bet · GG01KU4 · 1992-11-05 00:00:00 — Regionala och kommunala frågor I betänkandet behandlas 20 motioner från den allmännamotionstiden . Betänkandet är uppdelat i två avsnitt.Avsnittet Regionala frågor behandlar motioner avseende denregionala organisationen och dess verksamhet och styrelseformer.I det andra avsnittet, Kommunala frågor, behandlas motioneravseende det kommunala området. I denna del har utskottet medanledning av motionsyrkande angående antal ersättare förledamöter i kommunfullmäktige, föreslagit ett tillkännagivandetill regeringen. Utskottet har avstyrkt övriga motioner.Till betänkandet har fogats fem reservationer, fyra särskildayttranden och en meningsyttring. 1991/92:K219 av () vari yrkas4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om samordnad regional förvaltning,5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om starkare lokal självstyrelse.1991/92:K408 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om lika behandling inom barnomsorgen.1991/92:K501 av () vari yrkas att hosregeringen begär att den av regeringen föreslagnaparlamentariska beredningen ges i uppdrag att arbeta efter deriktlinjer som anförts i motionen.1991/92:K502 av tredje vice talman m.fl. (c)vari yrkas att hos regeringen begär tillsättandet aven parlamentarisk utredning om införandet av länsdemokrati ienlighet med vad som anförts i motionen.1991/92:K504 av Per och ()vari yrkas att hos regeringen begär en studie av enalternativ regional ledningsorganisation i län i enlighet med vad som anförts i motionen.1991/92:K508 av m.fl. (m, fp) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts angående behovet av en långsiktigregionpolitik.1991/92:K516 av m.fl. (v) vari yrkas attriksdagen begär att regeringen tillsätter en parlamentariskkommitté med uppgift att lägga fram förslag till länsting enligtvad i motionen anförts om att stimulera regionalt reformarbete.1991/92:K518 av i (kds) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en läns-/regionparlamentsreform.1991/92:K602 av och () variyrkas att hos regeringen begär förslag till sådanalagändringar att en försöksverksamhet med direktvaldastadsdelsnämnder i och möjliggörs vid valet1994.1991/92:K603 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att de lagbestämmelsersom reglerar rätten till ledighet för politiskaförtroendeuppdrag ses över i enlighet med vad som anförts imotionen.1991/92:K604 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar att begreppet stad återinförs.1991/92:K605 av och () vari yrkasatt hos regeringen begär förslag om utvidgning av denkommunala kompetensen så att det klarläggs att kommuner har rättatt utge vårdnadsersättning till småbarnsföräldrar.1991/92:K606 av () vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär förslag till sådan ändring i vallagen attantalet ersättare för parti som representeras ikommunfullmäktige uppgår till minst tre.1991/92:K607 av och () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att engagera fler medborgare i kommunerna.1991/92:K610 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omatt besluta om ändring i kommunallagen innebärande föreskriftatt minst en av de kommunala revisorerna skall varaauktoriserad.1991/92:K613 av m.fl. (nyd) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att landstingen bör avskaffas,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att en parlamentarisk beredningsgrupp börtillsättas för att berika den pågående utredningen om denframtida regionala verksamheten.1991/92:K615 av m.fl. (nyd) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utredning av representationen i kommunalanämnder och styrelser i syfte att utöka minoriteters delaktighetoch förhindra manipulationer med valutslagen.1991/92:K707 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom snabbare kommunalt valgenomslag.1991/92:K808 av m.fl. (nyd) vari yrkas2. att hos regeringen begär förslag till sådanändring i kommunallagen att motsvarande sänkningar avpartistödet kan ske i kommun och landsting,5. att hos regeringen begär förslag till sådanändring i kommunallagen att vad i motionen anförts om att ettproportionellt stöd även skall utgå till partier avväljaropinionen bakom sig kan genomföras.1991/92:Ub810 av m.fl. (v) vari yrkas4. att hos regeringen begär förslag om sådan ändringav kommunallagen att självstyrande skolor med brukarinflytandeblir möjligt i enlighet med vad i motionen anförts. Regionala frågorMotionernaI motion 1991/92:K219 yrkande 4, begär ()tillkännagivande till regeringen av vad i motionenanförts om samordnad regional förvaltning.Motionären vill ersätta landstingen med starka regionalaorgan. bör indelas i nio--tolv provinser och avgörandeför indelningen bör bli folkviljan. Därutöver bör främstekonomiska och geografiska, men också historiska och kulturellafaktorer beaktas. Enligt motionen är målet med reformendecentralisering av beslut. Provinserna skall kunna övertafunktioner och befogenheter från staten, inte från kommuner. Föratt provinserna, till skillnad från dagens landsting, skall fåden politiska status som kan möjliggöra folkligt intresse börockså flera andra reformer genomföras. I provinserna bör detråda parlamentarism. Vidare bör enligt motionen länsstyrelsernaupphöra och deras funktioner läggas på provinserna, varigenom enenhetlig, demokratisk och samordnad länsförvaltning uppstår. Enlandshövding med ett litet kansli kan finnas kvar, med uppgiftatt bl.a. fungera som riksregeringens förtroendeman i provinsen.I motion 1991/92:K501 välkomnar () regeringensförslag i budgetpropositionen om att tillsätta en parlamentariskberedning avseende det regionala styret i . Han yrkar attriksdagen hos regeringen begär att denna föreslagna beredningges i uppdrag att arbeta efter de riktlinjer som anförts imotionen.Enligt motionen är behovet av en ökande regional demokrati föratt klara viktiga frågor mycket stort. Ett direktvalt organ förövergripande regionalplanering saknas . Motionären anseratt en viktig utgångspunkt är att förena kravet på bättreläns-/regionaldemokrati med önskemålet om en rationellarelänsindelning. Enligt motionen skulle ett folkvaltregionparlament stärka demokratin, och dess befogenheter skullesjälvfallet bli betydligt mer omfattande än vad samlat allaregionala organ förfogar över. De nuvarande länen ochlandstingen anses vara för små geografiska områden och skallinte utgöra basen för de nybildade regionparlamenten. Man måstefinna andra, större och geografiskt och kulturellt välavgränsade områden. En riktlinje bör vara att skallbestå av ca 10 regioner. Indelningen måste självfallet ske påett sådant sätt att den känns naturlig för medborgarna.Motionären anser att regionparlamentet skall utses i direkta valoch att landshövdingeämbetet behöver förändras. Vidare anförsatt en noggrann kartläggning måste ske av den typ av frågor sombör och kan decentraliseras -- från central till regional nivå,från central och regional nivå till /lokal nivå.I motion 1991/92:K502 yrkar m.fl. (c) attriksdagen hos regeringen begär tillsättande av en parlamentariskutredning om införandet av länsdemokrati i enlighet med vad somanförts i motionen.Enligt motionen är den gällande ordningen för styrelseformernapå det regionala planet djupt otillfredsställande ur demokrati-och effektivitetssynpunkt. Med den omfattning den offentligaverksamheten nu har anses det mycket viktigt med en rationell,demokratisk organisation även på det regionala planet. Det ärockså av stor vikt att organisationen är sådan att den möjliggören reell decentralisering från den centrala statliga nivån.Motionärerna pekar på att det i anslutning till det förväntadeEG-samarbetet ofta betonas vilken växande betydelse olikaregioner kan komma att få som självständigt agerande enheterinom nationsgränserna och för samarbetet över dessa gränser. Destyrelseformer och de kompetensfördelningar som finns iregionerna anses av motionärerna inte vara ägnade att underlättaoch stimulera en sådan samverkan.Enligt motionen är den grundläggande bristen att det inomlänen sedan gammalt finns en uppdelning av ansvaret för länetsangelägenheter på en lång rad organ. De viktigaste av dessa ärlandstinget och . Det utmärkande för länen äratt det inte finns något samlat forum för debatt och beslut.Uppgifterna är spridda men är de olika organensverksamheter ofta invävda i varandra på ett sätt, som görstyrelsesystemet näst intill obegripligt för en bredareallmänhet och som medför mycken byråkrati och storaeffektivitetsförluster.I motionen erinras om att länsstyrelserna, som är statligaorgan, har fått allt vidare uppgifter inom områden somnaturligen borde ligga inom ett folkvalt organs kompetens.Samtidigt har det demokratiska inflytandet minskat, genom attolika förtroendemannaorgan försvunnit i länen. Motionärernaanser att denna utveckling innebär ökad och inte minskad statligstyrning i regionernas politiska frågor och att detta är enutveckling som bör brytas.Målsättning för reformarbetet måste enligt motionärerna varaatt ett folkvalt regionalt organ, ett länsparlament, får detsamlade ansvaret för regionens utveckling på alla de områden därdet krävs initiativ och politiska beslut och verkställighet avdessa beslut. Det innebär, att och andralänsorgans politiska uppgifter överförs till länsparlamentet ochde organ som kommer att sortera under detta.Motionärerna anser att den förändrade organisation och de nyauppgifter för det folkvalda länsorganet, som de föreslår,förstärker deras vid upprepade tillfällen framförda förslag omskilda valdagar. De pekar på att deras förslag har utgått frånden geografiska regionala indelning som finns. Det skullevara olyckligt om en nödvändig reformering av organisation ochkompetensfördelning inom länen i onödan skulle försenas avsegslitna stridigheter om hur en ny regionindelning skall seut. Detta utesluter dock inte, att en översyn av den regionalaindelningen görs och att förändringar kommer till stånd i vissadelar av landet för att nå en bättre överensstämmelse än vad nugäller mellan t.ex. näringsliv, kommunikationer ochutbildningsvägar och den regionala indelningen.Motionärerna föreslår, att en parlamentarisk utredningtillsätts med huvuduppgift att utarbeta konkreta förslag somunderlag för den länsdemokratiska reform de angett. Förslagenfrån de ämbetsmannakommittéer som skall se över vissa delar avden regionala indelningen bör enligt motionen i relevanta delarkunna utgöra underlagsmaterial för överväganden om ändringar iden regionala indelningen i den mån den föreslagnaparlamentariska kommittén finner detta lämpligt ochkonstruktivt.Johan m.fl. (v) yrkar i motion 1991/92:K516 attriksdagen begär att regeringen tillsätter en parlamentariskkommitté med uppgift att lägga fram förslag till länsting enligtvad i motionen anförts om att stimulera regionalt reformarbete.Kommittén skall ha representanter från alla riksdagspartier ochvara inriktad på att ge ett konkret förslag till länsting förenästa val 1994.Enligt motionen talar demokrati- och effektivitetsskäl för attlänsstyrelser och landshövdingar avskaffas som politiskainstanser och ersätts med direktvalda regionala parlament resp.med valda ordförande i dessa parlament. Den exaktagränsdragningen mellan länstinget, den statliga lokalaadministrationen och kommunerna får klarläggas av den avmotionärerna föreslagna kommittén. Motionärerna pekar på att deti flera län/landsting diskuteras förändringar i dekomplicerade relationerna mellan regionernas olika statliga ochkommunala instanser. I motionen betonas att den beredning sombehövs av denna fråga först och främst är politisk.Ian m.fl. (nyd) framställer i motion 1991/92:K613yrkande om tillkännagivanden av till regeringen delsom att landstingen bör avskaffas, yrkande 1, dels om att enparlamentarisk beredningsgrupp bör tillsättas för att berika denpågående utredningen om den framtida regionala verksamheten,yrkande 2.I motionen hänvisas till enmansutredningen av denoffentliga verksamhetens regionala uppbyggnad och anförs attfrågan om den offentliga regionala verksamheten är av sådanbetydelse att den pågående utredningen bör ske under medverkanav en bred parlamentarisk beredningsgrupp.I motion 1991/92:K518 yrkar i (kds)tillkännagivande till regeringen av vad i motionenanförts om en läns-/regionparlamentsreform.Enligt motionen bör landstingen genom samordning med övrigalänsorgan och regionala organ utvecklas tillläns-/regionparlament med direktvalda ledamöter som svarar för iprincip all offentlig verksamhet på länsnivå. Den pågåendeEG-integrationen reser bl.a. frågan huruvida våra nuvarande länutgör en tillräckligt vid bas för att de även skallkunna garantera medborgarnas välfärd i vid mening. I samband meden utveckling mot läns-/regionparlament bör därför enligtmotionen en översyn av länsgränserna genomföras. Jämsides medatt en läns-/regionparlamentsreform genomförs bör man prövamöjligheten att införa ett system med folkvald länspresident(motsvarande landshövding).I motion 1991/92:K508 yrkar m.fl. (m och fp) attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts angående behovet av en långsiktigregionpolitik.Mot bakgrund av de omfattande förändringar som stårinför i såväl nationella som internationella relationer ochkontakter måste, enligt motionen, riksdag och regeringfastställa grunder och principer för en framtida regionpolitik.Motionärerna anser att möjligheter att ta del i detframväxande regionsamarbetet i i hög grad bestäms av omvi lyckas skapa intressanta regioner både internationellt och ivårt land.Enligt motionärerna måste även statens egen organisation vadgäller statliga verk etc. anpassas till ett långsiktigtregionperspektiv. I dagens situation utgör länsorganisationengrunden för den statliga verksamheten men olika statliga verkorganiseras om i regionala verksamhetsområden som formas efterverkens egna interna utgångspunkter. Enligt motionen skapardenna utveckling en splittrad och tungarbetad administrationsamtidigt som länsstyrelserna och deras styrelser får minskademöjligheter att påverka utvecklingen inom viktiga statligaverksamhetsområden. Dessa omständigheter bör enligt motionenföranleda regeringen att dels ge riktlinjer för de statligaverkens regionorganisation som överensstämmer med detlångsiktiga utvecklingsintresset, dels överväga en framtidaförändring av den alltmer föråldrade länsorganisationen som ståri överensstämmelse med riktlinjer för en nationellregionpolitik.Per och () yrkar i motion1991/92:K504 att hos regeringen begär en studie av enalternativ regional ledningsorganisation i län i enlighet med vad som anförts i motionen.Enligt motionen skall nu en översyn göras av länsstyrelsernasorganisation m.m., och i anslutning till detta kan det förefallanaturligt att inte enbart pröva den regionala utformningen avorganisationen av verksamheten, där staten är huvudman, utanockså att se på möjligheterna att skapa en för ändamålet nyorganisation där även hanteringen av vissa kommunala m.m. frågorkan tas med. Motionärerna anser därför att bör tainitiativ till att en översyn i detta syfte kommer till stånd avverksamheterna i de två angivna länen.BakgrundI Länsdemokratikommitténs slutbetänkande (SOU 1982:24) Vidgadlänsdemokrati behandlades bl.a. förslag till förstärktsamordning på regional nivå, ändringar i administrativaförfaranden och årsredogörelser för utvecklingen i länen m.m.I 1984 års budgetproposition (bil. 15 s. 39 ff.) konstateradecivilministern att politisk enighet nåtts i huvudfrågan,nämligen att man skulle undvika organisatoriska förändringarmellan statlig förvaltning och självstyrelse samt inom den statliga förvaltningen skulle öka samordningen ochdärvid stärka länsstyrelsernas roll. Civilministern ställde sigavvisande till ett förslag av kommittén om att vissa länsorganskulle ställas under ett starkt lekmannainflytande genom attorganens styrelser utom ordföranden skulle väljas avlandstingen. Civilministern var inte heller beredd att ställasig bakom vissa framlagda förslag till förstärkt samordning avstatlig verksamhet på regional nivå.Under 1983/behandlade utskottet bl.a. enpartimotion av vari föreslogs att nyabetydelsefulla uppgifter skulle överföras till landstingen. Itvå andra c-motioner i samma ärende förordades ett fortsattarbete med länsdemokratifrågorna på grundval avLänsdemokratikommitténs slutbetänkande.Utskottet, som inte fann anledning att frångå det ibudgetpropositionen anlagda synsättet, avstyrkte motionerna (KU1983/84:24 s. 40).Ett förslag till ny statlig regional förvaltningsorganisationpresenterades i proposition 1988/89:154. Förslaget byggde på denförsöksverksamhet med samordnad länsförvaltning som bedrivits iNorrbottens län sedan den 1 juli 1986.Den av beslutade reformen (1989/90:BoU4 och 9, rskr.89), trädde i kraft och innebar bl.a. följande.Länsstyrelserna omorganiserades. De nya länsstyrelsernasansvarsområde innefattar de verksamheter som tidigare bedrevs avlänsvägnämnderna, länsskolnämnderna, lantbruksnämnderna samt dedåvarande länsstyrelserna. Viss del av länsbostadsnämndensverksamhet ingår också i de nya länsstyrelserna, som i övrigtfått vidgade befogenheter i vad avser kommunikationsområdet,skogsvården och trafiksäkerheten. På vissa andra områden har ettvidgat samrådsförfarande införts.Förtroendemannainflytandet i de nya länsstyrelserna skallsäkras genom inrättande av nämnder vid sidan av länsstyrelsernasstyrelse. I propositionen hade föreslagits inrättande av femobligatoriska nämnder. fann emellertid att det bordeöverlåtas åt den enskilda styrelse att besluta omvilken nämndorganisation som skulle knytas till länsstyrelsenoch hur den i så fall skulle utformas. Detta gav riksdagenregeringen till känna. Enligt ett annat tillkännagivande skallnämnderna i förekommande fall väljas av styrelseoch nämnderna skall ha ett ojämnt antal ledamöter, lägst fem ochhögst elva inkl. ordföranden. Landshövdingen skall inormalfallet vara ordförande. I en gemensam reservation avCenterpartiets och ledamöter i bostadsutskottetförordades avslag på propositionen. I reservationen förordadesatt det fortsatta reformarbetet skulle inriktas mot att begränsaden centraliserade förvaltningen och att decentraliserauppgifterna inom detta område så långt det är möjligt tillregionala och lokala organ.Omorganisationen på den centrala nivån förbereddes av dencentrala organisationskommitté som i nära samverkan medCivildepartementet och följtoch stött omorganisationsarbetet i länen.I 1992 års budgetproposition (1991/92:100 bil. 14 s. 3 ff.)angav civilministern att det inom ramen för den nyalänsstyrelseorganisationen vidtas olika åtgärder för att skapaen mer ändamålsenlig och effektiv förvaltning. Enutvecklingsgrupp inom uppgavs arbeta medfrågor om ledning och uppföljning av länsstyrelsernasverksamhet.Denna särskilda utvecklingsgrupp för länsstyrelsefrågortillsattes av regeringen för att detorganisationsutvecklingsarbete som påbörjades inom ramen för dencentrala organisationskommittén borde föras vidare och anknytastill arbetet med mål- och resultatstyrning av länsstyrelserna.I det fortsatta arbetet bör enligt regeringens beslut främstbehandlas frågor om mål- och resultatstyrning avlänsstyrelserna, samspelet mellan länsstyrelserna, regeringenoch centrala verk, former för centrala insatser och stöd tilllänsstyrelserna samt samverkan mellan länsstyrelserna ilänsövergripande frågor.Parallellt med detta arbete bör gruppen utveckla metoder ochformer för en mer generellt tillämpbar mål- och resultatdialogmellan regeringen och myndighetsledningar. Utvecklingsgruppensverksamhet skall integreras i organisationsenast den 30 juni 1993.I mars 1992 beslöt regeringen tillkalla en parlamentariskkommitté (dir. 1992:30) med uppdrag att dels analysera ochbedöma hälso- och sjukvårdens resursbehov fram ,dels överväga hur hälso- och sjukvården bör finansieras ochorganiseras på den övergripande samhällsnivån. Vad gäller hälso-och sjukvårdens resursbehov fram skall kommittén isina bedömningar utgå från kommande beslut medanledning av långtidsutredning (SOU 1992:19).Kommitténs överväganden om hur framtidens hälso- och sjukvårdbör finansieras och organiseras bör enligt direktiven göras påden övergripande samhällsnivån. Det innebär att kommittén bör taställning till vem som skall finansiera vården, vem som skallansvara för att vården finns tillgänglig, i vilka formerproduktionen bör ske samt hur samhällets kontrollsystem bör varauppbyggt. Kommittén bör även överväga hur hälso- och sjukvårdensfinansiering och organisation kan komma att påverkas avnärmandet till EG:s inre marknad. Kommitténs arbete bör varaslutfört senast den 1 mars 1994.Regeringen beslöt att tillkalla en särskildutredare (nedan kallad , dir. 1991:31) meduppgift att göra en analys av den offentliga verksamhetensregionala uppbyggnad samt att göra en perspektivstudie med olikaalternativ för en framtida struktur. tillkalladeregeringen en särskild utredare (nedan kalladVästsverigeutredningen, dir. 1991:30) med uppgift att analyseraför- och nackdelar med nuvarande länsindelning i västra att föreslå de åtgärder som behövs för att komma till rättamed nackdelarna. Utredningarna har redovisat sinauppdrag. arbete har redovisats i betänkandetRegionala roller--en perspektivstudie (SOU 1992:63) medtillhörande bilagor, Utsikt mot framtidens regioner (SOU1992:64) och (SOU 1992:65). Den första bilaganinnehåller en samling debattinlägg. Västsverigeutredningensarbete redovisas i betänkandet --region i utveckling(SOU 1992:66).I redovisning presenteras en analys av trealternativ för uppbyggnaden av den offentliga verksamhetensregionala nivå. Det första alternativet innebär ett statligtansvar för de regionala utvecklingsfrågorna, medan det andraalternativet innebär att kommuner i samverkan får ansvaret förde regionala frågorna. Enligt det tredje alternativet bildas ettnytt regionalt folkvalt organ. Regionerna bör enligt utredarenvara utformade efter näringsgeografiska utgångspunkter och merefter samhällsplaneringens behov än vad som är fallet.Efter de två utredningarnas redovisningar beslöt regeringenden att tillkalla en beredning medparlamentarisk sammansättning, vilken har till uppgift attutforma förslag om den offentliga verksamhetens uppbyggnad ochindelning på regional nivå (nedan kallad Regionberedningen, dir.1992:86).I kommittédirektiven anges att förslagom ett särskilt regionalautvecklingsfrågorna i västra för närvaranderemissbehandlas. När remissbehandlingen avslutats bör regeringenta ställning till om det finns förutsättningar för en sådantemporär lösning eller om frågan bör beredas vidare i denparlamentariska beredningen.Beredningen bör enligt direktiven ha till uppgift att pågrundval av de analyser som gjorts av ochövrigt aktuellt utredningsmaterial utforma förslag om denoffentliga verksamhetens uppbyggnad och indelning på regionalnivå. För beredningens arbete bör vissa grundläggandeutgångspunkter gälla.En första utgångspunkt är subsidiaritetsprincipen, den s.k.närhetsprincipen. Enligt direktiven innebär denna princip attbesluten inte skall fattas på en högre nivå än vad som ärnödvändigt för att verksamheten skall kunna skötas på ettändamålsenligt och effektivt sätt. I största möjliga mån börföljaktligen en decentralisering av beslutsfattandeteftersträvas. Med denna utgångspunkt bör förslagen inriktas påatt skapa en effektiv offentlig förvaltning med förutsättningarför ökad produktivitet och med en god rättssäkerhet och en fastdemokratisk förankring. Om politiska uppgifter förs över till enannan nivå än , skall det ske till organ som står underdemokratisk styrning och kontroll.