bet · GG01JoU19 · 1992-05-12 00:00:00 — att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om initiativ för att ta framalternativ till de miljöfarliga anläggningar i --S:tPetersburgsområdet och på som man nu tvingas hålla idrift trots stora risker,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att i samarbetet med övriganordiska länder bör ta initiativ till insatser för ett nyttmindre miljöfarligt och mer effektivt energisystem iBaltikum--och på ,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om fortsatta nordiska ansträngningar för attfå till stånd bindande internationella avtal och strikt kontrollav all kärnteknisk verksamhet, såväl civil som militär.1992/93:U603 av och () vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om miljösamarbetet i Barentsregionen.1992/93:U645 av m.fl. (v) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om åtgärder för att stoppa skogsskövlingen iKambodja.1992/93:U656 av m.fl. (nyd) vari yrkas8. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att en parlamentarisk observationsgrupptillsätts för att öka kontrollen av de svenskamiljöinvesteringarna i ,12. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att tillvarata den svenska yrkeskunskapsom finns representerad bland arbetslösa genom att låtayrkesskickliga arbetslösa delta i miljöprogram förÖstersjöområdet,13. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att bör öppna sina gränser förlärlingar från de baltiska staterna. InledningI betänkandet behandlar utskottet förslag från fyradepartement, nämligen Miljö- och naturresursdepartementet(bilaga1), (bilaga2),(bilaga3) och (bilaga4). Bilagorna1 och2 behandlas i sin helhet avjordbruksutskottet. I bilaga3 behandlar jordbruksutskottetfrågor om främjande av biobränslebaserad kraftvärmeproduktion(avsnitt3) och ett program för minskat kolväteutsläpp frånvedeldning i småhus (avsnitt4.3). Övriga frågor behandlas avnäringsutskottet (1992/93:NU28). Bilaga 4 behandlas avjordbruksutskottet endast såvitt avser svenska insatser i bl.a.de baltiska staterna och för energieffektivisering ochförnybara energislag (avsnitt2) jämte förslaget ommedelsanvisning för ändamålet. I övrigt behandlas bilagan avnäringsutskottet.Utrikesutskottet har avgett yttrande över propositionen ochvissa motioner. Yttrandet fogas till betänkandet som bilaga1.Från har inkommit en skrivelseom torvbränningens miljöeffekter.Bilaga1, Miljö- och naturresursdepartementetSammanfattning av propositionens inledningsavsnittVäxthuseffekten och klimatförändringarJordens energiutbyte med rymden regleras av de s.k.växthusgaserna, varav de viktigaste är vattenånga, koldioxid,metan, dikväveoxid, klorfluorkarboner (CFC eller s.k. freoner)och ozon. Dessa ämnen absorberar långvågig strålning frånmarkytan och förhindrar därför att värmen går förlorad tillrymden. Utsläpp från mänskliga verksamheter har påtagligt ökathalten av växthusgaser från rymden. De flesta växthusgaser haren lång livslängd i atmosfären, vilket betyder att ledtiderna ärlånga innan en jämvikt har inställt sig mellan utsläppen av ochsänkorna för växthusgaser. Det kommer att ta innan viser någon effekt av eventuella åtgärder, och det kan ta mer än100år innan en jämvikt har inställt sig. De förändringar vikan iaktta har orsakats av utsläpp som skett sedan slutetav 1800-talet.Schematiskt beror varje växthusgas klimatpåverkan på vilkenförmåga den har att absorbera värmestrålning, hur länge denfinns kvar i atmosfären samt i hur stora mängder den tillförsatmosfären. Ozon absorberar långvågig strålning i den lägredelen av stratosfären och i den övre troposfären och absorberarskadlig kortvågig strålning. Den största mängden ozon förekommeri stratosfären -- det s.k. ozonskiktet. Utsläpp av CFC och andraämnen som påverkar ozonskiktet har förorsakat en reduktion avozonhalten i stratosfären.De globala utsläppen av koldioxid från förbränning avfossila bränslen uppgår till ca6miljarder ton, räknat somkol, . Betecknande är att tolv länder svarar för avvärldens utsläpp av koldioxid, av vilka det helt övervägandeantalet är industriländer. Sedan år1950 har utsläppen ökat mednära och koldioxidhalten med ca28% under detsenaste århundradet. Ökningen uppgår nu till ca0,per år.Metan bildas naturligt i våtmarker vid nedbrytning avorganiskt material under syrefattiga förhållanden. Likaså bildasmetan under jäsning i termitstackar och i idisslaresmatsmältningskanal. Den största enskilda posten för utsläpp avmetan har emellertid härletts till kolbrytning och tillutvinning och distribution av naturgas. Andra antropogena -- avmänniskan skapade -- källor är odling av ris, avfallsupplag,djurhållning och avloppsreningsverk. Koncentrationen av metan iatmosfären ökar med ca1% , och haltenhar mer än fördubblats under de senaste hundra åren.Under vissa omständigheter kan dikväveoxid bildas underreduktionen eller oxidationen av kväveföreningar. Bedömningar avutsläppsnivån är osäkra beroende på de stora variationer iutsläppsflödena som rapporterats. De naturliga utsläppen är dendominerande källan. Inom jordbrukssektorn avges dikväveoxid isamband med gödsling av . Även omvandling av naturmarkgenom nedhuggning av tropiska skogar och förbränning avbiomassan ökar belastningen av dikväveoxid. En annan källa tillutsläpp är förbrännning av bränslen i pannor och motorer.Dikväveoxid bryts ned i atmosfären främst under inverkan avsolljus. Ökningen av dikväveoxidutsläppen har varit måttligunder . uppgår haltökningen till 0,2--0,perår.Klorfluorkarboner (CFC) har till skillnad från andraväxthusgaser ingen känd naturlig förekomst. CFC-föreningaranvänds som jäsmedel i mjuk och hård skumplast, som köldmedium ivärme- och kylanläggningar, som lösningsmedel ochavfettningsmedel, som isolergas och som drivmedel i sprayburkar.Den enda kända processen som bryter ned CFC-föreningar ärfotolys i stratosfären. Haltökningen för CFC uppgår ännu till3--, men en minskning av ökningstakten börjar numärkas på grund av kraftig nedgång i användningen under desenaste åren.Eftersom det inte har visat sig möjligt att beskriva deregionala temperaturhöjningarna särskilt noggrant, har man istället pekat ut de områden på jorden som anses vara särskiltkänsliga för ett förändrat klimat. Allmänt sett är det intemedeltemperaturen i sig som är avgörande, utan förekomsten avextremvärden såsom sammanhängande perioder med hög temperaturoch torka. En global temperaturhöjning med 1,5--4,5graderkommer att förskjuta klimatzonerna 10--40mil inom loppet av en50-årsperiod. Ekosystemen kan inte anpassa sig i samma takt somklimatzonerna förskjuts, vilket leder till förändradartsammansättning och artdiversitet. Tundrazonen i bedömspå sikt försvinna, och minskad nederbörd kan innebära ökadökenutbredning i de norra delarna av och Främre Orienten.Medelhavsområdena kan få problem med ökad torka ochsaltvatteninträngning i vattentäkter. De mest utsattajordbruksområdena återfinns i stora delar av , i östraBrasilien, och på 25--40gradersnordlig bredd. I de norra delarna av kan jordbruket kommaatt öka sin produktion om nederbörden inte minskar, vilket dockinte kan uteslutas. De mest känsliga skogsområdena är dels deskogar som har en lång omloppstid där en anpassning försvåras,dels de områden som har ett halvtorrt klimat. Problem medinsektsangrepp liksom med föryngringen kan inträffa. En höjningav havsytans nivå med 50cm skulle göra miljontals människorhemlösa. Det är , , , ,, och delar av som är mest utsatta. Vissaö-nationer i kan komma att drabbas hårt. Enökning av temperaturen kan också komma att medföra hälsoeffektersåsom ökning av hjärt-, kärl- och virussjukdomar. Den ökandesaltvatteninträngningen kan också ge upphov till problem medrenvattenförsörjningen.Hittillsvarande arbete inom klimatområdetKoldioxid står för huvuddelen av utsläppen avväxthusgaser, och av utsläppen härrör frånanvändningen av fossila bränslen, dvs. kol, olja och gas.Utsläppen av koldioxid nådde en topp år1970 dåca100miljoner ton koldioxid släpptes ut i . Frånslutet av och minskadekoldioxidutsläppen markant. Efter denna nedgång har utsläppenstabiliserats på en ny lägre nivå av ca60miljoner ton perår. Den avgörande förklaringen till nedgången är övergång frånolja till el och utbyggnad av kärnkraften som skedde mellanår1976 och 1984. Andra faktorer som påverkat utvecklingen ärutbyggnaden av fjärrvärme och att den elproduktion medoljeeldade kondenskraftverk som fanns i stortsett ersatts av kärnkraft.Omstruktureringar av industrin, särskilt nedläggningar avråvarubaserad produktion och övergång till produktion av merförädlade produkter inom järn- och stålindustrin, metallurgiskindustri och gruvindustri, har också påverkat utvecklingen. Iett globalt perspektiv är det en trend att energiintensivråvaruproduktion flyttar från industriländer tillutvecklingsländer, vilket bör uppmärksammas vid jämförelsermellan olika länder och vid bedömning av trender förkoldioxidutsläpp.Medan utsläppen från energisektorn och industrin stadigt harminskat, har trafikens utsläpp av koldioxid successivt ökatsedan början av 1970-talet. Framför allt har utsläppen frånvägtrafiken ökat. Transportsektorns andel av de totala utsläppenhar ökat från ca17% år1970 till år1990. Desenaste två åren har utsläppen från transportsektorn minskat.Den svenska skogen utgör en sänka för koldioxid.Tillväxten i skogen är större än avverkningen, vilket leder tillatt koldioxid binds i biomassan. Det är emellertid av betydelseatt skilja på skogen som en sänka för koldioxid och som enreservoar för bundet kol. Skogens roll som sänka är endasttemporär. Då en jämvikt har inställt sig mellan nedbrytning ochupptag i skogen, fungerar skogen endast som en reservoar.De av människan skapade utsläppen av metan i Sverigeuppgår till ca500000ton . Avgången frånupplagen beräknas vara ca300000ton och djurhållningensvarar för 120000ton . Dessa båda källor svararsåledes för av de totala utsläppen. I övrigt bildas metani varierande grad vid olika förbränningsprocesser. Grovt settgäller att ju bättre förbränningen är, desto mindre metanbildas. Förbränningstekniska åtgärder och katalysatorerreducerar därför metanutsläppen väsentligt. Även vid vissaindustriella processer bildas metan, och ofta sker utsläppentillsammans med andra kolväten. En stor naturlig källa är myraroch vattendränkta marker. Även sjöar, vattendrag och havsområdenavger metan. De naturliga källorna i bedöms varabetydligt större än de som människan förorsakar.Liksom för metan är de antropogena tillskotten avdikväveoxid små i förhållande till de naturliga flödena.Mänsklig påverkan på de naturliga flödena genom förändradmarkanvändning etc. är dock betydelsefull. Tillskott av kvävegenom atmosfärisk deposition liksom kväveutsläpp till vattenökar bildningen av dikväveoxid. Kvävegödslingen inom jordbruketär sannolikt en betydelsefull källa. Utsläppen av dikväveoxidfrån tekniska processer är betydligt lägre än från biologiskasystem. Dikväveoxid bildas även vid förbränning och vid vissaindustriprocesser, främst salpetersyratillverkning.När det gäller övriga växthusgaser är långlivadefluorkolväten av intresse. Flera ämnen av detta slag har tagitsfram som ersättare för CFC. Den mest aktuella är HCFC134a somersätter CFC12 i vissa kylanläggningar. Den nuvarandeanvändningen är liten men en snabb ökning kan förväntas. Enannan grupp är fullständigt fluorerade ämnen med mycket långlivslängd i atmosfären. Användningen som kemikalie har hittillsvarit begränsad, men ämnen ur denna grupp förekommer som"freon-fritt" alternativ både som isolergas och som köldmedel.Hösten 1988 uttalade jordbruksutskottet "att regeringen börklarlägga energianvändningens effekter på koldioxidhalten iatmosfären och utarbeta ett program för att minskakoldioxidutsläppen till vad naturen tål. Som ett nationelltdelmål bör anges att koldioxidutsläppen icke bör ökas utöver dennivå de har ." I syfte att skapa underlag för långsiktigthållbara beslut om energipolitiken tog den dåvarande regeringenhösten initiativ till överläggningar med Folkpartietliberalerna och . Överläggningarna slutfördes den15januari 1991 med en överenskommelse om riktlinjer förenergipolitiken. I regeringsdeklarationen hösten 1991underströks att energiöverenskommelsen ligger fast. Iöverenskommelsen ingår en strategi mot klimatförändringar,enligt vilken arbetet på det nationella planet bör utformas såatt kan vara pådrivande i det internationella arbetet.Sverige har vidtagit en rad åtgärder för att begränsautsläppen av koldioxid. Under år1991 introducerades enkoldioxidskatt i motsvarande 25öre perkg koldioxid.Skatten på oblandad etanol har tagits bort. Från den 1januari1993 har energibeskattningen ändrats. Nedsättningen av allmänenergiskatt och koldioxidskatt för industrin kommer i sin helhetatt tas bort under år1995. Nedsättningsreglerna har inneburitatt energibeskattningen inte har haft någon styrande effekt förde energiintensiva företagen så fort energiskattebelastningenöverskridit en viss procentsats av förädlingsvärdet. Genom attbestämmelserna slopas kommer den energiintensiva industrinsförbrukning i likhet med annan förbrukning att på marginalendrabbas av skatt. Ändringen av koldioxidskatten innebär bl.a.höjning av koldioxidskatten från 25öre perkg koldioxid till32öre. Vidare innebär förslaget att även den konkurrensutsattaindustrin kommer att omfattas av en likformig koldioxidskatt om8öre perkg. Omläggningen av energibeskattningen innebär attSverige befäster sin tätposition internationellt sett vad gälleråtgärder på klimatområdet. Från den 1januari 1993 höjdes ocksåbensinskatten med 77öre per liter för blyfri bensin och med97öre per liter för annan bensin.I kompletteringspropositionen våren1992 (prop.1991/92:150)angavs att ett belopp om 500miljoner kronor skulleanvändas för energieffektivisering, förnybara energikällor ochvissa miljöåtgärder inom Östersjöregionen.Andra viktiga instrument i arbetet med att minska utsläppen avkoldioxid utgörs av särskilda program för omställning av detsvenska energisystemet. Stödsystemet uppgår i sin helhet tillnära 3miljarder kronor under en femårsperiod.Ett annat viktigt inslag i 1991års energipolitiska beslut äratt riksdag och regering skall ha möjlighet att bedömaresultatet av insatserna för energihushållning och för ny kraft-och värmeproduktion. Det förutsätts att de resultat som uppnåsgenom de energipolitiska programmen skall redovisas tillriksdagen i budgetpropositionen. Regeringen skall samtidigtförelägga förslag om de ytterligare åtgärder som ärmotiverade.Konventionen om klimatförändringarPropositionenFN:s ramkonvention om klimatförändring lägger grunderna förfortsatt internationellt arbete på klimatområdet. Parternaförpliktar sig att uppnå vissa generellt formulerade mål,nämligen att minska utsläppen av växthusgaser, att öka upptagenav sådana gaser i sänkor och att underlätta ekosystemenssuccessiva anpassning till klimatförändring. Konventionen äruppbyggd på ett processorienterat sätt med bestämmelser omkontinuerlig uppföljning i form av rapportering från parternaoch granskning av nationella program och planer. En viktigfaktor i det fortsatta internationella arbetet medklimatfrågorna är att industriländerna enligt konventionen haråtagit sig att finansiera de extrakostnader som uppstår förutvecklingsländerna på grund av de åtaganden som skallgenomföras inom konventionens ram. De exakta kostnaderna fördessa åtgärder, och sättet att beräkna kostnaderna, fastställsinte i konventionen utan det uppdras åt partskonferensen attfatta erforderliga beslut. Kostnader för projekt och liknandeinsatser i utvecklingsländer avses, åtminstone under eninterimsperiod, finansieras via den globala miljöfonden (GEF).Kostnader för utvecklingsländernas nationella planer ochrapportering till partskonferensen avses finansieras med andramedel från industriländerna.Konventionen innehåller ett inledande avsnitt samt24artiklar. Till konventionstexten hör också en resolution somdrar upp riktlinjer för arbetet till dess konventionen trätt ikraft.I inledningen understryks klimatfrågans allvarliga karaktäroch oron över att mänskliga verksamheter förstärker dennaturliga växthuseffekten, vilket befaras leda till skadliginverkan på människan och ekosystemen. I inledningen framhållsäven vikten av att industriländer skrider till omedelbarhandling för att motverka växthuseffekten.I artikel1 definieras en rad begrepp. Definitionerna äri huvudsak vetenskapliga till sin karaktär. Begreppen "utsläpp","källor" och "sänkor" omfattar alla utsläpp resp. processer,inte bara dem som förorsakas av mänskliga aktiviteter.Artikel2 anger konventionens mål. Det slutgiltiga måletär att stabilisera halten av växthusgaser i atmosfären vid ensådan nivå och inom en sådan tidsram att livsmedelsproduktioneninte hotas och att ekosystemen kan anpassa sig på ettnaturligt sätt. fastslås att vidtagna åtgärder skallmöjliggöra en hållbar ekonomisk utveckling.Vissa grundläggande principer och synsätt läggs fast iartikel3. Bl.a. skall klimatet skyddas till förmån förnuvarande och kommande generationer. Industriländerna har denledande rollen och hänsyn skall tas till utvecklingsländernasspeciella behov och omständigheter. Försiktighetsprincipen slåsfast, vilket innebär att avsaknaden av fullständig vetenskapligsäkerhet inte får användas som skäl för att inte vidtanödvändiga åtgärder.I artikel4 beskrivs parternas åtaganden. Bl.a. skallvarje land rapportera och publicera sina utsläppsdata förväxthusgaser och upptagen i sänkor. Parterna skall genomföraprogram för begränsning av utsläppen av växthusgaser. Politiskabeslut förutsätts innehålla bedömningar av konsekvenserna frånklimatsynpunkt. Vidare skall parterna samarbeta och främjavetenskaplig forskning och utveckling inom alla områden somberör klimatet. Artikelns punkt2 är en av de mest centrala ikonventionstexten. För att differentiera åtagandena har parternauppdelats i två länderkategorier, utvecklade industriländer ochutvecklingsländer. Staterna i det tidigare räknas tillindustriländerna, men det noteras att de befinner sig i ettövergångsskede, och de har bl.a. tillerkänts vissaövergångslösningar. Industriländerna åläggs att föra ennationell politik och vidta åtgärder för att motverkaklimatpåverkan. Åtgärderna skall ses mot bakgrund av detenskilda landets utgångspunkter, förutsättningar ochmöjligheter. Vidare finns en hänvisning till behovet av enrättvis fördelning av åtgärderna mellan länderna. Parterna gesmöjlighet att genomföra åtagandena gemensamt eller i samarbete.Industriländerna skall rapportera om den nationellaklimatpolitikens inriktning, åtgärdsprogram, projicerade utsläppoch upptag i sänkor. Syftet med åtgärdsprogrammen är attutsläppen av koldioxid och andra växthusgaser bör återgå tillden nivå som rådde år1990. Artikeln innehåller även vissabestämmelser om de uppgifter som skall åligga den förstapartskonferensen. Vidare skall industriländerna i olikaavseenden stödja utvecklingsländerna med bl.a. bistånd för attdessa länder skall kunna genomföra sina åtaganden enligtkonventionen.Artikel5 behandlar behovet av forskning och systematiskinsamling av data inom klimatområdet.Enligt artikel6 åtar sig parterna att främja ochunderlätta information om klimatförändringar och dess effektertill allmänheten. För utvecklingsländerna understryks behovet avexpertutbyte.Partskonferensen är konventionens högsta beslutande organ.Dess viktigaste funktioner beskrivs i artikel7.Artikel12 behandlar rapporteringsskyldigheten underkonventionen och artikel13 stadgar att parterna vid sittförsta möte har att ta ställning till huruvida man skalletablera någon form av mekanism som skall kunna anlitas för attbehandla frågor som gäller genomförande av konventionen.Artikel14 om tvistlösning följer en traditionell modellmed förhandlingar som ett första steg. Kan inte tvisten lösasinom tolvmånader kan den hänskjutas till förlikning av en förfrågan särskilt etablerad förlikningskommission.Klimatkonventionen är en ramkonvention och dess artiklarmedför enligt miljöministern inte några problem i förhållandetill svensk rätt. Någon situation där inte skulle kunnauppfylla sina förpliktelser enligt konventionen kan förnärvarande inte förutses.Utskottets övervägandenUtskottet har ingen erinran mot regeringens förslag ochtillstyrker således att godkänner FN:s ramkonventionom klimatfrågor.Strategi och mål för minskad klimatpåverkanPropositionenSverige bör ratificera klimatkonventionen. Därmed skallutsläppen av samtliga klimatpåverkande gaser begränsas. Såvälnationellt som internationellt bör genomförakostnadseffektiva insatser. En nationell strategi bör enligtmiljöministern vara att koldioxidutsläppen från fossila bränslenstabiliseras i enlighet med klimatkonventionen till 1990årsnivå år2000. Koldioxidskatt bör i nytillkommande anläggningarutgå även vid elproduktion. Skatten bör uppgå till 8öreperkg koldioxid och utgå från den 1januari 1994.Satsningar från svensk sida på att utveckla sänkor bör ses somkompletterande åtgärder till huvudstrategin att minska utsläppenav koldioxid.Metanutsläppen från avfallsupplag bör enligt miljöministernminska till år2000. Åtgärdsstrategier för de totalametanutsläppen och för övriga växthusgaser bör anstå till desskompletterande ny kunskap har tagits fram om förekomstm.m.samt om resp. växthusgas potentiella betydelse iklimatsammanhang.Miljöministern framhåller att åtgärdsprogram för att minskautsläppen av växthusgaser skall utgöra en integrerad del av detframtida samhällsbyggandet och i arbetet med att miljöanpassaolika samhällsaktiviteter. Klimataspekterna bör beaktas ingåendeinför energi- och transportsystemens framtida utbyggnad ochinför bostädernas och arbetsplatsernas lokalisering ochutformning och bli en drivkraft för den tekniska utvecklingen.MotionernaEnligt motion Jo90 (nyd) yrkande1 bör inte förnärvarande höja ambitionsnivån ytterligare i den nationellaklimatpolitiken i förhållande till och EG.Vänsterpartiet begär i motion Jo677 yrkande1 att Sverigeföljer klimatkonventionen, vilket innebär att växthusgasernasenast år2000 skall ha stabiliserats på 1990års nivå. Enligtmotion Jo91(kds) bör syftet med en nationell strategi vara attutsläppen av inhemskt uppkomna växthusgaser år2000stabiliseras på 1990års nivå (yrkande2). Målet bör enligtmotion Jo92 yrkande1 från samma parti nås före år2000.Enligt motionerna Jo87 yrkande1 och Jo677 yrkande2 (bådav)skall koldioxidutsläpp ha minskat frånår2000 till år2010. Regeringen bör utarbeta en konkretaktionsplan för hur dessa mål skall uppfyllas (motion Jo677yrkande3). I motion Jo91 (kds) framhålls behovet av attformulera mål om och utarbeta ett åtgärdsprogram förutsläppsreduktioner efter år2000, liksom det positiva i s.k.joint implementations, dvs. möjligheter till gemensamt utförande(yrkandena3 resp.4).En samlad redovisning av klimatpolitikens effekter förmyndigheternas normgivning begärs i motion Jo88 (-) yrkande6.I motion Jo676 (fp) yrkande12 efterlyses åtgärder för attmyndigheterna i sitt arbete skall beakta begränsning avluftföroreningarna. Regeringen bör enligt motion Jo639 (v)skyndsamt utarbeta förslag om ytterligare nedskärning av svavel-och kväveoxidutsläppen (yrkandena1 resp.2).Med hänvisning till vad som anförts i en annan motion frånsamma parti begär Socialdemokraterna i motion Jo86 etttillkännagivande om energiskatten (yrkande6). Ett enhetligtsystem för koldioxidskatt bör enligt motion Jo87(v) yrkande3utarbetas och en koldioxidskatt om 5öre i ett första steginföras för användning av metallurgiskt kol (yrkande4). Enligtmotion Jo88 (-) bör fatta principbeslut omkoldioxidskatt på elproduktion (yrkande3). Såvälbruttoutsläppen som effekten av upptag av koldioxid i växandegrödor bör redovisas (yrkande7) och grundprincipen vara likaenergi- och koldioxidskatt för alla sektorer. Möjlighet tillundantag bör finnas för t.ex. energiintensiv industri(yrkande20).