bet · GF01KU30 · 1992-05-07 00:00:00 — efter förnyad behandling (1990/91:TU33) intefunnit anledning att frångå tidigare ställningstaganden, att bifalla utskottets hemställan.Sedan regeringen konstaterat att inte något av alternativentill fortsatt persontrafik på kunnat genomförasgodkände regeringen , i enlighet med riksdagensbemyndigande, avtalet mellan transportrådet ochtrafikhuvudmännen.På initiativ av arbetsmarknadsutskottet uttalade den28 att det fanns skäl att med regionalpolitiska medelbidra till projektet -91 på (1990/91:AU26, rskr. Regeringen beslutade därefter den 30maj att de berörda länsstyrelserna fick använda disponiblaregionalpolitiska medel för finansiering av sommartrafik påinlandsbanan. Med anledning härav beslutade de tre nordligastelänsstyrelserna att ge ekonomiskt bidrag med sammanlagt 6milj.kr. till förturisttågstrafik på delsträckan --fr.o.m. den10 juni t.o.m. den 15 september 1991.Regeringen förordnade f.d. landshövdingenCurt att göra en kartläggning av förutsättningarna förframtida sommartrafik på . Den 24 oktober 1991beslöt regeringen att utvidga uppdrag till attförbereda en trafikstart så snart behandlat frågan.Boström redovisade tilläggsuppdraget muntligen tillkommunikationsministern . I pressmeddelandefrån meddeladesatt trafiken på skulle starta igen fredagen den 1november 1991. Vid utfrågningen med kommunikationsministern harframkommit att han erhöll information om att en överenskommelseträffats mellan SJ:s och ledning. Denna innebar attSJ startade trafiken på egen risk och tillika garanteradeBanverkets underhållskostnader fram till dess att statsmakternafattat erforderliga beslut.I proposition 1991/92:25 (tilläggsbudget I, bilaga 5),avlämnad i kammaren , anfördes bl.a. följandebeträffande den aktuella frågan (s. 20).I syfte att ge rådrum för att pröva framtiden för trafiken påinlandsbanan har regeringen för avsikt att möjliggörapersontrafik på banan av . För attunderlätta en trafikstart har en särskild utredare tillkallats.Utredarens uppgift är att förbereda och lägga fram förslag tillnär och i vilken omfattning trafiken kan återupptas. Iutredarens uppdrag ingår även att upphandla såväl trafik somunderhåll. Regeringen bör utverka bemyndigande attslutligt godkänna en sådan uppgörelse inom en kostnadsram av 100milj. kr.Dessa medel föreslogs anslås inom ramen för desysselsättningsfrämjande åtgärder som redogjorts för ipropositionen. föreslogs besluta att persontrafiken påinlandsbanan skulle återupptas i enlighet med de riktlinjer somanförts. hemställde i betänkande den 5 december1991 (1991/92:TU5) att med bifall till regeringensförslag godkände att persontrafiken på skulleåterupptas i enlighet med de riktlinjer som anförts ipropositionen. Till betänkandet fogades en s-reservation medyrkande om avslag på regeringens förslag, ett särskilt yttrandeav m-ledamöterna samt en meningsyttring av v-suppleanten vadgällde utvecklingsmöjligheter. beslötden att bifalla utskottets hemställan.Regeringen beslutade om medelsanvisning den 23 januari 1992.Granskningen föranleder inte något uttalande från utskottetssida.19. -- beslutsunderlagDen träffade de danska och svenska regeringarnaett avtal om en fast förbindelse över . Regeringenbeslutade en proposition med anledning avavtalet (prop. 1990/91:158).Våren 1991 tog till granskning uppregeringens befattning med frågan om en fast förbindelse överÖresund. Utskottet redovisade granskningen och fannatt vad som dittills förekommit rörande regeringens befattningmed frågan inte gav anledning till något uttalande frånutskottets sida (1990/91:KU30 s.95f. ).I en reservation anförde ledamöterna från att fråganom en fast förbindelse rör fler länder än och Danmarkoch att, såvitt framgick av det redovisade materialet,regeringen inte tillräckligt hade beaktat de andra intressen somandra länder har enligt den nordiska miljöskyddskonventionen.Även ledamoten från reserverade sig. att en del omständigheter tydde på oegentligheter frånregeringens eller enskilda statsråds sida och att regeringenkunde ha låtit sig påverkas av företrädare för vissaindustriintressen.Den 12 juni 1991 godkände avtalet och gav regeringenvissa finansiella bemyndiganden som var förenade därmed(1990/91:TU31, rskr. 379).Konstitutionsutskottet har även vid årets granskning tagit uppregeringens handläggning av ärendet om en fast förbindelse överÖresund. Granskningen har inriktats på frågan omregeringen inte har förelagt viktigt material när detgäller beräknad personbilstrafik över bron och på frågan omregeringen haft kontakter med andra Östersjöstater än Danmarkföre beslutet. Till grund för granskningen har legat engranskningspromemoria, bilaga A 42.Konstitutionsutskottet behandlar först frågan om kontakter medandra stater och konstaterar att denna fråga berördes vidriksdagsbehandlingen av propositionen.I ett yttrande till trafikutskottet anförde sålundautrikesutskottet att enligt Öresundstraktat ärfolkrättsligt förpliktat att hålla den svenska delen av Öresundfri för genomfart för alla typer av fartyg. Enligt yttrandetinnehåller traktaten inte någon konsultationsklausul, varförnågot krav på samråd före ett beslut om på dennagrund inte kan resas av övriga traktatsländer. Utrikesutskottetkonstaterade vidare att artikel 11 miljökonventioninnehåller en bestämmelse om samråd för det fall en begäranhärom föreligger från en annan fördragsslutande stat. Det fallsom artikeln avser gäller enligt yttrandet emellertid tillståndför miljöskadlig verksamhet som medför eller kan medförastörning av väsentlig betydelse i annan fördragsslutande stat.Enligt yttrandet hade utrikesutskottet inhämtat att regeringeninte anser att någon sådan miljöstörning föreligger. Någonbegäran om samråd hade enligt utrikesutskottet ej heller gjorts.Utrikesutskottet uttalade vidare att beslutet att bygga en broöver är en fråga som det från folkrättslig synpunkttillkommer och att fatta beslut om. Däremotansåg utrikesutskottet det naturligt att regeringen i en anda avöppenhet och samarbete genom notifiering underrättar berördaÖstersjöstater om brobygget. fann attregeringen borde avgöra de lämpliga formerna och tidpunktenhärför.Trafikutskottet fann för sin del att den föreslagnautformningen av en fast förbindelse över var förenligmed internationella förpliktelser och att det sålunda tillkomSverige och att fatta beslut i frågan. Vad gäller ennotifiering med berörda Östersjöstater borde det enligttrafikutskottet vara regeringen som hade att avgöra de lämpligaformerna och tidpunkten härför.Vad härefter beträffar redovisningen av den beräknadepersonbilstrafiken antecknar följande.I propositionen anförs att ett stort antal beräkningar hargjorts med olika antaganden beträffande den framtida ekonomiskautvecklingen samt olika prisalternativ vid resa med bil ochjärnväg. Det anförs att antalet personbilar i dessa beräkningarår 2000 varierar mellan 1,8 milj. och 11,2 milj. beroende påavgiftsnivån. Uppgifterna avser antalet personbilar per år.Omräknat till antal motsvarar uppgifterna 5000 resp.30700. Regeringens egen sammanfattande bedömning anges varaatt vägtrafiken under öppningsåret med största sannolikhetkommer att kunna uppgå till någonstans mellan 8000 och 10000bilar per dygn.Enligt vad som framkommit vid granskningen har de nämndauppgifterna om 1,8 milj. och 11,2 milj. hämtats från en rapportsom har upprättats av på uppdragav Svenska Öresundsdelegation. Rapporten överlämnadesav delegationen till den 25 mars1991. Vidare har framkommit att rapporten förekommer iytterligare en version som är daterad . Denskiljer sig endast genom smärre redaktionella ändringar frånversionen av . Även juniversionen innehållersålunda de i propositionen antecknade uppgifterna om 1,8 resp.11,2 milj. bilar per år.Den sålunda genomförda granskningen föranleder inget uttalandefrån sida.20. Vissa anslagsfrågora) turistrådUtskottet har till granskning tagit upp näringsminister handläggning av frågan om turistråd.Utskottet har erhållit en promemoria i ärendet från näringsde-partementet, bilaga A 43. Utskottet har vidare tagit del avutskrift från kulturutskottets offentliga utfrågning omturistbranschens villkor m.m. . Utskriftfrån kulturutskottets utfrågning av näringsminister utgör bilaga A 44.För /92 anvisade den 28 mars 1991till Stöd till turism och rekreation ett reservationsanslagpå 123 milj.kr. utfärdade regeringenregleringsbrev för anslaget. I proposition 1991/92:38Inriktningen av den ekonomiska politiken redovisadesförslag om att statens engagemang i turistråd skulleavvecklas /93 och att för detta budgetår skulleanvisas enbart 50 milj.kr. engångsvis, förutsatt attturistnäringen bidrog med samma belopp samt stod för framtidakostnader. motsatte sig i betänkande(1991/92:FiU10) regeringens planer på att avveckla stödet tillturistnäringen. Utskottets majoritet ansåg att det var viktigtatt den svenska turismen kunde arbeta under så goda villkor attden förblev konkurrenskraftig gentemot omvärlden och att det varfel att i detta läge avveckla stödet till Turistrådet.Utskottet ansåg vidare att skulle utvecklas ochomstruktureras, som branschens delaktighet borde ökaoch att staten borde fortsätta stödja ett omstruktureratturistråd och främja turismen i . Utskottet hemställdeatt skulle ge regeringen till känna vad utskottetanfört. beslöt att bifallautskottets hemställan. ändrade regeringenovan nämnda regleringsbrev, varvid disposition avanslaget begränsades. För turistfrämjande verksamhet,organisationskostnader m.m. får inte fatta beslut omdisposition av medel utan regeringens medgivande i fråga omutgiftsåtaganden som sträcker sig längre än den 30 juni 1992eller i övrigt finansiera långsiktiga verksamheter. Förplaneringsinsatser, utvecklings- och försöksverksamhet m.m. fårmedel varom beslut inte förelåg intedisponeras. I proposition 1991/92:100 bilaga 13 föreslårregeringen bl.a. en avveckling av verksamhet ochatt för /93 skall anvisas ett reservationsanslagpå 50 milj.kr. tillStöd till turism.Utskottet får anföra följande.Enligt 9 kap. 2 § regeringsformen får statens medel inteanvändas på annat sätt än har bestämt. Statens medeloch dess övriga tillgångar står enligt 9 kap. 8 §regeringsformen till regeringens disposition. Genomregleringsbrev ställer regeringen anslagen till förfogande åtunderordnad myndighet. I författningar eller i andra direktiv isamband därmed kan regeringen "meddela ytterligaredispositionsföreskrifter, förutsatt att de inte strider mot vadriksdagen har beslutat" (prop. 1973:90 s. 346). Frågan omregeringen måste använda anslagen berörs i ett motivuttalande(prop. 1973:90 s. 224). Justitieministern framhåller här attregeringsformen "bör inta den principiella ståndpunkten att detfår ankomma på regeringen att under parlamentariskt ansvaravgöra i vad mån de utgifter som anslagen möjliggör skallverkställas". Regeringen har alltså en prövningsrätt. En sådanhar enligt justitieministern "sin främsta praktiska betydelse iett läge då det från stabiliseringspolitisk synpunkt blirönskvärt att utan dröjsmål begränsa de statliga utgifterna.Också när det gäller att tillvarata uppkommandebesparingsmöjligheter är en sådan prövningsrätt av betydelse".Under löpande budgetår har genom en ändring av regleringsbrevTuristrådets disposition av anslaget begränsats. Regeringen har,som ovan nämnts, i proposition till föreslagit enavveckling av . Granskningen föranleder inte någotuttalande från utskottets sida.b) U-landsbistånd m.m.Utskottet har till granskning tagit upp rollfördelningen ibiståndsfrågor mellan och samt vissfråga om användningen av biståndsanslagen. Utskottet har ocksåuppmärksammat frågan om regeringens sekretess påbiståndsområdet. Granskningen har samband med en rapport medförslag till som avgetts av revisorer(1991/92:11 angående effektiviteten i förvaltningen avsvenskt utveckligsbistånd). Till grund för granskningen harlegat en granskningsanmälan, två promemorior frånstatsrådsberedningen, bilagorna A 45--A 47. Vissa synpunkterhar också lämnats av biståndsministern vid enoffentlig utfrågning inför utskottet, bilaga B 12. har också yttrat sig i ärendet, bilaga A 46.1.Utskottet konstaterar att regeringen, genom riksdagsskrivelse1991/92:71, delgivits tillkännagivande om att bl.a.rollfördelningen mellan och behöverses över (jfr 1991/92:UU11). I årets budgetproposition(1991/92:100 bil. 4 s. 84--85) har också regeringen angivit attdet i vissa fall finns behov av en klarare fördelning av ansvarmellan SIDA och övriga biståndsmyndigheter samt mellanmyndigheterna och . har uppgettinför utskottet att bl.a. en särskild arbetsgrupp är tillsattför att granska rollfördelningen mellan UD och SIDA samt attockså andra åtgärder vidtas för att en fortsatt översyn skallske. Med hänvisning till det anförda har utskottet inte funnitanledning att göra något uttalande i den delen. Utskottet vill isammanhanget, i likhet med revisorer, framhållavikten av största möjliga öppenhet inom biståndsverksamheten.Vad sedan avser frågan om anslagsutnyttjande av ointecknadebiståndsmedel för byggande av ambassadkanslier förbiståndsverksamhetens räkning, vill utskottet uttala att det ärangeläget att riktlinjerna är sådana att det framgår för vilkaändamål ointecknade biståndsmedel kan användas eller haranvänts. Detta är väsentligt inte minst eftersom frågor omutnyttjande av anslag som anvisar, förekommer ikonstitutionsutskottets granskningsverksamhet. I övrigtföranleder granskningen inget uttalande.c) Barn- och m.m.Utskottet har tagit upp till granskning den beslutsform somvarit rådande inom regeringen när det gäller dels medel försärskilda jämställdhetsåtgärder, dels medelsutdelning genombarn- och . Till grund för granskningen harlegat en granskningsanmälan och en promemoria frånstatsrådsberedningen, bilagorna A 48 -- A49. MargotWallström har yttrat sig i ärendet, bilaga A 50.BakgrundRiksdagen har under de tre budgetår som är aktuella förgranskningen, under den trettonde huvudtitelnsreservationsanslag I2, anvisat medel för särskildajämställdhetsåtgärder (prop. 1988/89:100, bil. 15, 1989/90:100,bil. 15, 1990/91:100, bil. 15 och prop. 1990/91:113). Det harrört sig om drygt 12 milj.kr. Regeringen hardärefter i regleringsbrev för resp. budgetår beslutat att medlenskulle disponeras av . Huvuddelen av medlenhar tagits i anspråk för bidragsgivning till myndigheter,organisationer och enskilda efter ansökan.Från var dåvarande statsrådet förordnad att föredra frågor i regeringen omjämställdhet mellan kvinnor och män och beslutade i denegenskapen på vägnar om bidrag ur anslagetför särskilda jämställdhetsfrågor. delas medlen ut efterregeringsbeslut.Enligt 2 § lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden beslutarregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer om stödur fonden. har barn- och ungdomsdelegationenregeringens bemyndigande att svara för fördelningen av stöd urfonden för fostran av ungdom. Delegationens bemyndigandeomfattade, enligt förordningen (1987:324) om barn- ochungdomsdelegationen, rätt för delegationen att överlåta tillordföranden att besluta om sådant stöd. I stort sett samtligabeslut fattades därefter av ordföranden i delegationen. Numerahar denna förordning ersatts av förordningen (1992:105) om barn-och . Den nya förordningen innebär i huvudsakatt delegationen till regeringen skall överlämna ärenden om stödur fonden när det gäller ärenden av principell betydelse, avstörre vikt eller som avser stöd ur fonden över 200000 kr.Dessutom innebär förordningen att delegationen får överlåta åtordföranden, någon annan ledamot eller grupp av ledamöter attpröva frågor om stöd från delegationen.I oktober 1986 utsågs statsrådet till ordförandei delegationen. Han efterträddes av statsrådetMargot . Nuvarande ordförande är civilministern . Barn- och har, efterikraftträdandet av ovan nämnda förordning, delegeratbeslutanderätten till ledamoten , tillikastatssekreterare i civildepartementet.Enligt 7 kap. 3 § regeringsformen skall regeringsärenden, medundantag för vissa försvarsärenden,avgöras av regeringen vidregeringssammanträden. Ministerstyre har inte stöd iregeringsformen. Enligt uttalande av föredragande statsråd i1973 års grundlagsproposition skall definitionen av vilkaärenden som är regeringsärenden i första hand göras rentformellt. Det var enligt propositionen uppenbart att regeln omkollektiv beslutsform inte fick kringgås på så sätt att ettärende förklarades vara ett departementschefsärende. Principenskulle vara den att alla frågor som krävde ett ställningstagandefrån någon i regeringskretsen skall behandlas som ettregeringsärende. Föredraganden ansåg dock att det även ifortsättningen borde vara möjligt att i särskild författningförlägga den formella beslutanderätten hos en departementschef.En särställning i det avseendet intog beslut som hör tillberedningen av regeringsärenden och beslut som gällerdepartementsadministrationen.Utskottet har i KU 1976/77:44 (s. 12 f.) gjort en meraomfattande granskning av frågan om vilka ärenden som ärregeringsärenden och vilka som kan omfattas av ett enskiltstatsråds beslutanderätt. Slutsatserna av denna granskning var,när det gällde ärenden som inte kunde anses tillhöra beredningenav regeringsärende eller departementsadministrativa beslut, attbestämmelsen om regeringens kollektiva beslutsfattande inteborde urholkas genom alltför vidsträckta bemyndiganden till ettenskilt statsråd. Utskottet betonade att ett enskilt statsråd,endast i undantagsfall, borde ges beslutanderätt i andra frågorän sådana som har samband med departementsadministrationen ochberedningsarbetet i vid mening.Utskottet vill ånyo framhålla betydelsen av att syftet medregeringsformens bestämmelse i 7 kap. 3 § tillgodoses.Visserligen kan inte några exakta kriterier för vilka ärendensom ej bör göras till föremål för delegation till ett enskiltstatsråd uppställas. Utskottet anser att någon formell kritikinte kan riktas mot det enskilda statsrådet som, med stöd avregeringsbesluten, beslutat i ärendena. Utskottet är dock avuppfattningen att den delegation som skett vad gällerjämställdhetsmedlen är mindre lämplig. Vad sedan gäller fråganom beslutsformer för barn- och villutskottet framhålla att en beslutsordning, som innebär att ettenskilt statsråd får ett bestämmande inflytande, stämmer mindreväl överens med reglerna om regeringens kollektiva besluts- ochansvarsform. Utskottet vill också här erinra om bestämmelsen i 6kap. 9 § regeringsformen om att statsråd inte får utöva allmäneller enskild tjänst. Utskottet anser det mindre lämpligt atträtten att dela ut medel delegeras till ett statsråd.Härutöver föranleder den verkställda granskningen ingaytterligare påpekanden.21. Samråd mellan regeringsföreträdare och ompenningpolitikenBåde och höjdes räntan kraftigt iSverige genom åtgärder som beslutade om. En fråga somhar tilldragit sig uppmärksamhet är det samråd som riksbankenvid sådana tillfällen skall ha med regeringen enligt 42 § lagen(1988:1385) om riksbank (riksbankslagen). I engranskningspromemoria, bilaga A 51, lämnas vissa uppgifterom detta samrådsförfarande m.m.Innan fattar beslut av större penningpolitisk viktskall enligt 42 § riksbankslagen samråd ske med det statsråd somregeringen bestämmer. Kan samråd inte komma till stånd och finnsdet synnerliga skäl, får besluta utan samråd.Bestämmelsen trädde i kraft . Det har docksedan länge varit praxis att inte fattar beslut avdetta slag utan föregående kontakter med företrädare förregeringen.Riksbankschefen har inför utskottet lämnatuppgifter om samrådsförfarandet. Av hans redogörelse framgår attriksbanken före besluten om räntehöjningarna ochhösten 1991 samrådde med den som var finansminister. Han harvidare uppgett att med företrädare för regeringenfortlöpande för en dialog som inriktas på en analys av detekonomiska läget i stora drag. Enligt riksbankschefen harregeringen alltid tillgång till samma uppgifter om de ekonomiskaförhållandena som har.Granskningen föranleder inget uttalande från utskottets sida.22. Ordförande och styrelseledamöter inom SverigesRadio-koncernenUtskottet har till granskning tagit upp regeringens ochutbildningsminister handläggning av utnämningar avordföranden och styrelseledamöter i vissa bolag inom består av moderbolaget -- -- och programbolagen , , och . I koncernen ingår också Radiotjänst iKiruna AB, som huvudsakligen sysslar med uppbörd av TV-avgifter.Enligt bolagsordningen för skall styrelsenförutom arbetstagarledamöter bestå av tretton ledamöter.Ordförande och sex övriga ledamöter skall utses av regeringenoch fem av bolagsstämman. Därutöver är verkställande direktörensjälvskriven ledamot.Enligt tidigare bolagsordningar för programbolagen och enligtavtalet mellan staten och utsåg styrelsen förSveriges styrelser i programbolagen. Ordförandena ochytterligare några av ledamöterna i programbolagens styrelserhade därvid nominerats av de ledamöter i som hade utsetts av regeringen. Genom denna ordning förutseende av styrelseledamöter fick styrelserna i moderbolagetoch programbolaget en parlamentarisk förankring.Våren 1991 var TCO-ordföranden ordförande istyrelsen i , landshövdingen i styrelsen i ,riksdagsledamoten ordförande i styrelsen förSveriges , f.d. landshövdingen i styrelsen för och f.d.landshövdingen ordförande i styrelsen i SverigesUtbildningsradio AB.Den 11 juni 1991 beslutade en omläggning av dendittills förda TV-politiken. Den marksända televisionen öppnadesför reklamfinansierade sändningar. Genom beslutet tog riksdagenockså ställning till vissa frågor som gällde , däribland frågan om val av styrelseledamöter imoderbolaget och programbolagen (prop. 1990/91:149, KU39, rskr.370).I propositionen anfördes att nuvarande avtal mellan staten ochSveriges Radio löper ut . Enligt propositionenborde avtalen mellan staten och företagen inom förlängas intill utgången av år1992. En ny avtalsperiod borde omfatta perioden den 1 januari1993--31 december 1998.I propositionen anfördes vidare att föreden nya avtalsperioden borde ta ställning till de grundprincipersom skall gälla i fråga om uppdrag, ekonomiskaförutsättningar, ägarförhållanden, företagsform ochorganisation.Följande riktlinjer borde enligt propositionen gälla i frågaom organisation inför beslut om nya avtal med SverigesRadio-företagen.Den nuvarande företagsformen bör behållas. I princip bör ocksåägarförhållandena i bestå.Programverksamheten bör handhas av tre bolag:utbildningsradion samt ett programbolag för vardera ljudradionoch televisionen. Detta innebär att lokalradion och riksradionförs samman till ett ljudradioföretag. De tre bolagen bör haegna avtal med staten som preciserar deras uppdrag somprogramföretag i allmänhetens tjänst.Styrelserna i moderbolaget och de tre programbolagen börvardera bestå av femton ledamöter. För samtliga bör gälla attregeringen utser ordförande och sex ledamöter. Ägarna utser femledamöter. Den verkställande direktören bör vara självskrivenledamot. Slutligen äger personalen rätt att utse två ledamöterjämte två suppleanter. Den nu beskrivna ordningen att utsestyrelsernas ledamöter uppnås genom föreskrifter ibolagsordningarna.Moderbolagets och programbolagens styrelser bör ha ett meromfattande personsamband än vad som är fallet. Elva avmoderbolagets ledamöter bör ingå i programbolagens styrelser,fyra i , fyra i det sammanslagnaljudradiobolagets och tre i Utbildningsradions styrelser. Avmoderbolagets ledamöter är det då bara ordföranden, denverkställande direktören och personalrepresentanterna som inteingår i något programbolags styrelse.Konstitutionsutskottet godtog riktlinjerna med följandemodifieringar och tillägg.I fråga om val av ledamöter av styrelserna inom bör gälla att de av regeringen utseddaledamöterna i moderbolagets och programbolagens styrelser skallutses enligt hittillsvarande principer bl.a. vad gäller denparlamentariska förankringen.