bet · GG01KU2 · 1992-10-08 00:00:00 — Utanför denna reglering fallerinte bara bestämmelsen om fackliga stridsåtgärder, utan ocksådet likaså civilrättsligt inriktade stadgandet till skydd förupphovsrätten m.m. (2 kap. 19 § ). Det kvalificerade förfarandetenligt 2 kap.12§ tredje stycket innebär att , påbegäran av en minoritet, skall vilandeförklara förslaget om intefem sjättedelar av de röstande förenar sig om beslutet.Utskottet behandlade (1990/91:KU13 s. 4) frågan omstarkare grundlagsskydd för rätten att vidta fackligastridsåtgärder. Utskottet erinrade då om att bestämmelserna iregeringsformens rättighetskapitel, däribland avgränsningen avde rättigheter som fått ett särskilt skydd enligt 2 kap. 12 §regeringsformen, har avfattats under bred politisk enighet. Motden bakgrunden fanns enligt utskottets mening inte anledning attpå grund av den aktuella motionen hos regeringen begära förslagom ett starkare skydd i grundlagen för rätten att vidta fackligastridsåtgärder. En fp-ledamot samt v-ledamoten reserverade sig.Riksdagen följde utskottet.Utskottets bedömningEnligt vad utskottet inhämtat har Fri- och rättighetskommitténbeslutat ta upp frågan om grundlagsskyddet för de fackligarättigheterna. Mot den bakgrunden saknas enligt utskottetsmening anledning för att vidta någon åtgärd medanledning av motionerna. Motionerna 1990/91:K215 och1991/92:K208 yrkande 5 avstyrks således.11. Politisk åsiktsregistreringMotionenI motion 1990/91:K204 av m.fl. (s) erinrasom att förbudet i 2 kap. 3 § första stycket regeringsformen motatt utan samtycke grunda en anteckning om medborgare i allmäntregister enbart på hans politiska åskådning inte gäller förutlänningar (jfr 2 kap. 20 § ). Dessa bestämmelser bör enligtmotionärerna ändras så att de inte gör någon skillnad mellansvensk och utländsk medborgare.BakgrundRegeringsformens fri- och rättighetsreglering avsågursprungligen i princip endast svenska medborgare. Orsakenangavs vara att endast svenska medborgare har en ovillkorligrätt att uppehålla sig här i riket och att bereda sig sinutkomst här, vilket är en förutsättning för att etträttighetsskydd skall få full verkan. Det har vidare i vissahänseenden ansetts föreligga ett legitimt behov av att kunnabesluta om särskilda begränsningar i utlänningars fri- ochrättigheter. Dessutom gäller att den vanliga lagstiftningen istor utsträckning tillförsäkrar utlänningar de rättigheter somför svenska medborgares del skyddas genom regeringsformensrättighetsreglering (prop. 1975/76:209 s. 132).I samband med reform av regeringsformen ansågs detönskvärt och möjligt att förstärka grundlagsskyddet förutlänningars rättigheter. Genom regler i 2 kap. 20§regeringsformen likställs utlänning med svensk medborgare iflera hänseenden, bl.a. i fråga om skyddet i 2 kap. 3 § andrastycket för personlig integritet vid automatisk databehandling,under det att de i andra fall är likställda om annat inte följerav särskilda föreskrifter i lag. Från det i regeringsformen förutlänningars del skyddade området undantas frågor omåsiktsregistrering och om andra begränsningar i rörelsefrihetenän frihetsberövanden. Bakgrunden var de befintliga möjligheternaatt registrera medlemmar av utländska terroristorganisationerresp. bestämmelserna om militära skyddsområden.I detta sammanhang skall nämnas att anteckning iSäkerhetspolisens register inte får göras enbart av det skäletatt någon genom tillhörighet till organisation eller på annatsätt har gett uttryck för sin politiska uppfattning, 2 § andrastycket personalkontrollkungörelsen (1969:446); därutöver finnsöppna och hemliga föreskrifter som regeringen har meddelat.SÄPO-kommittén (SOU 1990:51) har bl.a. föreslagit att dengrundläggande regleringen av ett system för personalkontrollsker i lag och att pricipiellt viktiga föreskrifter omSäkerhetspolisens register regleras i en särskild lag.Utredningsbetänkandet bereds i regeringskansliet.Utskottet avstyrkte i avvaktan på resultatet av det nyssredovisade utredningsarbetet ett motionsyrkande (v)om ett striktare förbud i 2 kap. 3 § regeringsformen motåsiktsregistrering (1989/90:KU12 s. 17). V- och mp-ledamöternareserverade sig. följde utskottet.Utskottets bedömningMed hänsyn till de ovan redovisade ställningstagandena vid1976 års reform samt till det pågående beredningsarbetet iregeringskansliet med anledning av betänkande ärutskottet inte berett förorda ett sådan utvidgning av förbudetmot politisk åsiktsregistrering som föreslås i motionen.Motion 1990/91:K204 avstyrks följaktligen.12. Diskriminering, rasism och hets mot folkgrupp m.m.MotionernaI motion 1990/91:K247 av m.fl. (v) begärslagstiftning mot rasistiska organisationer (yrkande 3). Förbudetbör endast avse sammanslutningar som förföljer personer på grundav ras, hudfärg eller etniskt ursprung. Detta slags inskränkningi föreningsfriheten är inte att se som ett hot mot demokratiskavärden, den är ett försvar för den frihet demokratin vill slåvakt om.En översyn av förbudet mot hets mot folkgrupp begärs i motion1991/92:K410 av m.fl. (fp, s, m, c, kds). Enligtmotionärerna är det angeläget att det kan klarläggas attuttalanden av innebörden att Förintelsen aldrig ägt rum också ivårt land betraktas som kränkande mot judar och därmedstraffbara i enlighet med förbudet mot hets mot folkgrupp. Ensådan översyn behöver enligt motionärernas mening inte utmynna ien ny lag, eftersom lagen syftar till att förhindrapropaganda som innebär att man uppsåtligt utsår missaktning motutpekade folkgrupper.I motion 1991/92:L415 (yrkande 3) av m.fl. (v)begärs grundlagsskydd i 2 kap. 15 § regeringsformen motlagstiftning som diskriminerar homosexuella. Samma ståndpunktintas i motion 1991/92:K228 av och Hans GöranFranck (s). Det förslag som lades fram av utredningen omhomosexuellas situation i samhället (SOU 1984:63) bör enligtmotionen genomföras så att det i regeringsformen införs ettskydd mot diskriminerande lagstiftning. Vidare bör ibrottsbalken och tryckfrihetsförordningen införas ett skydd mothets mot homosexuella. Även i motion 1991/92:So292 (yrkande 1)av och () hänvisas till SOU1984:63. Enligt motionen visar erfarenheterna att det nuvarandediskrimineringsskyddet för homosexuella inte är tillräckligt. Enöversyn av bestämmelserna i regeringsformen ochtryckfrihetsförordningen bör därför ske i syfte att förbjuda alldiskriminering av homosexuella. Motion 1991/92:K424 av ChristinaLinderholm (c) tar upp frågan om utvidgning av förbudet mot hetsmot folkgrupp till att även gälla homosexuella (yrkande 1). Idenna motion begärs också en kartläggning av våldet mothomosexuella (yrkande 2).Ian (nyd) begär i motion 1991/92:K427 att detförbud (hets mot folkgrupp) som finns mot diskriminering pågrund av ras, tro eller etniskt ursprung, även kommer densvenske medborgaren tillgodo om han på grund av att han tillhörden kristna religionen ser sin trosuppfattning angripen.Motion 1990/91:K502 av m.fl.(mp) gällerutredningar dels för att samordna de regler som finns omdiskriminering (yrkande 1), dels för att samordnaDiskrimineringsombudsmannens (DO:s) ochJämställdhetsombudsmannens (JämO:s) funktioner (yrkande 2).Motionärerna pekar på att det gäller olika regler för olikaslags diskriminering på grund av kön, etniskt ursprung,religion, handikapp, ålder, homosexualitet m.m. samt att det ivissa fall saknas regler.Bengt () framhåller i motion 1991/92:K520 atten ombudsmannainstitution behövs för att medborgarna skall få enverklig del av rättssamhället. Men det synes enligt motionärennödvändigt att tillskapa en samlad organisation för demedborgerliga fri- och rättigheterna -- en s.k.Rättighetsombudsman (). Detta organ skulle då i principomfatta samtliga existerande ombudsmannaorgan, som JO,(), (JämO) ochDiskrimineringsombudsmannen (DO) samt planerade ombudsmannaorgansåsom , och ombudsmän för olikapatientgrupper. RO skulle ha granskande, rådgivande ochprocessande uppgifter samt därmed också en opinionsbildandefunktion.BakgrundRegeringsformens diskrimineringsförbudI 2 kap. 15 § regeringsformen finns en bestämmelse om att lageller annan föreskrift inte får innebära att någon medborgaremissgynnas därför att han med hänsyn till ras, hudfärg elleretniskt ursprung tillhör minoritet. Utlänningar likställs medsvenska medborgare i detta avseende genom 2 kap. 20 § förstastycket 7.En utvidgning av bestämmelsen i 2 kap. 15 § regeringsformentill att omfatta även missgynnande av den som med hänsyn tillsexuell läggning tillhör minoritet föreslogs i betänkandet (SOU1984:63) Homosexuella och samhället. I propositionen 1986/87:124om de homosexuellas situation i samhället framhölljustitieministern att övervägande skäl talade mot den föreslagnagrundlagsändringen. Även om man skulle begränsa det föreslagnagrundlagsförbudet till att gälla diskriminering för att någonhar homosexuell läggning skulle det enligt justitieministernuppstå tolkningssvårigheter, och det skulle sannolikt inte gåatt uppnå den breda enighet om förslaget i som mangenerellt bör eftersträva vid ändringar i regeringsformen.Enligt bestämmelsen om olaga diskriminering i 16 kap. 9 §brottsbalken kan straffrättsligt ansvar utkrävas inäringsverksamhet samt av den som har allmän tjänst ellerallmänt uppdrag och av den som ordnar allmän sammankomst elleroffentlig tillställning för diskriminering på grund av ras,hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse ellerhomosexuell läggning. Utvidgningen av bestämmelsen till attomfatta de homosexuella gäller från den 1 januari 1988.Departementschefen (prop. 1986/87:124 s. 36 f.) betonade att maninte borde ha en övertro på vad strafflagstiftning kanåstadkomma på ett så sammansatt och känsligt område, men även enblygsam attitydpåverkan är ett steg i rätt riktning. När detgäller förändring av mänskliga värderingar och fördomar måsteman vara medveten om att positionerna som regel endast kanflyttas fram långsamt.Socialstyrelsen har genom ett beslut av regeringen den 10december 1987 fått ett övergripande ansvar för samordningen avinsatser för de homosexuella. I uppdraget ingår att i samråd medberörda myndigheter följa utvecklingen av de homosexuellassituation samt att överväga i vilka former diskrimineringen avhomosexuella kan motverkas av samhället. Någon särskildkartläggning av våldet mot homosexuella har myndigheten integenomfört.Nämnas kan att regeringen mot bakgrund av ett uttalande avriksdagen (1989/90:LU23) rörande behovet av utvärdering av lagen(1987:813) om homosexuella sambor samt av ett förslag frånSocialstyrelsen om lagstiftning om registrerat partnerskap ijanuari 1991 beslöt att tillsätta en kommitté för att delsutvärdera lagen om homosexuella sambor, dels överväga enlagstiftning om s.k. registrerat partnerskap.Rasistiska organisationerFöreningsfriheten enligt 2 kap. 1 § regeringsformen kan, inärmare angiven omfattning, begränsas (2 kap. 14 § andrastycket). Det gäller sammanslutningar vilkas verksamhet är avmilitär eller liknande natur eller innebär förföljelse avfolkgrupp av viss ras, med viss hudfärg eller av visst etnisktursprung. bestämmelser om olovlig kårverksamhet(18kap. 4 §) är det enda exemplet på kriminalisering av attnågon bildar eller deltar i en sammanslutning.Sverige tillträdde 1971 FN:s internationella konvention föravskaffande av alla former av rasdiskriminering. Enligtkonventionens grundläggande stadgande, artikel 2, är staternaskyldiga att förbjuda och med alla lämpliga medel, däribland denlagstiftning som omständigheterna påkallar, göra slut pårasdiskriminering i alla dess former och uttryck. Denhittillsvarande inställningen har varit att den svenskalagstiftningen, främst genom bestämmelser om hetsmot folkgrupp och motsvarande bestämmelse itryckfrihetsförordningen, innebär ett faktiskt förbud motrasistiska organisationer genom att deras verksamhet hindras ochatt härigenom uppfyller sina åtaganden enligtkonventionen. Något förbud mot rasistiska organisationer finnsemellertid inte.I proposition 1986/87:151 om ändringar itryckfrihetsförordningen m.m. förklarade sig det föredragandestatsrådet inte vara beredd att följadiskrimineringsutredningens slutliga ståndpunkt (SOU 1984:55)att ett förbud mot organisationer som främjar etniskdiskriminering borde införas (prop. s. 104 f.).Konstitutionsutskottet avstyrkte, mot bakgrund bl.a. av enutförlig redogörelse i propositionen för frågans tidigarebehandling, motionskrav på ett förbud mot rasistiskaorganisationer eftersom det inte kunde anses föreligga någotegentligt behov av en sådan reglering. I en reservation (m, fpoch c) framhölls att olika skäl -- yttrandefriheten ochbevissvårigheter -- talade mot ett sådant organisationsförbud(KU 1987/88:36 s. 22 f. och s. 46).Frågan om förbud mot rasistiska organisationer behandladesäven av utskottet med anledning av motioner(1989/90:KU12 s. 18 f.). Därvid konstaterades att fråganbereddes i mot bakgrund av att majoriteten ikommissionen mot rasism och främlingsfientlighet hade ställt sigbakom tanken på ett sådant förbud (SOU 1989:14). Utskottet villeavvakta ett förslag från regeringen, som var att vänta våren1990. Motionsyrkandena ansågs besvarade och följdeutskottet. -- I propositionen 1989/90:86 om åtgärder mot etniskdiskriminering uttalades med hänvisning till föreningsfrihetenstarka betänkligheter mot ett förbud mot rasistiskaorganisationer; i stället förordades att andralagstiftningsalternativ utreddes. ställde sig bakomdenna bedömning (1989/90:SfU18, rskr. 283).I delbetänkandet Organiserad rasism (SOU 1991:75), som avgavsi , föreslår utredningen för åtgärder mot etniskdiskriminering (EDU) ändringar i 2 kap. 14 § regeringsformen.Föreningsfriheten skall kunna inskränkas vid förföljelse ävenmot annan grupp av personer än folkgrupp, dvs. mot t.ex.invandrare eller flyktingar. Det föreslås -- förutom nyabestämmelser bl.a. i och tryckfrihetsförordningen,dock utan förbud mot rasistiska organisationer som sådana -- attregeringsformens möjlighet till inskränkning avföreningsfriheten skall omfatta även förföljelse på grund avnationellt ursprung eller trosbekännelse.De föreslagna ändringarna i innebär bl.a. att densom deltar i eller lämnar stöd åt en sammanslutning som ägnarsig åt rasistisk förföljelse genom att ligga bakom eller uppmanatill vissa särskilt allvarliga typer av brott skall kunnastraffas. Detsamma skall gälla den som bildar en sammanslutningsom är avsedd att ägna sig åt sådan förföljelse. Ett tilläggtill tryckfrihetsförordningens brottskatalog föreslås för atttäcka det fall att bildandet eller deltagandet sker eller stödlämnas i form av meddelande i tryckt skrift. -- Förslaget beredsi regeringskansliet.Hets mot folkgruppEnligt 16 kap. 8 § skall den som offentligeneller eljest i ett uttalande eller annat meddelande som spridshotar eller uttrycker missaktning för folkgrupp, eller annansådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg,nationalitet eller etniskt ursprung eller trosbekännelse dömasför hets mot folkgrupp. Brottet hets mot folkgrupp ingår också itryckfrihetsförordningens brottskatalog (7 kap. 4 §) och kandärigenom även utgöra ett yttrandefrihetsbrott (5 kap. 1 §yttrandefrihetsgrundlagen).I betänkandet (SOU 1984:63) Homosexuella och samhälletförordades en utvidgning av bestämmelsen om hets mot folkggruppså att anspelning på sexuell läggning också skulle varastraffbar. En ändring av brottsbalksbestämmelsen förutsätter attäven tryckfrihetsförordningens bestämmelse om hets mot folkgruppändras. I propositionen (1986/87:124) om de homosexuellassituation i samhället ansåg justitieministern mot denna bakgrundatt det inte förelåg tillräckliga skäl att föreslå en ändring avbrottsbalksbestämmelserna. Det krävdes nämligen enligtstatsrådet i särskilt hög grad starka skäl för att göra engrundlagsändring som gäller inskränkningar i tryckfriheten. Detfanns inte heller någon analys av i vilken mån kränkningar avhomosexuella förekom i tryckta skrifter. Vidare hänvisades tillatt det är tänkbart att det av utredningen föreslagna förbudetskulle drabba olika slags framställningar med religiös bakgrundoch över huvud taget snarare bidra till en konflikt mellan dehomosexuella och samhället i övrigt än göra någon verklignytta.Utskottet har tidigare slagit fast att det är ett starktsamhälleligt intresse att med all kraft bekämpa rasism ochfrämlingsfientlighet (KU1987/88:36 s. 22 f.). Detta skeremellertid inte bara genom straffbestämmelser, utan främst genominformation, upplysning och den fria opinionsbildningen. Vidutformningen av straffbestämmelser gäller det också att finnaden rätta avvägningen mellan yttrandefrihetsintresset ochetniska gruppers behov av skydd mot nedsättande omdömen ellerkritik. Utskottet fann det naturligt -- från de synpunkterutskottet särskilt har att företräda -- att framhålla attbestämmelser som straffbelägger nedsättande behandling av olikafolkgrupper inte får hindra en allmän debatt om frågor somgäller sådana grupper. Utan tvivel måste man tolerera att detibland ges uttryck för åsikter som inte överensstämmer medvärderingar som är allmänt accepterade i vårt samhälle.Beträffande uttalanden om Förintelsen kan nämnas att Sveahovrätt i en dom (B2838/89) utdömt ansvarför otillåtet yttrande i närradio (hets mot folkgrupp), varviddomstolen haft att bedöma bl.a. framförda åsikter omFörintelsen; huruvida den verkligen ägt rum och om dessomfattning och det sätt på vilket det skett. Domstolen framhöllatt så snart det gäller frågor som kan hänföras till religiöseller politisk debatt i vid mening måste yttrandefriheten varastor. Domstolen anmärkte att svensk lag inte -- såsom detupplysts vara fallet på andra håll -- förbjuder en diskussion avfrågan huruvida Förintelsen ägt rum. Även åsikter som avflertalet uppfattas som befängda eller till och med provocerandefår framföras. I yttrandefriheten ingår också rätten att genomcitat eller på annat sätt återge andras åsikter eller innehålleti eljest publicerat material. Domstolen framhöll att det måsteanses tillåtet att i sammanhanget framföra olika åsikter ochsåledes även förneka att Förintelsen ägt rum. I det aktuellafallet hade dock förekommit sådana beskyllningar mot judarna atthos lyssnarna frammanades en bild av den särdeles lögnaktigejuden, som inte skyr några medel för att nå sina syften.Beskyllningarna gav klart uttryck för missaktning för denjudiska folkgruppen som sådan. Vid bedömningen av frågan omansvar för brott beaktade hovrätten också att övrigaprograminslag och sammanhang inte var ägnade att balansera dengenomgående antisemitiska tendensen i de prövadeprogramavsnitten. -- lämnade inteprövningstillstånd.Gruppen Förintelsens Överlevande har den 27 februari 1992uppvaktat utskottets presidium och har därvid framhållit behovetav att kriminalisera uttalanden som gör gällande att Förintelseninte ägt rum. Vidare har vid en uppvaktning den 18 mars 1992från för sexuellt likaberättigande sidaframhållits behovet av förstärkt skydd för de homosexuella.Vissa samordningsfrågorBeträffande samordning av ombudsmannafunktioner kan nämnas attdiskrimineringsutredningen föreslog (SOU 1983:18) attJämställdhetsombudsmannen skulle vara övervakande myndighet närdet gällde ett av utredningen föreslaget förbud för arbetsgivareatt på etnisk grund diskriminera såväl arbetssökande somanställda. Förslaget ledde inte till någon sådan lagstiftningeftersom det ansågs förenat med alltför storatillämpningssvårigheter. I stället inrättades en ny myndighet,Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO). Verksamheten avserhela samhällslivet med betoning på arbetslivet, jfr lagen(1986:442) mot etnisk diskriminering. Ombudsmannen kan inte barage råd och sakupplysning utan också försöka kartlägga vad somhänt i enskilda fall m.m. Däremot har ombudsmannen inte -- somJämställdhetsombudsmannen -- möjlighet att föra talan infördomstol.Peter har i skrivelse till regeringen isamband med att han lämnade ämbetet som Diskrimineringsombudsmanföreslagit att det inrättas en ombudsman för mänskligarättigheter (RO) för att bl.a. ersättaDiskrimineringsombudsmannen och samtbevaka barnens rätt enligt . Enligtskrivelsen borde man föredra en förstärkt ombudsmannafunktionframför ett stort antal försvagade sådana. I sitt remissvar överbetänkandet (SOU 1990:41) med jämställdhetslagen hade hantidigare förordat att ochDiskrimineringsombudsmannens funktioner slås samman.Utredningen om barnombudsman har i sitt betänkande (SOU1991:70) Ombudsman för barn och ungdom föreslagit att en sådanombudsman inrättas att verka för att barns och ungdomarsrättigheter tas till vara samt att deras behov och intressen iövrigt uppmärksammas och tillgodoses. har isitt betänkande (SOU 1992:52) Ett samhälle för alla föreslagitatt det inrättas en handikappombudsman som skall verka för attfunktionshindrades rättigheter tas till vara samt att derasintressen i övrigt uppmärksammas och tillgodoses. Betänkandenabereds i regeringskansliet.I detta sammanhang kan nämnas att EDU i det framlagdabetänkandet (SOU 1992:96) Förbud mot etnisk diskriminering iarbetslivet förslår en lag mot etnisk diskriminering iarbetslivet samt mindre förändringar i den nuvarande lagen motetnisk diskriminering.Utskottets bedömningNär det gäller frågan om utvidgning avdiskrimineringsförbudet i 2 kap. 15 § regeringsformen tillatt även omfatta ett förbud mot att i lag eller föreskriftmissgynna någon på grund av homosexuell läggning vill utskottethänvisa till vad som framhölls i propositionen 1986/87:124 om dehomosexuellas roll i samhället. Förutom bedömningen att detsannolikt inte skulle gå att uppnå den breda enighet someftersträvades framhölls att underlaget för utredningförslagetvar knapphändigt och att någon mer ingående analys av rättslägetinte presenterats. T.ex. hade frågan om lagstiftningen om rättatt ingå äktenskap inte närmare analyserats.Kommittén om registrerat partnerskap har som uppdrag (dir.1991:6) att bl.a. göra en mer fullständig genomgång aväktenskapets rättsverkningar på det civilrättsliga,straffrättsliga, processrättsliga och associationsrättsligaområdet. Vidare skall regler inom arbetsrätten,socialförsäkrings-, hyres- och skattelagstiftningen gås igenom.Även internationella aspekter, bl.a. inom området för mänskligarättigheter, bör analyseras. Så länge en sådan kartläggning ochanalys inte föreligger finns det enligt utskottets mening inteanledning att aktualisera frågan om ett grundlagsskydd motlagstiftning som kan diskriminera personer med homosexuellläggning. Motion 1991/92:L415 yrkande 3, 1991/92:K228 i dennadel och 1991/92:So292 yrkande 1 i denna del avstyrksföljaktligen.När det härefter gäller frågan om förbud mot rasistiskaorganisationer får utskottet hänvisa till att ett förslag omatt införa ett sådant förbud har varit föremål förremissbehandling och bereds i regeringskansliet.Enligt utskottets mening bör resultatet av detta arbeteavvaktas. Motion 1990/91:K247 yrkande 3 avstyrks.Utskottet är inte heller berett att förorda en utvidgning avtryckfrihetsförordningens resp. bestämmelser omhets mot folkgrupp till att även omfatta dem som harhomosexuell läggning. Som utskottet tidigare understrukit gällerdet vid utformningen av straffbestämmelser att finna den rättaavvägningen mellan yttrandefrihetsintresset och skilda gruppersbehov av skydd mot nedsättande omdömen eller kritik. mening saknas det mot bakgrund av vikten av vidastmöjliga yttrandefrihet anledning att utvidga förbudet mot hetsmot folkgrupp till att omfatta även homosexuella. Motionerna1991/92:K228 i denna del, 1991/92:K424 yrkande 1 och1991/92:So292 yrkande 1 i denna del avstyrks följaktligen.Beträffande kartläggning av våldet mot homosexuella villutskottet hänvisa till övergripande ansvar församordningen av insatser för de homosexuella. Utskottetförutsätter att bevakar behovet av en sådankartläggning. Motion 1991/92:K424 yrkande 2 avstyrks därför.Med anledning av motion 1991/92:K427 vill utskottet hänvisatill att bestämmelserna om förbud mot hets mot folkgrupp ocksåtorde kunna omfatta hot eller missaktning med anspelning på denkristna religionen. Något särskilt uttalande från riksdagenssida med anledning av motionen behövs inte.