bet · GF01LU33 · 1992-04-23 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet proposition 1991/92:111 om statens ansvarför skador som orsakas av polishundar m.m. Regeringens förslag innebär attskador som orsakas av en polishund när en polisman använder den i tjänsteninte längre skall omfattas av strikt skadeståndsansvar, om den skadelidande harbetett sig på ett sådant sätt att det varit påkallat att ingripa mot honom. Försådana skador skall i stället allmänna skadeståndsregler gälla. Med polisenstjänstehundar likställs enligt regeringens förslag under vissa förutsättningarhundar som används inom försvarsmakten.I samband med förslaget behandlar utskottet en med anledning av propositionenväckt motion vari yrkas att undantaget från det strikta skadeståndsansvaretäven skall gälla fall då en polisman använt en hund som inte är tjänstehund.Utskottet tillstyrker att antar lagförslaget. Motionen avstyrks avutskottet. I proposition 1991/92:111 föreslår regeringen () --efter hörande av lagrådet -- att antar ett i propositionen framlagtförslag till lag om ändring i lagen (1943:459) om tillsyn över hundar ochkatter.Lagförslaget har intagits i bilaga till betänkandet. 1991/92:L16 av () vari yrkas att antar regeringensförslag med den ändringen att undantaget från det strikta ansvaret även skallgälla då polisman använt annan hund än tjänstehund för att lösa en uppgift, omi övrigt inga anmärkningar föreligger. Enligt 1 § lagen (1943:459) om tillsyn över hundar och katter (tillsynslagen)skall hundar och katter hållas under sådan tillsyn som med hänsyn till derasnatur och övriga omständigheter behövs för att förebygga att de orsakar skadoreller avsevärda olägenheter. Skada som orsakas av en hund skall enligt 6 §tillsynslagen ersättas av dess ägare även om han inte är vållande till skadan.Detta strikta skadeståndsansvar gäller också för den som mer varaktigt användernågon annans hund eller fungerar som fodervärd eller liknande. Som skäl för attålägga hundägare ett strikt ansvar för skador som hunden orsakar har anförtsbl.a. att det för den allmänna rättsuppfattningen framstår som naturligt atthundägaren får ersätta de skador som hans hund orsakar och att ett striktansvar framtvingar nödvändig omsorg och aktsamhet från hundägarens sida.Tillsynslagens skadeståndsregler gäller även för polishundar. Detta innebäratt staten har ett strikt skadeståndsansvar för skador som orsakas av sådanahundar. Det strikta skadeståndsansvaret gäller även om skadan uppstår vid ettbefogat ingripande med en polishund, t.ex. för att försvara någon mot ettbrottsligt angrepp eller för att hejda en tjuv vid ett pågående inbrott.I propositionen föreslås ett tillägg till 6 § tillsynslagen som innebärundantag från det strikta skadeståndsansvaret när det gäller skador sompolishundar orsakar. Om den skadelidande har betett sig på ett sådant sätt attdet varit påkallat att ingripa mot honom skall enligt förslaget striktskadeståndsansvar inte föreligga för de skador som orsakas av en tjänstehundnär en polisman använder den i tjänsten. Förslaget medför att 3 kap.skadeståndslagen (1972:207) om skadeståndsansvar för det allmänna kommer attgälla för sådana skador. Detta innebär normalt att endast skador som harorsakats uppsåtligen eller av vårdslöshet skall ersättas av staten.Lagändringen föreslås träda i kraft den 1 juni 1992.Propositionen grundar sig på en inom upprättadpromemoria om statens ansvar för skador som orsakats av polishundar m.m.Promemorian har remissbehandlats.Som skäl för förslaget anför föredragande statsrådet att det för det allmännarättsmedvetandet måste framstå som egendomligt att någon, som t.ex. genom attangripa en polisman med våld föranleder att polishunden sätts in för att skyddapolismannen, skall kunna få ersättning för den skada som hunden därvid åsamkarhonom då åtgärden att sätta in hunden framstår som försvarlig och någonförsummelse i samband med ingripandet inte heller i övrigt föreligger. Ipropositionen görs en jämförelse med vad som skulle ha gällt i en motsvarandesituation om polismannen i stället försvarat sig med batongen eller pistolenoch därvid åstadkommit skada på angriparen. Föredragande statsrådet konstaterardärvid att det som huvudregel i sådana fall gäller att det inte föreliggernågot strikt ansvar, utan bara ett ansvar för skador som orsakats uppsåtligeneller genom vårdslöshet. Enligt föredragandens mening finns det inte något skälatt behandla de båda situationerna olika.Enligt utskottets mening är den i propositionen föreslagna ordningen befogadinte minst från de av föredragande statsrådet anförda principiellautgångspunkterna. Som redovisas i propositionen har också från polisens sidakunnat konstateras att de nuvarande reglerna i många fall uppfattas som etthinder i polisens arbete genom att hundförarna tvekar att använda sina hundartrots att detta är befogat. Utskottet vill vidare understryka att förslagetinte innebär några ändringar när det gäller användandet av polishundar itjänsten. Denna form av våldsanvändning skall alltså även i fortsättningen skeinom ramen för de allmänna befogenheter som polisen har, vilket innebär atthundföraren eller dennes förman alltid har att avgöra om det föreliggerförutsättningar enligt gällande bestämmelser för att anlita hunden för attgenomföra tjänsteåtgärden. Liksom måste därvid bedömas omåtgärden är befogad och en avvägning göras mellan styrkan av den insats sominsättandet av hunden innebär och vikten av tjänsteåtgärden varvid det skallföreligga proportionalitet mellan behov och insats. Ett beslut att använda hundmot en person måste därför liksom föregås av noggrannaöverväganden.I sammanhanget finns skäl att påpeka att undantaget från det striktaskadeståndsansvaret endast avser sådana situationer när ingripandet med hundvarit befogat. Om en "oskyldig" tillfogas skador gäller enligt förslaget attstaten också i fortsättningen har ett strikt skadeståndsansvar.Undantaget från det strikta skadeståndsansvaret är enligt förslaget utformatså att det bara omfattar tjänstehundar. Med tjänstehundar inom polisväsendetavses dels hundar som ägs av staten och som enligt särskilda avtal haröverlämnats till hundförare att sköta, dels hundar som ägs av hundförare ochsom enligt särskilda avtal ställs till polisväsendets förfogande. Dettainnebär att undantaget inte blir tillämpligt om en polisman eller vakt haranvänt någon annan hund för att genomföra en tjänsteåtgärd.Invändningar mot förslaget i denna del framförs i motion L16 av (). I motionen yrkas att skall anta regeringens förslag med denändringen att undantaget från det strikta skadeståndsansvaret även skall gälladå polisman använt en annan hund än tjänstehund för att lösa en uppgift, om iövrigt inga anmärkningar föreligger. Motionären menar att undantaget från detstrikta skadeståndsansvaret borde gälla även i fall då en hundförare löser entjänsteuppgift oklanderligt med hjälp av en icke tjänstehund.Den lösning som motionären förordar har den fördelen att begreppettjänstehund inte skulle behöva föras in iundantagsbestämmelsen och att det för bedömningen av ersättningsfrågan inteerfordras någon utredning om vilken typ av hund som orsakat skadan. Kommitténför översyn av det allmännas skadeståndsansvar (Ju 1989:03) har också i sittremissvar ansett det onödigt att föra in begreppet tjänstehund i tillsynslagen.Enligt utskottets mening torde emellertid frågan endast vara teoretisk. Somredovisas i propositionen förekommer det nämligen i praktiken knappast atthundar som inte är tjänstehundar används för att genomföra en polisiärtjänsteåtgärd.Det anförda leder utskottet till den uppfattningen att någon ändring avförslaget i enlighet med motionärens önskemål inte är påkallat. Utskottetavstyrker därför bifall till motionen.I propositionen föreslås att undantaget från det strikta skadeståndsansvaretskall omfatta även hundar som används av vissa militära vakter. Som skäl härföranförs att sådana hundar ibland kan få samma eller liknande bevaknings- ochskyddsuppgifter som polishundarna och att sådan vaktpost eller annan som vidförsvarsmakten tjänstgör för bevakning eller för att upprätthålla ordningenligt polislagen (1984:387) likställts med polisman i flera avseenden när detgäller rätten att använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd.Utskottet kan mot denna bakgrund inte se att det finns skäl att göra någonskillnad mellan polishundar och hundar som används av vissa militära vakter.Förslaget till ändring i tillsynslagen föranleder således inte någraerinringar från utskottets sida, och utskottet förordar att den föreslagnaändringen genomförs. Utskottet hemställeratt med avslag på motion 1991/92:L16 antar regeringens förslag tilllag om ändring i lagen (1943:459) om tillsyn över hundar och katter.Stockholm den 23 april 1992På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), (),(), (), (), (), (), (), (), RichardUlfvengren (nyd), (), (), (),() och ().Från , som inte företräds av någon ordinarie ledamot iutskottet, har suppleanten () närvarit vid den slutligabehandlingen av ärendet.I proposition 1991/92:111 framlagt lagförslag