bet · GG01SoU12 · 1992-12-03 00:00:00 — Avgifter inom äldre- och handikappomsorgen I betänkandet behandlas proposition 1992/93:129 om avgifterinom äldre- och handikappomsorgen och fyra motioner som väcktsmed anledning av propositionen.Utskottet tillstyrker propositionens förslag med den ändringenatt tidpunkten för ikraftträdandet föreslås bli den 1 mars 1993.Samtliga motioner avstyrks. S-ledamöterna avstyrkerpropositionen i en reservation och vill ha ett nytt bättregenomarbetat förslag. Dessa ledamöter vill också ha ett statligtreglerat högkostnadsskydd. Även v-ledamoten anser i enmeningsyttring att propositionen bör avstyrkas och avgiftsfråganutredas på nytt. I proposition 1992/93:129 om avgifter inom äldre- ochhandikappomsorgen har regeringen ()föreslagit att anta förslagen till1. lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620),2. lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763),3. lag om ändring i lagen (1990:1404) om kommunernasbetalningsansvar för viss hälso- och sjukvård,4. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,5. lag om ändring i lagen (1981:49) om begränsning avläkemedelskostnader, m.m.Lagförslagen fogas till betänkandet som bilaga 1. 1992/93:So8 av (-) vari yrkas att riksdagenavslår proposition 1992/93:129.1992/93:So9 av m.fl. (s) vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär ett förslag till högkostnadsskydd medutgångspunkt ifrån remissinstansernas synpunkter.1992/93:So10 av m.fl. (v) vari yrkas1. att avslår regeringens proposition 1992/93:129 omavgifter inom äldre- och handikappomsorgen enligt vad i motionenanförts om riskerna för att äldre och funktionshindrade drabbasnär särregleringen upphör,2. att begär att regeringen tillsätter en nysärskild avgiftsutredning enligt vad i motionen anförts om attskapa ett rättvist avgiftssystem för kommunernas långtidsvård.1992/93:So11 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom överföring av inkomster från kommunerna till staten. BakgrundGenom äldrereformen fick kommunerna ett samlatansvar för långvarig service och vård till äldre ochhandikappade (prop. 1990/91:14, SoU9, rskr. Isocialtjänstlagen (1980:620) infördes en skyldighet förkommunerna att inrätta särskilda boendeformer för service ochomvårdnad för de äldre som behöver det. Kommunerna blev ocksåskyldiga att inrätta bostäder med service för handikappade.Vidare innebar reformen att kommunerna från landstingen övertogansvaret för och driften av sådana sjukhem och andravårdinrättningar för somatisk långtidssjukvård som huvudsakligenhar kommunen eller en del av kommunen som upptagningsområde.Reformen innebar även att kommunerna numera är skyldiga attbedriva hälso- och sjukvård med undantag av läkarvård i desärskilda boendeformerna och i bostäder med särskild service.Kommunerna har även fått befogenhet att svara för hemsjukvård iordinärt boende. beslutade om denekonomiska regleringen av äldrereformen (prop. 1990/91:150 bil.I:3, SoU25, rskr. 384).Äldrereformen aktualiserade frågan om det rimliga i att haolika avgifter för olika boendeformer för service och omvårdnadi kommunen liksom då det gäller avgifter för den socialahemtjänsten kontra hemsjukvården. I propositionen om ansvaretför service och vård till äldre och handikappade uttalades attnuvarande avgiftssystem för vård vid de sjukhem som förts övertill kommunerna borde gälla i avvaktan på en översyn avavgiftssystemen för kommunala tjänster inom äldre- ochhandikappomsorgen. Detta blev också beslut.Regeringen beslutade därefter att tillkalla en särskild utredaremed uppgift att göra en översyn av avgiftssystemen inom vissadelar av och den kommunala hälso- och sjukvården.Utredningen, som antog namnet , avlämnadesitt betänkande Avgifter och högkostnadsskydd inom äldre- ochhandikappomsorgen (SOU 1992:50) . Utredningen och remissvaren har legat tillgrund för den nu aktuella propositionen.Med anledning av propositionen har utskottet erhållitskrivelser från samt från handikapp- ochpensionärsorganisationer m.fl. Utskottet har också uppvaktats avHandikappförbundens centralkommitté, och rättigheter.Frågan om avslag på propositionen och begäran om nytt förslagI propositionen föreslås att särregleringen av avgifter somavser helinackordering i särskilda boendeformer för service ochomvårdnad skall upphävas och ett nytt avgiftssystem införas.I motion 1992/93:So8 av (-) yrkas attriksdagen avslår propositionen. Motionären anför att förslagetfår så många icke acceptabla konsekvenser att det inte utan engrundlig omarbetning kan ligga till grund för ett nyttavgiftssystem.I motion 1992/93:So10 av m.fl. (v) yrkasatt avslår propositionen enligt vad som anförts omriskerna för att äldre och funktionshindrade drabbas närsärregleringen upphör (yrkande 1) samt att begäratt regeringen tillsätter en ny särskild avgiftsutredning enligtvad som anförts om att skapa ett rättvist avgiftssystem förkommunernas långtidsvård (yrkande 2). Motionärerna anser attförslaget skulle vara helt förödande för människor medfunktionshinder -- särskilt de yngre. Vidare riskerar förslagetatt drabba dem som vårdas på sjukhem på ett sådant sätt att deinte får möjlighet att ha kvar sin bostad.Utskottets bedömningUtskottet delar uppfattningen i propositionen att ett nyttavgiftssystem bör införas och avstyrker därmed motionerna So8(-) och So10 (v) yrkande 1.Utskottet anser inte heller att en ny avgiftsutredning börtillsättas och avstyrker därför motion So10 (v) yrkande 2.Avgifter för hjälp i hemmet, service och omvårdnad samt boendeEnligt propositionens förslag skall kommunerna ges möjlighetatt utforma avgiftssystemen för hjälp i hemmet, service ochomvårdnad samt boende med utgångspunkt i lokala förutsättningar.Kommunerna bör, i likhet med gällande regler i 35 §socialtjänstlagen få ta ut skäliga avgifter enligt de grunderkommunen själv bestämmer. Avgifterna får inte överstigakommunens självkostnad.De av kommunerna övertagna vårdinrättningarna är enligt lagenom övertagande av vissa sjukhem och andra vårdinrättningar attanse som särskilda boendeformer enligt socialtjänstlagen. Ipropositionen föreslås nu att särregleringen av dessa tas bort.Därmed kommer samma avgiftsbestämmelser att gälla för alltsärskilt boende enligt socialtjänstlagen. Vidare föreslås etttillägg i hälso- och sjukvårdslagens 26 § att endast kommunenfår ta ut vårdavgifter för sådan somatisk långtidssjukvård somden har betalningsansvar för enligt 2 eller 9 § lagen omkommunernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård. Dennaavgift kan kommunen sedan specificera för vård, omvårdnad, matoch boende.Vidare föreslås ett tillägg i 35 § socialtjänstlagen om attavgifter för hjälp i hemmet, service och omvårdnad samt boendetillsammans med avgifter för hälso- och sjukvård inte får uppgåtill så stora belopp att den enskilde inte förbehållstillräckliga medel för sina personliga behov. Även i hälso- ochsjukvårdslagen föreslås ett tillägg med motsvarande innebörd.I propositionen anförs att den enskilde måste förbehållastillräckliga medel för att kunna bekosta t.ex. privat utfördstädning, hemhandling, snöskottning, fotvård m.fl. tjänster i defall sådana tjänster inte inryms i det kommunala åtagandet.Enligt vad som framhålls kan personliga behov också omfattakostnader för tandvård, läkarvård, läkemedel och hjälpmedel samtresor och övriga kostnader som möjliggör ett aktivt deltagande isamhällslivet. Enligt föredraganden gäller detta i synnerhet ifråga om yngre personer med funktionshinder som har särskildabehov av service och omvårdnad. Vidare framhålls det att enfunktionshindrad persons familjesituation och arbetssituationliksom merkostnader till följd av funktionshindret måste kunnapåverka avgiftens storlek.Frågan om makes/samboendes ekonomiska situation i de fall enamaken är i behov av dagvård, växelvård eller mer permanentflyttar till en särskild boendeform behandlas också ipropositionen. Enligt föredraganden får avgiftsregler inteutformas så att samboende eller makar får en sådan försämradekonomisk situation i dylika situationer, att kostnadsskälhindrar nödvändig vård eller att makar tvingas till skilsmässaav ekonomiska skäl. Även när ena maken flyttar till en särskildboendeform skall det, enligt propositionen, vara ekonomisktmöjligt för den andra att bo kvar i sin ursprungliga bostad ochmed rimliga privatekonomiska villkor. Slutligen konstateras attäven ensamstående bör ges ekonomiska möjligheter genom rimligaavgifter och bostadsstöd att behålla bostaden efterflyttning till en särskild boendeform.I propositionen anförs att en friare avgiftssättning har sinutgångspunkt i bl.a. en allmän inriktning att minska denstatliga regelstyrningen och att ge större frihet för kommuneroch landsting att själva bestämma hur ålagda verksamheter skallskötas. Denna inriktning har kommit till uttryck i bl.a.frikommunförsöken, den nya kommunallagstiftningen, avregleringenav avgifter inom den öppna hälso- och sjukvården samt beslutetom ett nytt statsbidragssystem.Möjligheterna till större frihet när det gälleravgiftssättningen kan riskera att leda till skillnader iavgiftsnivåer mellan kommunerna vilka kan fåfördelningspolitiska effekter och av enskilda uppfattas somorättfärdigt. Föredraganden konstaterar attÄdelavgiftsutredningen föreslog ett statligt reglerathögkostnadsskydd för kommunala tjänster inom äldre- ochhandikappomsorgen. Åtskilliga remissinstanser har dock hafttungt vägande synpunkter på konstruktionen och ett antalorganisationer som företräder brukarna har avfärdat förslaget isin helhet. Något högkostnadsskydd föreslås därför inte. Däremotkommer och att få i uppdragatt noga följa utvecklingen av avgiftssättningen och desseffekter. Enligt vad som framhålls skall en sådan uppföljningbl.a. beskriva dels kommunernas avgiftskonstruktioner, hurförbehåll för personliga utgifter bestäms och vilkaskälighetsbedömningar som görs i förhållande till t.ex.självkostnadsprincipen, dels effekterna för den enskildesekonomiska situation.I motion 1992/93:So9 av m.fl. (s) yrkas attriksdagen hos regeringen begär ett förslag till högkostnadsskyddmed utgångspunkt ifrån remissinstansernas synpunkter.Motionärerna anser att det inte räcker med att hänvisa tillsocialtjänstlagen och att ochRiksrevisionsverket skall noga följa utvecklingen. Kommunernasförsämrade ekonomi kan komma att innebära att klyftorna mellande som är beroende av kommunernas tjänster och övrigakommuninvånare kommer att öka ytterligare. Det behövs, enligtmotionärerna, ett högkostnadsskydd.Utskottets bedömningUtskottet delar inställningen i propositionen att enhetligaavgiftsregler bör gälla för samtliga boendeformer för äldre ochfunktionshindrade. Ett klarläggande av boendebegreppet är dåviktigt. En enrumsbostad på ett ålderdomshem går inte, sompåpekas i utredningen och propositionen, att likställa med ensängplats på ett fyrbäddsrum på ett sjukhem eller etttillfälligt boende på ett sjukhem. Utskottet utgår från attdetta kommer att beaktas bl.a. vid avgiftssättning för boendetliksom vid övergången till nya regler för bostadsstöd.Enligt förslaget i propositionen får inte avgiften förkommunala tjänster inom äldre- och handikappomsorgen uppgå tillså stora belopp att den enskilde inte förbehålls tillräckligamedel för sina personliga behov. Utskottet instämmer i debedömningar som föredraganden gjort i dessa avseenden och villsamtidigt understryka vikten av att kommunerna beaktarindividuella behov när avgiftssystemet läggs fast och näravgifter i det enskilda fallet beslutas.Utskottet understryker vidare att kostnadsandelen för denkommunala sjukvården enligt Ädelreformen inte får bli föremålför differentiering.Det är enligt utskottets mening särskilt viktigt att framhållaatt yngre personer med funktionshinder förbehålls medel förkostnader för rehabilitering och boende, liksom för kostnaderför andra former av verksamheter och aktiviteter som är rimligaoch naturliga för icke funktionshindrade i motsvarande ålder.Utskottet vill också framhålla betydelsen av att kommunen idet fall den ena maken flyttar till en särskild boendeformbeaktar den andra makens behov av medel för t.ex.boendekostnader. Enligt vad utskottet inhämtat sätter kommunernai dag vanligvis ned avgiften för boende med helinackordering ide fall då den ena maken flyttar till ett sådant boende och denandra maken kvarbor i den ursprungliga bostaden.Utskottet anser att kommunerna skall få ta ut skäliga avgifterenligt grunder som kommunen själv bestämmer. Avgifterna får inteöverstiga kommunens självkostnad. Även i övrigt instämmerutskottet i förslagen i denna del.När det gäller frågan om införande av ett statligt reglerathögkostnadsskydd konstaterar föredraganden attÄdelavgiftsutredningen föreslog ett sådant högkostnadsskydd förkommunala tjänster inom äldre- och handikappomsorgen men attförslaget avstyrktes av ett antal organisationer som företräddebrukarna och även mötte starka invändningar från andraremissinstanser när det gäller konstruktionen. Mot denbakgrunden föreslås i propositionen inte något statligt reglerathögkostnadsskydd. Däremot föreslås att ochRiksrevisionsverket får i uppdrag att noga följa utvecklingen avavgiftssättningen och dess effekter. Inte heller utskottet anseratt ett statligt reglerat högkostnadsskydd bör införas.Utskottet påminner om att avgiften för de aktuella insatsernainte får sättas till ett så högt belopp att inte den enskildeförbehålls tillräckliga medel för sina personliga behov.Utskottet förutsätter att kommunerna konstruerar egnahögkostnadsskydd för att åstadkomma en rättvis tillämpning idessa hänseenden. Utskottet vill också starkt understryka att denya reglerna inte får ges en schablonmässig tillämpning utan attdet alltid prövas om en jämkning av avgifterna bör göras medhänsyn till individens behov i det enskilda fallet. Utskottetvill slutligen framhålla vikten av att ochRiksrevisionsverket noggrant följer utvecklingen. Med detanförda avstyrks motion So9 (s).Utskottet har inhämtat att ett ikraftträdande avpropositionens förslag skapar administrativaproblem, med hänsyn till den korta tiden mellan beslut ochverkställighet. Utskottet anser därför att de föreslagnalagändringarna bör träda i kraft . Genom dettabeaktas även synpunkterna i motion 1992/93:So11 omikraftträdandet. Utskottet tillstyrker propositionens förslagtill lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) och lag omändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) samt lag omändring i lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar förviss hälso- och sjukvård.Läkemedel, läkarvård, kostnadsfria förbrukningsartiklar ochresorGenom överförandet av vissa sjukhem till kommunerna, varigenomdessa kommer att utgöra en särskild boendeform, likställs denvård som ges där i rättsligt avseende med öppen vård. Från dennaprincip har emellertid -- i avvaktan på en översyn avavgiftssystemen -- beslutat om flera undantag. Enligt förslageni propositionen bör dessa nu upphävas. Detta innebär att sammaregler om kostnadsfria eller prisnedsatta läkemedel och ompatientavgifter för läkarvård skall gälla för boende på sjukhemoch andra vårdinrättningar vilka kommunerna övertagit frånlandstingen som för övrig öppenvård. Resor från sjukhem isamband med läkarvård eller annan sjukvårdsbehandling skall sessom resor mellan bostad och sjukvård.Kostnadsansvaret för vissa vid särskilt angivna sjukdomarkostnadsfria förbrukningsartiklar (KOFFA) som tillhandahållsboende på sjukhem och andra vårdinrättningar vilka kommunernaövertagit från landstingen, skall överföras från kommunerna tillstaten och den allmänna försäkringen.Förslagen innebär ändringar i lagen om allmän försäkring (AFL)och lagen om begränsning av läkemedelskostnader, m.m.Också i proposition 1992/93:17 om vissa ersättningar tillsjukvårdshuvudmännen, m.m. föreslås ändringar i AFL. Ipropositionen redovisas en överenskommelse som träffats mellanstaten och företrädare för sjukvårdshuvudmännen om vissaersättningar från sjukförsäkringen m.m. för år 1993.Överenskommelsen förutsätter ändringar bl.a. i AFL medikraftträdande . Socialförsäkringsutskottetbehandlar propositionen i sitt betänkande 1992/93:SfU6.Uteslutande av lagtekniska skäl överlämnar utskottet tillsocialförsäkringsutskottet en del av de förslag till ändringar iAFL som finns i proposition 129, nämligen ändringarna i 2 kap. 6§, 12 § sista stycket och 20 kap. 8 § AFL. Dessa ändringar iAFL, liksom i övriga lagar som berörs av förslaget i nämndaproposition föreslås träda i kraft den 1 mars 1993.För utskottets del återstår sålunda såvitt gällerändringsförslag i AFL, endast ett som utskottets förslag ibilaga 2 betecknat förslag till lag om ändring i lagen om allmänförsäkring av innebörd att 2 kap. 12b § och 3 kap. 4a § skallupphöra att gälla vid utgången av februari 1993.Utskottets bedömningSamma regler om kostnadsfria eller prisnedsatta läkemedel ochom patientavgifter för läkarvård som för övrig öppenvårdföreslås gälla för boende vid sjukhem och andra vårdinrättningarvilka kommunerna övertagit ansvaret för.Utskottet tillstyrker propositionens förslag att nu ta bortden särskilda reglering som övergångsvis har gällt för boende påsjukhem och andra vårdinrättningar, vilka kommunerna tagit överfrån landstingen. Utskottet tillstyrker vidare mot bakgrund avovan redovisade lagtekniska skäl ett som utskottets förslag ibilaga 2 betecknat förslag till lag om ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkring. Utskottet tillstyrker slutligenförslaget till ändring i lagen (1981:49) om begränsning avläkemedelskostnader, m.m. Lagförslagen bör träda i kraft den 1mars 1993.Förändrad kostnadsfördelning mellan kommuner, landsting ochstatFörslaget i propositionen innebär att kommunerna, och inte somnu staten, kommer att uppbära sjukhemsavgifterna. Som en följdhärav kommer statens intäkter att minska med 560 miljonerkronor, som kommunernas inkomster ökar med motsvarandebelopp. Även de föreslagna förändringarna i fråga om läkemedel,läkarvård, kostnadsfria förbrukningsartiklar (KOFFA) ochsjukresor innebär vissa omfördelningar i kostnader mellanstaten, kommunerna och landstingen. Landstingens kostnaderna förläkemedel vid sjukhemmen kommer att överföras till staten.Staten kommer också att överta kostnadsansvaret för vissakostnadsfria förbrukningsartiklar som kommunerna tidigare haftbetalningsansvar för. Landstingen övertar å andra sidankostnadsansvaret för vissa sjukresor som kommunen tidigarebetalat. Förslag till reglering av dessa kostnader har lagtsfram i proposition 1992/93:123 om vissa ekonomiska regleringarår 1993 mellan staten och kommunsektorn. Totalt bedöms statenskostnader, i form av minskade intäkter och ökade kostnader,komma att öka med medan lanstingetsinkomster bedöms öka med och kommunernas med702 , beräknat på helår.Vidare anförs att det ökade utrymmet för kommunerna genom denfria avgiftssättningen bedöms uppgå till 700--900miljonerkronor. Det slutliga beloppet kommer, enligtföredraganden, att fastställas i ett senare sammanhang.Regeringen har därefter i proposition 1992/93:134 anfört attförslaget till förändringar i de kommunala bostadstilläggen förår 1993 m.m. innebär en kostnadsökning med 600 miljonerkronorför kommunerna. Denna kostnadsökning bör enligt förslaget ipropositionen tas ur det ökade utrymmet om 700--900miljonerkronor som förändringen i avgiftssystemet inom äldre-och handikappomsorgen skapar.I motion 1992/93:So11 av () yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad somanförts om överföring av inkomster från kommunerna till staten.Motionären pekar på att kommunerna har en mycket bekymmersamekonomisk situation. Förslaget om indragning från kommunerna avde ökade inkomster som det nya avgiftssystemet ger kan leda tillstora svårigheter för kommunerna att klara en god service tillde äldre och handikappade. Det bör därför göras enkonsekvensanalys av de indragningar som staten ämnar göra innanstorleken på indragningarna beslutas. Motionären anför atthänsyn måste tas till de enskilda kommunernas speciellasituation.Utskottets bedömningI motion 1992/93:So11 uttalar motionären oro för att det ökadeutrymme som det nya avgiftssystemet förväntas ge inte står iöverensstämmelse med det kostnadsansvar som kommer att åvilakommunerna vid förslag till höjda bostadsbidrag.Utskottet konstaterar att i propositionen anförs att det ökadeutrymme som skapas för kommunerna genom förslagen i dennaproposition bedöms vara 700--900 miljoner kronor.Utskottet utgår från att regeringen noga följer effekterna avden nu föreslagna friare avgiftssättningen och att vidregleringen mellan staten och kommunerna av dessa beloppkommunernas bekymmersamma ekonomiska läge särskilt beaktas.Motionen får därmed anses tillgodosedd. Motion So11 (c) avstyrksdärmed. Utskottet hemställeratt med anledning av proposition 1992/93:129 och medavslag på motionerna 1992/93:So8, 1992/93:So9, 1992/93:So10och 1992/93:So11dels antar följande i propositionen framlagda lagförslagmed den ändringen att tidpunkten för ikraftträdandet avlagförslagen bestäms till den 1 mars 1993a) lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620),b) lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763),c) lag om ändring i lagen (1990:1404) om kommunernasbetalningsansvar för viss hälso- och sjukvård,d) lag om ändring i lagen (1981:49) om begränsning avläkemedelskostnader, m.m.,dels antar förslaget till lag om ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkring med i bilaga 2 som utskottetsförslag betecknad lydelse.res. (s)men. (v)den 3 december 1992På socialutskottets vägnarBo HolmbergI beslutet har deltagit: (), (), (), (), (),(), (), (), JerzyEinhorn (kds), (nyd), (),(), (), My () och BarbroWesterholm (fp).Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet. , , , , , och (alla s) anserdels att det avsnitt i betänkandet på s. 3 som börjar med"Utskottet delar" och slutar med "yrkande 2." bort utgå,dels att det avsnitt som på s. 5 börjar med "Utskottetdelar" och på s. 7 slutar med "hälso- och sjukvård." bort utgå,dels att det avsnitt på s. 8 som börjar med "Samma regler"och slutar med "." bort utgå,dels att det avsnitt på s. 9 som börjar med "I motion"och slutar med "avstyrks därmed." bort utgå,dels att utskottet bort anföra följande:Utskottet delar uppfattningen i propositionen att kommunernasavgifter för service, omvårdnad och vård skall utformas så attkostnaderna för de boende blir neutrala i förhållande till desärskilda boendeformerna i linje med beslut omÄdelreformen. Utskottet anser dock att förslagen i propositioneninte beretts tillräckligt grundligt i och attkonsekvenserna av förslagen inte fullt ut kan överblickas.Oklarhet kvarstår på några principiellt avgörande punkter.Den första punkten gäller storleken på de förordadeavgiftshöjningarna på sjukhemmen. Avgiftshöjningarna skallenligt propositionen inbringa 700--i ökadeintäkter för kommunerna. Vissa beräkningar tyder på atthöjningarna för den enskilde i så fall skulle komma att uppgåtill . betalar en pensionärutan ATP . Det framgår emellertid inte avpropositionen hur stora höjningarna kan bli. Avfördelningspolitiska skäl kan inte stora avgiftshöjningaraccepteras. Det skulle slå hårt mot utsatta äldre och sjuka.I propositionen anförs att den enskilde skall garanterastillräckliga medel för sina personliga behov. Tillägg föreslås isocialtjänstlagen och i hälso- och sjukvårdslagen med dennainnebörd. Bestämmelserna är allmänt hållna. Den enskilde gesinte någon reell överklagningsmöjlighet.Vid en uppvaktning till utskottet förordade att det först borde tillsättas enavgiftsutredning. Organisationerna ansåg att propositionensförslag därför inte nu kunde antas. PRO förordade ett statligthögkostnadsskydd.Utskottet anser att regeringen åter bör pröva ett särskiltstatligt reglerat högkostnadsskydd för att garantera denenskilde tillräckliga resurser för personliga behov. Kommunernasförsämrade ekonomi kan komma att leda till att klyftorna mellandem som är beroende av kommunernas tjänster och övrigakommuninvånare kommer att öka ytterligare.Det är stora skillnader mellan de avgifter olikakommuner tar ut för sina tjänster.