bet · GG01UU2 · 1992-11-10 00:00:00 — 1992/93UU2I detta betänkande behandlas ett antal motionsyrkandenangående den israelisk-arabiska konflikten, den pågåendefredsprocessen och förhållandena i ockuperade arabiska områden iMellanöstern. 1991/92:U610 av m.fl. (s) vari yrkas1. att begär att regeringen aktivt verkar för attparterna visar realism och förhandlingsvilja i syfte att uppnåen rättvis och varaktig fred i samt att allaFN-medlemmar, främst stormakterna, bör utöva stark press påberörda länder för att uppnå en sådan lösning av konflikten,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att de israeliska bosättningarna ochförstörelsen av palestiniers egendom på , i och iöstra , liksom de kollektiva bestraffningarna ochdeportationerna av palestinier, det omfattande bruket av tortyroch politiska frihetsberövanden på av militärt ockuperadeområden med skärpa bör fördömas,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att genast bör upphöra med dessaförfaranden och åtgärder som utgör allvarliga folkrättsligabrott av en ockupationsmakt,6. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att den bör verka för att AmnestyInternationals och B'Tselems rekommendationer till Israelsregering och myndigheter genomförs i praktiken,7. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att utan vidare dröjsmål bör öppnaalla skolor och universitet på , i och östraJerusalem.1991/92:U615 av m.fl. (s) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna attregeringen bör verka för ökade bidrag till palestinierna enligtvad i motionen anförts,2. att som sin mening ger regeringen till känna attregeringen i enlighet med vad som anförts i motionen bör arbetaför förtroendeskapande åtgärder efter bl.a. följande riktlinjer:a) bosättningarna bör stoppas b) politiska fångarfriges c) tortyr i fängelser upphör d) kollektivabestraffningar stoppas e) skolor och universitet hålls öppnapå ockuperat område,4. att som sin mening ger regeringen till känna attregeringen med kraft bör stödja fredsprocessen på grundval avFN:s resolutioner 242 och 338,5. att som sin mening ger regeringen till känna attregeringen bör verka för att FN vidtar de åtgärder som kan ansesnödvändiga för att resolutionerna 242 och 338 genomförs.BakgrundRiksdagen har under en lång följd av år haft anledning attbehandla konflikterna i samt möjliga lösningar pådessa. I centrum för uppmärksamheten har ofta stått relationernamellan , det palestinska folket och de omgivandearabstaterna, men i regionen finns också politiska ochekonomiska motsättningar som inte har direkt anknytning tillstaten existens. För historik samt en redogörelse förden svenska inställningen till Mellanösternproblematikenhänvisas till utskottets senaste betänkande i frågan: UU1991/92:UU4.Den israelisk-arabiska konflikten har stått på FN:s dagordningsedan 1947. Ett flertal fredsplaner har framlagts och kontaktermellan de olika parterna ägt rum. Utöver fredsavtalet 1979 medEgypten, baserat s.k. Camp David-överenskommelse,har uppgörelser emellertid inte kunnat uppnås mellan ochövriga om en bestående politisk lösning. Efter krigetår antog säkerhetsrådet resolution 242 om en lösning somhuvudsakligen baserar sig på israeliskt tillbakadragande frånterritorier som ockuperades under kriget och på varje statsrättighet att leva i fred inom säkra och erkända gränser. I enytterligare resolution av (nr 338) uppmanas parterna attupphöra med alla stridsaktioner, att följa resolution 242 ochatt inleda förhandlingar om en rättvis och varaktig fred iMellanöstern. Dessa båda resolutioner är fortfarande grundvalenför en lösning av konflikten. De beaktar emellertid inte det somalltmer framstår som en av konfliktens huvudfrågor, nämligen detpalestinska folkets anspråk.Under 1980-talets intensifierade invandring till frånSovjetunionen strävade judiska nationalister efter att de nyaimmigranterna till stor del skulle bosätta sig på Västbanken.Därför sanktionerade den israeliska regeringen, trotsinternationella fördömanden, utbyggnaden av judiska bosättningarsåväl på som i och på . PåVästbanken uppskattas de judiska bosättarna tillca 100 000, en ökning med drygt 10 000 . Ipraktiken innebär den av FN uttryckta uppfattningen om områdenasstatus, att inte erkänner tillämpningen påområdena av Fjärde av 1949 angående skydd förcivilpersoner under krigstid. En rad åtgärder som Israelvidtagit -- utöver upprättandet av bosättningar även t.ex.kollektiva bestraffningar och deportationer av icke önskvärdapersoner -- strider mot konventionen.Befolkningen i uppgår enligt officiell israeliskstatistik till ca 4,6 miljoner. Av invånarna i är 18 %arab-palestinier, beduiner och druser. Av invånarnai de ockuperade områdena -- ej inberäknat de judiska bosättarna-- är arab-palestinier, varav är muslimer.De palestinska kraven på rätt till självbestämmande, inkl.rätten att etablera en egen stat, och befolkningens reaktion pålidandet under ockupationen har kommit till uttryck ien folkresning, intifadan, som den israeliska regeringen, meddelvis folkrättsstridiga medel, har sökt slå ner. uppror skördar våldet i de ockuperade områdena så gottsom dagliga offer. Upproret har också innehållit element av våldinom den palestinska befolkningsgruppen, vilket speglar olikatendenser inom intifadan.FN:s generalförsamling har i resolutionerfördömt politik och åtgärder, som enligt församlingensuppfattning innebär brott mot de mänskliga rättigheter somtillkommer det palestinska folket på de ockuperade områdena,inkl. Särskilt har FN fördömt sådana åtgärder som denisraeliska arméns och bosättares beskjutning av försvarslösacivila palestinier, deportation av palestinier, konfiskering avegendom, förstörelse av hus, införande av ekonomiskarestriktioner m.m. Intifadan har enligt många iakttagarebidragit till att öka det politiska trycket på parterna attuppnå en fredlig lösning av konflikten.Den 15 november 1988 beslöt PLO:s (LiberationOrganization) högsta organ, det palestinska nationalrådet, vidett möte i att utropa en palestinsk stat och att godtaFN:s resolution 242 i förening med krav på självbestämmanderättför det palestinska folket. beslut innebär ett defacto-erkännande av existens samt att PLO beslutatinrikta sig på en tvåstatslösning. haremellertid ifrågasatt trovärdigheten i dessa ställningstagandenoch betraktar officiellt fortfarande PLO som enterroristorganisation.Den förhandlingsvilja, som det palestinska nationalrådetsställningstagande internationellt uppfattades som ett uttryckför, ledde genom bl.a. svensk förmedling till att Förentastaterna inledde en direkt dialog med PLO i syfte att åstadkommaen lösning på konflikten. På grund av en palestinskterroristattack mot och ett, enligt amerikansktförmenande, alltför lamt avståndstagande från PLO:s ledningssida, avbröt den amerikanska regeringen dennadialog.Efter kriget i har framför allt Förentastaternas regering intensifierat ansträngningarna att få tillstånd en fredskonferens mellan parterna i den israelisk-arabiskakonflikten. En sådan inledande konferens ägde rum i ioktober 1991. Detta var första gången som , företrädareför palestinier och några av grannländer -- ,och -- möttes vid förhandlingsbordet för attsamtala om fred.Förhandlingarna har förts i en bilateral och en multilateraldel. Syftet med de bilaterala förhandlingarna är att uppnå envaraktig fred mellan parterna, medan de multilaterala samtalenkan sägas syfta till att konsolidera denna genom att fyllafreden med ett konkret innehåll. och Rysslandstår som sponsorer för hela fredsprocessen.Den bilaterala delen berör dels och dess arabiskagrannländer, dels och palestinierna. De senare harformellt sett deltagit i en gemensam jordansk-palestinskdelegation, men i praktiken agerat självständigt. Demultilaterala samtalen förs inom ramen för ett antalarbetsgrupper där ett stort antal länder utanför regionendeltar, däribland . Förhandlingarna har inteutmynnat i några konkreta politiska lösningar. I ljuset avkonfliktens långa historia har dock varje ytterligareförhandlingsrunda välkomnats som en framgång i sig.Det israeliska gick till val ochsegrade, med löften om pragmatiska lösningar i fredssamtalen.Den nya koalitionsregeringen, som också omfattarfredsgrupperingen Meretz och det religiösa partiet Shas, har iuttalanden betonat att samlevnaden mellan palestinierna i deockuperade områdena och utgör kärnan i enfredsuppgörelse. En viktig faktor i fredsprocessen har varit denisraeliska begäran om amerikanska lånegarantier på . De för så viktiga krediterna -- främst för attkunna ta emot den ökade tillströmningen av ryska invandrare --godkändes inte tidigare på grund av amerikanska krav på ettomedelbart byggstopp i de ockuperade områdena. Den nyaisraeliska regeringen tillkännagav dock kort eftermakttillträdet en frysning av nybyggnationen. Förenta staternasregering har som en följd härav uttryckt ökat förtroende förIsrael genom att ge löfte om de lånegarantier man tidigare hölltillbaka. Även på andra håll knyts nu stora förväntningar tillden nya regeringen. Inte minst många israeler är angelägna omatt bryta landets isolering visavi framför allt ochUSA.Förbudet mot fortsatt utbyggnad av bosättningarna i deockuperade områdena har inte inneburit ett absolut stopp fördessa. Den nya israeliska regeringen har därtill antytt fortsattbehov av säkerhetsrelaterade bosättningar. Palestinskarepresentanter har likaså betecknat som otillräckliga andraåtgärder som vidtagits av den nya israeliska regeringen,exempelvis frisläppandet av vissa politiska fångar. Frågor ombosättningspolitiken liksom om innehållet i en palestinskautonomi i de ockuperade områdena förväntas därför komma att ståi centrum även för de fortsatta samtalen. För Syriensvidkommande är återlämnandet av den viktigastefrågan. Syriskt stöd torde krävas för varje varaktigfredsuppgörelse i den israelisk-arabiska konflikten. En lösning på den israelisk-arabiska konflikten i Mellanösternförutsätter en varaktig och allomfattande uppgörelse mellanIsrael och dess grannar, inkl. det palestinska folket. Sverigesinställning till konflikten baserar sig på principen om folkensrätt till självbestämmande. Det palestinska folket har enligtutskottets uppfattning rätt till självbestämmande och rätt tillatt upprätta en egen stat. ger sitt självklara stöd tillFN:s säkerhetsråds resolutioner 242 och 338, med den däravföljande principen om land för fred. En fredsuppgörelse måsteinnebära att efter förhandlingar drar sig tillbaka frånde ockuperade områdena, dvs. , Golanhöjdernasamt , som grannar måste erkänna denisraeliska statens rätt att leva i fred inom säkra och erkändagränser. Utskottet vidhåller denna uppfattning.Regeringsskiftet i och den positiva anda som på senaretid präglat de bilaterala och multilaterala samtal som pågårinom den inledande ramar har enligtutskottets bedömning väsentligt förbättrat förutsättningarna förkonkreta resultat i fredsprocessen. Utskottet vill uttrycka denstarka förhoppningen att samtalen snart skall leda till sådanaöverenskommelser att därmed grunderna skall ha lagts för enbestående fredsordning i Mellanöstern.Stödet till fredsprocessenI motion U615 (s) yrkandena 4 och 5 föreslås att medkraft bör stödja fredsprocessen på grundval av FN:s resolutioner242 och 338 samt att bör verka för att FN vidtar deåtgärder som kan anses nödvändiga för att resolutionerna 242 och338 genomförs. I motion U610 (s) yrkande 1 begärs att regeringenaktivt skall verka för att parterna visar realism ochförhandlingsvilja i syfte att uppnå en rättvis och varaktig fredi samt att därmed alla FN-medlemmar, främststormakterna, utövar stark press på berörda länder för att uppnåen sådan lösning av konflikten.Utskottet konstaterar att den svenska inställningen tillMellanösternkonflikten grundar sig på centrala folkrättsligaprinciper, bl.a. den för hela FN-tanken grundläggande principenom fredlig lösning av tvister. Det finns inget beståendealternativ till en fredligt framförhandlad lösning av konflikteni . Det är utskottets förhoppning att denförhandlingsprocess som inleddes i skallleda till en varaktig lösning av konflikten mellan ochdess grannar, inkl. palestinierna. Förhandlingarna baseras påden process som inleddes och somresulterade i den historiska Camp David-överenskommelsen. Deprinciper som då slogs fast mellan och --principerna om land för fred samt erkännande av rätt attexistera, säkra gränser och fredligt utbyte -- utgör alltjämtett föredöme. är också ett område som skulle kunnadra stor nytta av ett arrangemang liknande den europeiskasäkerhets- och samarbetskonferensen. Etablerandet av sådanaregionala säkerhets- och samarbetsarrangemang uppmuntras iFN-stadgan.Som tidigare konstaterats av utskottet har sedan längegivit sitt aktiva stöd till tanken på en internationellfredskonferens. stöder till fullo den nu inleddafredsprocessen, bl.a. genom svenskt deltagande i samtliga av defem arbetsgrupper som upprättades vid den multilateralaförhandlingsfasens inledande möte i i januari 1992.Grupperna avser behandla en rad för freden centrala frågor:säkerhets- och rustningskontroll, ekonomiskt samarbete,flyktingfrågor, miljöfrågor samt vattenresurser. Samtligaarbetsgrupper sammanträffade för en första session under vårenoch nya möten äger rum under hösten.Utskottet noterar att diskussionerna har varit avhuvudsakligen sonderande karaktär. motsatte sigIsrael att palestinier utanför de ockuperade områdena givitsrätt att delta i vissa arbetsgrupper, och uteblev därförfrån dessa. har också tidigare bestämt motsatt sig FN:sdeltagande i förhandlingarna. Från FN:s sida har i sin turavvisats tankar på eventuellt observatörsskap i processen ochkrävts fullvärdigt deltagande. Varken på observatörsnivå ellerpå annat sätt fanns därför FN eller dess underorganrepresenterade i de multilaterala arbetsgruppernas inledandemöten.Vidare kan noteras att huvudsponsorerna av konferensen --och -- själva varit mycketåterhållsamma vad gäller att engagera iprocessen. Enligt sponsorernas uppfattning ankommer det påparterna själva att föra denna framåt. noterar dockutskottet med tillfredsställelse att ansträngningar pågår föratt finna en formel som skulle kunna ge FN en mercentral roll i förhandlingsprocessen.I förhållande till förväntningarna förefaller den mestpositiva utvecklingen i de bilaterala förhandlingarna hittillsha skett i samtalen mellan israeler och syrier. Bägge sidor harnu framlagt dokument som klargör resp. parts positioner. MotIsraels krav på fredsavtal och fullständig normalisering avförbindelserna står krav på ett fullständigttillbakadragande från de ockuperade Golanhöjderna.I de israelisk-palestinska samtalen föreligger dokument frånbägge sidor avseende utformningen av självstyre under deninterimsperiod vilken förutses föregå enpermanent lösning av Palestinafrågan. En stötesten utgörs av detpalestinska kravet att FN-resolutionerna 242 och 338, somfastställer principen om land för fred, skall tillämpas på depågående förhandlingarna. har godtagit attdessa resolutioner utgör en bas för fredsprocessen i desshelhet. anser emellertid att resolutionerna, vad gällerPalestinafrågan, skall äga tillämplighet först i nästa fas, dåen permanent lösning skall diskuteras. Utskottet noterar medtillfredsställelse att samtal, trots denna principiellagrundskillnad, förs vidare om bl.a. innehållet i eninterimslösning och frågor som rör mark, vatten och mänskligarättigheter.Med det anförda får yrkandena 4 och 5 i motion U615 (s) samtyrkande 1 i motion U610 (s) anses besvarade.Förhållandena i de ockuperade områdenaMotion U610 (s) yrkandena 2--3, 6 och 7 samt motion U615 (s)yrkande 2 berör förhållandena i de ockuperade områdena.I motion U610 (s) yrkandena 2 och 3 begärs att medskärpa skall fördöma folkrättsstridiga ingripanden i deockuperade områdena samt att som sin mening skall geregeringen till känna att genast bör upphöra med dessaåtgärder och förfaranden. I motion U610 (s) yrkande 7 samt imotion U615 (s) yrkande 2 föreslås att bör verka för attIsrael utan vidare dröjsmål öppnar alla skolor och universitetpå , i och i östra . I motion U615 (s)yrkande 2 anförs vidare att bör verka för att ett antalandra, enligt motionärernas förmenande, förtroendeskapandeåtgärder vidtas av , bl.a. stopp för bosättningarna i deockuperade områdena, frigivningen av politiska fångar, stopp förkollektiva bestraffningar och för tortyr i fängelserna. I motion610 (s) yrkande 6 anförs att bör verka för att AmnestyInternationals och B'Tselems på tortyrkonventionen grundaderekommendationer till och myndigheter genomförsi praktiken. (Rekommendationerna bifogas motionen. )I motionerna hävdas att den israeliska bosättningspolitiken ide ockuperade områdena stått i klar strid med folkrätten. Deisraeliska militära styrkornas uppträdande noteras som en mycketoroväckande aspekt på situationen på och i Gaza.Antalet dödade palestinier anges i motion U610 (s) till ca 1 000personer sedan intifadan inleddes i december 1987.Motionärerna noterar vidare förekomsten i de ockuperadeområdena av kollektiva bestraffningar, deportationer ochfrihetsberövanden med politisk bakgrund. Systemet medmilitärdomstolar med summariska processer och utan möjlighettill överklagande noteras. Motion U610 (s) anger att det enligtAmnesty International och B'Tselem inte råder något tvivel omatt tortyr och annan brutal behandling fortfarande används istor omfattning i de av ockuperade områdena.Överträdelserna fortsätter trots att ratificerattortyrkonventionen och lovat vidta åtgärder för att stoppaövergreppen.Utskottet konstaterar att , bl.a. genom sitt agerande iFN och andra internationella sammanhang, arbetar för att Israelsockupation av de aktuella områdena skall upphöra. uppfattning måste ett upphörande av den israeliskaockupationen av omgivande områden ingå i en allomfattandelösning som också tar hänsyn till de hot och våldsaktioner somriktats mot . Den israeliska bosättningspolitiken harhittills utgjort ett betydande hinder på vägen mot framsteg iden pågående förhandlingsprocessen. I likhet med EG, Förentastaterna och andra stater har uttryckt bestämda krav påatt denna bosättningspolitik måste upphöra. Utskottet fästerstor vikt vid att den nya israeliska regeringen mycket snabbtefter sitt makttillträde utfärdade ett stopp för nyabosättningar på och i . Utskottet delarmotionärernas uppfattning att ytterligare åtgärder från denisraeliska regeringens sida skulle kunna bidra till att ökaförtroendet och förhandlingsviljan hos parterna. Även slopandetav den arabiska bojkotten mot vore en viktigförtroendeskapande åtgärd i detta sammanhang.Utskottet konstaterar att MR-läget i de av ockuperadepalestinska områdena fortfarande kan betecknas som mycketallvarligt. Uppgifter om bl.a. attentat, dödsskjutningar,tortyr, godtyckliga frihetsberövanden, bristande rättssäkerhetoch censur når omvärlden oroande ofta.Palestinierna har en självklar rättighet att utan hindertillägna sig undervisning. Utskottet vill framhålla attutbildningsinstitutionerna i de ockuperade områdena kanförbättra förutsättningarna för en dialog mellan israeler ochpalestinier. Utskottet noterar med tillfredsställelse att alltfler skolor och universitet i de ockuperade områdena nu åter äröppna.Utskottet konstaterar vidare att främjandet av respekten förgrundläggande fri- och rättigheter utgör en viktig del avarbetet för internationell fred och säkerhet. Respekten förmänskliga rättigheter utgör en av de principiella grundvalarnaför utformningen av svensk Mellanösternpolitik. Utskottet utgårfrån att regeringen på lämpligt sätt fortsätter att verka förrespekt för de mänskliga rättigheterna i Mellanöstern.Därmed får yrkandena 2, 3, 6 och 7 i motion U610 (s) samtyrkande 2 i motion U615 (s) anses besvarade.I motion U615 (s) yrkande 1 föreslås att bör öka sittbidrag till UNRWA och utvidga katastrofbiståndet till detpalestinska folket.Sveriges bistånd till det palestinska folket behandlades iutskottets betänkande 1991/92:UU15, vari angavs att detpalestinska folkets behov väl motiverar fortsatt svensktbistånd. Det svenska stödet har också ökat de senaste åren.Biståndet till palestinierna kanaliseras genom UNRWA, genomandra FN-organ samt via enskilda organisationer. är näststörsta bidragsgivare till UNRWA och står för avorganisationens budget. De bilaterala insatserna uppgårsammantaget till ca 20--. 1991 fattaderegeringen beslut om inriktningen av de bilaterala insatserna påVästbanken och . Biståndet avses ha en humanitär inriktningmed tyngdpunkt på de sociala sektorerna. Flera enskildaorganisationer är engagerade i arbetet. stöder förnärvarande ett antal projekt inom främst hälsosektorn men ocksåundervisning och livsmedelsdistribution. Vidare planeras projektsamfinansierade med FN-organ, t.ex. och noterar att nya svenska insatser kan komma attefterfrågas inom ramen för konkreta projekt allteftersom arbetetinom bl.a. den multilaterala delen av fredsprocessen fortsätter.Utskottet utgår från att anpassar sitt bistånd så attdet på ändamålsenligt sätt utgör ett stöd för fredsprocessen.Därmed får yrkande 1 i motion U615 (s) anses besvarat. beträffande stödet till fredsprocessenatt förklarar yrkandena 4 och 5 i motion1991/92:U615 samt yrkande 1 i motion 1991/92:U610 besvarade medvad utskottet anfört,2. beträffande förhållandena i de ockuperade områdenaatt förklarar yrkandena 2, 3, 6 och 7 i motion1991/92:U610 samt yrkande 2 i motion 1991/92:U615 besvarade medvad utskottet anfört,3. beträffande bidrag till det palestinska folketatt förklarar yrkande 1 i motion 1991/92:U615besvarat med vad utskottet anfört.Stockholm den 12 november 1992På utrikesutskottets vägnarDaniel TarschysI beslutet har deltagit: (), PierreSchori (s), (), (), Karl-ErikSvartberg (s), (), (),(nyd), (), (),(), (), () ochAlf ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet.