bet · GG01NU17 · 1992-12-08 00:00:00 — Ett viktigtinslag är härvid att konkurrenslagstiftningen görs mer effektiv.Det framlagda lagförslaget är, menar utskottet, väl ägnat atttillgodose detta angelägna syfte. Såsom har redovisats i detföregående har förslag därutöver lagts fram som går ut på attden offentliga sektorn i större utsträckning skall utsättas förkonkurrens.Sammanfattningsvis finner utskottet att förslaget ipropositionen innebär att marknadens aktörer får en viktigsignal om statsmakternas intentioner att utveckla ochvidmakthålla en marknadsekonomi, präglad av en effektivkonkurrens i såväl privat som offentlig verksamhet. Lagförslagetinnebär dels att företagen får tillräckligt fasta spelregler försitt agerande, dels att en preventiv verkan kan åstadkommas. Detär också, menar utskottet, ändamålsenligt att den nationellalagen utformas så att en nära överensstämmelse uppnås med dekonkurrensrättsliga systemen enligt ochRomfördraget. Härigenom nås den fördelen att företagen iväsentliga avseenden får sådana regler för handeln inom landetsom motsvarar regler som gäller handeln över gränserna. I dettasammanhang bör också erinras om den betydelse för frihandel ochdärmed konkurrens som i övrigt kommer att medföraför den svenska marknaden. Utskottet finner för sin del att dehär behandlade motionsyrkandena i allt väsentligt blirtillgodosedda genom den nya konkurrenslag som föreslås. Meddet anförda avstyrker utskottet motionerna 1991/92:Fi208 (nyd),1991/92:N286 (nyd), 1991/92:N251 (nyd) och 1991/92:N270 (v) iberörda delar.Utskottet vill därutöver konstatera att detta omfattandelagstiftningsarbete är komplext och innebär väsentliga ändringari det konkurrensrättsliga systemet. Utskottet förutsätter därföratt regeringen följer utvecklingen på området och vid behovåterkommer till med en redovisning.Förbjudna konkurrensbegränsningarSom har nämnts föreslår regeringen att de materiellakonkurrensreglerna för näringsverksamheten skall utformas medartiklarna 85 och 86 i som förebild.Förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete riktar sigmot företag som har ett avtal eller överenskommelse som syftartill att begränsa konkurrensen eller får sådana verkningar.Förbudet gäller såväl avtal etc. mellan företag i sammaproduktions- eller handelsled (horisontella avtal) som avtaletc. mellan företag i olika led (vertikala avtal). Lagen angerexempel på sådant samarbete som är förbjudet, dvs. som hindrar,begränsar eller snedvrider konkurrensen på ett märkbart sätt.Hit räknas bl.a. samarbete om priser, produktions- ochutbudsbegränsningar, uppdelning av marknader och olika villkorsom diskriminerar en handelspartner. Undantag från förbudet omkonkurrensbegränsande samarbete skall kunna beviljas (se i detföljande). I propositionen sägs (s.74) att avtalen etc. intebehöver vara bindande på så sätt att företagen måste hålla ettvisst pris för att avtalen skall vara förbjudna. Ävenrekommendationer om priser -- genom s.k. cirkaprislistor -- kanvara förbjudna, anförs det.Förbudet mot missbruk av dominerande ställning gällerbeteenden som drabbar andra företag eller konsumenter. Det är --som framgår -- inte förbjudet att ha en dominerande ställning;det som är otillåtet är att utnyttja den på ett sätt som skadarkonkurrensen. I lagen anges beteenden som särskilt kan utgöramissbruk av en sådan ställning. Här avses t.ex. att påtvinganågon oskäliga inköps- eller försäljningspriser, att begränsaproduktion eller marknader och att diskriminera -- t.ex. genomleveransvägran -- en handelspartner. Någon möjlighet tillundantag från detta förbud skall inte finnas.I tre motioner från allmänna motionstiden behandlas särskiltvissa typer av konkurrensbegränsande avtal och beteenden somenligt motionärernas uppfattning bör förbjudas eller begränsasgenom en ny konkurrenslag.Förbud mot orimliga former av exempelvis leveransvägran,prisdumpning, kvantitetskrav och prisstyrning från leverantörerkrävs sålunda i motion 1991/92:N286 (nyd). Vidare efterlyseslångtgående förbud mot t.ex. monopol och oligopol samtkartellsamarbete liksom en möjlighet att bryta upp kartelleretc. I huvudsak motsvarande krav framförs även i motion1991/92:N251 (nyd). I båda motionerna åberopas vissa fall avt.ex. leverantörers diskriminering av återförsäljare som, enligtmotionärernas uppfattning, har skadat konkurrensförhållandena ide berörda branscherna och som visar på behovet av förbud motsådana konkurrensbegränsningar.Särskilt horisontell prissamverkan är föremål för intresset imotion 1991/92:N244 (s). Motionärerna, som tar fasta på detförslag om ytterligare speciella förbud som föreslogs avKonkurrenskommittén, hävdar att följsamheten till de i handelnvanligen förekommande cirkaprislistorna kan vara så stor attpriskonkurrensen sätts ur spel. Innebörden av motionärernas kravär att även cirkaprislistor skall innefattas i ett förbud mothorisontell prissamverkan.Enligt utskottets uppfattning synes de förslag till förbudmot skadliga konkurrensbegränsningar som föreslås i väsentligmån sammanfalla med önskemålen i motionerna. Som framgår harsamma teknik använts i det nationella lagförslaget som iRomfördragets och konkurrensregler. Det bör härerinras om att uppräkningen i förbuden av avtal eller beteendeninte är uttömmande. Enligt utskottets uppfattning ger den nyalagen ökade möjligheter att ingripa mot bl.a. de i motionernaexemplifierade konkurrensbegränsningarna. Självfallet måstebedömningen i det enskilda fallet överlämnas tillrättstillämpningen. Ett uttalande av om någon särskildprioritering utöver vad som anges i lagen är varken påkallateller lämpligt. Med det sagda avstyrks motionerna 1991/92:N286(nyd), 1991/92:N251 (nyd) och 1991/92:N244 (s), de tvåförstnämnda i här berört avseende.Undantag från förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete,m.m.InledningEtt konkurrensbegränsande samarbete kan ha positiva effektersom uppväger de nackdelar för konkurrensen som finns. Oftagäller detta beträffande samarbete mellan små eller medelstoraföretag. Regeringen anser därför att det skall finnasmöjligheter till undantag från förbudet motkonkurrensbegränsande samarbete. Undantag skall kunna medgesbåde i enskilda fall och för vissa kategorier av avtal, s.k.gruppundantag.För att enskilda undantag skall kunna beviljas skallföretaget anmäla avtalet till . Fyra i lagenangivna villkor måste uppfyllas. Avtalet skall bidra till attförbättra produktionen eller distributionen eller till attfrämja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande. Konsumenternaskall också tillförsäkras en skälig andel av den vinst somdärigenom uppnås. Vidare krävs också att konkurrensbegränsningenär nödvändig för att målet skall uppnås. Slutligen får deberörda företagen inte ha möjlighet att sätta konkurrensen urspel för en väsentlig del av nyttigheterna.Uppgiften att besluta om enskilda undantag föreslås ligga påKonkurrensverket. Beslutet skall gälla för en bestämd tid ochfår förenas med villkor och ålägganden. Om inteinom har fattat beslut eller gjort invändning medanledning av en anmälan skall undantag anses beviljat i enlighetmed anmälan för av fem år.Vissa kategorier av avtal etc. har sådana positiva effekteratt lagens villkor för enskilda undantag som regel kommer attvara uppfyllda. Sådana gruppundantag skall -- enligt vad somsägs i propositionen -- anges i verkställighetsföreskrifter avregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Avtalsom omfattas av ett gruppundantag behöver inte -- men får --anmälas. Det är företagen som på egen risk avgör behovet avanmälan. Genom systemet med gruppundantag förutsätts att antaletärenden hos om individuella undantag kanbegränsas; härigenom uppnås en smidigare administration. Ettangeläget syfte är därutöver att förutsägbarheten hos det nyasystemet skall ökas. Enligt regeringens mening bör EG:sgruppundantag övertas med de anpassningar som krävs för att denationella reglerna skall bli väl avvägda för den svenskamarknaden. Utöver dessa, anförs det i propositionen, kan iSverige finnas behov av gruppundantag på fler områden. InomNäringsdepartementet bereds sålunda en förordningom gruppundantag för kedjor i detaljhandeln. Avsikten är attgruppundantagsförordningar skall utfärdas i anslutning till dennya konkurrenslagen.I propositionen utvecklas även frågan om i vilken utsträckningsom vissa former av samarbete faller utanför lagenstillämpningsområde. Förbudet mot samarbete gäller nämligen baraom det påverkar konkurrensen på ett märkbart sätt. Ipropositionen anges (s. 73) som en riktlinje att ett samarbetemellan små eller medelstora företag normalt torde saknabetydelse för konkurrensen om de samverkande totalt inte har merän av den relevanta marknaden. Är det enbart frågaom samarbete mellan mycket små företag -- där årsomsättningenför varje företag understiger -- tordemarknadsandelen kunna vara något högre än utan attsamarbetet omfattas av förbudet. I lagen införs en möjlighet atthos ansöka om en förklaring att ett avtal etc.faller utanför lagens tillämpningsområde, ett s.k.icke-ingripandebesked. Skälet härtill är att viktigaförutsättningar för förbudens tillämplighet bara kan bedömassedan omständigheterna i det enskilda fallet har klarlagts,anförs det i propositionen.I en rad motioner tas frågor upp som rör gränsen för å enasidan lagens tillämpningsområde generellt och å andra sidanbestämmelserna om undantag från förbudet motkonkurrensbegränsande samarbete. I flertalet fall gårmotionsförslagen ut på att vissa sektorer inom näringslivetskall undantas från konkurrenslagens tillämpning ellersärbehandlas i något annat avseende. Det är här fråga om vissanärbesläktade frågor om konsument- resp. producentkooperativverksamhet. Ett yrkande om likabehandling av skildaföretagsformer gäller även det kooperativ verksamhet. Vidarefinns förslag om vad som betecknas som förenklad handläggning dåett samarbete även har en EES-dimension samt om förlängdgiltighetstid för undantag.Utskottet konstaterar att bestämmelserna om undantag,särskilt gruppundantag, kommer att utgöra ett centralt inslagvid tillämpningen av konkurrenslagen.Villkoren för gruppundantag anges i lagen. Utskottet finnerinte skäl för att uttala sig om den närmareinriktningen av de föreskrifter som förutsätts bli utfärdade.Beträffande lagens tillämpningsområde utgår utskottet från attden riktlinje för bedömning av samverkan mellan små företag, somanges i propositionen, tillämpas flexibelt.Konsumentkooperativ verksamhetNär det gäller bestämmelsen i konkurrenslagen omsamarbetsförbudet (6§) bör det ges ett tydligare uttryck föratt konsumentkooperativt samarbete effektiviserar detaljhandelnoch gynnar konsumenterna genom den prispress som utövas, anförsdet i motion 1992/93:N7 (s). Ett uttalande av av dennainnebörd begärs.Som har anförts vid redovisningar inför utskottet förestår enrad åtgärder inom olika delar av näringslivet -- produktion,partihandel och detaljhandel -- som led i en nödvändigstrukturering i kostnadsbesparande syfte. Såsom framgår avpropositionen är inte avsikten att ett samarbete om sådanaåtgärder som är nödvändiga i en process syftande till eneffektivisering av produktionen eller distributionen skallförhindras.Utskottet konstaterar att formuleringen i 6§ tar sikteenbart på det slags samarbete etc. som skall vara förbjudet.Detta har bl.a. sin grund i önskemålet om en konstruktion som sånära som möjligt ansluter till motsvarande bestämmelser i och i EES-lagen. Något skäl att iförbudbestämmelsen närmare ange sådant samarbete vars positivaeffekter överväger finns inte. Lydelsen i 6§ innebär att det iförsta hand ankommer på företagen själva att bedöma samarbetetfrån konkurrensrättslig utgångspunkt. Om osäkerhet råder kanavtalet anmälas till , som får besluta omundantag från förbudet.Enligt utskottets uppfattning är det självfallet angeläget attsådant samarbete som innebär effektivisering inom en näringsgrenskall tillåtas om de gynnsamma effekterna därav kommerkonsumenterna till godo, bl.a. genom lägre priser, och omvillkoren för undantag i övrigt är uppfyllda. Detta synsättkommer till uttryck i den undantagsbestämmelse i 8§ som ärkopplad till förbudsregeln. Utskottet anser sålunda att någotytterligare förtydligande av det slag som begärs i motionen intebehövs. Med det anförda avstyrker utskottet motion 1992/93:N7(s) såvitt nu är i fråga.Konkurrenslagens tillämpning på jordbruksområdetI propositionen redovisas (s. 12) de speciellatillämpningsregler för konkurrensregler som avserjordbruksområdet. Enligt förordningen (EEG) nr 26/62 gäller iprincip artiklarna 85 och 86 för produktion av och handel medjordbruksprodukter. Dock gäller inte artikel 85.1 för sådanaavtal, beslut eller samordnade förfaranden som utgör en del aven nationell marknadsorganisation eller som behövs för att målenför den gemensamma jordbrukspolitiken enligt Romfördragetsartikel 39 skall uppnås.Regeringen påpekar (s. 22) att förslaget till svenskkonkurrenslag inte innehåller någon motsvarande begränsning avkonkurrensreglernas tillämplighet. Frågan om konsekvenserna påjordbruksområdet av en anslutning till EG bör enligt regeringensmening prövas i särskild ordning och inte påverka utformningenav det förslag som har lagts fram. Det hänvisas samtidigttill (Jo 1991:07) uppdrag attförbereda en avstämning av de s.k. omställningsbeslut påjordbruksområdet som omfattas av livsmedelspolitiskabeslut. Det kan här erinras om att inte innebär attSverige ansluts till EG:s gemensamma jordbrukspolitik. En sådananpassning blir aktuell först vid ett medlemskap.En mer ingående analys av avseendejordbruksområdet och av regeringens överväganden när det gällerfrågan huruvida motsvarande regler bör införas i den svenskalagen efterlyses i motion 1992/93:N12 (c). Motionärernasresonemang mynnar ut i ett krav på att regeringen skallåterkomma till med ett förslag till undantag sommotsvarar EG-förordningen. Ett likalydande yrkande framförs imotion 1992/93:N11 (kds). I denna hävdas att de höga priserna iSverige inte i första hand beror på bristande konkurrens utan påhöga kapital- och arbetskraftskostnader. En EG-anpassning avsvensk jordbrukspolitik kräver att undantag för jordbruksområdetgörs i den nationella konkurrenslagen, hävdar motionärerna.Utskottet ansluter sig till den uppfattning som kommertill uttryck i propositionen om att en svensk konkurrenslag börvara generell och sålunda avse näringslivets alla områden. Ienlighet härmed bör jordbrukspolitiken inte utgöra någotundantag från denna princip. Frågan om t.ex. jordbruketsmöjligheter till en EG-anpassning bör behandlas inom ramen förjordbrukspolitiska överväganden. Utskottet hänvisar uppdrag och förutsätter härvid attkommissionens synpunkter kommer att prövas. Som har antytts idet föregående finns det enligt inte något krav påatt medlemsstaterna skall harmonisera sin nationellakonkurrenslagstiftning med EG:s gemensamma konkurrensregler.I detta sammanhang vill utskottet emellertid erinra om vad somsägs i propositionen (s.25) om att det på jordbruksområdetkan vara naturligt att enskilda jordbrukare sluter sig samman is.k. primärföreningar för att samarbeta i olika frågor.Samtidigt konstateras att ett sådant samarbete torde innehållavissa moment som är konkurrensbegränsande. Utskottet instämmerdock i regeringens uppfattning att hänsyn bör tas tilljordbruksnäringens speciella natur vid tillämpningen avbestämmelserna om undantag. Däremot är ett särskilt uttalandefrån sida inte behövligt i detta ämne. Följaktligenavstyrker utskottet motionerna 1992/93:N12 (c) och 1992/93:N11(kds) såvitt här är i fråga.Gemensam finansiering av export av jordbruksprodukterOckså en närbesläktad fråga tas upp i nyssnämnda motioner. Imotion 1992/93:N12 (c) erinras om att riksdagensjordbrukspolitiska beslut bl.a. omfattade möjlighetentill en gemensam finansiering av förluster vid export avjordbruksprodukter. Enligt motionärernas uppfattning har dennafråga inte fått sin lösning. De hävdar bl.a. att det förbud somnu skall införas i den nya konkurrenslagen -- och som förutsesträffa sådan gemensam exportfinansiering -- kommer att pressaned den inhemska prisnivån avsevärt under produktionskostnadernaeller leda till stora exportförluster. I slutändan, anförs det,drabbas den enskilde lantbrukaren genom minskad lönsamhet på ettfrån sociala och andra utgångspunkter orimligt sätt. Riksdagenborde besluta att inte förbjuda gemensam finansiering avförluster i samband med export av jordbruksprodukter. Kravet imotion 1992/93:N11 (kds) går ut på att skall göra etttillkännagivande till regeringen av motsvarande innebörd.Utskottet erinrar inledningsvis om att lagen om förbud motkonkurrensbegränsning i fråga om jordbruksprodukter trädde ikraft (prop. 1990/91:147, bet. Enligtlagen råder förbud dels mot gemensam finansiering av export,dels mot marknadsdelning och andra produktions- ochutbudsbegränsningar. Förbuden är straffsanktionerade. Enundantagsbestämmelse för förfaranden som bara i begränsadutsträckning kan påverka konkurrensen gäller för bägge deförbjudna formerna av samverkan.Vid sin behandling av regeringens förslag till denna lag togsfrågan om gemensam finansiering av export särskilt upp avnäringsutskottet. Det hänvisades till att jordbruksutskottet isitt yttrande (1990/91:JoU8y) till näringsutskottet i fråganfunnit att tidigare uttalande (bet. 1989/90:JoU25) omsamverkan i säljbolag för hantering av säsongvariationer ochtillfälliga mindre exportkvantiteter hade beaktats genomlagförslagets utformning. 1990/91:NU33s.32) anförde därutöver:Näringsutskottet vill i anslutning härtill påpeka attfinansiering av förlustbringande export på gemensam basisförutsätter vinst- och förlustöverföringar mellan de medverkandeföretagen. Ett samarbete av detta slag medför att deberörda företagens individuella prissättning av produkterna förden svenska marknaden påverkas. En gemensam finansiering kandärmed innebära en -- låt vara indirekt -- prissamverkan. Denkan sålunda jämföras med en priskartell, tillkommen för ettbestämt syfte.Näringsutskottet slog fast att regeringens framlagda förslagtill åtgärder för en förstärkt konkurrenspolitik på jordbruketsområde utgjorde ett av flera viktiga steg i denlivsmedelspolitiska reform som då inleddes. Det hänvisades tillatt jordbruksutskottet hade betonat vikten av en väl fungerandekonkurrens för att jordbruksreformens positiva effekter skullekomma konsumenterna och samhället i övrigt till del. Denföreslagna lagen förutsågs av näringsutskottet bidra till att depositiva effekterna skulle fördelas på sådant sätt som riksdagenhade avsett. fann vidare att den kritik somhade riktats mot att lagen enbart avsåg en del av näringslivet,nämligen jordbruksområdet, inte var helt obefogad. gjorde näringsutskottet dock den bedömningenatt en särreglering av detta slag behövdes i anslutning till attriksdagens beslut om avreglering inom jordbruket trädde i kraft.Vikten av att lagen skulle upphävas i anslutning till riksdagensbeslut om en ny generell konkurrenslag betonades. Tillbetänkandet fogades tre reservationer (m; c, v; mp).I den nu framlagda propositionen föreslås sålunda att lagen omförbud mot konkurrensbegränsning i fråga om jordbruksprodukterskall upphävas vid införandet av den nya konkurrenslagen.Sammanfattningsvis konstaterar utskottet att förslaget ipropositionen om förbud mot konkurrensbegränsande samverkanmateriellt sett knappast torde innebära någon nyhet i fråga omjordbruksprodukter jämfört med nu gällande förbud enligt den lagsom har gällt . Med hänvisning härtill ochtill vad utskottet har anfört i det föregående avstyrks de nuaktuella yrkandena i motionerna 1992/93:N12 (c) och 1992/93:N11(kds).Konkurrenslagens tillämpning på olika företagsformerFrågan om i vilken utsträckning som det i lagen görsåtskillnad mellan samarbete i olika företagsformer aktualiserasi tre motioner.Kooperation och kooperativ verksamhet bör jämställas medaktiebolag och koncerner, heter det i motion 1992/93:N12 (c).Det hänvisas till vad som i propositionen anförs om begreppetekonomisk enhet; frågorna i detta avseende är otillräckligtbelysta, anför motionärerna. Enligt deras uppfattning betraktasi propositionen lantbrukskooperationens grundläggandesamarbetstanke och samarbetsformer allmänt negativt. De anserdärför att det redan av lagstiftningen bör framgå att ett sådantetablerat samarbete kan fortsätta även i framtiden.Vidare hävdas att ett införande av förbudsprincipen skulleförutsätta ett undantagssystem för en företagsform, nämligen denekonomiska föreningen. Motionärerna avvisar dock lösningen medett undantagssystem. Istället föreslår de att skallbesluta att gränser skall införas för när samverkan skall varatillåten; dessa gränser borde vara samma som de som förutsättsgälla vid bedömningen av dominerande ställning vidförvärvskontrollen. Liknande yrkanden och motiveringar förs frami motion 1992/93:N11 (kds).Lika spelregler bör gälla oavsett om en näringsverksamhetbedrivs i form av aktiebolag, ekonomisk förening, offentligförvaltning eller annan företagsform, anförs det i motion1991/92:N247 (kds). Kravet på likställighet mellan olikaföretagsformer måste tillgodoses, eftersom många av de i "stora" marknadsaktörerna kommer att te sig mycket små i ettEG-perspektiv, anför motionären. Han finner det därför angelägetatt svenska företags roll som marknadsaktörer redan nu värderasi ett EG-perspektiv.Motionerna berör närmast frågan om hur man frånkonkurrensrättslig synpunkt skall betrakta sådant samarbete somförekommer mellan företag inom samma koncern jämfört med sådantsom finns mellan ekonomiska föreningar, vanligen i form avkooperativ samverkan. Hithörande problem behandlades utförligtav (SOU 1991:59), som också föreslog enuttrycklig bestämmelse om att sådant samarbete skulle varaundantaget från de förbud som kommittén förordade i sittlagförslag (koncernundantag). För att likställighet skulleuppnås ansåg kommittén att även ett undantag för visstfederativt samarbete borde införas i lagen.Konkurrenskommitténs nu återgivna förslag om undantag förvissa företagsformer m.m. har inte förts över till lagförslageti propositionen. Regeringen föreslår sålunda varken någotkoncernundantag eller något motsvarande undantag för kooperativsamverkan. Ett resonemang beträffande frågan om olika grad avsamarbete inom en koncern utvecklas i propositionen. Ikonkurrensrättsliga sammanhang, sägs det, betraktas företag inomen koncern som en ekonomisk enhet. Transaktioner inom en koncern-- t.ex. mellan moder- och dotterföretag -- anses därför intesom konkurrenshämmande förfaranden, dock under förutsättning attföretagen bildar en ekonomisk enhet där dotterföretaget inte harnågon verklig frihet att bestämma sitt handlande och åtgärdernabara rör fördelningen internt av uppgifter inom enheten. en sådan ekonomisk eller beslutsmässigfrihet att det i det särskilda fallet inte är bundet av direktivfrån moderföretaget, kan ett avtal mellan ett sådant företag ochdess moderbolag omfattas av förbudet.Utskottet noterar att någon regel om koncernundantagsålunda inte finns intaget i lagförslaget. Av detta följer attden ekonomiska verksamhet som drivs inom aktiebolag resp. inomramen för kooperativ samverkan behandlas lika i lagens meningoch enligt principen om den ekonomiska enheten. Med hänsyn tilldet anförda anser utskottet att något särskilt initiativ frånriksdagens sida på grundval av motionerna 1991/92:N247 (kds),1992/93:N12 (c) och 1992/93:N11 (kds) inte behövs. Dessaavstyrks därför, de båda senare i här behandlat avseende.Undantagens giltighet i tidenSom har framgått i det föregående skall kunnameddela individuella undantag (prop. s. 23). Beslut skall gällaför en bestämd tid och får förenas med villkor och ålägganden.Detta innebär att beslut som gäller tills vidare inte skallkunna meddelas. Ett beslut om undantag får av Konkurrensverketförnyas -- om förutsättningarna för undantag fortfarande äruppfyllda -- resp. återkallas under vissa angivna villkor.Med hänsyn till de investeringar som kan behöva göras börundantagstiden förlängas till , anförs det i motion1992/93:N12 (c). Motionärerna synes avse sådana undantag somKonkurrensverket kan bevilja i ett individuellt fall.