bet · GF01AU13 · 1992-03-10 00:00:00 — tillfälligt stödområde lämna dels högre lokaliseringsbidragi stödområde 2, dels lokaliseringsbidrag och utvecklingsbidragäven i orter utanför stödområdet om avsevärdasysselsättningssvårigheter uppstår till följd avindustrinedläggning eller liknande.Utskottet, som alltså inte är berett att förorda någonförändring av stödområdesindelningen, avstyrker med det anfördamotionerna A402, A403, A406, A407, A410, A412, A418, A419, A421,A422, A427, A437, A439, A440, A448, A454, A456, A466, A468,A471, A474, A479 och A480, i förekommande fall i motsvarandedelar.De speciella gränsdragningsproblem som är förknippade medstödområdesindelningen aktualiseras i två motioner.Motion A444 av () gäller län.Motionären menar att hela länet, med undantag av Östersundstätort, borde omfattas av stödområdet för att likvärdigaförutsättningar skall skapas. Utanför denna tätort utgörs helalänet av en enhetlig region med ungefär samma förutsättningar,sägs det. Gränsdragningen, såväl av själva stödområdet sommellan områdena 1 och 2, och konsekvenserna i form av nedsattasocialavgifter, medför snedvriden konkurrens enligt motionären.Åtgärder bör vidtas för att skapa likvärdigakonkurrensförhållanden, och det bör också undersökas om det ärmöjligt att med hjälp av länsanslaget göra omfördelningar.Stefan Attefall och (båda kds) anför i sin ovanredovisade motion A479 också bl.a. konkurrensskäl till stöd försin begäran om uppflyttning av och Åre till stödområde 1.De anser att finansieringen bör kunna ske inom ramen förlänsanslaget för och begär ett tillkännagivande omdetta.Utskottet vill framföra följande med anledning av motionerna.Metoden att styra det regionalpolitiska stödet till begränsadegeografiska områden har tillämpats och får ansesallmänt godtagen. Det är ofrånkomligt att en geografiskgränsdragning kan få effekter som inte är helttillfredsställande. Skulle gränserna för stödområdet ändras föratt undvika sådana följder, kan emellertid nya icke önskvärdaeffekter uppstå. Förhållandena i är enligt utskottetsmening inte så speciella att de motiverar en annan indelning änden som lades fast genom riksdagsbeslutet . Utskottetkan inte heller ansluta sig till tanken att låta finansieringenav en ändrad stödområdesindelning ske via länsanslaget i dessnuvarande utformning. Det är därvid att observera attlänsanslaget inte är avsett att användas som driftstöd tillföretag. Med hänvisning till det anförda avstyrks de nubehandlade motionerna A444 och A479, den senare i motsvarandedel.GlesbygdsstödGällande reglerGlesbygdsstödet är reglerat genom bestämmelserna iglesbygdsförordningen.Glesbygdsstödet har numera två former mot tidigare fyra,nämligen företagsstöd och stöd till kommersiell service.Företagsstödet kan ges i form av avskrivningslån förinvesteringar i byggnader och maskiner m.m. Medgesavskrivningslån för sådana ändamål kan lån också beviljas förmarknadsföring, produktutveckling m.fl. immateriellainvesteringar.Avskrivningslånen är ränte- och amorteringsfria och avskrivsefter som fastställs i de enskilda fallen. Lånen fårmotsvara högst av den godkända investeringskostnaden. Förnärvarande är 350000kr. Avskrivningslånför uthyrningsstugor medges med högst 50 000 kr.Utöver avskrivningslånen består stödet till företag iglesbygder av kreditgarantier samt bidrag för anställda ihemarbete och bidrag till godstranporter. Bidraget för hemarbeteär avsett att täcka företagens merkostnader för att lägga utarbetsuppgifter som hemarbete och beviljas endast för anställdasom bor inom stödområdena.Stödet till kommersiell service i glesbygd kan ges tillkommuner och till näringsidkare. Kommunerna kan få stöd tillkostnaderna för hemsändning till hushåll av dagligvaror(hemsändningsbidrag). Stödet till näringsidkare utgörs avavskrivnings- och investeringslån, kreditgarantier ochservicebidrag.Avskrivningslån får motsvara högst hälften av näringsidkarensinvesteringskostnad. Avskrivnings- och investeringslån fårtillsammans motsvara högst två tredjedelar av nämnda kostnad.Något beloppsmässigt tak för avskrivnings- och investeringslånenär inte fastställt i glesbygdsförordningen.Servicebidraget är ett driftbidrag till glesbygdshandeln.Stödet är i första hand avsett att avhjälpa tillfälligalönsamhetsproblem och beviljas i sänder, i principunder sammanlagt högst . Bidragstiden kan förlängas iundantagsfall.För servicebidraget gäller ett högstbelopp om80 . per år.Höjda belopp för glesbygdsstödetRegeringen föreslår att högstbeloppet för avskrivningslån somutgår som stöd till företag i glesbygder höjs till 450 000 kr.För uthyrningsstugor föreslås ett högstbelopp på . Närdet gäller servicebidraget till glesbygdshandeln föreslåsmaximibeloppet bli höjt till . per år.Utskottet lämnar regeringsförslagen utan invändning.GlesbygdsbegreppetMed glesbygd förstås enligt 1 § förordningen (1990:643) omglesbygdsstöd "större sammanhängande områden med gles bebyggelseoch långa avstånd till sysselsättning eller service samtskärgårdar och andra liknande områden". I bestämmelsen tilläggsatt det är som skall bestämma vilka områden inomlänet som är att hänföra till glesbygd.Likalydande definitioner av begreppet glesbygd fanns i 1979och förordningar om stöd till glesbygden.Glesbygdsbegreppets innebörd övervägdes senast i samband med1990 års regionalpolitiska beslut. Dåvarande industriministernanförde i proposition 1990/91:76 (s. 39--41) bl.a. att glesbygdenligt ovan redovisade definition omfattar främst Norrlandsinland, delar av Norrlands kustland samt delar av ,och . Han tillade att sådana områden ävenfinns i viss utsträckning i övriga , t.ex. i skärgårdarnaoch i . Han beräknade att det sammantaget i dessa områdenbor ca 550 000 personer.Efter att ha framhållit att begreppen glesbygd och landsbygdinte är synonyma uttalade industriministern i proposition 76 attden utpräglade glesbygden måste prioriteras, eftersom resursernaär begränsade. Det viktigaste motivet för stödet till företag iglesbygd är, tillade han, att utveckla småföretagsamheten i denutpräglade glesbygden. Skulle sådant stöd lämnas även tillföretag i centralorten eller i tätortsnära landsbygd, skulleglesbygdsföretagens konkurrensförmåga gentemot dem kraftigtförsämras.I den nu föreliggande budgetpropositionen anförarbetsmarknadsministern att det av länsstyrelsernasanslagsframställningar framgår att uttalandena i proposition 76inte har gett upphov till någon uppstramning av tillämpningen. Istället har ytterligare utvidgningar av områdena gjorts såvältill tätortsnära landsbygd som till centralorter och andrastörre tätorter. Arbetsmarknadsministern anser att dennautveckling inte kan accepteras. Länsstyrelserna bör enligt hansmening helt avstå från att ge glesbygdsstöd till kommunernastätorter och orter av liknande typ. Han anmäler att han avseratt återkomma till regeringen med förslag till riktlinjer somkan erfordras för att upprätthålla en geografisk prioritering avde mest utsatta glesbygdsområdena.Arbetsmarknadsministerns uppfattning om glesbygdsbegreppetsinnebörd har mött invändningar i fyra motioner, A450 av LenaÖhrsvik m.fl. (s), A461 av (), A464 avChatrine () och A470 av och (fp, m). Motionerna utgår från förhållandena i Kalmarlän. Det framhålls i dem bl.a. att de livskraftiga projektenaktuella för glesbygdsstöd i regel kommer från de mindretätorterna i länet. Utesluts möjligheterna att ge stöd tillföretag i dessa tätorter sägs detta innebära en kvalitativförsämring av tillgängliga projekt.I motion A450 föreslås ett tillkännagivande till regeringen,vari fastslås som rimligt att man även i fortsättningen lokaltfår definiera begreppet glesbygd enligt tidigare riktlinjer.Liknande tillkännagivanden föreslås även i motionerna A461 ochA470. Motion A464 mynnar ut i ett yrkande om att avregeringen skall begära en översyn av begreppet glesbygd i syfteatt inbegripa även mindre tätorter i detta begrepp.För egen del får utskottet anföra följande.Länsstyrelserna har fått ökade möjligheter attsjälva prioritera hur de skall använda de regionalpolitiskamedel som ställs till deras förfogande. De kan i alltmer ökadutsträckning fritt disponera länsanslagen tillglesbygdsinsatser, regional projektverksamhet och, iförekommande fall, för lokaliserings- och utvecklingsbidrag.Tanken har varit att man härmed ökar såväl effektiviteten somflexibiliteten i användningen av stödmedlen.Den i motionerna efterlysta befogenheten för länsstyrelsernaatt bestämma vilka områden inom länen som skall anses somglesbygd är, som utskottet ovan påpekat, alltsedan 1970-taletsslut inskriven i de statliga bestämmelserna om glesbygdsstöd.Denna lokala bestämmanderätt är dock inte obegränsad utan utövassjälvfallet inom den allmänna ram som statsmakterna anger.Utskottet syftar här på de ovan, i sammanfattning redovisadeuttalandena i proposition 1990/91:76 om avgränsning avglesbygds- och landsbygdsområdena. Det är att märka att detta äruttalanden som har ställt sig bakom.Det ingår i glesbygdsmyndighetens uppdrag att utvärderaglesbygdsinsatserna. I detta ingår att noga följa hurglesbygdsstödet används. Därtill har revisorerpåbörjat en studie av anslaget Regionala utvecklingsinsatser ochdess användning. Genom dessa utredningsverksamheter börframkomma ytterligare material för att bedöma den problematikdet här gäller. Med hänsyn härtill och till vad utskottet ovan iövrigt anfört är utskottet inte berett att föreslå attgöra de tillkännagivanden till regeringen som begärs imotionerna A450, A461, A464 och A470 utan avstyrker de aktuellayrkandena härom.Övriga frågor om glesbygdsstödetSom inledningsvis nämnts i detta avsnitt inbegriperglesbygdsstödet möjlighet att lämna bidrag till godstransportertill och från företag. m.fl. (s) yrkar i motionA436 att glesbygdsförordningen skall ändras, så atttransportstöd i skärgården kan lämnas "utan den begränsandetreårsregeln".Den regel motionärerna åsyftar fanns i 1985 årsglesbygdsförordning. Regeln slopades i den nu gällandeförordningen . Motionsyrkandet saknar därmedaktualitet och avstyrks.Vänsterpartiet föreslår i partimotion A481 införande av ettsärskilt stöd till barnomsorg på landsbygden och i småorter. En utbyggnad av barnomsorgen där, säger motionärerna, börinte hindras av att varje plats relativt sett blir dyrare medfärre barn och större avstånd.Utskottet noterar att motionärerna inte har utvecklat hur detsärskilda stödet enligt deras mening bör utformas. För egen delanser utskottet att man vid utbyggnaden av barnomsorgen iglesbygderna liksom på andra samhällsområden bör vara öppen förflexibla och lokalt anpassade lösningar. Utskottet har i etttidigare sammanhang (bet. 1989/90:AU13 s. 154) pekat påmöjligheten att använda projektmedel till försök med alternativabarnomsorgsformer. Därutöver är utskottet inte berett attföreslå särskilda åtgärder med anledning av motionen, utan dennaavstyrks i den föreliggande delen.Insatser för kvinnorI fyra motioner föreslås åtgärder som speciellt tar sikte påkvinnors situation i olika delar av landet.I motion A469 föreslår m.fl. (s) att riksdagenskall göra en framställning till regeringen om en rad åtgärdersom syftar till att förbättra arbets- och levnadsvillkoren förkvinnor i . Flertalet av dessa åtgärder hardock i allt väsentligt en generell räckvidd och berörförhållanden för kvinnor i hela landet.Motionärerna vill att utredningen (C 1991:05) omlöneskillnader mellan kvinnor och män, löneskillnadskommittén,skall lägga fram förslag om åtgärder för att utjämnaexisterande löneskillnader. Kommittén skall enligt direktivenredovisa sitt uppdrag /93. Utskottet anseratt utredningsarbetet inte bör föregripas och avstyrker därförmotionsyrkandet.Ett annat förslag går ut på att ett arbetslivsprogram förkvinnor skall utarbetas. Detta projekt bör enligt motionärernainitieras av arbetslivsfonden och syfta till förbättringar ikvinnors arbetsmiljö och arbetsorganisation.Med anledning av detta förslag vill utskottet anföra följande.I budgetpropositionen (bil. 11, s. 95) framhållerarbetsmarknadsministern att det finns anledning att också fästauppmärksamhet på kvinnors arbetsförhållanden. Den samlade bildav kvinnors situation i arbetslivet, som bl.a.arbetsmiljökommissionen och arbetarskyddsstyrelsenshandlingsprogram för arbetsmiljöinsatser i fyra kvinnodomineradebranscher ger, visar att kvinnors arbetsmiljöproblem måste bliföremål för mer omfattande insatser än hittills.Enligt vad utskottet inhämtat har arbetslivsfonden från sintillkomst t.o.m. lämnat bidrag med drygt 3,6miljarder kronor till 4 510 arbetsplatsprogram. Merparten avarbetsplatsprogrammen -- -- kommer från det privatanäringslivet och då framför allt från de mindre företagen. Ca25% av arbetsplatsprogrammen kommer från den offentligasektorn. De åtgärder som arbetsgivarna genomför och för vilkabidrag lämnas avser i huvudsak arbetsorganisatoriskaförändringar, fysisk arbetsmiljö och rehabilitering. Något merän en miljon personer berörs av de förbättringar påarbetsplatserna som arbetsgivarna genomför med medel frånarbetslivsfonden. Merparten av de berörda är kvinnor.Arbetslivsfonden uppmärksammar nämligen särskilt sådana arbetensom ofta innehas av kvinnor.Utskottet vill också erinra om att arbetsmiljöfondensprogramområde för jämställdhetsåtgärder (KOM-programmet)disponerar drygt 60 milj.kr. under sin femårigaverksamhetsperiod 1989--1993. Fonden prioriterar i första handinsatser som rör arbetsorganisation och arbetstider, värderingav kvinnors och mäns arbete samt rollfördelningen mellan kvinnoroch män.Utskottet har i olika sammanhang under de senaste årenframhållit vikten av att frågor om kvinnors arbetsmiljö ocharbetsförhållanden noga följs. Med hänvisning till vad somanförts avstyrker utskottet motionen i här behandlad del.Motionärerna anser vidare att en hög beredskap bör hållas föratt motverka arbetslösheten bland kvinnor samt att regeringenskall ta initiativ till ett kvinnopolitiskt forskningsprogram ienlighet med storstadsutredningens förslag.Utskottet har i det föregående redovisat att fått iuppdrag att analysera bl.a. villkoren för kvinnors företagande.I fråga om åtgärder för att motverka arbetslöshet blandkvinnor vill utskottet peka på att flera arbetsmarknadspolitiskainsatser är av betydelse i dessa hänseenden som exempelvisutbildningsvikariat, otraditionella insatser, försöksverksamhetmed sysselsättningsskapande åtgärder och bidrag till arbetslösaför att starta egen verksamhet. Utskottet kommer senare undervåren i samband med behandlingen av arbetsmarknadspolitiken attta upp dessa olika insatser.I anslutning till redovisningen av ERU:s kommande uppdrag attutarbeta ett nytt forskningsprogram har utskottet i detföregående framhållit att även sådan forskning som tar sikte påkvinnors möjligheter och förutsättningar i olika delar av landetbör beaktas. Med hänvisning till vad som anförts avstyrkerutskottet motionen i här aktuella delar.Motionärerna önskar även att skall uttala sig föratt den s.k. skall fullföljas. Vidare hävdarde att det aviserade regeringsförslaget om ett nyttstatsbidragssystem för kommunerna innebär risk för attbarnomsorgen i kommer att försämras.Motionsförslag som i allt väsentligt överensstämmer med de härrefererade har hänvisats till de för resp. sakområde ansvarigautskotten och är där föremål för behandling.Beträffande frågan om ett nytt statsbidragssystem förkommunerna vill utskottet erinra om att regeringen har aviseratatt förslag härom kommer att lämnas till under våren1992. Med hänvisning härtill och till vad utskottetinledningsvis anfört bör dessa yrkanden i motion A469 i dettasammanhang inte påkalla någon åtgärd.I motion A404 framhåller () att omNorrbottens inland skall kunna utvecklas och utflyttningenmotverkas måste förutsättningarna för kvinnorna att leva ochverka där förbättras. Motionären påpekar att trots attkvinnornas andel på arbetsmarknaden har ökat är fortfarande deregionala skillnaderna stora. Ytterligare insatser i fråga omutbildning, fritid och kultur behövs. Det är också viktigt medstimulanser till entreprenörskap inom vanliga kvinnoområden ochäven inom den offentliga sektorn. Motionären föreslår attglesbygdsmyndigheten skall få i uppdrag att i samarbete medregionala och lokala myndigheter och intresseorganisationerutarbeta program och initiera projekt i syfte att förbättralivsvillkoren för kvinnor i inland så att demotiveras att bli kvar i sin hembygd.Utskottet har vid de senaste två riksmötena (bet.1989/90:AU13, 1990/91:AU13) ingående behandlat förslag omåtgärder för att förbättra kvinnornas förutsättningar att bo ochverka på landsbygden samt kvinnligt företagande i stödområdena.Utskottet har därvid uttalat att det är viktigt att kvinnorstillgång till arbete, service, kultur och fritid skall blilikvärdig i landets olika delar.Utskottet vill även påpeka att könskvoteringsregeln i detregionalpolitiska stödet skall bidra till att värna om kvinnorssysselsättning i stödområdet och till att bryta dentraditionella könsuppdelningen på arbetsmarknaden.Länsstyrelserna har också möjligheter att stödja åtgärder förkvinnor i glesbygd via länsanslaget och infrastrukturanslaget.Av de medel som regeringen disponerar för försöksverksamhet medsysselsättningsskapande åtgärder har en tredjedel använts föråtgärder för ungdomar och kvinnor på landsbygden. I sammanhangetvill utskottet ånyo erinra om uppdrag att utvecklaprogram för att stödja kvinnor som företagare. I uppdraget ingårockså att utarbeta ett program för att främja kvinnorsföretagande i stödområdet. ERU har som redan nämnts fått iuppdrag att utarbeta ett forskningsprogram som är inriktat påatt ta tillvara och utveckla de små och medelstoraarbetsmarknadernas förutsättningar och möjligheter.Glesbygdsmyndigheten skall bl.a. bedriva utredningsverksamhetoch pilotprojekt för att förbättra levnadsförhållandena iskogslänen. Utskottet har under hand inhämtat att myndighetenunder kommer att utarbeta ett handlingsprogram påtemat Kvinnor på landsbygd/i glesbygd.Av redovisningen i det föregående framgår att en rad åtgärderhar vidtagits som ligger väl i linje med motionärens förslag.Utskottet anser därför att motionen inte bör föranleda någonriksdagens åtgärd.De förslag som m.fl. (s) för fram i motion A435syftar i första hand till att förbättra situationen förkvinnor i glesbygd. Motionärerna tar i tre yrkanden även uppallmänna utbildningspolitiska frågor. Gymnasieskolan föreslåsbyggas ut med ett tredje år. Vidare anser motionärerna att desmå och medelstora högskolorna måste byggas ut och fåforskningsresurser. Förslag med samma innebörd behandlas iutbildningsutskottet.Med hänvisning härtill samt till vad utskottet inledningsvisredovisat om stödet till forskning vid de mindre och medelstorahögskolorna, anser utskottet att de här behandlade yrkandena imotion A435 i detta sammanhang inte bör föranleda någonriksdagens åtgärd.Distansutbildningen är enligt motionärerna särskilt viktig fördem som bor i glesbygden. Staten bör därför stimulera enutbyggnad av denna utbildning. Med anledning av detta förslagvill utskottet erinra om att frågan om statens framtidaengagemang inom distansutbildningen i för närvarandeutreds. Den utredare som tillkallades har lagt framvissa förslag om distansutbildningen i en förstudie (Ds 1992:3)Långt borta och mycket nära. Utbildningsministern aviserar atten utredning kommer att tillsättas för att göra en översyn bl.a.av frågor rörande vuxenutbildning och distansutbildning och avmöjligheten att utnyttja olika tekniker för distansutbildning.Med hänsyn härtill anser utskottet att någon åtgärdinte är påkallad. Motionsyrkandet avstyrks alltså.Väl utbyggda kommunikationer, såväl kollektivtrafik somtelekommunikationer, är särskilt viktiga för kvinnor iskogslänen hävdar motionärerna. De vill därför att riksdagenskall göra ett uttalande av denna innebörd.Utskottet hänvisar till den föregående redogörelsen, av vilkenframgår att en viktig del av det tioåriga investeringsprogrammeti fråga om vägar utgörs av åtgärder i skogslänen. Dessutombehandlas likartade motionsförslag av trafikutskottet. Medhänvisning härtill anser utskottet att något ytterligareuttalande i frågan inte är erforderligt i detta sammanhang.Motionen bör därför inte i denna del föranleda någon riksdagensåtgärd.I motionen aktualiseras även kvinnors behov av kultur ochfritid. Motionärerna anför att detta behov måste stimulerasgenom statliga bidrag till anläggningar som gynnar kvinnorskultur och fritid.Utskottet har som anförts i det föregående vid de två senasteriksmötena understrukit att det är viktigt att kvinnors tillgångtill arbete, service, kultur och fritid skall bli likvärdig ilandets olika delar. Utskottet har också uttryckt sintillfredsställelse över att länsanslagen liksom medel från detföreslagna anslaget för infrastrukturåtgärder kan få användastill insatser inom kulturområdet. Med hänvisning härtillavstyrker utskottet motion A435 i här behandlad del.I motion A811 föreslår m.fl. (s) attriksdagen som sin mening skall ge regeringen till känna vad imotionen anförts om särskilda insatser för kvinnorssysselsättning och utbildning i Skåne.Motionärerna anför att besparingar inom vuxenutbildning ochfolkbildning måste avvisas. Likaså måste regeringens förslag omatt uppskjuta utbyggnaden av gymnasieskolan med ett tredje åravvisas. Vidare förordar motionärerna attarbetsmarknadspolitiska satsningar med särskild inriktning påkvinnor skall komma till stånd. Speciella kvinnokurser måsteanordnas i syfte att öka självförtroendet hos kvinnor och föratt förbereda för en efterföljande yrkesutbildning.Utskottet konstaterar att flertalet av motionärernassynpunkter och förslag är av generell karaktär och berör kvinnori hela landet. Enligt utskottets mening är de i allt väsentligtbesvarade med vad utskottet anfört och redovisat i detföregående.Med anledning av motionärernas synpunkter på behovet avspeciella arbetsmarknadspolitiska satsningar, som kurserspeciellt avsedda för att höja kvinnors kompetens ochsjälvförtroende, vill utskottet erinra om att harmöjligheter att göra sådana insatser inom ramen förlänsanslaget. Med hänvisning till det anförda avstyrkerutskottet motionen.AnslagsfrågorLokaliseringsbidrag m.m.1990/91 Utgift 486 716 453 Reservation 1158 002 6951991/92 Anslag 550 000 0001992/93 Prop. 350 000 000Den var 152 milj.kr. av reservationsmedlen obundnaav tidigare beslut. I anslagsbeloppet för innevarande budgetåringår 200 milj.kr. som har anvisats på tilläggsbudget I.Anslaget används huvudsakligen för att finansieralokaliserings- och utvecklingsbidrag som beslutas centralt avregeringen eller NUTEK.Regeringen begär under punkt D 1 (s. 112--114) för nästabudgetår ett anslag på 350 milj.kr. Socialdemokraterna yrkar ipartimotion A225 att anslaget uppförs med oförändrat 550milj.kr.Anslaget fick nuvarande benämning /86 och hardärefter i budgetpropositionerna återkommande föreslagits bliuppfört med 350--360 milj.kr. Vid behov har ytterligare medelanvisats på tilläggsbudget, exempelvis innevarande budgetår ochde båda närmast föregående budgetåren. Med denna metod anpassasanslagsanvisningen till den aktuella efterfrågan på stöd frånföretagens sida och till det regionala behovet av stödinsatser.Metoden har fungerat väl, och utskottet finner inte skäl att nufrångå densamma. Utskottet biträder med andra ord regeringensförslag och avstyrker det socialdemokratiska anslagsyrkandet.Regionala utvecklingsinsatser1990/91 Utgift 899 160 137 Reservation 1123 360 6951991/92 Anslag 975 500 0001992/93 Prop. 1 000 000 000Den var av reservationsmedlen 159 milj.kr. obundnaav tidigare beslut.Anslaget bekostar lokaliserings- och utvecklingsbidrag sombeviljas av länsstyrelserna samt glesbygdsstöd och regionalprojektverksamhet.Medelsanvisningen under anslagetRegeringen föreslår under punkt D 2 (s. 114--115) att anslagethöjs från 975,5 till 1 000 milj.kr. Utöver denna höjning med ca25 milj.kr. frigörs ca 9 milj.kr.