bet · GF01KU30 · 1992-05-07 00:00:00 — 249) bildades hösten detstatliga Förvaltningsaktiebolaget . Det fick till uppgiftatt förvalta aktierna i vissa av staten hel- eller delägdaindustriföretag, vilka tidigare förvaltats avindustridepartementet. Genom ett beslut i december 1991bemyndigades emellertid regeringen att avveckla bolaget (prop.1991/92:69, NU10, rskr. 92) och Fortia trädde i frivilliglikvidation . har därefter i mars i åravslagit motionsyrkanden om att ett motsvarande statligtförvaltningsbolag skall bildas på nytt (1991/92:NU17, rskr.156).Utskottets granskningVissa regler och frågeställningarI granskningsärendet aktualiseras regeringens dubbla roller,såväl som ägare som med uppgift att styra riket. Frågoruppkommer också kring ansvarsfördelningen mellan ochregeringen samt mellan regeringen och myndigheter. Vidare finnsanledning att uppmärksamma formerna för beredningen avregeringsärenden och andra handläggningsfrågor samtbeslutsformer i krissituationer. Utskottet har tidigare (KU1982/83:30, s. 5, s. 17 ff och s. 33 ff) behandlat densituationen att det, vid tiden för ett skifte mellan tvåregeringar, inträffar händelser av stor politisk betydelse.Inledningsvis kan erinras om huvuddragen i den rådanderegleringen.Staten som ägare av aktier lyder under samma regler som andraaktieägare. Innebörden av detta är bl.a. att ägarinflytandetutövas i bolagets beslutande organ, bolagsstämman. Den utserstyrelsen, som i sin tur utser verkställande direktör. Styrelsensvarar för bolagets organisation och förvaltningen i övrigt avbolagets angelägenheter.Enligt 9 kap. 8 § regeringsformen står statens medel och dessövriga tillgångar till regeringens disposition. Till följd häravoch med stöd av bestämmelser i departementsförordningen(1982:1177) förvaltar aktierna i kan bemyndiga t.ex. departementschefen att själveller genom ombud företräda staten som aktieägare vidbolagsstämmor. tog vid föregående årsgranskning (1990/91:KU30, s. 93 f.) upp vissa frågor i sambandmed att styrelsen i Nordbanken ombildades i januari 1991.Utskottet uttalade då, som i tidigare granskningsärenden, attdet kan ligga i sakens natur att det förekommerunderhandskontakter mellan staten som ägare och den direktabolagsledningen.För de åtgärder som regeringen bedömde vara nödvändigabeträffande Nordbanken gäller följande (9 kap. 9 och 10 §§regeringsformen). Det krävs ett bemyndigande för attregeringen skall kunna ikläda staten ekonomiska förpliktelser.Vidare kan fastställa grunder för förvaltningen avstatens egendom och förfogandet över densamma; enligt praxis (NU1986/87:17) underställs t.ex. frågor om en minskning av statensägarandel prövning (jfr även 1988/89:KU30, s. 88 ffom förvärv av ).Regeringens handlingsfrihet vid förvaltningen av och förfogandetöver statens egendom är vidare begränsad på så vis, att statensmedel inte får användas på annat sätt än har bestämt(9 kap. 2 § regeringsformen).De senare spörsmålen har således behandlats somregeringsärenden och föranlett en proposition. Beträffandeberedningen av regeringsärenden sägs i 7 kap. 2 §regeringsformen att behövliga upplysningar och yttranden skallinhämtas från berörda myndigheter. I den omfattning som behövsskall tillfälle lämnas sammanslutningar och enskilda att yttrasig. Ansvaret för beredningen vilar på det föredragandestatsrådet.Enligt 11 kap. 7 § regeringsformen råder förbud för riksdagenoch regeringen att bestämma hur en förvaltningsmyndighet isärskilt fall skall besluta i ett ärende som rörmyndighetsutövning bl.a. mot enskild eller som rör tillämpningav lag. Stadgandet har således i regel inte någon betydelse förhur regeringen utövar sin ägarroll i ett bolag, men kan habetydelse för förhållandet till en tillsynsmyndighet.Finansinspektionen är den centrala förvaltningsmyndigheten förtillsynen över finansiella marknader, kreditinstitut och detenskilda försäkringsväsendet. Den leds av en generaldirektör somockså är ordförande i inspektionens styrelse. Finansinspektionenbildades genom en sammanslagning avbankinspektionen och försäkringsinspektionen. Enligt deninstruktion (1991:937) för finansinspektionen som gällde frånsamma tidpunkt omfattar tillsynen bl.a. banker. Inspektionenskall också följa utvecklingen av och främja allmän kännedom ompris- och konkurrensförhållandena samt andra viktigaförhållanden inom bankväsendet m.m. och även i övrigt verka fören sund utveckling av kredit- och försäkringsväsendet. Ifebruari 1992 utfärdades en ny instruktion (1992:102) förfinansinspektionen med i huvudsak samma innehåll i dessa delar.Finansinspektionens befogenheter anges i lagarna om banker ochandra kreditinstitut. I första hand bör bestämmelserna i 7 kap.bankrörelselagen (1987:617) om tillsyn uppmärksammas. Därföreskrivs bl.a. att inspektionen skall se till att en bankföljer författningar och andra bestämmelser som reglerar bankensverksamhet och att inspektionen även i övrigt med uppmärksamhetskall följa bankernas verksamhet för att göra sig underrättad omförhållanden som kan inverka på en banks säkerhet eller i övrigtär av betydelse för en sund utveckling av verksamheten (1 §).Inspektionens medel är i första hand att uttala kritik i olikaformer samt att rekommendera eller föreskriva åtgärder. I sistahand har inspektionen möjlighet att föreslå regeringen attåterkalla det tillstånd (oktroj) som behövs för att drivabankrörelse (8--9 §§). Motsvarande bestämmelser finns i lagen(1988:606) om finansbolag.Regeringen har beslutat om direktiv förfinansinspektionens anslagsframställning för budgetperioden1993/94--1995/96. Utöver övergripande mål och inriktning m.m.finns i direktiven rubriken särskilda frågor. Där begärs bl.a.att finansinspektionen skall lämna förslag till allmännariktlinjer för hur inspektionen bör agera i akut uppkomnakrissituationer på finansmarknaderna; förslaget skall utgå frånatt inspektionens integritet måste kunna bibehållas.Slutligen skall här beröras frågan om regeringens möjligheteratt handla när inte är samlad. Med ett par nu inteaktuella undantag, då utskott kan fatta beslut på riksdagensvägnar under tid då inte pågår, krävs beslut avriksdagen i dess helhet. Om regeringen behövt föreläggariksdagen en proposition , hade följaktligen --med stöd av 1 kap. 3 § riksdagsordningen -- måstsamlas till urtima möte, dvs. möte under tid då lagtima(ordinarie) inte pågår. Detta sker efter förordnande avregeringen eller talmannen. Även en riksdagsminoritet kan fåtill stånd ett urtima . Till urtima kallasgenom kungörelse i allmänna tidningarna senast dagen föreriksmötets början. Ett urtima pågår så länge deterfordras, men skall avslutas senast när nästa ordinarieriksmöte börjar.Närmare om händelseförloppet m.m.Till grund för utskottets granskning har legat en skriftligredogörelse från förre finansministern , bilagaA33, för vad som för hans del förekom vid beredningen avärendet.Utskottet har också hållit ett antal offentliga utfrågningar.Förutom med har utfrågningar hållits medordföranden i postverkets styrelse, direktören ,och verkets generaldirektör , medfinansinspektionens generaldirektör , medstyrelseordföranden i Förvaltningsaktiebolaget ilikvidation, landshövdingen , och bolagets f.d.verkställande direktör samt med finansministern och med statsrådet , åtföljd av rättschefenHans Jacobson, bilagorna B4--B 7 och B 10--B 11.I den skriftliga redogörelsen från erinras bl.a.om att den nytillträdda regeringen genom sitt beslut den 10oktober 1991 kom till samma uppfattning som han själv redovisatunder ärendets beredning i , nämligen att ennyemission var nödvändig och att staten som ägare tillNordbanken borde ta sitt ansvar för att emissionen kom tillstånd. Vidare framgår att fick den förstaorienteringen om krisen i finansbolaget och dessverkningar för bl.a. Nordbanken ()när han kontaktades av finansinspektionens generaldirektörAnders Sahlén. gav sin statssekreterare i uppdrag att bilda sig en uppfattning om saken. Denneträffade dagen därpå och direktören iNordbanken. Den senare ledde en förhandlingsgrupp som bildats avde berörda bankerna. Sedan förhandlingarna om en rekonstruktionav strandat, tog kontakt med denärmast berörda bankerna, SE-banken, Nordbanken, Handelsbankenoch . Det fanns en bred enighet hos dem om attregeringen borde gripa in. bad vid en ny överläggning mellan bankerna.Vid midnatt rapporteradeAnders Sahlén att också dessa förhandlingar hade strandat. Eftersamråd med drog slutsatsen att enprinciplösning mellan bankerna måste nås innan enrevisionsrapport om publicerades nästa dag.Rapporten förväntades bekräfta bedömningen att förlusterna iGamlestaden skulle bli så stora att bolagets kapital varförbrukat, vilket i sin tur skulle leda till att NobelIndustrier inte skulle uppfylla de soliditetskrav som ställdesav utländska banker för deras kreditgivning.Tidigt på morgonen fortsatte bankerna underAllan ordförandeskap och med sombisittare sina förhandlingar. En lösning arbetades fram. Deninnebar bl.a. att bankerna skulle överta från NobelIndustrier m.fl. samt att Nobelföretaget, som skulle skjuta tillett belopp för att fullfölja sin garanti till ,skulle få ett kapitaltillskott. I detta sammanhang undersökteGunnar om Fortia kunde delta i en nyemission. Det framkomockså att posten kunde vara intresserad av att delta i ennyemission i Nordbanken.Allan och sammanträffade med ledningen förNordbanken . Utöver bankens deltagande ien nyemission i diskuterades en redan tidigareaktualiserad fråga om ett kapitaltillskott till banken.Genomgången visade att detta behov var större än som tidigareframkommit samt att det krävdes omedelbara åtgärder.Gunnar fick, enligt vad som också framgår av AllanLarssons redogörelse, i uppdrag att undersöka om Fortia ochposten var beredda att garantera en nyemission i Nordbanken.Banken kontaktade i sin tur privata företag.Den samlade lösningen för de berörda företagen och beskedet omdet planerade kapitaltillskottet till Nordbankenoffentliggjordes . I ett pressmeddelandefrån uttalade bl.a. att denöverenskommelse om en lösning på --Gamlestadensfinansieringsproblem som träffats hade regeringens stöd, attregeringen fortlöpande hade hållits informerad omöverläggningarna och att parterna genom överenskommelsen hadetagit ett samhällsansvar. Vidare angavs i pressmeddelandet attNordbanken behövde tillföras nytt ägarkapital och att ennyemission skulle genomföras. Staten skulle som huvudägare tillbanken komma att ta ansvaret för att den erforderligakapitalförstärkningen kom till stånd.Vid sin promemoria har fogat kommentarer ijanuari 1992 från styrelseordföranden i SE-banken, , i dennes egenskap av förutvarande ordförande ibankföreningen. Denne uttalar att den uppgörelse som nåddes intebara var försvarbar utan nödvändig.Vid utfrågningarna med företrädarna för postverket resp.Fortia har lämnats redovisningar för de kontakter som bl.a.statssekreterarna , , och IngemarSkogö, , hade med postverket samtbl.a. , och statssekreteraren , industridepartementet, hade med Fortia om medverkan viden nyemission etc. Någon sådan medverkan kom visserligen intetill stånd. Det samlade beskedet varit att varken postverket eller Fortia utsattes förotillbörliga påtryckningar; de gjorde självständiga bedömningarpå affärsmässiga grunder.Generaldirektören har bl.a. framhållit att såvälfinansdepartementet som och finansinspektionen kanbehöva agera i finansiella krissituationer. Myndighetermotsvarande finansinspektionen i andra länder gör ofta mycketkraftfulla ingripanden, de tar till och med över finansinstitut.I augusti 1991 rådde exceptionella förhållanden som kundeäventyra det internationella anseendet för svensk industri ochsvenska banker. Därför krävdes speciella insatser. Stabilitetenoch förtroendet måste återställas. Inspektionen blev ensamtalspartner eller värd för samtal mellan finansiärer ochägare. Det gällde att finna former för en ordnad avveckling avkrisen, en roll som finansinspektionens motsvarighet iklädde sigredan på 1920- och 1930-talen. Enligt varrollfördelningen mellan regeringen och inspektionen hela tidenmycket klar, agerade i ägarrollen och somfinansminister.Vid utfrågningarna har finansministern ochstatsrådet bekräftat att den nuvarande regeringenhar samma uppdelning som tidigare rådde mellan ochErik , dvs. departementschefen har hand omregeringsärenden som gäller statens ägarroll, under det att detandra statsrådet i svarar för t.ex.lagstiftnings- och tillsynsfrågor för finansmarknaden (jfr ettförordnande av statsministern enligt 7kap.5§ regeringsformen).Anne har betonat att det när den nya regeringentillträdde var angeläget att lämna ettförslag till beträffande Nordbankenskapitalförsörjning m.m. Hon hade informerats i saken 23--24september. I ett pressmeddelande från den 25september kunde uttala att han hade försäkrat sigom att den kommande regeringen skulle fullfölja det arbete somhade inletts för att åstadkomma det erforderligakapitaltillskottet i Nordbanken. Regeringen fattade beslut ompropositionen efter det att den tillträtt.Finansministern har vidare som sin mening uttalat, att detinte fanns vare sig tid eller förutsättningar i övrigt att göraandra bedömningar än den tidigare regeringen hade gjort. Denenda skillnaden mot vad hennes företrädare hade förberett varatt den nya regeringen också begärde ett bemyndigande att säljastatens aktier i bedömningKonstitutionsutskottets granskning har inte gett anledningtill något uttalande från de synpunkter utskottet har attanlägga.17. Vissa bolagsfrågora) Försäljning av aktier i har till granskning tagit upp regeringens ochnäringsministerns handläggning av fråga om bemyndigande förregeringen till försäljning av aktier i . Till grund förgranskningen har legat en inom upprättadpromemoria, bilaga A34.I proposition 1991/92:69 om privatisering av statligt ägdaföretag m.m. föreslogs bl.a. att regeringen fick bemyndigandeatt sälja statens aktier i 35 aktiebolag eller delar av dessa,bl.a. tillstyrkte i betänkande (1991/92:NU10) regeringens förslag och hemställde att skullebesluta i enlighet härmed. I en reservation (s) avvisadesregeringens förslag. Suppleanten från instämdei de synpunkter som framförts i reservationen. Näringsutskottetbehandlade redogörelse för de statligaföretagen, vilken överlämnats till med regeringensskrivelse /92:20. beslutade den 18 december 1991att bifalla utskottets hemställan.Regeringen har som nämnts lagt fram förslag om bemyndigandeatt sälja statens aktier i bl.a. . Granskningen föranleder inte något uttalande frånutskottets sida.b) m.m.Utskottet har tagit upp frågan om direktiv till statensföreträdare i och . Till grund förgranskningen har legat en granskningsanmälan, samt fyrapromemorior från , bilagorna A 35--är ett regionalt utvecklingsbolag i Blekinge.Bolaget ägs till av staten. Den 1 oktober 1987förvärvade samtliga aktier i det . Någon dag senare beslöt styrelsen i BlekingenAB om s.k. pilotavtal till förmån för dåvarandeföretagsledningen i . Beslutet innebar ikorthet att sex personer fick förvärva sammanlagt ca sex procentav aktierna i . I avtalet förband sig BlekingenAB att inom återköpa aktierna i enlighet med en iavtalet angiven särskild beräkningsmetod. Sedan sådant återköpskett kom beräkningsmetoden att sättas i fråga. På bolagsstämmai beslutades att en opartisk utredning skulle granskauppkomna frågor i samband med avtalet. Utredarnas slutsatserinnehöll bl.a. att inte någon av styrelseledamöterna kunde görasaktiebolagsrättsligt ansvarig för vad som förekommit. Sedan vissjustering skett av återköpssumman fattades på bolagsstämma den23 beslut om ansvarsfrihet för styrelse och är ett bolag bildat med syfte attstimulera företagsamhet i . Staten äger ca sju procentav rösterna i bolaget. Statens aktieägande är konstruerat somett lån innebärande en skyldighet för Skeppsankaret att delsutge ränta, dels lösa in aktierna inom en femårsperiod.Utskottets granskning avser frågan om regeringen somföreträdare för statens delägarskap i bolagen har fullgjort vadsom åligger regeringen i denna egenskap.I betänkande KU 1982/83:30 erinrade utskottet om att närstatlig företagsamhet bedrivs i aktiebolagsform gäller sammaregler som för aktiebolag som ägs av andra subjekt. Utskottetpåpekade att den formella styrningen av de bolag där staten helteller delvis äger aktier utövas på bolagsstämma. Detta innebarsjälvfallet inte att underhandskontakter mellan ägare och dendirekta ledningen inte skulle få förekomma.Vid utskottets granskning av den s.k. Telub-affären uttaladeutskottsmajoriteten några principiella synpunkter på regeringensmöjligheter och skyldigheter att ingripa mot statligaföretagstransaktioner som framstod som olämpliga. Utskottetanförde bl.a. följande.Enligt den ansvarsfördelning som varit vedertageni det svenska samhället är det ingen normal uppgift förregeringen att göra bedömningar av enskilda affärstransaktioner.Det kan inte vara regeringens skyldighet att mera allmäntgranska företagens verksamhet och utfärda rekommendationer omt.ex. vilka typer av offerter eller order som är mer ellermindre lämpliga. Undantag från denna princip om återhållsamhetmed inblandning i bolagens självständiga verksamhet torde iförsta hand komma i fråga om mera väsentliga politiska mål syneskunna äventyras genom bolagens verksamhet. Det är svårt att geklara kriterier för när så skulle kunna vara fallet.Utskottet får anföra följande.I aktiebolag som helt eller delvis ägs av staten gäller sammaregler som i bolag med andra ägarförhållanden. Aktiebolagslagensregler skall sålunda tillämpas såvitt avser ansvarsförhållandenetc. Till följd härav utövar staten, liksom andra aktieägare,sin kontroll och sitt ägarinflytande på bolagsstämman. När detgäller pilotavtalen i bör framhållas att det varett av styrelsen fattat beslut som låg till grund för avtalet.Statens företrädare agerade också, när kännedom om förhållandenaerhållits, genom att på bolagsstämman verka för att enutomstående granskning kom till stånd. Utskottet vill framhållaatt det är önskvärt med mera uttryckliga direktiv ochdokumentation i frågor som avser statens företrädare påbolagstämmor eller i andra sammanhang. Detta är av vikt inteminst för granskningsverksamhet. Iövrigt föranleder granskningen inte något uttalande frånutskottets sida.c) Avveckling av en pappersmaskin vid i KarlsborgUtskottet har till granskning tagit upp näringsministernsbefattning med frågan om avveckling av en pappersmaskin vidASSIs fabrik i . Till grund för granskningen har legaten inom upprättad promemoria, bilaga A39. Härav framgår att styrelsen för , som sedan hösten1990 är ett dotterbolag till det statligaFörvaltningsaktiebolaget , beslutadeom avveckling av ifrågavarande pappersmaskin.Den 8 och 10 oktober 1991 ställdes två frågor tillnäringsministern om pappersbruket i och dessabesvarades . Till näringsministern ställdesvidare en fråga om , vilken besvaradesden . ställdes tillnäringsministern en fråga om huruvida han påverkatnedläggningsbeslutet genom att skapa en osäkerhet i ägarfråganoch denna fråga besvarades . Frågor och svarfinns i protokoll.I proposition 1991/92:69 om privatisering av statligt ägdaföretag m.m., överlämnad till ,föreslogs att regeringen fick bemyndigande att sälja statensaktier i 35 aktiebolag eller delar av dessa, bl.a. . Vidareföreslogs att regeringen fick bemyndigande att avveckla Fortia.I propositionen anfördes i detta avseende att beredningen avfrågor rörande utförsäljning av statliga företag skulle ske inomregeringskansliet och att det slutliga beslutet om utförsäljningborde fattas av regeringen. Fortia skulle därmed inte ha någonsådan uppgift att fylla i samband med genomförandet av denföreslagna ägarspridningen, varför Fortia borde avvecklas.Näringsutskottet tillstyrkte i betänkande (1991/92:NU10)regeringens förslag och hemställde att skulle beslutai enlighet härmed. I en reservation (s) avvisades regeringensförslag. Suppleanten från instämde iSocialdemokraternas synpunkter genom en meningsyttring.Riksdagen beslutade att bifalla utskottetshemställan.Granskningen föranleder inte något uttalande från utskottetssida.d) Bildandet av Swedish Ordnance ABUtskottet har till granskning tagit upp vissa frågor rörandebildandet av vilket skedde vid årsskiftet1990/91. Till grund för granskningen har legat enkanslipromemoria bilaga A 40 till vilken fogats en PM frånnäringsdeparementet med tillkommande komplettering. Utskottethar under granskningen även tagit del av en under vintern 1992genomförd särskild granskning av vissa frågor i anslutning tillbildandet av som på uppdrag av ägarna ochbolaget utförts av en auktoriserad revisor. Revisionsrapportenär i huvudsak sekretessbelagd.Regeringen lade i proposition 1989/90:88 om vissanäringspolitiska frågor fram förslag om att ombilda affärsverketFFV till aktiebolag. I propositionen lämnades en redovisning avbakgrunden och omständigheterna. Enligt förslaget skulle FFV ABöverta affärsverkets verksamhet och förvärva så gott somsamtliga tillgångar och skulder i affärsverket. Riksdagengodkände den i propositionen föreslagnastrukturförändringen och bemyndigade regeringen att genomföraombildningen av affärsverket FFV till aktiebolag. Staten och FFVAB träffade avtal om överlåtelse och förvärv av tillgångar ochskulder i affärsverket. I avtalet behandlades inte särskilt.Mot bakgrund av bl.a marknadsutvecklingen togs, enligt vad somuppgivits från , diskussioner upp mellanledningarna för och om ett samgående på så sättatt bolaget gemensamt med skulle ingå iett nybildat bolag, nämligen . Detta kom tilluttryck i en avsiktsförklaring -- s.k. Letter of Intent -- den16 . Någon form av underställande var icke aktuellteftersom avtalspart var . Affären fullföljdes så snartverket överfördes till bolag. Företrädare för regeringskanslietmedverkade inte i beslutsprocessen och några regeringsbeslut ifrågan krävdes inte. Handläggningen skedde med tillämpning avaktiebolagslagens regler och sköttes av respektive bolagsstyrelser.Den företagna granskningen föranleder inte något uttalandefrån utskottets sida.18. Beslut om inlandsbananUtskottet har till granskning tagit upp kommunikationsministerMats Odells handläggning av frågan om återupptagande avpersontrafiken på inlandsbanan.Utskottet har erhållit en promemoria i ärendet frånkommunikationsdepartementet, bilaga A 41. Offentligutfrågning har ägt rum inför utskottet medkommunikationsminister . från dennautfrågning bifogas som bilaga B 13.I budgetpropositionen 1991 (bilaga 8, s. 67) anfördes i frågaom att trafikhuvudmännen borde ges möjlighet att taöver trafiken på banan och att staten således inte bordeupphandla trafik på sträckan --. För atttrafikhuvudmännen skulle kunna ta över trafiken borde regeringenges bemyndigande att sluta avtal med dessa om ersättning förövertagandet av ansvaret för trafikförsörjningen.Den 14 februari 1991 ingick staten (transportrådet) ochtrafikhuvudmännen i , , ochNorrbottens län ett avtal innebärande att staten under entioårsperiod lämnade trafikhuvudmännen en årlig ersättning på 36milj.kr. om de övertog ansvaret för persontrafiken påinlandsbanan fr.o.m. . Avtalet förutsatte bl.a.att bemyndigade regeringen att godkänna detsamma.Trafikutskottet uttalade i betänkande (1990/91:TU19 s. 13--14) beträffande att ansvaretför trafiken borde överföras till trafikhuvudmännen i de fyraberörda länen. I första hand borde prövas om trafikhuvudmänneninom den bidragsram -- 36 milj.kr. -- som de förhandlatmed transportrådet om kunde upprätthålla järnvägstrafik påbanan. Om detta inte var möjligt skulle undersökas omInlandskommunerna var beredd att ta överansvaret för järnvägstrafiken fr.o.m . Även idetta fall skulle ett årligt statsbidrag på 36 milj.kr. utgå.Vid fortsatt järnvägsdrift borde befintlig vagnpark fådisponeras utan kostnad. Om det visade sig att de beskrivnamöjligheterna till fortsatt tågtrafik inte kunde realiseras,borde det avtal som tecknats mellan transportrådet ochtrafikhuvudmännen godkännas. Utskottet hemställde att riksdagenmed anledning av regeringens förslag som sin mening gavregeringen till känna vad utskottet anfört.