bet · GF01LU30 · 1992-04-23 00:00:00 — Att inte kunna få ersättning för sinarättegångskostnader i ett verkställighetsmål som t.ex. har sin orsak i attvårdnadshavaren uppenbart ägnar sig åt umgängessabotage kan också upplevas somorättvist.Som redovisats har domstolsutredningen i sitt betänkande (SOU1991:106) Domstolarna inför 2000-talet föreslagit att frågor om verkställighetav avgöranden om vårdnad om barn och umgänge med barn skall handläggas avtingsrätterna i stället för av länsrätterna. Utredningen har också föreslagiten särskild bestämmelse om kostnadsansvaret i bl.a. sådana mål (33 § förslagettill domstolsförfarandelag). Den föreslagna bestämmelsen innebär att domstolenfår besluta att den ena parten skall svara för den andra partens kostnader iden utsträckning detta med hänsyn till omständigheterna i målet är skäligt. Denföreslagna regleringen innebär att den nuvarande kostnadsbestämmelsen i 21 kap.13 § FB kan upphävas.Domstolsutredningens betänkande är, som tidigare redovisats, för närvarandeföremål för remissbehandling. Utskottet utgår från att frågan omrättegångskostnadernas fördelning i verkställighetsmålen kommer att närmareövervägas i samband med att regeringen efter avslutad remissbehandling tarställning till domstolsutredningens förslag. I avvaktan härpå anser utskottetatt några initiativ från sida inte är påkallade, och utskottetavstyrker bifall till motion L401.5 Sekretesskydd för barnI motion L423 begär Skånberg (kds) tillkännagivande om attsekretesslagen bör ändras så att umgängesföräldern har rätt att få ta del avsitt barns skolgång och besöka sitt barn i skolan, likaså vid sjukhusvistelserha rätt att bli underrättad om barnets sjukdom och behandling samt besöka detpå sjukhuset (yrkande 1).Liknande synpunkter framförs i motion L418 (delvis) av (),som vill ha till stånd ett tillkännagivande om att ytterligare förstärkningarav umgängesförälderns rätt till upplysningar och information om barnet börövervägas.I motion L405 anför m.fl. (s) att gällandesekretesslagstiftning innebär att umgängesföräldern utestängs från att ta deli barnets skolgång eller att besöka det vid sjukhusvistelser. Även övriginformation om barnet t.ex. från sociala myndigheter når endastvårdnadshavaren. Motionärerna yrkar tillkännagivande om vad som sålunda anförtsom sekretesskyddet för barn (yrkande 1).Utskottet erinrar om att prövade ett motionsyrkande medsamma inriktning som de nu aktuella. I sitt av godkända betänkande1988/89:LU33 erinrade utskottet därvid om att hösten1988 hade behandlat en motion vari begärdes en översyn av sekretessreglerna förhälso- och sjukvården i syfte att förbättra möjligheterna för en förälder sominte har vårdnaden om sitt barn att få upplysningar om barnet när det ärintaget för vård. I sitt av godkända betänkande 1988/89:KU14 hadekonstitutionsutskottet -- med hänvisning till ett av i ärendetavgivet yttrande -- framhållit att det på området får anses föreligga ett visstutrymme för uppgiftslämnande av aktuellt slag till den förälder som inte harvårdnaden om sitt barn, även om vårdnadshavarens samtycke skulle saknas. Vidareframhöll att det självfallet är angeläget att åtgärdervidtas om nuvarande ordning medför olägenheter i praktiken för den förälder somendast har umgängesrätt. Enligt hade det dock inteframgått att situationen skulle vara sådan att det var påkallat att ta det imotionen begärda initiativet. avstyrkte därför motionen.Lagutskottet ansåg för sin del att inte borde frångå sitt tidigareställningstagande i frågan och avstyrkte den då aktuella motionen.I samband med ändringarna i FB (prop. 1990/91:8, bet. LU13)infördes en särskild regel i 16 kap. 15 § FB av innebörd attvårdnadshavaren skall vara skyldig att lämna umgängesföräldern bl.a. sådanaupplysningar rörande barnet som kan främja umgänget, såvida inte särskilda skältalar emot det. I lagstiftningsärendet behandlade utskottet ett liknandemotionsyrkande som de nu aktuella, varvid utskottet ansåg att det inte fannsskäl för att ändra ståndpunkt i frågan. I sammanhanget påpekadeutskottet också att den då föreslagna regeln i 16 kap. 5 § FB omvårdnadshavarens upplysningsskyldighet i viss mån tillgodosåg motionens syfte.Frågan aktualiserades åter motionsvägen , varvid utskottet i sittav godkända betänkande 1990/91:LU29 uttalade att det är viktigt attäven umgängesföräldern hålls underrättad om barnets förhållanden. Vidareerinrade utskottet om att bestämmelsen i 16 kap. 15 § FB tar sikte påupplysningar om förhållanden som på ett mera ingripande eller betydelsefulltsätt påverkar barnets nuvarande eller framtida situation. Det kan exempelvisvara fråga om barnets hälsa, skolgång, uppehållsort, feriearbete ellersärskilda fritidsintressen. Genom införandet av denna bestämmelse, framhöllutskottet vidare, har skyldigheten för vårdnadshavaren att lämna upplysningarom barnet till umgängesföräldern tydligare markerats. Bestämmelsen hade då heltnyligen trätt i kraft, och enligt utskottets mening borde dess effekt förumgängesförälderns möjlighet till information om barnet avvaktas innan någonannan lösning förordades. Med det anförda avstyrkte utskottet bifall till dendå aktuella motionen.Enligt utskottets mening finns det inte skäl att nu frångå dettaställningstagande. Således bör effekterna av den nya bestämmelsen i 16 kap.15 §, som varit i kraft endast ett drygt år, fortfarande avvaktas. Detinformationsbehov som en umgängesberättigad förälder kan ha om sitt barn tordei allmänhet enligt utskottets mening kunna tillgodoses genom attvårdnadshavaren ger den information som bestämmelsen förutsätter. När detgäller bestämmelserna i sekretesslagstiftningen vill utskottet understryka attdessa kommit till för att skydda barnet och att inte ens vårdnadshavaren har enoinskränkt rätt att få del av alla sekretessbelagda uppgifter som gäller ombarnet. Utskottet är således inte berett att förorda några ändringar isekretesslagen som innebär att en umgängesberättigad förälder skulle fåmöjlighet att få ut sekretessbelagda uppgifter.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna L423 yrkande 1,L418 i denna del och L405 yrkande 1.6 Förordnande av god manOm någon på grund av sjukdom, hämmad förståndsutveckling, försvagathälsotillstånd eller liknande förhållande behöver hjälp med att bevaka sinrätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person, skall rätten, om detbehövs, förordna god man för honom eller henne. Förordnande får inte meddelasutan samtycke av den för vilken god man skall utses, om inte den enskildestillstånd hindrar att hans eller hennes mening inhämtas (11 kap. 4 § FB).Ansökan om förordnande av god man får enligt 11 kap. 15 § FB göras avöverförmyndaren, förmyndare, den som ansökan avser, om han eller hon har fyllt16 år, samt av hans eller hennes make och närmaste släktingar. I 11 kap. 16 §föreskrivs att i ärenden om förordnande av god man för någon som har fyllt 16år rätten skall bereda denne tillfälle att yttra sig om det kan ske. Om detinte är obehövligt skall rätten också inhämta yttrande från make och närmastesläktingar, överförmyndaren, vårdinrättning, omsorgsnämnd och socialnämnd. Densom ansökningen avser skall höras muntligen om det kan ske utan skada för honomeller henne och det inte är uppenbart att han eller hon inte förstår vad sakengäller. Rätten kan dock underlåta att höra den enskilde muntligen om dennesjälv har gjort ansökan eller medgivit det ifrågasatta förordnandet eller detannars finns särskilda skäl. Om samtycke inte föreligger skall rätten innan denförordnar god man inhämta läkarintyg eller annan likvärdig utredning om denenskildes hälsotillstånd. Enligt förordningen (1988:1366) om utredningen iärenden om förordnande av god man och förvaltare meddelar socialstyrelsenföreskrifter om sådan utredning.Rättens beslut i frågor som gäller godmanskap får överklagas, förutom av densom beslutet rör, av var och en som har rätt att göra ansökan i frågan.I motion L426 av () hävdas att det torde vara vanligt attöverförmyndare hänvisar till läkarintyg för att den enskildes tillstånd inteskall inhämtas. Motionären yrkar tillkännagivande om att överförmyndare åläggsatt se till att den enskilde -- utan vars samtycke överförmyndaren ämnarförordna god man -- bereds möjlighet att själv utse och konsultera juridisktbiträde och få ärendet prövat inför domstol.Utskottet kan inte finna annat än att gällande bestämmelser om förordnande avgod man innebär att den enskildes skyddsbehov är väl tillgodosett. Dettautesluter emellertid inte att det i enstaka fall kan förekomma beslut somgrundats på ett alltför bristfälligt utredningsmaterial. Utskottet erinrar omatt justitieombudsmannen (JO) vid ett flertal tillfällen i ärenden som gälltförordnande av god man haft anledning att uttala sig om överförmyndarens ochrättens prövning av behovet av ingripande mot enskilda mot bakgrund av denutredning som gjorts i ärendena (se bl.a. JO:s ämbetsberättelser 1985/86 s. 68,1986/87 s. 38, Iakttagelser och uttalanden med anknytning tillförmynderskapslagstiftningen samt JO:s ämbetsberättelse 1991/92:1 s. 38). Idessa uttalanden har JO understrukit vikten av att ärenden av detta slaghandläggs med stor omsorg samt att såväl överförmyndaren som rätten måstetillse att utredningsmaterialet är sådant att det i varje särskilt fall stårklart att godmansförordnande är vad som erfordras för att den enskilde skall fåbistånd.Utskottet utgår från att JO också fortsättningsvis ägnar dessa spörsmåluppmärksamhet. Med hänsyn härtill finner utskottet inte anledning till någonåtgärd i saken från sida, och utskottet avstyrker bifall till motionL426. beträffande ytterligare reformarbeten m.m.att avslår motionerna 1991/92:L407, 1991/92:L411 yrkande 1,1991/92:L417 och 1991/92:So612 yrkande 20, men. (v)2. beträffande gemensam nordisk familjelagstiftningatt avslår motion 1991/92:L405 yrkande 3 i denna del,3. beträffande satsningar för barnens rätt i ett EG-perspektivatt avslår motion 1991/92:L411 yrkande 2,4. beträffande underhållsbidrag och de underhållsskyldigas situationatt avslår motionerna 1991/92:L405 yrkande 2, 1991/92:L412 och1991/92:L418 i denna del,5. beträffande kostnader för umgänge och umgängesresoratt avslår motionerna 1991/92:L405 yrkande 3 i denna del,1991/92:L413, 1991/92:L418 i denna del och 1991/92:So612 yrkande 18, men. (v)6. beträffande barns ställning och inflytande i vårdnads- och umgängesmålatt avslår motionerna 1991/92:L402 och 1991/92:L418 i denna del,7. beträffande omprövning av vårdnadsbeslutatt avslår motion 1991/92:L418 i denna del,8. beträffande talerätt för mor- och farföräldraratt avslår motionerna 1991/92:L405 yrkande 3 i denna del och1991/92:L418 i denna del,9. beträffande rättegångskostnader i verkställighetsmålatt avslår motion 1991/91:L401,10. beträffande sekretesskydd för barnatt avslår motionerna 1991/92:L405 yrkande 1, 1991/92:L418 i dennadel och 1991/92:L423 yrkande 1,11. beträffande förordnande av god manatt avslår motion 1991/92:L426.Stockholm den 23 april 1992På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), (),(), (), (), (), (), (), (), RichardUlfvengren (nyd), (), (), (),() och ().Från , som inte företräds av någon ordinarie ledamot iutskottet, har suppleanten () närvarit vid den slutligabehandlingen av ärendet.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant från , eftersom partietinte företräds av ordinarie ledamot i utskottet.John () anför:1. Ytterligare reformarbeten m.m. (mom. 1)Reformarbetet när det gäller barnens rättigheter bör fortgå. Som anförs ibl.a. motionerna L417 och So612 präglas bestämmelserna som gäller vårdnad ochumgänge med barn, trots ett intensivt reformarbete , fortfarandeav ett vuxenperspektiv som bidrar till att konservera barnens utsatthet. Detfinns därför skäl att gå vidare i lagstiftningen enligt de linjer som framförtsbl.a. av utredningen om barnens rätt. Det naturliga målet för detta arbete börvara att utforma en barnbalk, med bestämmelser utformade utifrån barnens egnautgångspunkter -- inte från de vuxnas. Det pedagogiska värdet av sådanabestämmelser torde inte kunna överskattas, och bestämmelserna skulle dessutom irättstillämpningen leda till en utveckling där barnets bästa på ett heltannat sätt än sätts i förgrunden.Det anförda bör som sin mening ge regeringen till känna.2. Kostnader för umgänge och umgängesresor (mom. 5)Spörsmål om kostnader för umgängesresor har behandlats av riksdagenåtskilliga gånger tidigare med anledning av motioner med samma syften som de nuaktuella motionerna. Utskottet har därvid framhållit att det är angeläget attproblemet fick sin lösning. anförde utskottet i sitt avriksdagen godkända betänkande (bet. 1990/91:LU13) att regeringen skyndsamtborde ta upp frågan till överväganden och därefter återkomma med förslag tillriksdagen, och vad utskottet sålunda anfört gavs regeringen till känna. Närfrågorna behandlades vidhöll utskottet sitt tidigareställningstagande. Något tillkännagivande ansågs emellertid inte erforderligtmed hänsyn till pågående arbete.När nu frågor om kostnader för umgängesresor på nytt aktualiserasmotionsvägen kan konstateras att regeringen ännu inte har framlagt någotförslag trots att det gått ett och halvt år från tillkännagivandet ochutredningsarbete uppenbarligen pågått i denna fråga. Mot denna bakgrund kan jaginte se annat än att ett nytt tillkännagivande från sida är påkallati syfte att påskynda regeringens förslag.Mot bakgrund av det anförda anser jag att utskottet under mom. 1 och 5 bordeha hemställt:1. beträffande ytterligare reformarbeten m.m.att med bifall till motionerna 1992/93:L411 yrkande 1, 1991/92:L417och 1991/92:So612 yrkande 20 samt med avslag på motionen 1991/92:L407 som sinmening ger regeringen till känna vad ovan anförts,5. beträffande kostnader för umgänge och umgängesresoratt med anledning av motionerna 1991/92:L405 yrkande 3 i dennadel, 1991/92:L413, 1991/92:L418 i denna del och 1991/92:So612 yrkande 18 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.