bet · GG01LU17 · 1992-12-03 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet dels förslag från regeringen(proposition 1992/93:48) om ändringar i de immaterialrättsligalagarna med anledning av m.m., dels två friståendemotioner med varumärkesrättslig anknytning som väckts under denallmänna motionstiden vid /92.I propositionen föreslås de ändringar i den svenskaimmaterialrättsliga lagstiftningen som behövs med anledning avde åtaganden som har gjort i avtalet om Europeiskaekonomiska samarbetsområdet (). Förslag läggs fram omen ny lag om skydd för kretsmönster. Förändringar ivarumärkesrätten föreslås, vilka bl.a. innebär utökademöjligheter att få grafiska tecken godkända som varumärken ochsom skärper användningstvånget för varumärken. Iupphovsrättslagen föreslås ändringar i de regler som rör skyddetför datorprogram. Ändringarna innebär bl.a. att skyddet fördatorprogram omfattar även programmets förberedandedesignmaterial, att alla rättigheter till datorprogram somutvecklats av arbetstagare övergår till arbetsgivaren såvidainte annat har avtalats samt att även kopiering för enskilt brukskall vara förbjuden. Vissa särskilda ändringar som inte ärföranledda av föreslås bli införda iväxtförädlarrättslagen. I patentlagen, mönsterskyddslagen,växtförädlarrättslagen, varumärkeslagen, upphovsrättslagen ochden föreslagna nya lagen om skydd för kretsmönster förhalvledarprodukter förs in bestämmelser som innebär attensamrätten på resp. område skall vara föremål för s.k. regionalkonsumtion inom EES-området. Ensamrätten skall således intekunna användas för att hindra att den skyddade produktenutnyttjas och säljs vidare sedan den av rättighetshavaren ellermed dennes samtycke har förts ut på marknaden inom detEuropeiska ekonomiska samarbetsområdet.Företrädare för Föreningen ()har inför utskottet framfört synpunkter på propositionen såvittavser frågan om straffrättsligt ansvar för kopiering avdatorprogram för enskilt bruk utan tillstånd av upphovsmanneneller dennes rättsinnehavare.I en skrivelse från ochMarknadsrätt vid har professorerna samt tf. professorn propositionens förslag när det gäller konsumtion avensamrätt enligt varumärkeslagen. Samma fråga har tagits upp ien skrivelse från , . I ärendet harvidare inkommit skrivelser, dels från ,, dels från , i vilkaframförs kritik mot propositionens förslag till förfarande vidansökan om förnyelse av en varumärkesregistrering.Utskottet förordar två ändringar i den föreslagna lagen omändring i varumärkeslagen. Den ena ändringen rör konsumtion avvarumärkesrätten och innebär att utskottet förordar att dennuvarande principen om global konsumtion tills vidare bibehålls.Utskottet avstyrker därmed propositionens förslag om införandeav en uttrycklig lagregel om regional konsumtion. Den andraändringen gäller övergångsbestämmelserna och innebär -- förutomen konsekvens av utskottets nämnda ställningstagande -- attskyddet för varumärken i övergångshänseende behandlas likformigtoavsett om skyddet uppkommit genom registrering ellerinarbetning.Utskottet tillstyrker i övrigt bifall till propositionen.Vidare avstyrker utskottet bifall till motionsyrkandena, somdock får anses tillgodosedda med utskottets ställningstagande ifråga om konsumtion av varumärkesrätten. I propositionen föreslår regeringen ()efter hörande av Lagrådet att antar i propositionenframlagda förslag till1. lag om skydd för kretsmönster för halvledarprodukter,2. lag om ändring i patentlagen (1967:837),3. lag om ändring i mönsterskyddslagen (1970:485),4. lag om ändring i växtförädlarrättslagen (1971:392),5. lag om ändring i varumärkeslagen (1960:644),6. lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt tilllitterära och konstnärliga verk.Lagförslagen har tagits in i bilaga 1 till betänkandet. 1991/92:N251 av och (nyd) variyrkas7. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förbud mot att importör stoppar likartademärkesvaror, parallellimport.1991:92:N286 av m.fl. (nyd) vari yrkas7. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionerna anförts om förbud mot att importör direkt ellerindirekt stoppar eller försöker stoppa importen av likartademärkesvaror (parallellimport). InledningImmaterialrätt är en sammanhållande beteckning för deträttsområde inom civilrätten som behandlar skyddet förintellektuella prestationer och kännetecken. Deimmaterialrättsliga reglerna ställer upp skydd mot kopiering ochefterbildning utan samtycke av rättighetshavaren och mot annatobehörigt utnyttjande. Immaterialrätten är uppbyggd på fleraolika lagar om ensamrätt till vissa slag av intellektuellaprestationer och till kännetecken. I regel finns en särskildimmaterialrättslig lag om varje typ av rättighet. Detta har sinfrämsta orsak i att de olika rättighetstyperna uppvisar särdragsinsemellan, såväl när det gäller förutsättningarna för skyddsom beträffande skyddets omfattning och varaktighet. På detimmaterialrättsliga området dras en grundläggande skiljelinjemellan upphovsrätt och industriellt rättsskydd.Den egentliga upphovsrätten, rätten till litterära,konstnärliga och musikaliska verk samt rätten till datorprogram,regleras i upphovsrättslagen. Även vissa upphovsrättennärstående rättigheter, såsom rättsskyddet för artister,regleras i upphovsrättslagen. Också rätten till fotografiskabilder räknas till upphovsrätten, men regleras i en särskildlag.Det industriella rättsskyddet behandlas i flera olika lagar.Patenträtten, dvs. rätten till uppfinningar, regleras ipatentlagen medan rätten till nya växtsorter behandlas iväxtförädlarrättslagen. För mönsterrätten, dvs. rätten till envaras yttre utseende och ornament, finns regler imönsterskyddslagen. I varumärkeslagen regleras skyddet förvarumärken och andra varukännetecken. Bestämmelser om rättentill firma och andra näringskännetecken finns i firmalagen. Närdet gäller regler om annan känneteckensrätt såsom rätten tillegenartade namn och titlar på litterära och konstnärliga verkåterfinns dessa i namnlagen resp. upphovsrättslagen.Genom lagen om skydd för kretsmönster i halvledarprodukter harskapats en särskild immateriell rätt vid sidan av de nuvarandeindustriella rättigheterna och upphovsrätten.Som en övergripande beteckning för varumärkesrätt, firmarättoch andra typer av rättsskydd för individualiseringsmedelanvänds begreppet känneteckensrätt. Från flera utgångspunkterkan en viktig skiljelinje dras mellan skyddet för intellektuellaprestationer (upphovsrätt, patenträtt, växtförädlarrätt ochmönsterrätt) och skyddet för kännetecken. Skyddet förkretsmönster får i det avseendet hänföras till den förrakategorin.Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdetundertecknades och avsikten är att det skallträda i kraft . När det gällerimmaterialrätten förbinder sig genom att påvissa områden anpassa de inhemska reglerna till vad som gällerenligt EG-rätten. Genom avtalet förbinder sig bl.a. attrespektera vissa immaterialrättsliga principer som har betydelseför de fria rörligheterna för varor, tjänster, kapital ochpersoner. På det immaterialrättsliga området har ocksååtagit sig att anpassa lagstiftningen till tre direktiv, antagnaav . Det gäller ett direktiv om rättsligt skyddför kretsmönster i halvledarprodukter från ,ett direktiv om tillnärmningen av medlemsstaternasvarumärkeslagar från samt ett direktiv omrättsligt skydd för datorprogram, antaget . Motdenna bakgrund föreslås i propositionen att åtagandena iEES-avtalet skall införlivas med svensk rätt genom ändringar ide immaterialrättsliga lagarna. Till grund för propositionenligger en inom utarbetad promemoria (Ds1992:13) Ändringar i de immaterialrättsliga lagarna medanledning av m.m. Promemorian har remissbehandlats.Utskottet kommer nedan -- efter en redovisning avpropositionens huvudsakliga innehåll -- att under skildarubriker ta upp de förslag i propositionen som aktualiserasgenom motionerna och som eljest särskilt har tilldragit sigutskottets uppmärksamhet.Propositionens huvudsakliga innehållFörslag läggs fram om ändrade konsumtionsprinciper på patent-,mönsterskydds- och växtförädlarrättens områden. Förslageninnebär att ensamrätterna på de nämnda rättighetsområdena skallanses vara konsumerade, om den skyddade produkten, varan ellermaterialet förts ut på marknaden inom Europeiska ekonomiskasamarbetsområdet av rättighetshavaren eller med dennes samtycke.En ny lag om skydd för kretsmönster föreslås bli införd. I denföreslås bl.a. att ett uttryckligt nyhetskrav införs, att rättentill kretsmönster som utvecklas av arbetstagare övergår tillarbetsgivaren såvida inte annat har avtalats, att både juridiskaoch fysiska personer med anknytning till EES kan vara innehavareav ursprunglig rätt till kretsmönster samt att godtroendeförvärvare av skyddade kretsmönster får fortsätta att utnyttjadessa mot skälig ersättning. För spridningsrätten till exemplarav skyddade kretsmönster föreslås en bestämmelse om regionalkonsumtion.Förändringar av den svenska varumärkesrätten föreslås. Bl.a.läggs förslag fram som utökar möjligheten att få olika teckenerkända som varumärken, som förstärker skyddet för kändavarukännetecken och som skärper användningstvånget förvarumärken. En bestämmelse om regional konsumtion avvarumärkesrätten föreslås.I upphovsrättslagen föreslås sådana ändringar som behövs föratt anpassa lagen till EG-direktivet om skydd för datorprogram.De ändringar som föreslås är bl. a. att skydd av datorprogramäven omfattar programmens förberedande designmaterial, att allarättigheter till datorprogram som utvecklas av arbetstagareövergår till arbetsgivaren såvida inte annat har avtalats, attkonsumtionspunkten är den första överlåtelsen av ett exemplar avett datorprogram, att kopiering för enskilt bruk blir otillåtensamt att användare av datorprogram får en tvingande rätt attgöra säkerhetskopior och utföra s.k. dekompilering. Även fördatorprogrammen föreslås en bestämmelse om regional konsumtion.Slutligen föreslås vissa särskilda ändringar iväxtförädlarrättslagen. Ändringarna innebär bl.a. attytterligare ett antal växtsläkten och hybrider skall omfattas avlagreglerna.Lagändringarna i vad avser ändrade konsumtionsprinciper för deimmateriella ensamrätterna och den nya lagen om skydd förkretsmönster föreslås träda i kraft den dag regeringenbestämmer. Övriga lagändringar föreslås träda i kraft den 1januari 1993.Konsumtion av immateriella rättigheterSom ett led i EES-anpassningen av de immaterialrättsligalagarna föreslås, som tidigare berörts, ändrade regler förkonsumtion av de olika ensamrätterna. De immateriellarättigheterna är i princip nationellt begränsade. Varje landavgör inom sitt område -- med beaktande av de internationellaöverenskommelser som landet kan ha anslutit sig till -- vilkaobjekt som kan bli föremål för immaterialrättsligt skydd, vilkarättssubjekt som kan förvärva sådana rättigheter samträttigheternas omfattning. En immateriell rätt innebär i regelen ensamrätt för rättighetshavaren att både sälja och importeraden produkt som omfattas av rättigheten i fråga. I --liksom i många andra nationella rättssystem -- gäller somhuvudregel att ensamrätten bara omfattar den förstaöverlåtelsen. Därefter anses ensamrätten konsumerad (förbrukad).En viktig förutsättning för att ensamrätten skall konsumerasär att den skyddade produkten förts ut på marknaden avrättighetshavaren eller med dennes samtycke. Konsumtioneninnebär att den skyddade produkten i princip kan utnyttjas ochsäljas vidare utan hinder av en immateriell ensamrätt sedan denförts ut på marknaden med rättighetshavarens samtycke. En följdav immaterialrätternas territoriella begränsning kan vara attensamrätten bara anses konsumerad för det land där denkonsumtionsgrundande överlåtelsen ägt rum. Detta betecknas somnationell konsumtion. I vissa fall har i flera rättsordningarsedan länge tillämpats principen om global konsumtion. Dennainnebär att ensamrätten anses ha konsumerats när produkten harförts ut på marknaden, oavsett i vilket land detta har skett. Enmellanform, regional konsumtion, innebär att denkonsumtionsgrundande överlåtelsen anses ha ägt rum om produktenförts ut på marknaden inom ett område eller en region somomfattar flera länder. Den praktiska effekten av nationell ellerregional konsumtion är att rättighetshavaren har möjlighet attmotsätta sig att produkter som med hans samtycke har förts ut påmarknaden utanför det land eller den region där han har skyddåterimporteras eller parallellimporteras till det land eller denregion som omfattas av ensamrätten. En rättighetshavare kandärigenom separera olika nationella eller regionala marknaderfrån varandra och upprätthålla en prisdifferentiering mellandem.I tillämpas principen om nationell konsumtion inompatent-, mönster- och växtförädlarrätten. Principen om globalkonsumtion tillämpas däremot inom upphovs- och varumärkesrätten,liksom beträffande skyddet för kretsmönster ihalvledarprodukter.Konsumtion av patent-, mönsterskydds- och växtförädlarrättI propositionen föreslås att det i patentlagen,mönsterskyddslagen och växtförädlarrättslagen förs inbestämmelser som innebär att den genom patent, mönsterskyddeller växtförädlarrätt förvärvade ensamrätten skall anses varakonsumerad, om den skyddade produkten förts ut på marknaden inomEuropeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES-vid eller regionalkonsumtion). Detta innebär att den på dessa områden gällandeprincipen om nationell konsumtion överges.Utskottet kan för sin del konstatera att åtagandenenligt kräver en övergång från nationell tillregional eller EES-vid konsumtion på patent-, mönsterskydds- ochväxtförädlarrättsområdena. Utskottet tillstyrker såledespropositionen i nu behandlad del.Konsumtion av rättigheter som är knutna till ett varumärkeI och i de övriga nordiska länderna, liksom i fleraandra europeiska länder, gäller enligt praxis attvarumärkesrätten konsumeras oavsett var varan medrättighetshavarens tillstånd har förts ut på marknaden (globalkonsumtion). En svensk märkesinnehavare, vars varor har förts utpå marknaden av honom själv eller med hans samtycke kan alltsåinte åberopa varumärkesrättsliga regler för att hindra varansvidareförsäljning. Inte heller kan han hindra s.k.parallellimport, dvs. att någon annan än han själv importerarvaran till sedan den en gång har förts ut på marknaden iett annat land.I finns en allmän bestämmelse om konsumtion(artikel 2 i protokoll 28 om immateriell äganderätt) som innebäratt en immateriell rättighet som erkänns av den lag som gällerhos en avtalsslutande part inte kan användas för att förhindraimport eller marknadsföring av en vara som innehavaren avrättigheten eller någon annan med hans samtycke har fört ut påmarknaden i EES. Bestämmelsen återspeglar den princip omkonsumtion av bl.a. varumärkesrätt som har utbildats genomEG-domstolens praxis. Som en följd av denna bestämmelse kommerdet inte att vara möjligt att använda varumärkesrätten för attförhindra parallellimport inom EES-området.Utöver den allmänna bestämmelsen innefattar åtagandet enligtEES-avtalet på detta område också ett direktiv om tillnärmningenav medlemsstaternas varumärkeslagar. Direktivet syftar till atteliminera vissa skillnader i de olika nationellavarumärkeslagar för att på så sätt minska de handelshinder somsådana skillnader kan ge upphov till. Direktivet innebär inteatt medlemsländernas varumärkeslagar behöver harmoniserashelt och hållet. Det har ansetts tillräckligt att begränsaharmoniseringen till sådana nationella bestämmelser som på ettmer direkt sätt påverkar den inre marknadens funktion.Såväl i departementspromemorian som ligger till grund förpropositionen som i lagrådsremissen gjordes bedömningen attnågon regel om konsumtion nu inte bör tas in i varumärkeslageneftersom inte innebär något hinder mot att Sverigebehåller principen om global konsumtion.Vid sin granskning av förslaget fann Lagrådet att övervägandeskäl talar för att det i varumärkeslagen tas in enkonsumtionsregel i överensstämmelse med direktivet men att detöverlämnas till rättstillämpningen att avgöra om rätten till ettvarumärke konsumeras globalt eller endast EES-regionalt.Lagrådet hänvisade i det sammanhanget till att en sådan lösninghade valts i samt framhöll att ett sådant alternativinte behöver innebära annat än att förtydligande av attåtminstone EES-vid konsumtion gäller som det fåröverlämnas till rättstillämpningen huruvida anpassningen till EGinnebär att den rådande globala konsumtionen skall begränsas (sepropositionen s. 173).I propositionen framhåller departementschefen att det äromtvistat om EG-direktivets bestämmelse om varumärkesrättsligkonsumtion innebär att varumärkesrätten konsumeras bara om varanförts ut på marknaden inom EG eller om principen om globalkonsumtion av varumärkesrätt fortsatt kan tillämpas. Honframhåller att direktivet ställer upp två förutsättningar förkonsumtion av varumärkesrätt, dels skall varorna ha förts ut påmarknaden med rättighetshavarens samtycke, dels skall detta haskett inom EG. Hon konstaterar att förutsättningarna inte äruppfyllda om varorna har förts ut på marknaden utanför EG. Häravdrar hon slutsatsen att det är oförenligt med direktivet attupprätthålla en princip om internationell konsumtion (sepropositionen s. 90). I propositionen föreslås därför att det ivarumärkeslagen införs en uttrycklig regel om regionalkonsumtion av varumärkesrätten.Utskottet har erfarit att man i både och harvalt att behandla direktivets konsumtionsregel på det sätt somföreslogs i departementspromemorian och i lagrådsremissen. Underhänvisning till att den nationella rätten innebär globalkonsumtion, anses det i dessa länder att någon uttryckliglagregel inte fordras. I övriga nordiska länder har man således-- om än med olika medel-- valt att tills vidare inte överge denhittillsvarande nordiska rättslikheten i denna fråga.Utskottet kan konstatera att propositionens förslag omregional konsumtion -- förutom att det innebär ett avsteg frånden gällande nordiska rättslikheten -- inte ligger ilinje med strävanden mot att åstadkomma en friarehandel. Med regional konsumtion kommer parallellimport att varamöjlig för varor som sätts på marknaden inom EES. Däremotkommer parallellimport från alla länder utanför EES att kunnastoppas. () framhöll i sittremissyttrande över departementspromemorians förslag att detfrån konkurrenssynpunkt är av stor vikt att den omfattandeparallellimport som förekommer från länder utanförEES-området kan fortgå. Enligt utskottets mening är det ettviktigt konsumentintresse att så kan ske. Att medge enbartregional konsumtion inom EES-området ligger i första hand irättighetshavarnas intresse och skulle uppenbarligen geytterligare näring åt varumärkesrättens kraftigtmarknadsstyrande funktioner. En sådan utveckling är inteönskvärd och vad frågan nu närmast gäller är om Sverigesåtagande enligt med nödvändighet innebär attprincipen om den globala varumärkesrättskonsumtionen måsteöverges. I annat fall talar enligt utskottets mening tungtvägande sakskäl för att det nuvarande rättsläget i vart falltills vidare bör behållas.Från några håll har hävdats att enligt EG-kommissionensuppfattning är avsikten med direktivets konsumtionsregel attåstadkomma en uttrycklig begränsning till regional konsumtion.Inom EG råder emellertid delade meningar om vad direktivet påden nu diskuterade punkten innebär. Det får därför anses atträttsläget inom EG är oklart. Oklarheten kan undanröjas endastgenom ett avgörande av . fårnämligen -- vid tvist om reglernas rätta innehåll -- sininnebörd fastställd genom avgöranden och tolkningsbesked frånEG-domstolen. Detta system torde vara en del av EES-paketet somden svenska rättsordningen måste anpassa sig till.Utskottet vill vidare erinra om det principiella uttalandetsom föredragande statsrådet gör i propositionen om Europeiskaekonomiska samarbetsområdet (EES), nämligen att det inte alltidär givet att en bestämmelse i EES-fördraget under allaförhållanden för till samma resultat som en likalydandebestämmelse i . Varje bestämmelse måste nämligentolkas i sitt sammanhang (se prop. 1991/92:170 s. 153). Därvidfinns anledning att erinra om att EES, till skillnad från EG,inte är en tullunion, utan i princip ett förstärkt och utvidgatfrihandelsområde. En tullunion innebär, förutom tullfrihetinternt, även en gemensam tullmur mot omvärlden. I ettfrihandelsområde däremot avvecklar parterna tullarnasinsemellan men behåller sina nationella tullar i förhållandetill länder som står utanför. Tullar och hinder motparallellimport är två olika typer av handelshinder. Argumentsom förs fram inom EG till stöd för en begränsning till enbartregional konsumtion har därför inte nödvändigtvis samma bärkrafti EES-sammanhang.Det sagda leder utskottet till bedömningen att det inte finnstillräckliga skäl för att nu som enda land i böröverge principen om global konsumtion. Redan den utbreddaosäkerhet som råder om direktivets rätta innebörd talar istället starkt för att man från svensk sida bör avstå från attgöra någon tolkning. Den saken bör överlämnas till EG-domstolensavgörande. Utskottet har för övrigt erfarit att det i enpågående rättstvist i har väckts frågan om att begäratolkningsbesked från i just denna fråga.I den mån avger ett tolkningsbesked som utvisar attglobal konsumtion är oförenlig med direktivet på denna punkt fårfrågan för del övervägas på nytt.Utskottets ställningstagande leder till frågan hur ettbibehållande av principen om global konsumtion skall komma tilluttryck i lagen. Enligt utskottets mening är det uteslutet attinföra en uttrycklig lagregel om regional konsumtion ochsamtidigt göra anspråk på att principen om global konsumtionfortfarande skall kunna upprätthållas. I så måtto delarutskottet departementschefens bedömning. Förarbetsuttalandensom står i strid med en klar lagregel skulle nämligen enligtgängse tolkningsprinciper bli utan betydelse. Valet står dåmellan att införa en uttrycklig lagregel om global konsumtioneller att inte alls införa någon konsumtionsregel i lagtexten.Med hänsyn till det oklara rättsläget inom EG är det enligtutskottets mening ett bättre val att på det sätt som föreslogs idepartementspromemorian och i Lagrådsremissen inte uttryckligenlagfästa det rådande rättsläget. I det sammanhanget villutskottet framhålla att förpliktelser enligtEES-avtalet inte fordrar att lagstiftningsåtgärder ovillkorligenvidtas om gällande rättöverensstämmer med direktivets krav.Sammanfattningsvis förordar utskottet således att detmateriella rättsläget på varumärkesrättens område bibehållssåvitt gäller principen om global konsumtion. Utskottetavstyrker därmed propositionens förslag om införandet av enregel om regional konsumtion i varumärkeslagen.Frågan om parallellimport tas upp i två likalydande motioner.I motion N251 av och (nyd) och N286av m.fl. (nyd) pekar motionärerna på attvarumärken används i konkurrenshämmande syfte, och de framhållerparallellimportens betydelse som en viktig konkurrensfrämjandeoch prispressande faktor. Mot den bakgrunden anser motionärernaatt det bör införas ett förbud för en importör att stoppaparallellimport (yrkande 7).En följd av att utskottet ovan avstyrkt propositionens förslagom övergång från global konsumtion till regional konsumtion avvarumärkesrätten är att den som har ensamrätt till ett varumärkeinte kan åberopa den rätten för att hindra att en vara som medrättighetshavarens samtycke har förts ut på marknaden i ettannat land importeras till vid sidan avrättighetshavarens egna kanaler. Den motsatta situationen skullegälla om propositionsförslaget i denna del genomfördes.Motionärernas intresse är därför -- i den del som berörlagutskottet -- tillgodosett genom att utskottet förordar attprincipen om den globala konsumtionen i varumärkesrättenbibehålls. Något initiativ från sida på grund avmotionerna är därför inte påkallat. Med det anförda avstyrkerutskottet bifall till motionerna N251 (yrkande 7) och N286(yrkande 7).Vissa andra förslag på varumärkesrättens områdeSvensk rätt skiljer mellan olika slag av varukännetecken.Särskilda varukännetecken utgörs dels av varumärken, dels avvarje annat särskilt kännetecken för varor eller tjänster medundantag av naturliga varukännetecken.