bet · GF01JuU24 · 1992-04-28 00:00:00 — I proposition 1991/92:109 har regeringen() föreslagit att anta genompropositionen framlagda förslag till1. lag om ändring i ,2. lag om ändring i ,3. lag om ändring i lagen (1989:928) om försöksverksamhet medsamhällstjänst.I samband med propositionen behandlar utskottet två medanledning av propositionen väckta motioner samt yrkanden imotioner från den allmänna motionstiden . Motionsyrkandenaredovisas på s. 7.De vid propositionen fogade lagförslagen har följande lydelse. Motioner väckta med anledning av propositionen1991/92:Ju8 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom behovet av samhällstjänst som fristående påföljd för ungalagöverträdare i åldern 15--21 år.1991/92:Ju9 av och () variyrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att utvärderingen avsamhällstjänstförsöket fortsätter som tidigare bestämts ochplanerats samt att den utvidgas till att i viss utsträckningomfatta det riksomfattande treåriga provisoriet,2. att som sin mening ger regeringen till känna attsamhällstjänst tillämpas som ett alternativ till fängelse ochinte till villkorlig dom eller skyddstillsyn,3. att som sin mening ger regeringen till kännabehovet av utökade resurser för att samhällstjänsten skall kunnagenomföras på ett ändamålsenligt sätt.Motioner väckta under den allmänna motionstiden 19921991/92:Ju620 av (nyd) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förbättrad samordning mellan rättsväsendetoch för konsekventare åtgärder motungdomsbrottslighet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om införande av jourdomstol,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om frihetsberövande under utredningstid.1991/92:Ju805 av m.fl. (c) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om åtgärder om samsyn och samordning mellanmyndigheter,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om samhällstjänst för unga,5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om gärningsmäns konfrontation med offret,6. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ungdomskontrakt.1991/92:Ju833 av m.fl. (s) vari yrkas20. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om fördelningen av ansvaret mellansocialtjänsten och kriminalvården för ungdomar som begår brott,21. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ungdomsfängelse och veckoslutsfängelse. Propositionens huvudsakliga innehåll m.m.I propositionen läggs fram förslag om en utvidgning till helalandet av påföljdsformen samhällstjänst, som sedan den 1 januari1990 pågått på försök på fem orter. Utvidgningen föreslås skefrån , när den ursprungliga treårigatillämpningsperioden går ut. Den utvidgade tillämpningenföreslås tidsbegränsad till utgången av i väntan på atten mera permanent ordning kan införas.I propositionen föreslås vidare att domstol i samband med atten häktad döms till kontraktsvård skall ges möjlighet attförordna att den dömde skall vara omhändertagen ,högst , i avvaktan på att vården kan inledas. Dennaändring föreslås träda i kraft den 1 juli 1992.Till grund för förslagen ligger i den förra delen en förstautvärdering av samhällstjänsten, i den senare delenpåföljdsutredningens betänkande (SOU 1991:45) PåföljdsfrågorFrigivning från anstalt, m.m., som har remissbehandlats.Lagförslagen har granskats av lagrådet.I propositionen tas också upp en rad andra förslag frånpåföljdsutredningen. Vissa förslag, anser regeringen, bör inteföranleda regeländringar, andra förslag bör behandlas i annatsammanhang. förslag i övrigt föranlederalltså inga förslag om lagändringar i detta lagstiftningsärende.ÖvervägandenSamhällstjänstBakgrundEn försöksverksamhet med samhällstjänst inleddes den 1 januari1990 med stöd av en särskild lag (prop. 1989/90:7, JuU10, rskr.55). Försöksverksamheten, som skall pågå --1992,innebär att rätten i brottmål får döma till skyddstillsyn medföreskrift att den dömde skall utföra samhällstjänst genomoavlönat arbete enligt en arbetsplan i en omfattning -- mellan40 och -- som bestäms i domen. En förutsättning fören sådan dom är att den tilltalade har förklarat sig villig attfölja föreskriften. Vidare måste föreskriften bedömas vara avavgörande betydelse för att döma till skyddstillsyn i ställetför till fängelse. Domstolen skall i domen ange hur långt straffsom skulle ha dömts ut om fängelse i stället valts som påföljd.Om den dömde inte fullgör sina skyldigheter enligt föreskriftenfår påföljden undanröjas och ersättas med ett fängelsestraff.Påföljdsformen är avsedd i första hand för yngrelagöverträdare. Den kan bli aktuell för främst två kategorier avbrottslingar, nämligen den grupp som ådöms frihetsstraff efteråterfall i inte alltför allvarliga förmögenhets- ellervåldsbrott och den grupp som med hänsyn till brottslighetens artådöms korta fängelsestraff på högst några få månader.Försöksverksamheten är begränsad till fem tingsrätter,nämligen , , , och Gävletingsrätter.Beslutet om att inleda försöksverksamheten föregicks av enintensiv kriminalpolitisk debatt som präglades dels av en önskanatt finna påföljder som kunde vara alternativ tillfängelsestraff -- den debatten pågår för övrigt alltjämt --,dels de svårigheter som ansågs förenade med en påföljdsform somden här aktuella. , som behandlade sakenutförligt i sitt slutbetänkande (SOU 1984:32) Nya alternativtill fängelsestraff, kom fram till att samhällstjänst inte bordeinföras. Orsakerna var flera. Bl.a. ansåg kommittén att detskulle vara svårt att garantera att samhällstjänst verkligen komatt ersätta ett fängelsestraff och inte en mildare påföljd.I debatten åberopades också internationella erfarenheter --olika varianter av samhällstjänst förekommer i många europeiskaländer. Av särskilt intresse för svensk del ansågs vara attsamhällstjänst använts på försök i och iNorge sedan år 1984.I lagstiftningsärendet år 1989 ansåg utskottet mot bakgrund avde erfarenheter som vunnits i och tiden mogen föratt också i pröva samhällstjänst som sanktion vid brott.Det fanns emellertid, anförde utskottet, en lång rad frågor somborde besvaras innan samhällstjänst kunde göras till ettpermanent inslag i det svenska påföljdssystemet. Många av demkunde endast avgöras genom praktisk tillämpning avpåföljdsformen. Utskottet avvisade krav på attförsöksverksamheten skulle omfatta hela landet och ställde sigalltså bakom förslaget om en lokalt begränsad försöksverksamhet.Utskottet anförde bl.a. att denna, vid ett positivt utslag,senare kunde utökas till att omfatta även andra delar av landet.Här bör nämnas att försöksverksamheten i och Norgefallit väl ut, och samhällstjänst är där enpermanent påföljd. I inleddes en försöksverksamhetliknande den svenska . Försöket skall pågå itre år.I samband med att försöksverksamheten inleddes fickbrottsförebyggande rådet (BRÅ) i uppdrag att utvärdera den, ochBRÅ överlämnade till regeringen endelrapport som behandlar avförsöksverksamheten.I delrapporten redogör BRÅ främst för gjordaerfarenheter av den praktiska hanteringen av samhällstjänst.Administrativt har verksamheten fungerat väl. Det har inte visatsig vara några nämnvärda svårigheter att finna lämpligaarbetsgivare, och flertalet arbetsgivare som har haftsamhällstjänstdömda hos sig har varit villiga att ta emotytterligare dömda.BRÅ:s undersökning omfattar 107 samhällstjänstdomar. Av dedömda var yngre (18--), tidigare belastade personersom dömts för förmögenhetsbrott. var under 25 åroch hade tidigare dömts till en sådan påföljd somregistreras i kriminalregistret (villkorlig dom, skyddstillsyn,fängelse, sluten psykiatrisk vård m.m.). De vanligastehuvudbrotten i domarna var misshandel (), stöld () ochrattfylleri (). Sammanlagt 31 personer var elleryngre. Av dem var två under 18 år.Den ursprungliga arbetsplanen ändrades i flertalet fall (), ofta beroende på önskemål från arbetsgivaren.Enligt en bedömning som görs i rapporten harsamhällstjänstdomen i av fallen ersatt en dom påfängelse.Omkring 65 % av de dömda fullgjorde samhällstjänstdomen på etttillfredsställande sätt. I övriga fall krävdes ingripanden avövervakningsnämnden, och i åtta fall var misskötsamheten såallvarlig att den föranledde ett undanröjande av domen.BedömningFörsöksverksamheten med samhällstjänst upphör som nyssframgått medan en fullständig utvärderingav verksamheten beräknas vara avslutad först , dvs.drygt ett år senare. Frågan blir då om möjligheten att geföreskrift om samhällstjänst bör finnas också underutvärderingstiden eller om möjligheten till sådan dom skallupphöra för att sedan, när utvärderingen haravslutats, eventuellt åter införas.Avgörande för ett ställningstagande till den frågan är, somutskottet ser det, hur den hittillsvarande försöksverksamhetenutfallit. Som framgått ovan måste resultatet av den ansesövervägande positivt. Administrativt har verksamheten fungeratväl. Det har inte visat sig svårt att finna lämpligaarbetsgivare och frivårdsmyndigheterna synes ha kunnat finna detilltalade som bör komma i fråga för samhällstjänst. Entillfredsställande stor andel av de dömda har också fullgjortsin samhällstjänst. Utskottet vill för sin del här göraobservationen att det knappast kan förväntas att allasamhällstjänstdömda fullgör sina åtaganden utan ingripanden frånövervakningsnämnden; självklart måste många av de dömda behövastöd från t.ex. en övervakare eller frivårdsmyndigheten för attklara av att genomföra samhällstjänsten, och att genomförandetinte alltid är utan komplikationer är inte ägnat att förvåna.Att övervakningsnämnden i många fall måst ingripa bör alltsåinte utan vidare tolkas som att samhällstjänsten inte fungerar.Tvärtom finns enligt utskottets uppfattning mycket som talar föratt samhällstjänsten på det stora hela fungerat väl.Vad utskottet nu anfört bör vara en utgångspunkt förbedömningen i detta ärende. Härtill kommer de goda erfarenheterav samhällstjänst som gjorts i och . Utskottetanser för sin del att det finns mycket som talar för attpåföljdsformen samhällstjänst kommit för att stanna. Mot denbakgrunden bör möjligheten att döma till skyddstillsyn medföreskrift om samhällstjänst inte upphöra när den nuvarandelagen om försöksverksamhet upphör att gälla. Som föreslås ipropositionen, och för övrigt i linje med vad utskottet uttaladei lagstiftningsärende, bör påföljdsformen också kunnatillämpas i hela landet. Med hänsyn till att försöksverksamhetenännu inte avslutats är det dock som justitieministern anföruppenbart att det saknas underlag för en permanent reglering.Den reglering som föreslås träda i kraft böralltså i enlighet med regeringsförslaget göras tidsbegränsad.Som nu framgått tillstyrker utskottet regeringsförslaget.Utskottets nu gjorda ställningstagande innebär att utskottetställer sig bakom en ordning som sammanfattningsvis går ut påatt nuvarande regler för samhällstjänst skall tillämpas i helalandet --1995.I motionerna Ju8 och Ju805 framställs yrkanden som innebär attden framtida utformningen av samhällstjänsten bör övervägas.Motionärerna förordar att samhällstjänst blir en självständigpåföljd i första hand för unga lagöverträdare mellan 15 och 18år.Den i motionerna väckta frågan kommer att bli föremål föröverväganden i den utredning om en översyn av detstraffrättsliga påföljdssystemet som regeringen beslutatom (dir. 1992:42). Härigenom får motionsönskemålen ansestillgodosedda, och utskottet avstyrker bifall till dem.I motion Ju9 begärs ett uttalande som går ut på attskyddstillsyn med föreskrift om samhällstjänst skall dömas utendast i fall där påföljden eljest hade blivit fängelse.BRÅ gör i sin första utvärdering bedömningen attpåföljdsformen ersatt en dom på fängelse i avdomarna.Utskottet vill för sin del hänvisa till sina uttalanden isamband med beslutet om införandet av försöksverksamheten. Härgör utskottet klart att påföljdsformen är avsedd att komma ifråga endast om alternativet är en dom på fängelse, något somför övrigt också framgår direkt av 2§ lagen omförsöksverksamhet med samhällstjänst. Utskottet anser det försin del självklart att de rättstillämpande myndigheterna följergällande lag. Något uttalande från sida behövs inte,och utskottet avstyrker bifall till motion Ju9 i denna del.Utskottet vill tillägga att BRÅ:s bedömning är gjord iefterhand; det går inte nu att slå fast hur rätten i detenskilda fallet resonerat. Det kan knappast heller förväntas atten sådan i efterhand gjord bedömning alltid utfaller på sammasätt som den bedömning som gjordes i målet. Det är emellertidsjälvklart angeläget att lagstiftarens intentioner följs även idetta sammanhang, och frågan om i vilken utsträckningsamhällstjänst ersatt fängelse bör, anser utskottet,uppmärksammas särskilt i utvärderingen avförsöksverksamheten.I motion Ju9 begärs också att den kommande verksamheten medsamhällstjänst skall ges tillräckliga resurser.Av budgetpropositionen framgår att för samhällstjänstberäknats 11,1 milj.kr. för nästa budgetår. Detta innebär enförstärkning jämfört med innevarande budgetår med 8 milj.kr. Iförslaget har beaktats den utvidgning av samhällstjänsten somföreslås i detta ärende. har godtagit förslaget tillmedelsanvisning (prop. 1991/92:100, bilaga 3 s. 125 f, JuU22,rskr. 229).Utskottet anser att yrkandet i motion Ju9 i denna del ärtillgodosett, och utskottet avstyrker bifall till det.I motion Ju9 aktualiseras också frågan omutvärderingen av den pågående försöksverksamheten. Motionärernabefarar att den kommer att inskränkas i stället för att ienlighet med deras önskemål utvidgas till att i vissutsträckning omfatta även den utvidgade verksamhet som enligtvad som här föreslås inleds den 1 januari 1993.Som tidigare framgått pågår redan en utvärdering av denpågående försöksverksamheten, och bakgrunden till att regeringennu föreslår en tidsbegränsad ordning med samhällstjänst i helalandet är som ovan framgått att justitieministern anser (s. 10)att tillräckligt underlag för en permanent reglering avsamhällstjänsten saknas. I denna del anser utskottetmotionärernas farhågor obefogade.När det sedan gäller den tidsbegränsade verksamheten anförjustitieministern (s. 11) att den kommande översynen av detstraffrättsliga påföljdssystemet vid sina överväganden omsamhällstjänstens inordning i bör beakta såvälerfarenheterna av försöksverksamheten som av den utvidgadetidsbegränsade verksamheten. Med den ordningen finner utskottetäven den senare delen av det här aktuella yrkandet tillgodosett.Utskottet avstyrker bifall till motion Ju9 i här behandladdel.Övriga lagförslagUtskottet tillstyrker förslaget om möjlighet tillomhändertagande av en person som dömts till kontraktsvård.I övrigt har utskottet ingenting att anföra med anledning avpropositionen.Övriga frågorInledningI detta avsnitt tar utskottet upp några motionsyrkanden somrör behandlingen av unga lagöverträdare. De frågor somaktualiseras faller alla inom ramen för ungdomsbrottskommitténsuppdrag (dir. 1990:53). Kommittén skall utvärdera det nuvaranderegelsystemet för unga lagöverträdare samt lämna förslag till ivilka former och på vilket sätt det allmänna böringripa när ungdomar som har fyllt begår brott. Uppdragetkan beräknas vara slutfört under nästa riksmöte.BakgrundSedan länge särbehandlas unga lagöverträdare under 18 år.Deras brottslighet skall i betydligt mindre utsträckning än deäldres bli föremål för domstolsprövning och åtgärder inomkriminalvården. Principen är att de unga lagöverträdarna skalluppmärksammas av de sociala myndigheterna och att dessa på olikasätt skall ge råd och stöd eller ingripa med andra åtgärder.Tanken är att åtal skall kunna underlåtas om lika goda ellerbättre behandlingsmöjligheter för en ung lagöverträdare kanåstadkommas utan att åtal väcks. Den rättsliga regleringen finnsi första hand i socialtjänstlagen (1980:620; SOL), lagen(1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) ochlagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om ungalagöverträdare (LUL).Samordning mellan myndigheterI motionerna Ju620 och Ju805 understryks vikten av samordningmellan olika organ, i första hand polisen, skolan ochsocialtjänsten, när det gäller att komma till rätta medungdomsbrottsligheten.Utskottet har för sin del vid åtskilliga tillfällen under desenaste åren understrukit vikten av samarbete mellan berördamyndigheter (se t.ex. 1989/90:JuU29, 1990/91:JuU19 och1991/92:JuU23). Utskottet vill nu än en gång betona vikten avsamordnade insatser för de barn och ungdomar som av olikaanledningar hamnat i svårigheter. Skolan har här en särskiltviktig roll eftersom olika svårigheter ofta också tar siguttryck i skolk eller dålig skolanpassning (se BRÅ-rapport1989:2). Detta ger skolan goda möjligheter att på ett tidigtstadium uppmärksamma problem och med föräldrarna ta upp vilkaåtgärder som bör vidtas och vid behov initiera kontakt med t.ex.socialtjänsten. Även i övrigt har skolan i samarbete med polisenen nyckelroll när det gäller det mer övergripandebrottsförebyggande arbetet.I ungdomsbrottskommitténs direktiv framhålls att frågan om detallmännas åtgärder för att förebygga brott bland ungdomar äromfattande och komplicerad. Kommittén har därför inte fått iuppdrag att ta upp frågan i hela dess vidd men det stårkommittén fritt att, mot bakgrund av den kriminologiska kunskapsom finns, mer allmänt belysa det brottsförebyggande arbetetsroll och betydelse för att komma till rätta medungdomsbrottsligheten. Vidare framhålls att samarbetet mellanpolisen och de sociala myndigheterna har stor betydelse i detlokala brottsförebyggande arbetet. Kommittén bör undersöka omförutsättningarna för detta samarbete kan förbättras och dåsärskilt överväga om gällande föreskrifter för uppgiftsutbyteoch annat samarbete mellan berörda myndigheter är ändamålsenligtutformade.Mot den angivna bakgrunden behöver här behandlade yrkanden imotionerna Ju620 och Ju805 inte föranleda någon åtgärd frånriksdagens sida. Utskottet avstyrker bifall till dem.PåföljdssystemetI motion Ju833 aktualiseras frågan om påföljdssystemet förunga lagöverträdare. Motionärerna vill att nu gör ettuttalande om fördelningen av ansvaret mellan ochkriminalvården för ungdomar som begår brott. Innebörden är attprinciperna i påföljdssystemet för unga lagöverträdare skallbehållas oförändrade.Ungdomsbrottskommitténs huvuduppgift är att undersöka om dennuvarande fördelningen av uppgifter mellan ochrättsväsendet är väl avvägd när det gäller de ungalagöverträdarna och om samordningen mellan myndigheterna kanförbättras. Enligt direktiven bör kommittén inventera olikatänkbara för ungdomar anpassade reaktioner samt bedöma i vad måndessa kan antas vara lämpliga i syfte att motverka fortsattbrottslighet. I sammanhanget betonas att eventuella nyareaktioner, som inte är motiverade av den unges vårdbehov ellerav andra omsorger om den unge, i princip inte bör kunna komma ifråga, om reaktionen framstår som mer ingripande än den påföljdsom brottet skulle ha föranlett enligt normala påföljdsregler.Kommittén skall också göra överväganden om verkställigheten avpåföljderna. I denna del understryks i direktiven att det intefinns någon sådan motsättning mellan stöd- och hjälpåtgärderresp. tydliga reaktioner mot ett visst beteende att detta kanmotivera att inte skulle kunna ansvara förverkställigheten av åtgärder som har beslutats av domstol isamband med ett brottmål. En annan sak är, framhålls det, attdet åtminstone vid mer ingripande sanktioner kan framstå somlämpligt att någon annan än svarar för de beslutsom kan krävas när den unge inte sköter de åligganden somdomstolen beslutat om.Utskottet konstaterar att ungdomsbrottskommittén har i uppdragatt pröva frågan om påföljder för unga i hela dess vidd.Utredningens arbete bör inte föregripas, och utskottet avstyrkerbifall till det här aktuella motionsyrkandet.FängelseI motion Ju833 begärs också uttalanden som går ut på attungdomsfängelse inte skall återinföras som påföljdsform och atts.k. veckoslutsfängelse för unga inte skall införas.I våldskommissionens promemoria Ungdomar och brott (SOU1990:92, bilaga 2) föreslås att det inrättas åtminstone ettcentralt särskilt ungdomshem för de mest brottsbelastadeungdomarna. Detta särskilda ungdomshem skulle ha staten somhuvudman och ha hela landet som upptagningsområde. Allmändomstol skulle fatta beslut om intagning på det centralasärskilda ungdomshemmet och om minsta tid för vistelse där.Promemorian har överlämnats till ungdomsbrottskommittén.I detta sammanhang bör nämnas att har fattatprincipbeslut om att samtliga särskilda ungdomshem enligt 12 §LVU skall ha statligt huvudmannaskap (1990/91:SoU14 s. 24 f,rskr. Frågan har därefter ytterligare belysts ibetänkandet (SOU 1992:18) Tvångsvård i -- ansvaroch innehåll, där utredningen om tvångsinstitutioner inomsocialtjänsten kommit till samma slutsats. Det betänkandetremissbehandlas för närvarande.Utskottet vill här hänvisa till vad som anförts omungdomsbrottskommitténs uppdrag. Utskottet anser det således förtidigt att nu ta ställning i princip till olika former avfängelse och annan institutionsvistelse för unga lagöverträdare,och utskottet avstyrker bifall till motion Ju833 i denna del.När det gäller frågan om veckoslutsfängelse kan utskottet dockinte undvika att redan nu ge uttryck för en viss tveksamhet.Enligt utskottets uppfattning framstår de praktiskasvårigheterna med en sådan påföljdsform som svårlösta. Utskottetär emellertid inte berett att i detta sammanhang göra ettslutligt ställningstagande i den frågan utan avstyrker medhänvisning till beredningsläget även denna del av motion Ju833.Konfrontation och ungdomskontraktI motion Ju805 förespråkas en ordning som innebär att den ungeskall sammanträffa med offret för brottet, s.k. konfrontation.Syftet är att för den unge tydliggöra konsekvenserna av brottet.Viss försöksverksamhet med konfrontation har pågått på olikahåll i landet. En rapport om en försöksverksamhet i Sundbybergkan förväntas under innevarande år. BRÅ har för avsikt att göraen utvärdering om försöksverksamheten når tillräckligomfattning.Vid tidigare behandling av liknande motionsönskemål (senast1990/91:JuU19 s. 15 f) har utskottet understrukit både vikten avatt den unge får klart för sig att hans beteende inte accepterasoch av att han kommer till insikt om vad brottsligheten betyderför den som drabbats. Utskottet har dock avstyrktmotionsyrkandena med hänvisning till beredningsläget. Förra åretkonstaterade utskottet också att frågan kunde bli föremål föröverväganden av ungdomsbrottskommittén.I motion Ju805 tas också frågan om ungdomskontrakt upp.Ungdomskontrakt enligt dansk modell innebär att den unge ingårett avtal med föräldrarna, polisen och de sociala myndigheterna.Avtalet går ut på att den unge skall delta iolika aktiviteter och avhålla sig från brott. Om kontraktetfullföljs skrivs det ärende av som föranledde kontraktet. Detbrottet leder alltså inte till åtal och registreras inte helleri kriminalregistret.När utskottet behandlade frågan (1990/91:JuU19 s.16) konstaterade utskottet att frågan var föremål föröverväganden inom ungdomsbrottskommittén, och utskottetavstyrkte bifall till motionen.Utskottet får nu hänvisa till vad som anförts ovan omungdomsbrottskommitténs uppdrag beträffande påföljder för unga.Även de här aktuella frågorna faller inom ramen för kommitténsuppdrag, och kommitténs arbete bör avvaktas. Utskottet avstyrkerbifall till dessa yrkanden i motion Ju805.Jourdomstol m.m.I motion Ju620 begärs att särskilda jourdomstolar för ungaskall inrättas. Jourdomstolen skulle enligt förslaget få beslutaom tillfälliga, högst långa omhändertaganden av ungasom begått brott. Behovet av åtgärder för att tillrättaföra denunge skulle utredas under frihetsberövandet, i första hand avsociala myndigheter.Frågan om jourdomstolar har behandlats av utskottet vidåtskilliga tillfällen , och oenigheten inomutskottet har varit stor.