bet · GG01LU3 · 1992-11-03 00:00:00 — Den svenska hemförsäljningslagens anpassning till I betänkandet behandlar utskottet ett förslag från regeringen(prop. 1991/92:167) om vissa ändringar i hemförsäljningslagen(1981:1361). Ändringarna innebär att reglerna i enlighet medEES-avtalet anpassas till ett av år 1985antaget direktiv om konsumentskydd vid avtal som ingås utanförnäringsidkares fasta försäljningsställe (85/577/EEG).Sedan i en skrivelse till utskottet framförtsynpunkter på förslaget har en hearing ägt rum inför utskottetden med företrädare för ,, , förordar -- med anledning av framförda önskemål frånkonsumentverket -- en ändring i det framlagda lagförslaget. Denav utskottet föreslagna ändringen innebär atthemförsäljningslagen skall tillämpas också beträffande avtal omtjänster som konsumenten ingår vid telefonsamtal med ettkreditinstitut.Med den förordade ändringen tillstyrker utskottet förslaget ipropositionen. Någon motion har inte väckts i ärendet. I proposition 1991/92:167 föreslår regeringen() -- efter hörande av Lagrådet -- attriksdagen antar det i propositionen framlagda förslaget till lagom ändring i hemförsäljningslagen (1981:1361).Lagförslaget har intagits i bilaga 1 till betänkandet. antog ett direktiv omkonsumentskydd vid avtal som ingås utanför näringsidkarens fastaförsäljningsställe (85/577/EEG). Direktivet tillhör de EG-reglersom ingår i (prop. 1991/92:170 Del II bilaga 2, bet.1992/93:EU1). Huvudinnehållet i direktivet är detsamma som ihemförsäljningslagen (1981:1361), nämligen att en konsumentskall ha en frist på minst att ångra avtalet(ångerrätt och ångervecka). Hemförsäljningslagen uppfyller istor utsträckning redan nu EG-direktivet, och på en del punkterger lagen ett bättre skydd för konsumenten än det som följer avdirektivet. Avtal som ingås per telefon omfattas t.ex. inte avEG-direktivet medan hemförsäljningslagen är tillämplig inte baravid hembesök utan också vid telefonsamtal som utgör led iförsäljning. Något hinder för att behålla sådana förkonsumenten förmånligare regler föreligger inte. EG-direktivetär nämligen ett s.k. minimidirektiv, vilket innebär attmedlemsstaterna kan upprätthålla eller införa regler som gerkonsumenterna ett starkare skydd än vad direktivet gör. I någraavseenden uppfyller dock hemförsäljningslagen inte fullt utEG-direktivet. Detta gäller i huvudsak lagenstillämpningsområde. I propositionen föreslås att reglerna idirektivet införlivas i svensk rätt genom atthemförsäljningslagen ändras så att dess regler kommer attuppfylla direktivets krav.Till grund för propositionen ligger en inomJustitiedepartementet utarbetad departementspromemoria (Ds1991:68) Den svenska hemförsäljningslagens anpassning till , vilken har remissbehandlats.De ändringar som EG-direktivet aktualiserar rör -- som ovannämnts -- framför allt hemförsäljningslagens tillämpningsområde.I motsats till den gällande hemförsäljningslagen omfattardirektivet inte bara köpeavtal utan även andra avtal omöverlåtelse eller upplåtelse av egendom. Det betyder att ocksåsådana avtalstyper som t.ex. hyra och leasing omfattas avdirektivet. EG-direktivet innefattar även en vidare reglering änhemförsäljningslagen när det gäller tjänster. Sålunda omfattarlagen endast s.k. abonnemangsavtal -- åtaganden att utföratjänster av visst slag vid periodiskt återkommande tillfällen --medan direktivet omfattar i princip tjänster i allmänhet(artikel 1).EG-direktivet tar också sikte på delvis andraavtalssituationer än de som omfattas av hemförsäljningslagen.Enligt artikel 1 i direktivet skall detta tillämpas på avtal somhar ingåtts under en utflykt som arrangeras av näringsidkarenutanför dennes fasta försäljningsställe samt på avtal som haringåtts i samband med näringsidkarens besök hemma hoskonsumenten eller en annan konsument eller på konsumentensarbetsplats, om inte besöket sker på konsumentens uttryckligabegäran.Mot denna bakgrund föreslås i propositionen atthemförsäljningslagens tillämpningsområde utvidgas till attomfatta alla avtal om överlåtelse eller upplåtelse av varor,t.ex. hyra och leasing, och tjänster generellt. Vidare föreslåsatt hemförsäljningslagen skall tillämpas, inte bara på avtal somträffas vid hembesök hos konsumenten, utan även på avtal somträffas hemma hos någon annan konsument eller under en utflyktsom organiseras av näringsidkaren och som görs till en platsutanför näringsidkarens fasta försäljningsställe.Hemförsäljningslagen är inte tillämplig vid försäljning avlivsmedel, dvs. matvaror, dryckesvaror och andra varor som äravsedda att förtäras av människor. EG-direktivet ger endastmöjlighet att undanta avtal om tillhandahållande av matvaroreller drycker eller andra dagligvaror för hushållet, somtillhandahålls genom regelbunden utkörning (artikel 3.2.b). Fördet fall att en näringsidkare vid ett enstaka tillfälle besökerkonsumenter och säljer livsmedel omfattas således sådana köp avdirektivet men inte av hemförsäljningslagen. I propositionenföreslås därför en justering av hemförsäljningslagenstillämpningsområde när det gäller försäljning av livsmedel (1§andra stycket 2).Att hemförsäljningslagens tillämpningsområde utvidgas till attgälla tjänster i allmänhet innebär att försäkringsavtal kommeratt falla under lagen. EG-direktivet medger emellertid attsådana avtal undantas (artikel 3.2.d). I propositionen föreslåsatt försäkringsavtal genom ett uttryckligt undantag inte helleri fortsättningen skall omfattas av hemförsäljningslagen (1§andra stycket 5).Vidare föreslås att hemförsäljningslagen inte skall varatillämplig på avtal som ingås vid ett telefonsamtal med ettkreditinstitut som avses i lagen (1988:1385) om Sverigesriksbank om avtalet gäller en tjänst (1§ andra stycket 7). Ipropositionen påpekas att hinder inte möter mot att undantasådana avtal från lagens tillämpningsområde eftersom direktivetinte omfattar avtal som sluts vid telefonsamtal.I övrigt föreslås när det gäller lagens tillämpningsområdenatt de nuvarande undantagen för prestationer understigande 300kr och för finansiella instrument behålls, vilket EG-direktiveti och för sig medger (1§ andra stycket 1 och 3). Vidareföreslås i enlighet med EG-direktivet att hemförsäljningslageninte skall vara tillämplig på avtal om uppförande av byggnadeller annan fast anläggning på mark eller i vatten medhänvisning till nuvarande ordning och att lagens skyddssyfteknappast torde ha någon tyngd när det gäller t.ex.byggnadsentreprenader (1§ andra stycket 4).När det gäller näringsidkarens informationsplikt innebärförslaget att reglerna ändras så att det uttryckligen, enligtvad som föreskrivs i direktivets artikel 4, ihemförsäljningslagen anges att konsumenten skall underrättas,förutom om innehållet i lagen, om namn och adress till en personmot vilken ångerrätten kan utövas (4§).Beträffande ångerrätten innebär förslaget att de nuvarandereglerna om sådan rätt vid avtal om köp och om skyldighet attåterlämna köpta varor skall tillämpas även vid andra avtal omöverlåtelse eller upplåtelse av varor, exempelvis vid hyra ochleasing. Om konsumenten ångrat ett avtal om en tjänst skallkonsumenten således vara skyldig att återlämna material som haröverlämnats, om det kan ske utan att konsumenten åsamkasolägenheter av betydelse eller kostnader (9§ tredje stycket).Den nya lagstiftningen föreslås träda i kraft den 1 januari1993.I likhet med föredragande statsrådet ser utskottet ett behovav att anpassa svensk lagstiftning till gällande EG-direktiv påområdet. Utskottet har för sin del ingen annan uppfattning änföredragande statsrådet om att bör fatta beslut om attinförliva reglerna i direktivet med svensk rätt genom ändringari hemförsäljningslagen.I ärendet har utskottet ägnat särskild uppmärksamhet åt tvåspörsmål som båda gäller hemförsäljningslagenstillämpningsområde. Det ena gäller om lagen skall tillämpas påförsäkringsavtal (1§ andra stycket 5). Det andra gäller omlagen skall tillämpas på avtal som ingås vid telefonsamtal medett kreditinstitut som avses i lagen (1988:1385) om Sverigesriksbank om avtalet gäller en tjänst (1§ andra stycket 7).Som redovisats ovan medger EG-direktivet att försäkringsavtalundantas (artikel 3.2.d), och fråga uppkommer därför om ettsådant undantag bör införas i den svenska lagstiftningen. I detlagstiftningsärende som låg till grund för införandet av denförsta hemförsäljningslagen diskuterades om inte denackvisitionsverksamhet i form av "hemförsäljning" som bl.a.försäkringsbolagen ägnar sig åt borde föras in under lagen.Föredragande statsråd anslöt sig emellertid till den av detstora flertalet remissinstanser omfattade meningen attförsäkringsavtal inte borde omfattas av lagen (prop. Som skäl för denna inställning anfördes att det finns andraregler som verkar för att försäkringsbolagens anskaffningar avansökningar om försäkringar sker i enlighet med godförsäkringssed. anslöt sig till denna uppfattning. Isitt av godkända betänkande (LU 1971:10) fannutskottet med anledning av en motion med yrkande om atthemförsäljningslagen också borde omfatta försäkringar inte skälatt förorda någon ändring i förhållande till vad som föreslagitsi den då aktuella propositionen. Utskottet pekade därvid bl.a.på bestämmelserna i den då gällande försäkringsrörelselagen, somansågs ge tillräckliga möjligheter till ingripanden om detskulle behövas. I samband med den nuvarandehemförsäljningslagens tillkomst (prop. 1981/92:40, LU1981/82:14) berördes inte frågan närmare, utan den ordning somgällt beträffande försäkringsavtal behölls.I den till grund för den förevarande propositionen liggandepromemorian föreslogs ingen ändring beträffandehemförsäljningslagens tilllämpning på försäkringsavtal.Promemorians förslag innebär således att försäkringsavtal inteheller skall omfattas av hemförsäljningslagen. Ipropositionen uttalar föredragande statsrådet att hon inte kanfinna annat än att de skäl som anfördes har bäring ävenpå dagens situation. Vidare erinrar hon om attFinansinspektionen, som har tillsyn överförsäkringsverksamheten, i sitt remissvar anfört att det --såvitt är bekant för myndigheten -- inte existerar någramissförhållanden som ger anledning till att se saken på ettannat sätt. Hon förordar bl.a. därför att försäkringsavtal inteheller skall omfattas av lagen.Inte heller utskottet kan se att det föreliggernågra missförhållanden som påkallar en ändring. Däremot kan,såsom påpekats av bl.a. , en framtida friarehantering och förmedling av försäkringstjänster i ett vidareeuropeiskt perspektiv innebära att det uppstår problem förkonsumenterna. Vidare finns det enligt utskottets mening utifrånmer principiella utgångspunkter skäl att överväga om inteförsäkringsavtal bör omfattas av hemförsäljningslagen. Förslageti propositionen får nämligen till följd att konsumenten inte kanångra ett försäkringsavtal men däremot ett avtal om enfinansiell tjänst som konsumenten ingått i hemmet. Frånkonsumentsynpunkt kan denna ordning också synas förvirrande,särskilt i dessa tider med den pågående branschglidningen mellanbanker och försäkringsbolag och med det förhållandevis storautbudet av försäkringar och finansiella tjänster. Ett avargumenten som använts för att undanta försäkringsavtal frånhemförsäljningslagen, nämligen att konsumenten skulle kunnautöva ett slags ångerrätt genom att låta bli att betala premiennär räkningen kommer, är inte heller lyckat, utan ägnatatt undergräva den allmänna betalningsmoralen.Enligt utskottets mening borde mot denna bakgrund frågan omhemförsäljningslagens tillämpning på försäkringsavtal habehandlats något utförligare i propositionen. Utskottet ansersig dock kunna godta de skäl som anförts för att bibehålla dennuvarande ordningen och finner således inte anledning förriksdagen att nu införa någon ändring. Skulle det visa sig attdet skydd som hemförsäljningslagen ger konsumenterna behövsockså när det gäller försäkringar får emellertid fråganövervägas ånyo. Utskottet vill därför understryka vikten av attregeringen noga följer utvecklingen på området och tar deinitiativ som kan visa sig erforderliga. Om t.ex. den friarehandel som syftar till ger upphov tillkonsumentproblem i samband med gränsöverskridande förmedling avförsäkringstjänster, förutsätter utskottet att frågan blirföremål för förnyad prövning.Utskottet övergår härefter till att behandla den avKonsumentverket i ärendet väckta frågan om avtal om tjänster somingås vid ett telefonsamtal med ett kreditinstitut som avses i3§ lagen (1988:1385) om riksbank bör omfattats avhemförsäljningslagen. I den till grund för propositionenliggande promemorian föreslogs inte något sådant undantag utanförslaget har tillkommit på initiativ av en del remissinstanser,närmast , ,och . Enligt dessaremissinstanser har de skäl som åberopats för att undantaförsäkringsavtal från lagens tillämpningsområde giltighet ocksåför bank- och andra finansiella tjänster. Man har också pekat påden pågående branschglidningen mellan banker ochförsäkringsbolag som i viss utsträckning suddar ut gränsernamellan dem.I propositionen förklarar sig föredragande statsrådet ha tagitintryck av dessa synpunkter som hon anser ha fog för sig. Ombanker och försäkringsbolag erbjuder tjänster med olikabeteckning men med samma reella innebörd, finns det enligtstatsrådets mening knappast någon anledning att i förevarandesammanhang behandla dem på skilda sätt. Vidare konstaterar honatt eftersom EG-direktivet inte omfattar avtal som sluts vidtelefonsamtal möter inte hinder mot att undanta avtal pertelefon om finansiella tjänster från hemförsäljningslagenstillämpningsområde. Med hänsyn till svårigheten att preciserabegreppet finansiella tjänster föreslås att alla avtal omtjänster som sluts med kreditinstitut blir undantagna frånlagens tillämpningsområde. förstås enligt3§ lagen (1988:1385) om riksbank bankinstitut, lokalaföreningsbanker, kreditaktiebolag, finansbolag med svenskkoncession, landshypoteks- och stadshypoteksinstitutionerna samtSvenska skeppshypotekskassan.Efter det att propositionen överlämnats till harKonsumentverket i en skrivelse till utskottet den 24 juni 1992kritiserat det föreslagna undantaget för kreditinstitutenstelefonförsäljning. Verket har därvid anfört att det finnsstarka skäl att skydda låntagarna i samband medtelefonförsäljning av krediter. Man kan, menar ,inte bortse från problem som kan uppkomma i samband med ökadskuldsättning hos hushållen om kreditgivare erbjuder lån pertelefon utan att ångerrätt finns. Det är enligt verket ettkonsumentintresse att sådan rätt finns för dessa typer avfinansiella tjänster. Möjligheten att som vid försäkringar"ångra sig" genom att inte betala premien finns inte när detgäller finansiella tjänster. Verket har också fäst utskottetsuppmärksamhet på att lagt fram ettdirektivförslag om konsumentskydd vid distansförsäljning.Direktivet skall tillämpas vid bl.a. telefonförsäljning och gerkonsumenten ångerrätt vid avtal som träffas för finansiellatjänster. konstaterar vidare att det varken iEG:s hemförsäljningsdirektiv eller i förslaget tilldistansförsäljningsdirektiv görs undantag för finansiellatjänster. Konsumenten ges här ångerrätt. I gällerhemförsäljningslagen både vid hembesök och vidtelefonförsäljning. kan inte se logiken i i gör skillnad mellan fall där avtalet ingås vidhembesök och fall där avtalet ingås vid ett telefonsamtal.Också i denna del anser utskottet att det hade varitvärdefullt om proposition hade gett en närmare analys av frågan.Särskilt värdefullt hade det enligt utskottet mening varit ompropositionen innehållit en närmare beskrivning av vilkatjänster som finansinstituten erbjuder eller kan komma atterbjuda konsumenter vid telefonsamtal. Uskottet anser sig dockgenom den i ärendet anordnade hearingen ha fått enförhållandevis god uppfattning om frågan.Utskottet har i och för sig förståelse för de synpunkter sombankorganisationerna m.fl. fört fram i ärendet. Från derasutgångspunkter kan det anses som omotiverat att inte göraundantag för t.ex. banktjänster när samma skäl som anförts föratt undanta försäkringsavtal mycket väl kan anföras sommotivering för att också undanta andra avtal om finansiellatjänster. Banker och kreditinstitut är på samma sätt somförsäkringsbolagen bundna att bedriva sin verksamhet i enlighetmed god banksed. Vidare står banker och andra kreditinstitut påsamma sätt som försäkringsbolag under Finansinspektionenstillsyn.På grund av EG-direktivets utformning är det endast möjligtatt undanta avtal om finansiella tjänster som inte ärförsäkringsavtal från hemförsäljningslagens tillämpningsområdeom avtalet sluts på telefon. Enligt utskottet mening bör ettställningstagande till frågan om ett sådant undantag skallinföras göras med beaktande av konsumentskyddsaspekter, och omdessa har tillräcklig tyngd bör en för ochbankorganisationerna omotiverad ordning i hemförsäljningslagenkunna accepteras. Vid en bedömning utifrån dessa utgångspunkterfinner utskottet att det föreslagna undantaget i 1§ andrastycket 7 bör utgå. För enskilda konsumenter måste det te signärmast som förvirrande om man äger ångra ett avtal om en tjänstsom man i hemmet ingått med ett kreditinstitut men däremot inteom man ingått ett motsvarande avtal vid ett telefonsamtal. Ävenom det endast i mindre utsträckning förekommertelefonförsäljning av finansiella tjänster kan den pågåendestrukturomvandlingen på marknaden för finansiella tjänster inomen mycket snar framtid komma att medföra att försäljningsformenökar. Därtill kommer att införande av en ångerrätt förkonsumenten vid telefonavtal om en finansiell tjänst knappasttorde få annat än mindre praktiska konsekvenser förkreditinstituten. Den nuvarande ordningen att konsumenten vidett telefonsamtal erbjuds en tjänst och senare tillställs ettskriftligt avtalsförslag för undertecknande kan givetvisbehållas.Utskottet förordar mot bakgrund av det anförda att 1§ andrastycket 7 utgår. Övriga förslag som läggs fram i propositionentillgodoser enligt utskottets mening till fullo det behov avEG-anpassning som föreligger på området. Med den förslagnaändringen tillstyrker utskottet propositionen. Utskottet hemställeratt antar regeringens förslag till lag om ändring ihemförsäljningslagen (1981:1361) med den ändringen att 1§erhåller i bilaga 2 som Utskottets förslag betecknadelydelse.Stockholm den 3 november 1992På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), Per Stenmarck(m), (), (), (), (), (), (), (nyd), (), (), (), () och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet.Särskilt yttrandeBengt () anför:Av särskilt konsumentintresse är ett fungerande konsumentskyddvid avtal som ingås utanför näringsidkarens fastaförsäljningsställe. Detta gäller oavsett om avtalet ingås vidhembesök eller telefonledes och dessutom oberoende av avtalstypeller försäljarkategori.Lagstiftningens övergripande mål måste vara att tillskapalikvärdiga rättsregler som ger effektivt skydd förkonsumenterna. Detta resultat uppnås inte , men det borde såsmåningom kunna ske genom den pågående europeiska utvecklingenav konsumentskyddet. I avvaktan på en sådan bredare lösningskulle i vår nationella lagstiftning -- efter modell från dennya konsumentkreditlagen (se bet. 1991/92:LU28 s. 5) -- redan nuha kunnat införas en särskild etisk norm av innebörd att godhemförsäljningssed skall iakttas i nu aktuellaförsäljningssituationer. En sådan lagfäst etisk norm borde varafördelaktig för såväl konsumenter och näringsidkare som berördamyndigheter. Av utskottet framlagt förslag till ändring i regeringensförslag till lag om ändring i hemförsäljningslagen (1981:1361)Bilaga 2Regeringens förslagUtskottets förslag 1§1Denna lag tillämpas då näringsidkare yrkesmässigt överlåtereller upplåter lös egendom eller utför tjänster till konsumenterför huvudsakligen enskilt bruk, om avtalet ingås1. vid hembesök, varmed avses ett besök i konsumentens ellernågon annan konsuments bostad eller på någon annan plats därkonsumenten inte endast för stunden befinner sig,2. vid telefonsamtal som utgör led i försäljning eller annanliknande verksamhet, eller3. under en av näringsidkaren organiserad utflykt till enplats utanför dennes fasta försäljningsställe.Lagen tillämpas dock inte, om1. det pris som konsumenten sammanlagt skall betalaunderstiger ,2. avtalet gäller leverans av livsmedel från näringsidkare somregelmässigt betjänar vissa rutter,3. avtalet gäller finansiella instrument som avses i lagen(1991:980) om handel med finansiella instrument,4. avtalet gäller uppförande av byggnad eller annan fastanläggning på mark eller i vatten,5. avtalet är ett 5. avtalet är ettförsäkringsavtal, försäkringsavtal, eller6. avtalet ingås vid ett 6. avtalet ingås vid etthembesök som äger rum hembesök som äger rumpå konsumentens uttryckliga på konsumentens uttryckligabegäran och avtalet begäran och avtaletgäller en vara eller en gäller en vara eller entjänst som omfattas av tjänst som omfattas avkonsumentens begäran eller konsumentens begäran ellersom har ett direkt samband med som ett direkt samband med denden varan eller tjänsten, varan eller tjänsten.eller7. avtalet ingås vid etttelefonsamtal med ettkreditinstitut som avses i3§ lagen (1988:1385) omSveriges riksbank och avtaletgäller en tjänst.1 Senaste lydelse 1991:988