bet · GF01TU14 · 1992-03-24 00:00:00 — tillstyrker regeringens förslag i åretsbudgetproposition om anslag till riksfärdtjänsten. Detta innebäratt sammanlagt drygt 113 milj.kr. föreslås i bidrag under nästabudgetår för att ge svårt handikappade möjlighet att göra längreresor inom landet.Med hänvisning till tidigare riksdagsbeslut och tillpågående överläggningar mellan staten och kommunerna avstyrkerutskottet två motioner i vilka begärs att skall uttalasig mot en kommunalisering av riksfärdtjänsten.Utskottet avstyrker vidare ett motionsyrkande omkollektivtrafikens handikappanpassning med hänvisning bl.a. tillde insatser som redan vidtagits och det utredningsarbete sompågår på området.Till betänkandet har fogats ett särskilt yttrande avs-ledamöterna om riksfärdtjänstens huvudmannaskap.SJÄTTE HUVUDTITELN RiksfärdtjänstRegeringen har i proposition 1991/92:100 bilaga 7() under denna rubrik (s. 119--120)föreslagit att till Riksfärdtjänst för budgetåret1992/93 anvisar ett förslagsanslag på . 1991/92:T908 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om handikappanpassning avkollektivtrafiken,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ansvaret för riksfärdtjänst.1991/92:T909 av och (båda s) variyrkas att beslutar att styrelsen för riksfärdtjänstpermanentas som central myndighet för riksfärdtjänsten. 1 Riksfärdtjänsten1.1 BakgrundRiksfärdtjänstens syfte är att ge svårt handikappade möjlighetatt göra längre resor inom landet till normala kostnader.Berättigade till riksfärdtjänst är personer som på grund av sitthandikapp och brist på tillgängliga färdmedel måste resa på ettdyrare sätt än normalt. Riksfärdtjänstresor kan ske med flyg,båt, tåg, taxi eller med specialfordon till ett pris sommotsvarar kostnaden för att åka andra klass tåg inkl.anslutningsresor. I vissa fall får även ledsagare följa med.Riksfärdtjänsten betalas med statliga medel, som täckerresenärens kostnader exkl. dennes egenavgift. Det är kommunernasom fattar beslut om resorna. Riksfärdtjänsten administrerassedan den 1 januari 1992 av en för verksamheten tillfälligtinrättad myndighet, styrelsen för riksfärdtjänst, i avvaktan påresultatet av samordnade överläggningar mellan staten och debåda kommunförbunden om en framtida kommunalisering avverksamheten.1.2 Anslaget G 1. RiksfärdtjänstRegeringen föreslår i årets budgetproposition attbidragsanslaget till riksfärdtjänsten räknas upp till sammanlagt113300000 kr. Anslagsökningen beror dels på atttransportkostnaderna beräknas öka, dels på att flerriksfärdtjänstresor förväntas företas. I medelsberäkningen harkansliresurser inräknats för styrelsen för riksfärdtjänst.Utskottet tillstyrker regeringens förslag tillmedelsanvisning.1.3 Huvudmannaskapet för riksfärdtjänstenFrågan om riksfärdtjänstens huvudmannaskap har behandlatsi ett par motioner, vari motionärerna motsätter sig en framtidakommunalisering av verksamheten.I motion T908 (fp) anges att målsättningen med politiken påhandikappområdet är att minimera skillnader i livsvillkor mellanhandikappade och icke handikappade. Alla typer av färdtjänst bördärför enligt motionären betraktas som komplement tillkollektivtrafiken och inte som stöd enligt socialtjänstlagen.Mot denna bakgrund yrkas att staten behåller ansvaret förriksfärdtjänsten.I motion T909 (s) framhålls att det är av stor betydelse attresurserna för riksfärdtjänsten finns samlade hos en centralmyndighet, för att inte funktionshindrades resor skall varaberoende av de enskilda kommunernas ekonomi. Ett sådant organbehövs också enligt motionärerna för övergripande planering ochtillsyn av verksamheten. Mot denna bakgrund yrkas att styrelsenför riksfärdtjänsten permanentas som central myndighet.Utskottet vill med anledning av de nu aktuellamotionsyrkandena erinra om att redan när riksfärdtjänstenpermanentades angavs att förutsättningarna för att samlakostnadsansvar och beslutsfattande borde övervägas ytterligare(prop. 1983/84:100 bil. 8, bet. TU23, rskr. Som skälangavs i propositionen att ett delat kommunalt och statligthuvudmannaskap minskar incitamenten hos beslutsfattare till atteffektivisera verksamheten och kan leda till snedvridning vidvalet av lämpligt färdmedel.Riksdagen har därefter ställt sig bakomde av regeringen aviserade planerna på att kommunaliserariksfärdtjänsten. Utskottet framhöll sålunda att ett"systemfel" kännetecknar nuvarande ordning som innebär attkommunerna beslutar om riksfärdtjänstresorna, medan staten stårför den allra största delen av kostnaderna (prop. 1990/91:100bil. 8, bet. TU22, rskr. Utskottet bedömde i sammanhangetatt med en mera övergripande och samordnad syn såväl på riks-,läns- och som på sjukreseverksamheten börrationaliseringsvinster kunna vinnas, t.ex. i samband medupphandling av transporttjänster från taxi och andratransportföretag. Möjligheterna att styra resandet och rumoch att öka samåkandet bedömdes härvid som inte obetydliga.Detta ansågs särskilt kunna gälla om samverkan sker medhuvudmännen för kollektivtrafiken i länen. Utskottet framhöllvidare angelägenheten av att regeringen i samband medöverläggningarna med kommunförbunden om en kommunalisering sökerfinna organisatoriska former för att säkerställa atthandikappades synpunkter på riksfärdtjänsten beaktas.Utskottet har därefter under innevarande bekräftatsitt tidigare ställningstagande om att riksfärdtjänsten börkommunaliseras (prop. 1991/92:12, bet. TU3, rskr. Utskottetframhöll härvid att den omständigheten att förhandlingarnahittills mellan staten och de båda kommunförbunden inte letttill att kommunaliseringen har kunnat genomföras vid den avseddatidpunkten inte innebär att tanken som sådanbör överges. Enligt riksdagsbeslutet bör i ställetutgångspunkten vara att en övergång till ett förändrathuvudmannaskap kan ske då ett nytt, generelltutformat kommunalt statsbidragssystem avses bli infört.Utskottet anser fortfarande att flera viktiga fördelar kan ståatt vinna med ett kommunalt huvudmannaskap för riksfärdtjänsten.Utskottet är därför inte, såsom begärs i motionerna, berett attföreslå att uttalar sig mot en kommunalisering. mening är det dock viktigt att slå fast attriksfärdtjänsten även framgent bör betraktas som ett viktigttrafikpolitiskt medel som tillgodoser angelägna behov somhandikappade har. Riksfärdtjänsten utgör således en viktiginsats för att en grundläggande trafikförsörjning skall kunnaerbjudas alla i samhället. Det innebär att de trafikanter somhar funktionshinder skall så långt möjligt kunna delta i arbets-och samhällsliv på samma villkor som andra medborgare.Inom ramen för de överläggningar som skermellan staten och kommunerna kring ett nytt generellt utformatkommunalt statsbidragssystem är utgångspunkten från statens sidasom tidigare angetts att riksfärdtjänsten bör kommunaliseras den1 . En kommunalisering förutsätter ett förnyatriksdagsbeslut. En proposition om ett reformerat kommunaltstatsbidragssystem har aviserats till april månad 1992.Utskottet förutsätter att det förslag till organisatorisklösning som regeringen kommer att förelägga innebäratt riksfärdtjänsten även fortsättningsvis tryggas. I avvaktanpå detta förslag och med hänvisning till vad som har anförtsavstyrker utskottet de båda berörda motionsyrkandena.2 Kollektivtrafikens handikappanpassning2.1 BakgrundEnligt lagen (1979:558) om handikappanpassad kollektivtrafikskall handikappades behov beaktas så långt det är möjligt.Föreskrifter om handikappanpassningens närmare utformning, somtidigare meddelades av transportrådet, ombesörjs fr.o.m. avtrafikverken inom sina resp. verksamhetsområden.Trafiksäkerhetsverket har vidare -- i avvaktan på övervägandenom det offentliga trafiksäkerhetsarbetets framtida organisation-- ett ansvar att med utgångspunkt i en helhetssyn bevakabehovet av insatser i hela reskedjan.2.2 Handikappanpassningens inriktningI motion T908 (fp) framhålls att det i många fall är attföredra att handikappade människor reser kollektivt i ställetför att anlita färdtjänsten. Den allmänna kollektivtrafikenger den handikappade ökad frihet och blir billigare församhället. Enligt motionären har dock några nämnvärda åtgärder,trots beslut om att handikappanpassakollektivtrafiken, ännu inte vidtagits för att t.ex. göra detmöjligt för rullstolsburna att åka buss eller tåg. Motionärenframhåller därför angelägenheten av att tidigarebeslut fullföljs.Utskottet vill erinra om att ett av de viktigaste målen förtrafikpolitiken är att en grundläggande transportförsörjning iform av en god tillgänglighet erbjuds alla i samhället, ochdärmed även de trafikanter som har funktionshinder. Sedan 1979års trafikpolitiska beslut pågår med denna utgångspunkt enplanmässig handikappanpassning av kollektivtrafiken.Antalet handikappade, t.ex. personer med svårigheter att gå,synskadade, hörselskadade och allergiker, beräknas uppgå tillcirka en miljon, medan antalet rullstolsburna uppgår till ca30000. Arbetet med att handikappanpassa kollektivtrafiken hardärför inriktats på att prioritera generella åtgärder som kankomma så stora grupper av handikappade som möjligt till godo.Resultatet av det hittillsvarande arbetet visar att sedan år1979 har handikappades möjligheter att utnyttja de allmännafärdmedlen förbättrats. I sammanhanget kan nämnas att iett par aktuella rapporter, som behandlar handikappanpassadkollektivtrafik i bl.a. ett flertal västeuropeiska länder ochsom framtagits inom ramen för (CEMT) arbete, framställts somnågot av ett mönsterland på området.I årets budgetproposition redovisas vidare att inom i förstahand tre områden har handikappanpassningen gått längre än vadsom anges i de gällande statliga föreskrifterna på området. Detgäller bl.a. utbyggnaden av s.k. servicelinjer inomkollektivtrafiken. Dessa linjer trafikeras med mindre fordonvilka är väl anpassade till rörelsehindradesförflyttningsproblem. En annan positiv utveckling är attstadstrafikföretagen har börjat använda sig av s.k.låggolvbussar. Därmed ges även gravt rörelsehindrade möjlighetatt på ett enkelt sätt komma in i och ut ur bussen. En tredjepositiv nyhet är att SJ nu har allt fler personvagnar som ärförsedda med rullstolslift. Det gäller förutom Inter-City-tågen.Vad gäller den framtida politiken på handikappområdet kannämnas att handikapputredning (S1988:03) har tilluppgift bl.a. att överväga generellt inriktade insatser för attgöra det möjligt för den enskilde att ta del av samhällets utbudav bl.a. service, kultur, fritid och rekreation. Utredningenbehandlar mot denna bakgrund frågan hur anpassningsarbetet kanförstärkas så att fler grupper av funktionshindrade kan användasig av kollektivtrafiken. Utredningens slutbetänkande avsesredovisas före sommaren 1992.Utskottet anser att arbetet med att göra kollektivtrafikentillgänglig för alla trafikanter är en viktig del i dettrafikpolitiska utvecklingsarbetet. Handikappanpassningen måstedock av både tekniska och ekonomiska skäl ske successivt ochplanmässigt. Det är härvid av stor vikt att anpassningen kommerin i ett tidigt skede i samband med trafikplanering ochtrafikupphandling.Utskottet förutsätter att handikappanpassningen avtrafiksystemet målmedvetet drivs vidare med hänsyn till desvårigheter som kvarstår för gravt handikappade att färdas.Motionsyrkandet påkallar med hänvisning härtill och till detutredningsarbete som pågår på området ingen åtgärd frånriksdagens sida. Utskottet avstyrker därför motionen i nubehandlad del. beträffande anslaget Riksfärdtjänstatt med bifall till regeringens förslag tillRiksfärdtjänst för /93 anvisar ettförslagsanslag på ,2. beträffande riksfärdtjänstens huvudmannaskapatt avslår motionerna 1991/92:T908 yrkande 2 och1991/92:T909,3. beträffande kollektivtrafikens handikappanpassningatt avslår motion 1991/92:T908 yrkande 1.Stockholm den 24 mars 1992På trafikutskottets vägnarRolf ClarksonI beslutet har deltagit: (), (m), (), (),(), (), (nyd), (), (), (),(), (), (), HugoBergdahl (fp) och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet.Särskilt yttrandeRiksfärdtjänstens huvudmannaskap (mom. 2), , , , , och (alla s)anför:Socialdemokraterna instämmer i vad utskottet anfört om att enorganisatorisk lösning kan skapas så att riksfärdtjänsten ävenfortsättningsvis tryggas. De överläggningar som tidigare förts ifrågan mellan staten och kommunförbunden om en kommunaliseringav riksfärdtjänsten har dock inte kunnat slutföras. Samtidigtgäller att den kommunala ekonomin är ytterstansträngd. Mot denna bakgrund är det viktigt att dehandikappades intressen beaktas innan ställningstagande görstill förmån för en eventuell förändrad organisation förriksfärdtjänsten. Vi förutsätter vidare att, om förslagframläggs om en kommunalisering, regeringen prövar om ettspecialdestinerat statligt bidrag också i fortsättningen kanutgå till riksfärdtjänsten.