bet · GG01JoU1 · 1992-11-03 00:00:00 — Tillsyn enligt djurskyddslagen, m.m. I betänkandet behandlas proposition 1991/92:173 om tillsynenligt djurskyddslagen, m.m. I anslutning härtill behandlasdels21 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden ,dels16 motionsyrkanden väckta med anledning av propositionen.I propositionen föreslås bl.a. att de krav som ställs pådjurhållningen när det gäller djur inom husdjursskötseln skallomfatta också djur som föds upp eller hålls för att användas itävlingar. Därmed kommer skötselföreskrifter att kunna meddelasockså för sådana djur. Djurskyddslagens bestämmelse om förbudatt ha hand om djur skärps. Från förbud undantas bara sådanafall då det kan antas att missförhållandena inte kommer attupprepas. Vidare görs en ändring i fråga om beslutsordningen vidomhändertagande av djur.Utskottet föreslår ett uttalande om möjligheterna attytterligare utvidga tillämpningsområdet för 4§djurskyddslagen. Med anledning av motioner (fp, kds, s, nyd)föreslår utskottet att skall godkänna vissa uttalandenav utskottet om möjligheterna att underlåta att meddela förbudatt hålla djur. Utskottet framhåller vidare betydelsen avförkortade handläggningstider i djurskyddsärenden. Med anledningav en motion (m) föreslår utskottet att regeringen låtergenomföra en utvärdering av det s.k. betestvånget i 10§djurskyddsförordningen (1988:539). I övrigt tillstyrkerutskottet regeringens förslag och överväganden och avstyrkeråterstående motioner.Till betänkandet har fogats två reservationer (nyd) och ettsärskilt yttrande (nyd). Regeringen () har i proposition1991/92:173 föreslagitdels att antar förslagen till1. lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534),2. lag om fortsatt giltighet av lagen (1986:99) omförsöksverksamhet med ökade kommunala befogenheter vid tillsynenligt djurskyddslagen (1988:534),dels att bereds tillfälle att ta del av vad somanförts om den lokala djurskyddstillsynen (avsnitt 2.2 och3).Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen redogörs för den lokala djurskyddstillsynen.Vidare föreslås att de krav som ställs på djurhållningennär det gäller djur inom husdjurskötseln skall omfatta ocksådjur som föds upp eller hålls för att användas i tävlingar.Därmed kommer skötselföreskrifter att kunna meddelas också försådana djur. Djurskyddslagens bestämmelse om förbud att ha handom djur skärps. Från förbud undantas bara sådana fall då det kanantas att missförhållandena inte kommer att upprepas. Vidaregörs en ändring i fråga om beslutsordningen vid omhändertagandeav djur. Enligt de regler som gäller skall länsstyrelsenalltid redan i beslutet om omhändertagandet avgöra om djuretskall säljas eller avlivas. Ändringen gör det möjligt förlänsstyrelsen att i ett särskilt beslut ta ställning till hurdet skall förfaras med djuret. Det krav som ställs är attbeslutet skall fattas . Försöksverksamheten med ökadekommunala befogenheter vid tillsyn enligt djurskyddslagenförlängs till utgången av år 1994.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1993.Lagförslaget bifogas till detta betänkande som bilaga1. Motioner med anledning av propositionen1991/92:Jo43 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom utvärdering av betestvång för mjölkande kor.1991/92:Jo44 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom 29§ djurskyddslagen.1991/92:Jo45 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förbud att ha hand om djur efter vanvård,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om tillsynstjänstemännens utbildning ocherfarenhet av djurhållning,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om avgifter för nödslakt.1991/92:Jo46 av (nyd) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om varje kommuns ansvar för en väl fungerandedjurskyddstillsyn i kommunen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om praktisk utbildning och kompetens för densom medverkar och beslutar i djurskyddstillsynsfrågor,3. att som sin mening ger regeringen till känna attsekretess inte bör gälla i fråga om rapporter och andrahandlingar inom djurskyddstillsynen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att inspektionsintyg bör utfärdas förcirkusar före varje säsong,5. att beslutar att förbud att ha hand om djur skallkunna meddelas under en viss bestämd tid, tills vidare eller vidmycket grav vanvård på livstid för den som begått brott motdjurskyddslagen,6. att beslutar att representant fördjurskyddsförening alltid skall ha yttranderätt vid handläggningav frågor om förbud att ha hand om djur,7. att som sin mening ger regeringen till känna attden enskildes försörjningsmöjligheter i princip inte får utgöraskäl för att olämplig person inte omgående skall förbjudas attha hand om djur,8. att avslår förslaget till nytt stycke i 29§djurskyddslagen som innebär att förbud inte skall meddelas omdet kan antas att ett upprepande inte kommer att inträffa,9. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att djurtransportörernas roll i sambandmed misshandel eller vanvård av djur bör uppmärksammas och attdet bör skapas bättre förutsättningar att utkräva ansvar avtransportörerna samt att detsamma bör gälla för leverantörer ochmottagare av djur.1991/92:Jo47 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omatt vanvård av djur är en självklar anledning till förbud mothandhavande av djur.Motioner väckta under allmänna motionstiden 19921991/92:Jo502 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om obligatorisk vaccination avhundar mot rabies.1991/92:Jo506 av m.fl. (v) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om nödvändigheten av att avvecklapälsdjursfarmning,2. att hos regeringen begär förslag angående en fondför finansiering av avveckling av pälsdjursfarmer.1991/92:Jo507 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om avveckling av pälsdjursuppfödning i bur.1991/92:Jo508 av och ()vari yrkas4. att hos regeringen begär förslag till ändring idjurskyddslagen när det gäller förbud mot hållande av djurenligt vad som anförts i motionen.1991/92:Jo509 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till en lag som innebärförbud mot import av päls och skinn från länder där saxfångst ärtillåten.1991/92:Jo510 av () vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär förslag till lag om förbud mot import avskinn och päls från länder där saxfångst är tillåten.1991/92:Jo511 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att bör verka för attsaxfångst förbjuds i de länder där den ännu är tillåten.1991/92:Jo512 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om åtgärder som syftar till att garantera atthjortavel i hägn sker med friska djur och under former som är iöverensstämmelse med förordningar om god djurhållning.1991/92:Jo513 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om analys och utvärdering avsvanskuperingsförhinder samt av en eventuell översyn avlagstiftningen.1991/92:Jo516 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av att särskilt beaktaNorrlandsjordbrukets speciella förhållanden när regeringenlägger fram förslag om det framtida veterinärväsendet.1991/92:Jo517 av m.fl. (v) vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag till nyutformning av djurskyddslagen i syfte att stärkasanktionsmöjligheterna vid vanvård av djur,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om åtgärder mot import av pälsar och skinnfrån länder där bensaxar är tillåtna.1991/92:Jo518 av och (nyd) variyrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om anpassning av reglerna förrabiesvaccinering till ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att hundar som passerar våra gränser skallvara vaccinerade mot rabies,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om karantänbestämmelser.1991/92:Jo519 av och () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en bättre efterlevnad av djurskyddslagen vidhusdjursslakt.1991/92:Jo521 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom auktorisation av hovslagare.1991/92:Jo524 av () vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att överföra statens genbanksnämnd tillJulita.1991/92:Jo805 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar om importförbud av päls och skinn från djur som fångasmed bensax från länder där saxfångst är tillåten.1991/92:L717 av m.fl. (c) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att frågan om epizootiskyddet bör hävdas iljuset av ökad internationell integration för att bibehålla detgoda djurhälsoläget i Sverige.Utfrågning m.m.Utskottet har i detta ärende anordnat en utfrågning rörandevissa djurskyddsfrågor med representanter förJordbruksdepartementet, , ,, ,mot plågsamma djurförsök samtdjurskyddsinspektör från i Örebrolän. Vidare har professor , Statensveterinärmedicinska anstalt, lämnat information om bl.a.karantänsbestämmelser för hundar. Utskottet har uppvaktats avrepresentanter för . Utskottethar även mottagit skrivelser i anslutning till de frågor sombehandlas i betänkandet. InledningVåren 1988 antog ett förslag från regeringen om enny djurskyddslag (prop. 1987/88:93, JoU22, rskr.327) somträdde i kraft den 1juli 1988. Lagen ersatte lag omdjurskydd. Frågan om tillsynen över djurskyddet fick inte sinslutgiltiga lösning genom den nya lagen. Regeringen gav därför imars 1988 Lantbruksstyrelsen i uppdrag att utreda hur tillsynenenligt lagen skulle ordnas och förstärkas. Styrelsen redovisadesitt arbete i Lantbruksstyrelsens rapport (1988:9) Tillsynenligt djurskyddslagen. Av rapporten framgick bl.a. attambitionsnivån och kvaliteten när det gällde tillsynen varieradeavsevärt mellan kommunerna. Miljö- och hälsoskyddsnämnderna haromfattande tillsynsuppgifter enligt flera olika lagar ochdjurskyddet är bara en del av det som faller inom nämndensansvarsområde. Att djurskyddstillsynen var otillräcklig i mångakommuner berodde enligt Lantbruksstyrelsen på att nämndernaprioriterade den lågt. Detta medförde att otillräckliga resurseravsattes för tillsynen och att i vissa fall kompetensen hos deninspekterande personalen var bristfällig.Riksdagen har tidigare beslutat om åtgärder för att förstärkaoch förbättra tillsynen enligt djurskyddslagen (prop.1989/90:118, JoU23, rskr.342). Åtgärderna innebär bl.a. ökadekrav på tillsynsresurser hos nämnderna, en bred satsning påinformation om lagstiftningen, förbättrad utbildning av denbefintliga tillsynspersonalen och att centrala riktlinjer gesför tillsynsarbetet. I riksdagsbeslutet anfördes att det varmycket angeläget att en fungerande djurskyddstillsyn kommer tillstånd och att fortsatta brister i detta hänseende bliravhjälpta. Djurskyddstillsynens utformning och innehåll bordedärför utvärderas. Regeringen borde därefteråterkomma till med en redogörelse för hur den lokaladjurskyddstillsynen anordnats och vid behov lämna förslag om deytterligare åtgärder som kunde anses erforderliga för attbedriva en effektiv tillsyn.Jordbruksverket har redovisat uppdraget irapporten (1992:3) Tillsyn enligt djurskyddslagen 1991.Utskottet har ingen erinran mot regeringens redovisning i dettaavsnitt (avnsitt 2.2).Skärpta djurskyddskrav när det gäller tävlingsdjur m.m.PropositionenRegeringen föreslår att tillämpningsområdet för 4§djurskyddslagen (1988:534) utvidgas så att de krav pådjurhållning som följer av bestämmelsen också kommer att omfattadjur som föds upp eller hålls för att användas i tävling. Därmedkommer skötselföreskrifter att kunna utfärdas även för sådanadjur. Enligt föredragande statsrådet finns det starka ekonomiskaintressen när det gäller bl.a. tävlingshästar och därför starkaskäl för att i djurskyddslagstiftningen jämställa sådana hästarmed lantbrukets djur i fråga om de grundläggande kraven pådjurhållning. Med hänsyn till paragrafens uppbyggnad bör denlämpligen göras tillämplig inte bara på hästar utan på alla djursom föds upp eller hålls för tävling.Utskottets övervägandenEnligt 4 § första stycket djurskyddslagen skall djur som födsupp eller hålls för produktion av livsmedel, ull, skinn ellerpälsar hållas och skötas på ett sådant sätt att det främjarderas hälsa och ger dem möjlighet att bete sig naturligt. Enligtandra stycket får regeringen eller, efter bemyndigande,meddela ytterligare föreskrifter om hur sådanadjur skall hållas och skötas.Regeringens förslag till förändring av 4§ djurskyddslageninnebär att de krav på djurhållning som följer av bestämmelsenockså kommer att omfatta djur som föds upp eller hålls för attanvändas i tävling. Utskottet godtar den av regeringenföreslagna förändringen. Starka skäl talar för att idjurskyddslagstiftningen jämställa sådana djur med lantbruketsdjur i fråga om de grundläggande kraven på djurhållning.Utskottet konstaterar dock att den utformning som 4§ i lagennu får innebär att väsentliga djurskyddsintressen fortfarandekommer att lämnas utanför lagrummets tillämpningsområde. Bl.a.har Lantbruksstyrelsen i sin rapport (1991:4) Hästutredningenuppmärksammat de problem som är förknippade med hållandet avprivathästar. Enligt rapporten skulle bristande kunskaper närdet gäller både skötsel och vård kunna motivera utökademöjligheter att meddela bindande skötselföreskrifter även fördessa djur. Vid den utfrågning som utskottet genomfört i sambandmed detta ärende framfördes liknande synpunkter bl.a. avrepresentanter för . Som framhålls ipropositionen anger ifrågavarande bestämmelse vissagrundläggande krav på djurhållningen såvitt avser djur inomhusdjursskötseln och kan sägas utgöra en precisering av dengrundläggande princip för djurskydd som kommer till uttryck i2§ i lagen, nämligen att djur skall behandlas väl och att deskall skyddas mot onödigt lidande och sjukdom. Paragrafensutformning innebär således inte i och för sig att intemotsvarande krav gäller också för övriga djur. Däremot saknasmöjligheten att för dessa djur meddela bindandeskötselföreskrifter. Enligt utskottets mening kan det i vissafall finnas anledning att ge föreskrifter om ett fråndjurskyddssynpunkt mer långtgående skydd även när det gällersådan djurhållning som i sig inte i första hand motiveras avekonomiska intressen. Utskottet är medvetet om att enutvidgning av tillämpningsområdet för 4§ i enlighet meddet anförda torde kräva en mer genomgripande förändring avdjurskyddslagen. Enligt utskottets mening bör det ankomma påregeringen att överväga vilka möjligheter som finns att påett bättre sätt tillvarata sådana väsentligadjurskyddsintressen som faller utanförtillämpningsområdet för 4§ djurskyddslagen. Vad utskottetnu anfört bör ges regeringen till känna.Förbud att ha hand om djurPropositionenBestämmelserna i 29 § djurskyddslagen (1988:534) om förbud attha hand om djur skärps. I fortsättningen skall förbud meddelasnär det förekommit missförhållanden av det slag som anges iparagrafen. Från förbud undantas bara sådana fall då det kanantas att ett upprepande inte kommer att inträffa. Enligtföredragande statsrådet är det uppenbart att tillämpningen avifrågavarande förbudsbestämmelse inte stämmer överens med denallmänna uppfattningen om den vikt som bör läggas viddjurskyddsintresset. Den tillämpning som uppfattas somotillfredsställande har dock inte sin grund i motivuttalandenaom att förbud skall komma i fråga i särskilt kvalificerade fall.Ett förbud att ha hand om djur rör på ett särskilt sätt denenskildes integritet och i vissa fall begränsar det dennesmöjligheter att fritt välja näringsverksamhet. Förbud att hålladjur är därför ett så långtgående ingripande att det böranvändas endast i sådana fall då djurhållaren på ett allvarligtsätt brustit i sina skyldigheter. Föredragande statsrådet ärdärför inte beredd att föreslå någon ändring av bestämmelsen idet nu berörda avseendet. En ändring av bestämmelsen bör istället ha som utgångspunkt den omständighet som låg till grundför regeringsrättens avgörande (RÅ 1983 s.407). Därkonstaterades att den nuvarande bestämmelsen för att förbudskall kunna meddelas förutsätter att upprepad vanvård kanbefaras och att det bedöms utsiktslöst att försöka åstadkommarättelse på något annat sätt. I fortsättningen får dentillämpande myndigheten inrikta sig på att undersöka om detfinns någon eller några omständigheter som talar för attmissförhållandena inte kommer att upprepas. Finns det inte någonsådan påtaglig omständighet skall förbud meddelas. Enomständighet som, enligt föredragande statsrådet, kan utgöragrund för att underlåta att meddela förbud kan vara redan gjordaeller i varje fall påbörjade förändringar i djurhållningen. Detkan gälla besättningens storlek eller förhållandena för djurenvad beträffar stallbyggnader eller annat. Ett ytterligareexempel på fall då det kan finnas anledning anta att någotupprepande inte kommer att ske är när missförhållandena berottpå sjukdom som sedan övervunnits eller ett inträffat olycksfall.MotionernaI motion Jo44 (s) konstateras att den ändring som föreslås i29§ djurskyddslagen innebär att tillämpande myndigheter skallinrikta sig på att undersöka om det finns någon eller någraomständigheter som talar för att missförhållandena inteupprepas. Om någon sådan påtaglig omständighet inte finns skallförbud meddelas. En omständighet som kan utgöra grund för ettbeslut att inte meddela förbud kan vara redan gjorda eller ivarje fall påbörjade förändringar i djurhållningen. Dennaundantagsbestämmelse undanröjer i stort sett de flestasituationer där det är befogat att besluta om förbud mothandhavande av djur. Avsikten med de föreslagna förändringarnatorde vara att bättre hävda djurskyddsaspekterna och förebyggavanvård av djur. Mot den bakgrunden är det anmärkningsvärt i realiteten ytterligare försvårat ett ingripande genom attväsentligt underlätta för överinstansen att upphäva ett meddelatförbud att ha hand om djur. I motion Jo45(kds) konstateras attde djurhållare som utsätter våra husdjur och boskap för vanvårdoch djurplågeri alltför ofta behåller rätten att ha djur. Motbakgrund härav bör förbud att ha hand om djur kunna meddelas omdet anses nödvändigt från djurskyddssynpunkt, oavsett deverkningar beslutet kan få för den enskildesförsörjningsmöjlighet (yrkande1). Enligt motion Jo46(nyd)skall förbud att ha hand om djur kunna utdömas , tills vidare eller vid mycket grav vanvård pålivstid för den som begått brott mot djurskyddslagen(yrkande5). Enligt motionären skall vid handläggning avärenden om förbud att hålla djur representant fördjurskyddsförening ha yttranderätt (yrkande6). I motionenframhålls vidare att den enskildes försörjningsmöjligheter intefår utgöra skäl för att underlåta att meddela ett sådant förbud(yrkande7). Vidare yrkas att regeringens förslag avvisas i dendel det avser möjligheten att enligt 29§ andra stycketdjurskyddslagen underlåta att meddela ett förbud mot hållande avdjur (yrkande8). Enligt motion Jo47(fp) kommer förevarandelagförslag inte att förbättra myndigheternas möjligheter attkunna meddela förbud att ha hand om djur. Däremot åstadkoms ettutökat utredningsförfarande när det gäller frågan om förbud.Förslaget till undantagsbestämmelse i 29§ djurskyddslagenundanröjer i stort sett de flesta situationer där det är befogatatt besluta om förbud att ha hand om djur. Beslutet kan bl.a.undanröjas om den enskilde påbörjar förändringar idjurhållningen. Enligt motion Jo508(c) yrkande4 fungerar dennuvarande djurskyddslagen dåligt när det gäller förbud motdjurhållning. Djurskyddslagen bör därför förbättras så att mankan skydda djuren mot lidande på ett bättre sätt än vad lagenmedger . Enligt motion Jo517(v) yrkande1 kan den nyadjurskyddslagens intentioner inte i alla avseenden infrias. Vidvanvård skall exempelvis hänsyn tas till den skyldigesförsörjningsmöjligheter. I praktiken har detta inneburit atthögre rättsinstanser upphävt beslut om förbud att ha hand omdjur. Djurskyddsaspekterna måste ges bättre genomslag ännuvarande praxis medger.Utskottets övervägandenI det betänkande som låg till grund djurskyddslagföreslogs en ny straffbestämmelse som skulle göra det möjligtför domstol att förbjuda den som dömts för djurplågeri att tabefattning med djur. Förslaget avvisades bl.a. med hänvisningtill att ett sådant förbud skulle utgöra ett alltför stortingrepp i den dömdes försörjningsmöjligheter. I ett betänkandefrån med förslag till nya bestämmelser mot djurplågeriförordades en liknande förbudsregel. Också den här gångenavvisades förslaget. Dels ifrågasattes om bestämmelsen skulle fåönskvärd effekt, dels hänvisades på nytt till djurhållarensförsörjningsmöjligheter. Frågan aktualiserades på nytt ,och då fördes en förbudsbestämmelse in djurskyddslag.Enligt motiven till bestämmelsen (prop. 1968:170, 3LU 72, rskr.383) skulle förbud få tillgripas bara i särskilt kvalificeradefall. Detta med hänsyn till de avsevärda ingrepp i den drabbadesförsörjningsmöjligheter som ett förbud kunde innebära och deverkningar i övrigt som detta kunde få för den enskilde. I dessafall borde även krävas att omständigheterna var sådana att detframstod som utsiktslöst att försöka åstadkomma rättelse pånågot annat sätt. Detta krav fick anses följa av den allmännarättsgrundsatsen att strängare medel får användas bara om mindreingripande åtgärder inte kan förväntas leda till åsyftatresultat. Med vissa jämkningar fördes förbudsbestämmelsen övertill den nuvarande djurskyddslagen. I samband därmed erinradesom uttalandet i propositionen att förbud mothållande av djur bara skall få tillgripas i särskiltkvalificerade fall med hänsyn till de avsevärda ingrepp i dendrabbades försörjningsmöjligheter som ett förbud kan innebäraoch de verkningar i övrigt det kan få för den enskilde (prop.1987/88:93, JoU22, rskr.327).Från den tid det fanns ett motstånd mot att över huvud tagetkunna förbjuda någon att ha hand om djur och fram till harutvecklingen gått mot att en allt större vikt läggs viddjurskyddsintressena. Ett förbud att ha hand om djur rör dock påett särskilt sätt enskildas integritet och i vissa fallbegränsar det deras möjligheter att fritt väljanäringsverksamhet. Utskottet anser därför i likhet medföredragande statsrådet att förbud även i fortsättningen böranvändas endast i sådana fall då djurhållaren på ett allvarligtsätt brustit i sina skyldigheter. När det gäller att bedömabetydelsen av djurägarens ekonomiska beroende av djuren villutskottet, för att undanröja eventuella oklarheter, understrykaatt det med den nya formuleringen av 29§ inte finns någotutrymme för att underlåta ett förbud enbart på den grunden attförbudet skulle utgöra ett ingrepp i djurhållarensförsörjningsmöjligheter. I likhet med föredragande statsrådetanser utskottet således att förbud skall tillgripas så snart detförekommit missförhållanden av sådant allvarligt slag som angesi paragrafen. Av flera skäl är det emellertid inte möjligt ellerlämpligt att införa en undantagslös bestämmelse att förbudalltid skall meddelas när den i lagen angivnakvalifikationsgränsen uppnåtts. Med hänsyn härtill godtarutskottet regeringens förslag att förbud ej skall meddelas omdet kan antas att ett upprepande inte kommer att inträffa. Tillskillnad från den starka begränsning av paragrafens räckvidd sominnefattades i tidigare motivuttalanden innebär den nyaordalydelsen att förbud skall meddelas i samtliga fall då detinte finns någon påtaglig omständighet som talar för attmissförhållandena ej kommer att upprepas. Som en sådanomständighet nämner föredragande statsrådet bl.a. gjorda eller ivarje fall påbörjade förändringar i djurhållningen.