som haft partiförbud.Både nationalsocialister och kommunister var förbjudna i olikaomgångar i . Det hindrade aldrig denpolitiska verksamheten. Det var likadant i . Förbudethindrade inte heller där den politiska verksamheten. Vad somhänder är att de parlamentariska delarna omstruktureras ochfortsätter verksamheten medan de mer vapenintresserade,revolutionära delarna går under jorden och blir mycket mersvårövervakade och svårkontrollerbara.Det finns i en lång rad länder i partiförbud ochförbud mot rasistiska organisationer. Det finns t.ex. iFrankrike. Men det har inte hindrat och hansFront National. Det finns en lagstiftning i , som hellerinte har hindrat National . I finns enlagstiftning, som inte hindrar republikanerna eller de merrevolutionära grupperna i deras verksamhet. Partiförbuden haralltså visat sig vara ett slag i luften och något som är svårtatt tillämpa.Frågan gäller vad man skall förbjuda, vilken typ avorganisationer. Skall man förbjuda partier eller föreningar, ochhur kommer man åt nätverk av olika slag? Det handlar också omvad man riktar förbudet mot. Riktar man förbudet mot de 500personer som jag talade om? De utgör inte någon som helst faraför samhället. Däremot kan de i vissa fall utgöra en fara för degrupper som kan drabbas av deras verksamhet. Men man skall kommaihåg att mycket av det de sysslar med redan nu ärkriminaliserat. Det är kriminellt att ge ut tidningar ochtidskrifter som innehåller hets mot folkgrupp. Det är kriminelltatt trakassera och överfalla människor, i den mån de gör det.Det är kriminellt att bedriva olika typer av hets mot folkgruppi närradiosändningar. Mycket av denna verksamhet är redankriminaliserat.Partiförbud eller organisationsförbud har i vissa länderdessutom inneburit att man skapar martyrer och legitimerarverksamheten på sätt och vis. Många sådana här grupper vill defacto bli förbjudna. Då kan de ideologiskt motivera enupptrappning av verksamheten för mer tveksamma personer. Det ärockså den sista bekräftelsen på att de står utanför detexisterande samhället och att samhället fullständigt har tagitavstånd från dem.Man skall ha klart för sig att alla dessa grupper uppfattarsig som varande utanför samhället, utan någon del i samhället.Deras huvudsakliga fiender är i realiteten inte invandrarna fråntredje världen, utan det är samhället som sådant. De uppfattarsamhället som något som aldrig givit dem någonting och somaldrig kommer att ge dem någonting, något som är i grundenlögnaktigt. Ett partiförbud skulle för dessa grupper innebäraden sista bekräftelsen på deras föreställningar. Dessutom skulleman riskera att verksamheten trappades upp.Det existerar, som sagt, redan nu en lagstiftning som innebäratt man kan komma åt större delen av denna verksamhet.Opinionsbildning har använts för att komma tillrätta med dessa problem. har det god effekt, ibland hardet dålig effekt. Man kan t.ex. se på vad som hände i , därdet har fått helt motsatt effekt. Jag tror personligen inte pånågra statligt dirigerade upplysningskampanjer. Jag tror snararepå ett mer långsiktigt arbete, ett arbete där man framför alltsatsar på skolor osv. Man bör försöka göra detta till enintegrerad del, och inte en då och då återkommande kampanjdag.Jag tror också att man måste inse och acceptera att dennarasideologiska undergroundkultur alltid kommer att existera. Dengår inte att utrota totalt. Men man skall komma ihåg att den ärmycket liten.Birgitta (): Det var en intressant inledning. Jagtror att den var medvetet provokativ, för att vi skulle komma igång med diskussionen.Jag har två frågor till . Varför hävdar du att maninte är rasist om man är emot all invandring från tredje världenmen däremot accepterar vita? Varför skall samhället intefullständigt ta avstånd från de idéer och det handlande som dethär är fråga om? Det menar jag är nödvändigt. Däremot måste vinaturligtvis se till att så många som möjligt kan återföras tillett anständigt beteende.Det har funnits stor enighet om att organisationsförbud har denackdelar som du beskriver och att onda idéer skall bekämpas iöppen debatt. Men det som finns som en diskussionspunkt är omdet skulle finnas möjligheter att skärpa lagstiftningen ellerhitta lagstiftning som kan träffa rätt, utan att komma ikonflikt med yttrandefriheten och utan att driva dessa rörelserunder jorden. Jag undrar om inte det förslag som finns utarbetatoch som syftar till att kriminalisera handlingarna, enskildaindividers handlande snarare än organisationerna, skulle kunnavara ett verksamt medel och t.ex. träffa dem som finns i ettnätverk men inte i en fullständig organisation.Jag skulle vilja ställa en fråga till representanterna förpolisen, m.fl. Bedömer ni att ni på ettacceptabelt sätt kan klara att ge skydd åt de människor somkänner sig hotade nu? Jag vet att resurserna inte räcker tillfullständigt och att vi skulle behöva göra mer, men var befinnervi oss? Vad har vi för svar att ge till de människor som äroroliga? På vilket sätt kan andra samverka med polisen för attförstärka detta skydd?Jag vill vidare rikta en fråga till både ocht.ex. Är det galningar som skjuter eller är det somhar skett ett led i någon organiserad terrorverksamhet, som i såfall hotar demokratin eller syftar till att hota tilltron tilldemokratin? Tror polisen att ni kommer att kunna knäcka detta?Jag tror att det är oerhört viktigt för att vi skall förstå dekrafter som ligger bakom och kunna bekämpa den oro och otrygghetsom detta skapat, inte bara bland invandrare och dem som ärdirekt hotade utan också bland andra i Sverige.Sigge Godin (fp): I det första avsnittet av utfrågningensade att budskapet är viktigt, att det är viktigtmed opinionsbildning. var också inne på närradionsbetydelse. Är det rimligt att personer som dömts för hets motfolkgrupp -- jag tänker på t.ex. -- skall få verkaute i skolorna som experter? representanter skullekanske kunna ha någon synpunkt på det.Jag skulle också vilja fråga : Finns det skäl attskärpa närradiolagen för att motverka opinionsbildning av dettaslag? Frågan kan också gå tillbaka till : Hur serforskningen på den opinionsbildning som sådana här grupperbedriver?Helene Lööw: Jag vill klargöra min definition av de olikagrupperna. De rasideologiska, små grupperingarna tar avståndfrån invandrare från tredje världen av rasmässigt grundade skäl.De andra organisationerna tar avstånd av religiösa skäl, då detgäller muslimer. De tar också avstånd på etniska, kulturellagrunder. Det är motivet till avståndstagandet som är grunden förmin definition.Jag har ingen aning om huruvida de skjutningar som har skettskulle vara organiserad verksamhet eller inte. Jag har mycketsvårt att tro att de skulle vara det, helt enkelt därför att dei så fall skulle ha klarats upp. Jag tror också att någon gruppdå hade tagit på sig ansvaret. Jag tycker att man skall väntatills en utredning är färdig innan man säger exakt vilketfenomen det är frågan om. Det kan vara oerhört farligt attutmåla det som att det kan vara en rasistiskterroristorganisation som ligger bakom osv. Sedan kanske detvisar sig att det är en enstaka människa som har helt andra skälför att skjuta. Vad händer då?Ibland kan det få motsatt effekt. Det har förekommit andrafall av detta slag, där det sagts att det skulle vara rasistiskaterroristdåd. I verkligheten har det visat sig att det inte varså. Då skriver man ingenting om fallet längre.Birgitta (): Om det visar sig vara en sjuk människa,hur skall man då bedöma riskerna för att propaganda av dettaslag utlöser denna sorts handlingar?Helene Lööw: Propagandan från dessa kretsar kannaturligtvis utlösa denna typ av aktioner. kanmassmediabilden av dessa grupper förstärka den. Killarna fråndessa organisationer syns med vapen i händerna och huvor överhuvudet, och ibland blir de nästan någon sorts hjältefigurer, enmodern , utmanare av systemet. Det har lett till attnya grupper av detta slag skapas på orter där de inte existerattidigare. Modet sprider sig. Man skapar nya tidningar osv.Människor som har haft dessa åsikter har hittat ettforum för dem och ett sätt att kanalisera dem. Den förstärktabilden kan sätta i gång sådana processer.Man kan dock konstatera att det är få fall när det gällert.ex. bränder i flyktingförläggningar där gärningsmännen, i defall de grips, kan knytas till någon organisation. Däremot kanen organisation av detta slag etablera sig på platserna efterattentatet.Naturligtvis måste man på något sätt komma till rätta med denpropaganda som sprids från dessa grupper, som kan ställa tilldet. Men där stöter man också på problem. Vad gör man t.ex. medromaner med teman av detta slag? Hur tar man ställning tillsagor där invandrar- och främlingfientlighet förekommer? Därfinns ett gungfly. Hur tar man ställning till den rasideologiskamusiken? Är den åtalbar eller inte?Jag tror i och för sig att det är bra att man ser överlagstiftningen och att man då studerar dessa fenomen. Om manskulle försöka kriminalisera handlingar och inte organisationer,är frågan vilka handlingar man kriminaliserar. Är det handlingarsom redan är kriminella? Eller skall man kriminalisera t.ex.deltagande i demonstrationer av olika slag, bärande av symboler,utdelande av flygblad? Då har man de facto kriminaliseratorganisationer.Mycket av denna propaganda sprids via närradion.Närradiokassetter säljs också. Dessa organisationer säljer storamängder inspelningar av närradiosändningar och liknande. Jagtycker kanske att det är märkligt att människor som fällts förhets mot folkgrupp kan återuppta närradiosändningarna igen närde kommer ut ur fängelset. Där skulle man kunna tänka sig enskärpning, åtminstone någon form av karantän, att det skulle gåen innan någon åter fick ett sändningstillstånd. Mendet är problematiskt. Inom denna verksamhet byter man ansvarigutgivare, både för tidningar och närradio. Det görs konstant.Man delar på åtalen, så att säga, för att få nya tillstånd. Därhamnar vi också i svårigheter.Björn : Jag kan inledningsvis göra det lätt förmig genom att konstatera att det har sagt stämmerotroligt väl med den uppfattning vi har inom polisen. Jag harsvårt att se några större skillnader. Vi har också en bild avhur många människor det handlar om. Vi brukar tala om 30--40personer. Det kan vi möjligen bråka om, mendet är samma typ av analys som vi gör.Vi vill angripa detta på tre sätt. Det strider inte heller motdet som sade. Ett sätt är att via säkerhetspolisenhålla ett öga på dessa organisationer som sådana. Vi harkonstaterat att de inte utgör något hot mot statsskicket. Det ärinte organisationer som har den karaktären, precis som HeleneLööw har sagt.Vi menar att det är viktigt att komma åt de här motorerna. Därhar vi ett önskemål -- det har lagts fram ett förslag tillriksdagen -- om att få inrätta ett antal tjänster för att spåraupp idégivarna. Nästan alla av dem är kriminella, har begåttbrott och suttit i fängelse. Vi skulle gärna ha centralaförutsättningar för att helt enkelt få reda på vilka dessa umgåsmed, vad de kör för bilar och vad för slags brott de har begåttsamt på vilket sätt de drar med sig efterföljare, de 500 som härnämndes. Det tycker vi är en sak som kan göras.När det sedan gäller brott som begås runt om i landet tyckervi normalt att det bästa är att den lokala polisen sköter dem.De kan sina egna besvärliga fall bäst. Därifrån över till fråganhur vi bedömer situationen i landet.Det var två frågor som hade ställts. Den ena var huruvida vitror eller inte tror att det är en galning som ägnar sig åtolika aktiviteter i . är det egentligen inte jag somskall svara på den frågan, för det är somleder utredningsarbetet. Jag tycker inte att jag gör mig skyldigtill något större övertramp om jag konstaterar att det är våruppfattning. Det är en galning eller galningar som håller på meddetta i . Det gör ju inte saken mindre viktig. Vi trorsjälvfallet att vi kommer att kunna klara upp det här. Men vivill gärna göra det utan att ytterligare människor kommer tillskada, och det gör det svårt. Tyvärr är det så att risken föratt hon eller han repeterar sina brott är stor. Därför är detett starkt önskemål att få det här uppklarat innan ytterligaremänniskor skadas.Den andra frågan gällde smittorisk. Att det finns ensmittorisk är ju uppenbart. Den kan ta sig två former. Den enaär att någon annan börjar ägna sig åt samma typ av aktiviteter,precis på samma sätt som när man skrev om hopp frånKatarinahissen. Då var det fler som hoppade. Den andra är attdet kommer in falska historier. Människor som är sjuka självauppger sig vara utsatta för brott när de i själva verket inte ärdet. Dessa drar bort utredningsresurserna från vårt huvudspår,nämligen de fall som faktiskt har inträffat.Vi har ett dilemma där som jag gärna vill nämna. Det knyter antill frågan om vi har ett acceptabelt skydd. Svaret är, om jagskall vara ärlig, att vi naturligtvis inte har det. Vi kan inte,vi har tyvärr inte förutsättningar att garantera de människorsom vandrat in i vårt land ett skydd på den nivån. Precisdetsamma gäller för kvinnoöverfall och liknande. Vi har intesådana resurser att vi kan koppla en polisman till varje drabbadmänniska. Vi försöker göra olika saker under en och samma kappa,och den kappan skall nämnas i det här sammanhanget för dentycker jag är väldigt viktig. Det är att vi själva in i detsista försöker att beväpna oss och höja våldsnivån och förvandlaoss till ett slags kommandosoldater. Det skulle vara ettmisslyckande i vårt demokratiska statsskick.Metoderna är flera. En vanlig metod som jag känner oerhörtstor sympati med är att helt enkelt vädja till medmänniskorna,att be människor att ställa upp för varandra. Vi uppfyller denpolisiära rollen att stödja den typen av kontakter och skapandeav aktiviteter så att det blir många som bryr sig, inte barapolisen, som går och hälsar på hos folk. En annan metod är attfå de ordningspoliser som vi har att utföra en extra litentillsyn, att gå in och dricka en kopp kaffe med dem som ärutsatta och känner sig hotade, försöka skapa den trygghetskänslasom vi alla bör kunna ha.Med detta skulle jag vilja be biträdande chefen förrikskriminalen att lämna några uppgifter om mängden brott av dethär slaget som vi har fått registrerade på polissidan. Detbetyder tyvärr inte att det är alla utan sådana som vi kännertill genom att de har polisanmälts.Roland : De brott det här gäller är framför allt, somHelene Lööw nämnde, hets mot folkgrupp och olaga diskriminering.Under 1991 fick vi in 70 anmälningar till polisen i helaSverige. En anmälning kan i och för sig innehålla flerahändelser. Av dessa 70 anmälningar hade vi i 14 fall enmisstänkt gärningsman. Det innebär att de kommeratt leda till ett åklagarbeslut och sannoliktdomstolsförhandling.När det gäller olaga diskriminering fick vi in 56anmälningar till polisen. Där är det samma sak: en anmälan kanalltså innehålla fler gärningar. Där är antalet misstänktagärningsmän mindre, endast 5.Jag tycker att det är viktigt att redogöra för dessa siffror,för hela lagstiftningen i dessa delar är faktiskt ganska svåratt tillämpa. Av den anledningen har riksåklagaren redan 1985gått ut i sina anvisningar och sagt att när det gäller dessabrott är det viktigt att samla dem hos en överklagarmyndighetjust för att hålla en kontroll över hur lagstadgarna tillämpas.Det visar också hur svårt vi har inom polisen att få tag i engärningsman, att tillämpa lagen på ett adekvat sätt.Jag skulle vilja avsluta med att poängtera det rikspolischefensade om våra poliser. Det är viktigt att framföra att poliskåreni är ett genomsnitt av allmänheten. Jag tror att svenskapoliser är lika upprörda som allmänheten när det gäller den härtypen av brott. De gör sitt allra bästa för att på alla sättkomma till rätta med problemen.Lena : Innan jag svarar på frågorna skulle jagvilja ha en kort generalrepetition av de förändringar som skettinom skolans område . Vi fick ett nyttstyrsystem för skolan, med en väldigt kraftig avreglering. Vifick ett nytt statsbidragssystem, och vi fick en väldigt starkdecentralisering från staten till kommunerna vad gäller ansvaretför skolan. Det betyder att svaret på den fråga som här ställdesom att släppa in den här typen av personer i en svensk skola äratt det är kommunens respektive skolledares och skolansansvar.Vi har ändå kvar ett antal, hoppas vi, kraftfulla statligastyrmedel. Vi har en skollag, där det väldigt tydligt sägs attvar och en som verkar inom skolan skall främja aktningen förvarje människas egenvärde och att verksamheten skall utformas iöverensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar.Detta styr skolan även om den numera är en kommunalangelägenhet. Skollagen är alltså det övergripandestyrinstrumentet. Vi har också läroplanen, en ny är på gång, därdessa frågor tas upp. Kommunerna får alltså inte göra precis hurde vill i alla fall, men genomförandet av skolan är derasansvar. Sedan har vi , som har till uppgift att följaupp och utvärdera vad som händer ute i skolorna utifrån denationella målen.Jag vill gärna ge en motbild och visa exempel på insatser ochresultat som vi har lyckats åstadkomma . Vi startadeju som myndighet. Myndigheten består av 240personer. Den gamla statliga skoladministrationen omfattade 750personer. Vi organiserar en liten del i , och vi har 94personer som vi kallar undervisningsråd spridda över helaSveriges yta och som ansvarar för att följa upp vad som händer idet kommunala skolväsendet.Vad vi gjorde var att gå ut till samtliga Sverigesskolor, skolstyrelser, rektorer, våra grundskolor,gymnasieskolor, särskolor och specialskolor med en uppmaning ochstöd till deras arbete mot rasism och främlingsfientlighet. Vikan alltså inte beordra fram åtgärder inom det här styrsystemet,men vi kan stödja och bidra till en positiv utveckling. I debrev som vi skickade ut till skolorna skickade vi med som bilagaen förteckning över material som skulle kunna användas för attarbeta mot främlingsfientlighet och rasism i skolorna. Det varganska praktiskt material framtaget dels av oss själva, dels avinvandrarverket och med tyngdpunkt på ett vardagligt arbete.En del av materialet har man fått köpa, en del har varitgratis. Efterfrågan på materialet har varit väldigt stor sedanslutet av december. Vår bild är att man arbetar mycket aktivtoch träget ute i skolorna med dessa frågor. Vår uppfattning äratt träget, malande, gediget arbete är det som ger bästa effekt.Vi frågade våra 94 undervisningsråd om dekunde göra en snabb sondering av hur det ser ut i skolorna. Varoch en hade som ansvarsområde ungefär 3 kommuner. Deras bild avhur det ser ut -- det var inte någon vetenskaplig undersökningmen det ger i alla fall en ögonblicksbild av hur situationen äri skolorna -- är att de problem som upplevs i skolorna jämförtmed tidigare inte är större. De har alltså inte ökat. Vad mankan notera är att det i vissa fall i skolorna har blivit enmycket hårdare attityd.