bet · GG01SoU2 · 1992-10-08 00:00:00 — Utskottet förutsatte att fortlöpandeprövade om det fanns skäl att företa ändringar iförteckningarna.I betänkandet 1990/91:SoU3 vidhöll utskottet i anledningav en motion (c) sin tidigare inställning och anmärkte att detliksom tidigare utgick från att fortlöpandeprövar om det finns skäl att företa ändringar i förteckningarna.Utskottets bedömningUtskottet vill än en gång framhålla att målet förnarkotikapolitiken är ett narkotikafritt samhälle. Insatsernaför att bekämpa narkotikabrottslighet och narkotikamissbruk harhög prioritet. Som bl.a. framgår av den tidigare lämnaderedovisningen görs eller förbereds omfattande insatser isamhället på detta område. Regeringen följer med storuppmärksamhet utvecklingen på området, och utskottet förutsätteratt regeringen också tar de initiativ som behövs. Det behövs motden angivna bakgrunden inte något tillkännagivande av riksdagennär det gäller insatser för att bekämpa missbruket av narkotika.Utskottet vidhåller sin tidigare inställning i fråga om ändringav narkotikaförteckningar. Med det anfördaavstyrker utskottet motionerna So233 (s, m, fp, kds, v)yrkandena 1 och 2, So258 (kds), So277 (c) och So278 (c, fp,kds). Utskottet avstyrker även motion Ju516 (v) yrkande 7.Vård av missbrukare och ungdomarMissbrukar- och ungdomsvårdens organisation m.m.MotionenI motion So255 av och ()begärs ett tillkännagivande om vad som i motionen anförts omhuvudmannaskap och drift av ungdomsvården och missbrukarvårdenvid ett förstatligande av verksamheten (yrkande 1). Imotionen anförs att den institutionsbundna tvångsvården avmissbrukare och unga måste ses i ett sammanhang och ges enfinansiell, organisatorisk och i övrigt likartad reglering somunderlättar samordning och helhetssyn. Motionärerna efterlyseren starkare styrning av mål och kvalitet i verksamheten samt eneffektivare kontroll över kostnadsutvecklingen. Detta kanåstadkommas genom att staten ställer upp tydligare mål ochnormer för verksamheten och dessutom ställer krav påkvalitetssäkring. måste också ges förstärktaresurser.BakgrundUtskottet har under en följd av år uttryckt sitt missnöje närdet gäller insatserna för tvångsvård av framför allt unga. Motbakgrund av de bristfälliga institutionella vårdresurserna togutskottet i betänkandet 1990/91:SoU14 ställning för attstaten borde vara huvudman för tvångsvården i desärskilda ungdomshemmen. Enligt utskottet borde ettprincipbeslut härom nu fattas och omedelbara åtgärder vidtas föratt förbereda en sådan överföring. Regeringen borde enligtutskottet återkomma till med förslag ienlighet med utskottets riktlinjer. Detta gavs regeringentill känna (rskr. 267).I betänkandet Tvångsvård i -- ansvar ochinnehåll (SOU 1992:18) har den s.k. påregeringens uppdrag lämnat förslag om den framtidaorganisationen av tvångsvården av unga och missbrukare.Utredningen föreslår att staten skall överta huvudmannaskapetför såväl de särskilda ungdomshemmen (de s.k. § 12-hemmen) somLVM-hemmen. En ny statlig myndighet, Statensinstitutionsstyrelse, föreslås bli inrättad för ledning ochövervakning av tvångshemmen. Till myndighetens uppgifter skallhöra att svara för planering, ledning och drift, intagning avklienter på hemmen, ekonomisk styrning, resultatuppföljning ochkontroll, personaladministration och personalutveckling,fastighetsförvaltning samt metodutveckling och forskning.Socialtjänstkommittén skall enligt sina direktiv övervägainnehållet i och formerna för tillsynen av såväl den kommunalasocialtjänsten som de privata vårdgivarnas verksamhet. Kommitténbör vidare överväga vilken uppföljning och utvärdering som börske och hur detta arbete kan underlättas och stärkas. Kommitténbör i dessa delar inhämta synpunkter från Socialstyrelsenspågående arbete med tillsyns-, uppföljnings- ochutvärderingsfrågorna, anförs i direktiven.Kommunal samordning vid val av behandlingshemMotionenI motion So238 av m.fl. (s) begärs etttillkännagivande om vad som anförts i motionen om kommunernasplaneringsmöjligheter vid val av behandlingshem. Enligtmotionärerna har kommunernas kostnader för nyttjandet av privatabehandlingshem ökat kraftigt . Det finns ocksåfall där man kunnat ifrågasätta kvaliteten på och innehållet iden vård som givits. Om kommunerna hade bättresamordningsmöjligheter skulle de enligt motionärerna kunnaundvika placering hos oseriösa vårdgivare och välja bästaalternativ.BakgrundI direktiven för anförs bl.a. attkommunernas uppföljnings- och utvärderingsinstrument måsteförbättras och krav ställas på ökad effektivitet ochproduktivitet inom . I takt med att enskildavårdgivare i ökad utsträckning etablerar sig på marknaden krävsockså att kommunerna utvecklar sin "beställarkompetens".Kommittén har mot denna bakgrund bl.a. i uppdrag att övervägahur tillsyn, uppföljning och utvärdering när det gäller denkommunala och de privata vårdgivarnas verksamhetskall bedrivas.Socialstyrelsen erhöll ett uppdrag från dendåvarande regeringen att närmare utreda hur behovet avvetenskapligt grundade utvärderingar av behandlingsmetoder ochandra insatser inom individ- och familjeomsorgskulle kunna tillgodoses. Som ett resultat av uppdraget pågårinom uppbyggnaden av ett centrum förutvärdering av metoder i socialt arbete. Centrumet skall urolika aspekter vetenskapligt värdera olika metoder och insatserinom individ- och familjeomsorgen. Vidare skall centrumet görakunskapssammanställningar och bedömningar, sprida informationoch verka för genomförande så att förändringar kan ske tillbättre och mer effektiva metoder. Centrumet skall också fungerasom kunskapsbank när det gäller metoder i socialt arbete. Ettområde som bl.a. skall ägnas uppmärksamhet är, enligt vadutskottet har inhämtat, kostnader och behandlingsresultat inommissbrukarvården.UtslussningMotionenI motion So255 av och ()yrkas att hos regeringen begär attSocialtjänstkommittén ges i uppdrag att vid utformandet avförslag till sociallagstiftning beakta behovet av kommunalsamordning av behandling och stödinsatser (yrkande 2).Motionärerna anför att kontinuitet i vårdkedjan har en avgörandebetydelse för resultatet av en institutionsbehandling. Därförbör kommunerna åläggas att ansvara för en behandlingsplan somockså omfattar insatser efter institutionsvården.BakgrundBeträffande missbrukare stadgas i 11 § socialtjänstlagen bl.a.att socialnämnden aktivt skall sörja för att den enskildemissbrukaren får den hjälp och vård som han behöver för attkomma ifrån missbruket. Nämnden skall i samförstånd med denenskilde planera hjälpen och vården och noga bevaka att planenfullföljs.Enligt 30 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissafall, LVM, skall socialnämnden aktivt verka för att den enskildeefter vårdtiden får bostad och arbete eller utbildningsamt se till att han får personligt stöd eller behandling föratt varaktigt komma ifrån sitt missbruk. I bestämmelsen klargörspå ett tydligare sätt än i den tidigare lagstiftningen attsocialnämnden har en skyldighet att se till att den enskildeefter vårdtiden får fortsatt stöd.I LVM-propositionen (prop. 1987/88:147) anfördes bl.a.följande (s. 106).Att socialnämnden skall aktivt verka för att missbrukarenefter vårdtiden får bostad och arbete eller utbildning innebären långt gående skyldighet för nämnden. Som regel skall dessainsatser kunna utnyttjas av den enskilde när han lämnarLVM-hemmet. Utgångspunkten måste vara att den som skrivs ut inteskall behöva återvända till en miljö eller livssituation där hanhar små utsikter att hålla sig ifrån missbruket. För att kunnafullgöra denna skyldighet enligt bestämmelsen måstesocialnämnden på ett tidigt stadium planera för utskrivningen.Missbrukarens kontaktman har här en viktig arbetsuppgift. Vidarekrävs ett väl fungerande samarbete mellan socialnämnd och bl.a.arbetsförmedling, bostadsförmedling samt skola. Att åtgärdernakräver samråd med den enskilde följer av socialtjänstlagen ochhar på grund härav inte intagits i lagtexten.Enligt 9 § LVM skall socialnämnden utse en kontaktman förmissbrukare som bereds vård med stöd av LVM. Efter vårdtidenkan, under förutsättning att den enskilde själv vill det, enkontaktperson utses enligt socialtjänstlagen.Socialtjänstlagen innehåller ett flertal bestämmelser omsocialnämndens skyldigheter när det gäller omsorger om barn ochungdom. Nämnden skall bl.a. sörja för att unga vid behov fårvård och fostran utanför det egna hemmet.I 21 § lagen (1990:52) om särskilda bestämmelser om vård avunga, LVU, stadgas att när vård med stöd av lagen inte längrebehövs skall socialnämnden besluta att vården skall upphöra samtnoga förbereda den unges återförening med den eller dem som harvårdnaden om honom.I betänkandet Tvångsvård i -- ansvar ochinnehåll (SOU 1992:18) anför beträffandeungdomsvården att det finns ett stort behov av åtgärder som kanunderlätta en successiv utslussning av ungdomar från desärskilda ungdomshemmen i individuellt avpassade former. Nuförsvåras detta bl.a. av bestämmelsen i 28 §socialtjänstförordningen att ingen ungdom får vistas utanförvårdhemmet än utan en formellutskrivning. Utredningen föreslår därför att en ny bestämmelseinförs i socialtjänstförordningen som gör det möjligt försocialnämnden att avtala med det särskilda ungdomshemmet omförlängd vistelse utanför hemmet i samband med utslussning.Under denna tid skall behandlingsansvaret kvarstå hos hemmet.Vården vid förlängd vistelse skall vara ordnad så att den kanantas främja den unges utveckling och skall beslutas efteröverenskommelse med socialnämnden.Utredningen pekar också bl.a. på behovet av samverkan mellanöppenvården och institutionerna och föreslår bl.a. attutbildningen inom kommunernas socialtjänst ochinstitutionsvården samordnas och att regionalasamrådskonferenser skall hållas i syfte att befrämja dennasamverkan.Utskottets bedömningVad först gäller frågan om huvudmannaskap och drift avungdomsvård och missbrukarvård konstaterar utskottet att det ibetänkandet Tvångsvård i föreslås bl.a. attstaten skall överta huvudmannaskapet för de särskildaungdomshemmen och LVM-hemmen. Efter remissbehandling bereds nuutredningens förslag i . Motion So255 (s)yrkande 1 får härigenom anses vara tillgodosedd och avstyrksdärför.När det gäller valet av behandlingshem instämmer utskottet ivad som anförs i motion So238 (s) om betydelsen av attkommunerna har kompetens och möjlighet att välja lämpligvårdgivare med hänsyn till kostnad och innehåll i vården. Dennafråga skall emellertid uppmärksammas av Socialtjänstkommittén.Vidare pågår inom av kompetens pådetta område. Den aktuella motionen bör mot bakgrund härav inteföranleda något initiativ från sida. Motionenavstyrks därför.När det slutligen gäller frågan om samordning av behandlingoch stödinsatser konstaterar utskottet att det är en kommunaluppgift att svara för insatser för missbrukare och unga somgenomgått institutionsbehandling. Häri ingår också att samrådamed huvudmannen för institutionen. I betänkandet Tvångsvård isocialtjänsten lämnas vissa förslag om hur dessa insatser skallkunna förbättras. I avvaktan på regeringens ställningstagandetill förslagen bör enligt utskottets mening inte tanågot initiativ i frågan. Motion So255 (s) yrkande 2 avstyrksdärför.Särskilt om vården av missbrukareKooperativ missbrukarvårdMotionenI motion So228 av m.fl. (s) begärs etttillkännagivande om vad som anförts i motionen om behovet av ettutvecklingsarbete med missbrukarvård i kooperativ form.Motionären anser att arbetskooperativ för missbrukare enligtmönster från bl.a. kan vara ett alternativ i den svenskamissbrukarvården. Motionären anför att det pågår försök iSverige med att starta missbrukarvård i kooperativ form och attdessa försök måste stödjas politiskt, moraliskt och ekonomiskt.Kommunerna, som har ansvaret för missbrukarvården, bör stödja deprojekt som planeras och delta i utvecklingsarbetet av dessa.BakgrundSocialstyrelsen stödjer olika projekt som syftar till attutveckla institutioner inom missbrukarvården eller alternativtill sådana. Bidrag har bl.a. utgått till förhjälp åt läkemedelsmissbrukare, RFHL, för en förstudie angåendemöjligheterna att starta ett arbetskooperativ för missbrukare isamarbete med , , och kommuner.Förstudien om den s.k. Södertörnsmodellen har sammanställtsunder detta år. Som förebild för projektet har tjänat detsjälvförsörjande missbrukarkooperativet utanförRimini i Italien.Kvinnliga missbrukareMotionernaI motion So286 av () begärs etttillkännagivande om att ansvaret för LVM-vård av kvinnor börsamlas på en huvudman. Motionären anser att vården av kvinnligaalkoholister är eftersatt. Det behövs bl.a. fler institutionerför enbart kvinnor. Om vården av kvinnor enligt LVM samladesunder en huvudman skulle en utbyggnad lättare kunna ske, anförmotionären.I motion So501 av m.fl. (fp, m, c, kds)begärs ett tillkännagivande om vad som i motionen anförts omberoende och missbruk (yrkande 6). Motionärerna anser attdet behövs ökade insatser för kvinnliga missbrukare av läkemedeloch alkohol. kan det vara nödvändigt att behandla kvinnoråtskilda från män. På arbetsplatserna behövs program för kvinnormed alkoholproblem. Det är en viktig uppgift förAlkoholkommissionen och att ta sig anuppgiften att minska alkoholmissbruket bland kvinnor. Detläkemedelsepidemiologiska centrumet bör få till uppgift attkartlägga omfattningen av kvinnors läkemedelsberoende ochsamtidigt undersöka varför vissa kvinnor blir beroende avläkemedel.I motion A805 av och ()begärs ett tillkännagivande om vad som anförts i motionen ominformationsinsatser för att förebygga drogberoende hos kvinnor(yrkande 17) och om vårdmöjligheter för kvinnor medalkoholberoende (yrkande 18). Motionärerna framhållerbetydelsen av att alkoholmissbrukande kvinnor nås avinformationsinsatser. De anser vidare att alkoholistvården harmisslyckats när det gäller vården av kvinnor. Kvinnor mår enligtmotionärerna bättre om de får vård i vårdenheter där det endastfinns kvinnor. Det krävs ökad forskning och fler projekt kringdetta. Av betydelse är också att mödravårdscentralernasförebyggande arbete inte försämras.BakgrundSocialstyrelsen har ägnat frågan ommissbruk bland kvinnor ökad uppmärksamhet. Styrelsen har lämnatstöd till olika försöks- och utvecklingsinsatser för att skapaalternativ inom missbrukarvården som är särskilt inriktade påatt möta kvinnliga missbrukares specifika vårdbehov.Socialstyrelsen har haft i uppdrag av regeringen att analyseraeffekterna av gjorda insatser och bedöma vilka ytterligareåtgärder som behöver vidtas inom området. I sin redovisning avuppdraget , promemorian Kvinnor och missbruk,har styrelsen markerat behov av ytterligare kunskaps- ochmetodutveckling. Dessutom behövs bättre samarbete mellansocialtjänsten, sjukvården och företagshälsovården för att påett tidigare stadium nå kvinnor som missbrukar. Andra områdensom särskilt bör uppmärksammas är bl.a. eftervården för kvinnorsom genomgått behandling och insatser för gravida missbrukandekvinnor.Socialstyrelsen har vidare lämnat stöd till StiftelsenKvinnoforum, som bl.a. initierar insatser förutbildning, utveckling och utvärdering när det gäller kvinnligamissbrukare. Stiftelsen stödjer olika forskningsprojekt som ärinriktade på missbrukande kvinnor. Stiftelsens verksamhet närdet gäller kvinnors missbruk utvidgas . Bl.a.skall insatser göras på arbetsplatser där det finns mångakvinnliga anställda.Folkhälsoinstitutet, som inrättades , skallenligt proposition 1990/91:175 om vissa folkhälsofrågor (s. bedriva sin verksamhet i programform. Ett av programmenskall vara inriktat på drogprevention, ett annat på barn ochungdom resp. utsatta kvinnor. Enligt propositionen har kvinnoranammat ett manligt dryckesmönster. Den ökandealkoholkonsumtionen särskilt bland yngre kvinnor ökar risken föralkoholrelaterade skador också bland kvinnor. Denna negativautvecklingstendens vad avser kvinnors hälsa har inteuppmärksammats tillräckligt. Inom programför utsatta kvinnor bör enligt propositionen dels enkartläggning göras av hälsa ur ett kvinnoperspektiv, delsstrategiska insatser intensifieras som i första hand kanförbättra hälsans villkor för de kvinnor som är utsatta för destörsta hälsoriskerna. Institutet bör också, anförs det ipropositionen, stödja forskningsinsatser inom alkohol- ochdrogområdet.I direktiven för (dir. 1991:124)framhålls kvinnors missbruk som ett problemområde som kräversärskild belysning. Missbruket bland kvinnor har ökat, anförs idirektiven. Mycket tyder på att kvinnor som missbrukar snabbareblir utslagna och att de också fortare får såväl medicinska somsociala skador av sitt missbruk. Att nå dem med stöd ellervårdinsatser är därför särskilt viktigt. I direktiven påtalasockså att kunskapen om de särskilda vårdbehov som kvinnligamissbrukare har är otillräcklig. En särskild fråga somkommissionen bör uppmärksamma är gravida kvinnors alkoholvanor.Kommissionens arbete skall vara avslutat före utgången av år1993.I betänkandet Tvångsvård i -- ansvar ochinnehåll (SOU 1992:18) föreslår som tidigarenämnts att staten skall bli huvudman för de s.k. LVM-hemmen.Enligt utredningen har problemen inom delvis sinorsak i bristande differentiering av vården. Utredningen menaratt bl.a. könstillhörighet är en differentieringsgrund som böranvändas. Om staten övertar ansvaret för LVM-vården bör detankomma på den statlige huvudmannen att närmare bestämma hurhemmen skall vara differentierade, anför utredningen.Dåvarande regeringen tillsatte en utredningmed uppgift att överväga och lämna förslag till bildandet av ettcentrum för läkemedelsepidemiologi och utveckling avläkemedelsterapier (dir. 1990:72, tilläggsdir. 1991:122).Utredningen skall enligt direktiven bl.a. överväga hur framtidakonsumtions- och förskrivningsstudier skall bedrivas i syfte attmedverka till rationell läkemedelsanvändning och motverkaläkemedelsmissbruk. Utredningen avser enligt uppgift att avgeett betänkande detta år.Tidigare behandlingUtskottet har vid ett flertal tillfällen behandlat motioner omkvinnliga missbrukare och därmed sammanhängande frågor. Ibetänkandet 1989/90:SoU14 (s. 33 f.) ges en bakgrund och enredogörelse för tidigare riksdagsbehandling. Utskottet framhölli anledning av ett antal motioner behovet av insatser förkvinnliga missbrukare och anförde att de bör ägnas störreuppmärksamhet inom vården och forskningen. Detta gäller, anfördeutskottet, inte minst beträffande de gravida missbrukarna motbakgrund av de risker alkohol och andra droger innebär förfoster. Enligt utskottet måste behandlingsinsatserna anpassasefter kvinnornas speciella behov. Särskild information omkvinnors missbruk bör ingå i utbildningen avbehandlingsassistenter. Vidare bör, påtalade utskottet, behovetav särskilda behandlingsinstitutioner för kvinnliga missbrukarebeaktas i kommunernas vårdresursplaner. Vad utskottet anförtborde ges regeringen till känna. följde utskottet.Vid behandlingen av årets budgetproposition anförde utskotteti betänkandet 1991/92:SoU15 (s. 125) att det är mycketangeläget med fortsatta insatser för den särskilt utsatta gruppsom bl.a. vissa kvinnor utgör i missbrukssammanhang. Utskottetanförde att detta är en fråga som skall behandlas av såvälAlkoholkommissionen som . Vidare bedriver verksamhetpå området. I budgetpropositionen föreslås betydande medel förkampen mot alkoholmissbruket. Utskottet utgick från att dessamedel kommer att användas bl.a. för olika insatser för kvinnor.Med det anförda avstyrkte utskottet de aktuella motionerna.Datoriserat beslutsstödssystem inom missbrukarvårdenMotionenI motion So217 av () begärs etttillkännagivande om vad som anförts i motionen om utvecklingenav ett datorbaserat beslutsstödssystem inom områdetdrogmissbruk. Motionären anför att när det gäller drogmissbrukskapar den snabba sociala utvecklingen och det stora behovet avtydliga riktlinjer för rättstillämpningen ett påtagligt behov avallsidig utbildning och praktiska anvisningar för storayrkesgrupper. Drogfrågornas rika komplexitet gör dem väl lämpadeför försök att utveckla datorbaserade kunskapssystem förbeslutsstöd, s.k. expertsystem. Arbetet med att utveckla ettsådant system är höggradigt tvärvetenskapligt. Enligt motionärenär det naturligt att får en viktig roll närdet gäller att ta initiativ till ett sådant arbete samt attsamordna det.BakgrundProfessor vid /driver tillsammansmed privata intressenter ett projekt som avser uppbyggnad av ettrådgivande datorbaserat kunskapssystem för narkomanvården. Enidéskiss till ett sådant system har upprättats ochprojektgruppen har haft vissa kontakter med bl.a.Socialstyrelsen och Folkhälsoinstitutet.Tillsynen över missbrukarvårdenMotionernaI motion So204 av och () hemställs att hos regeringen begär förslag tillskärpta regler och förstärkt organisation för tillsyn av enskildoch offentlig missbrukarvård. Motionärerna anför att tillsyns-och tillståndsorganisationen när det gäller såväl offentlig somprivat missbrukarvård måste bli effektivare. För detta krävsutökade resurser och en vidgad befogenhet att granska ochutvärdera vården. Tillståndsreglerna bör skärpas och möjlighetenatt ingripa mot och stänga institutioner som inte fungerartillfredsställande bör förstärkas.I motion So420 av m.fl. (v) begärs attriksdagen hos regeringen begär att får i uppdragatt se över reglerna enligt vad i motionen anförts om etiskaregler för institutioner utanför hälso- och sjukvården(yrkande 1) och att hos regeringen begär attSocialstyrelsen får i uppdrag att utforma kravspecifikation förvårdgivarna enligt vad i motionen anförts om behovet avkompetens hos privata vårdgivare (yrkande 2). I motionenanförs att det behövs etiska riktlinjer och annan reglering avden vård som erbjuds vid sidan av den offentliga och att det börfinnas en prövning av den yrkesmässiga kompetensen hos depersoner som skall öppna en institution.BakgrundAv 68 § socialtjänstlagen framgår att hem för vård ellerboende står under tillsyn och att länsstyrelsenhar rätt att inspektera verksamheten vid hemmen.Vill enskild person eller sammanslutning inrätta hem för vårdeller boende skall enligt 69 § socialtjänstlagen tillstånd sökashos . Sådant hem står under löpande tillsyn avsocialnämnden i den kommun där hemmet är beläget. Nämnden harrätt att inspektera verksamheten vid hemmet.Om det föreligger något missförhållande vid ett hem för vårdeller boende, skall enligt 70 § socialtjänstlagen länsstyrelsenförelägga ledningen för hemmet att avhjälpa missförhållandet.Länsstyrelsen kan även i vissa fall förbjuda fortsatt verksamhetvid hemmet.I 10 § socialtjänstförordningen (1981:750) stadgas att vidvarje hem för vård eller boende skall finnas en person somförestår verksamheten samt den personal som i övrigt behövs fören ändamålsenlig verksamhet. Vidare anges att Socialstyrelsenefter visst samråd meddelar närmare föreskrifter omkompetenskrav för föreståndare vid sådana hem som avses i 12 §LVU (särskilda ungdomshem) och för hem för tvångsvård enligt 22§ LVM.Socialstyrelsen har utarbetat föreskrifter och allmännaråd rörande hem för vård eller boende som drivs avenskilda (SOSFS 1982:56). Av dessa framgår bl.a. att denperson som förestår verksamheten skall ha lämplig utbildningoch/eller erfarenhet. I föreskrifterna anges närmare vilkenyrkesmässig kompetens som bör krävas av föreståndare av olikatyper av hem som drivs av enskilda.I direktiven för anförs att detstora inslaget av privata vårdgivare inom vården av barn,ungdomar och missbrukare motiverar en översyn av de regler somfinns för tillstånd och tillsyn av verksamheten. Enligtdirektiven bör kommittén överväga innehållet i och formerna förtillsynen av såväl den kommunala som de privatavårdgivarnas verksamhet.