bet · GF01LU16 · 1992-02-04 00:00:00 — Uppgifter om fornminnen i gravationsbevis I betänkandet behandlar utskottet en motion vari föreslåsett tillkännagivande om att uppgifter om fornminnen skallredovisas i gravationsbevis.Motionen har remissbehandlats, varvid yttranden avgetts avdomstolsverket, och statens historiskamuseer, statens lantmäteriverk, centralnämnden förfastighetsdata, samt . Ensammanställning av remissyttrandena finns i bilaga 1.Vidare har på lagutskottets begäran kulturutskottet avgettyttrande i ärendet. Yttrandet har fogats till betänkandetsom bilaga 2.Utskottet avstyrker bifall till motionen. 1990/91:L501 av () vari hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om uppgift i gravationsbevis om förekomstav fornminnen. Allmän bakgrundBestämmelser om fornminnen finns i lagen (1988:950) omkulturminnen m.m. (kulturminneslagen). Fasta fornlämningarsåsom gravar, minnesvårdar, lämningar av bostäder, ruiner avborgar m.m. och det område som hör till resp. lämning(fornlämningsområde) får inte utan tillståndrubbas, tas bort, grävas ut, täckas över eller genombebyggelse eller på annat sätt ändras eller skadas.Länsstyrelsen får i ett tillståndsbeslut ställa upp villkorsom syftar till undersökning och dokumentation avfornlämningen eller till att den bevaras.Undersökningskostnader och andra kostnader för att villkoruppfylls åläggs som regel den som vill utföra detarbetsföretag som tillstånd söks för.Kulturminneslagen innehåller också bestämmelser omfornlämningar som nyupptäcks. Om en fornlämning påträffasunder arbete skall detta avbrytas i den del somberör lämningen och anmälan ske till . Om någonvägras tillstånd till ingrepp i en fornlämning, som när denpåträffas var helt okänd och utan synligt märke ovan jord,är han berättigad till skälig ersättning av allmänna medel,om fornlämningen vållar honom betydande hinder ellerolägenhet. Ersättningen bestäms av . Den somavser att utföra ett arbetsföretag, som innebär att ettstörre markområde tas i anspråk, kan i förväg åläggas avlänsstyrelsen att bekosta en arkeologisk utredning för attta reda på om en fast fornlämning kommer att beröras.Gravationsbeviset är ett bevis som utfärdas avinskrivningsmyndigheten på grundval av innehållet ifastighetsboken eller tomträttsboken. Om regeringenföreskrivit att inskrivning skall ske i inskrivningsregisteri stället för i fastighetsboken eller tomträttsboken lämnasgravationsbevis av ()på grundval av uppgifter i fastighetsdatasystemet.Gravationsbeviset är framför allt avsett att lämna uppgifterom ägarförhållandena samt de belastningar (gravationer) iform av inteckningar och andra inskrivningar, t.ex.servitut, som vilar på en fastighet samt om derasförhållande till varandra. Därjämte innehållergravationsbeviset vissa andra uppgifter frånfastighetsboken, tomträttsboken eller från det ifastighetsdatasystemet ingående inskrivningsregistret, somkan vara av intresse för en långivare. Någon fullständigbild av alla de rättigheter och förfoganderättsligabegränsningar som berör en fastighet ges emellertid inte.Gravationsbeviset innehåller t.ex. inga uppgifter om kändafasta fornlämningar som kan finnas på en fastighet. Närmarebestämmelser om vad ett gravationsbevis skall innehållafinns i gravationsbeviskungörelsen (1971:710) och i 6 §kungörelsen (1974:1063) om fastighetsbevis m.m.Fastighetsdatasystemet är ett ADB-system för lagring ochpresentation av fastighetsinformation. Förutominskrivningsmyndigheternas uppgifter om ägarförhållanden,inteckningar och annat finns i systemet delsfastighetsregistreringsmyndigheternas uppgifter omfastigheter, samfälligheter och planer m.m., delsinformation från fastighetstaxeringslängderna.Fastighetsdatasystemet skall enligt nu gällande planer varainfört i hela landet . Systemet omfattar i dagomkring av landets fastigheter. Ansvaret förgenomförandet av fastighetsdatareformen åvilar CFD somdärvid samverkar med () och statenslantmäteriverk (LMV).För att kartlägga förekomsten av fasta fornlämningar harriksantikvarieämbetet och statens historiska museer (RAÄ)bedrivit en i stort settriksomfattande inventeringsverksamhet. använts till att bygga upp det s.k.fornlämningsregistret, som förs av RAÄ centralt. Förnärvarande pågår arbete med att föra överfornlämningsregistret till ADB. I samband därmed tillförsfastighetsregistret i fastighetsdatasystemet uppgifter omfornlämningar samt lägesuppgifter för dessa i form avkoordinatangivelser. pågår en àjourföring avlägesuppgifterna i samband med att CFD inom ramen förfastighetsdatasystemet successivt bygger upp ettplanregister med bl.a. olika markanvändningsbestämmelser. Enaviseringsrutin har utarbetats i samråd mellan RAÄ och CFD,som bl.a. innebär att också uppgifter om resp. typ avfornlämning tillförs planregistret.Skriftliga uppgifter om innehållet ifastighetsdatasystemet lämnas av CFD i form avfastighetsbevis. Närmare bestämmelser härom finns ikungörelsen (1974:1063) om fastighetsbevis m.m. Allinformation i fastighetsregistret, således i förekommandefall även uppgifter om fornminnen, redovisas ifastighetsbeviset. Enligt 3 § tredje stycket kungörelsengäller fastighetsbeviset som gravationsbevis.MotionsmotiveringI motion 1990/91:L501 anför () attförekomsten av kulturminnen i vissa fall kan utgöra enbelastning på fastigheten. När en fastighet byter ägareskall köparen upplysas om allt som belastar fastigheten.Även förekomsten av fornminne bör enligt motionären ingå iupplysningen. Om en planerad utbyggnad på fastigheten intekan ske på grund av ett fornminne kan köparen känna siglurad. För att undanröja misstag genom ofullständigauppgifter föreslår motionären att förekomsten av fornminnenskall skrivas in i fastighetsregistret ellergravationsbeviset. En köpare som kontrollerar vilka lån ochservitut som belastar fastigheten får då samtidigtupplysningar om förekomsten av eventuella fornminnen.Utskottets övervägandenUtskottet delar motionärens uppfattning att det ärvärdefullt för en köpare att från annat håll än säljaren fåinformation om fornminnen på fastigheten. Som redovisatsovan finns emellertid uppgifter om fornminnen tillgängliga ifastighetsdatasystemet. Den som vill ha uppgifter omfornlämningar eller annat som kan inskränka möjligheten attförfoga över en viss fastighet, t.ex. planbeslut av olikaslag, har möjlighet att erhålla uppgift härom i form avfastighetsbevis. För fastigheter som ännu inte redovisas ifastighetsregistret finns motsvarande uppgifter att tillgåhos fastighetsregistermyndigheten. Mot den bakgrunden harkulturutskottet och så gott som samtliga remissinstanseravstyrkt bifall till motionen. finner inteheller för sin del skäl att förorda författningsändringarsom innebär att uppgifter om fornminnen skall lämnas igravationsbevis. I linje med vad kulturutskottet uttalatanser lagutskottet att det kan vara lämpligt att den sombeställer ett gravationsbevis informeras om att ytterligareuppgifter om den ifrågavarande fastigheten kan erhållas iett fastighetsbevis eller, om fastigheten ännu inte omfattasav fastighetsdatasystemet, finns att tillgå hosfastighetsregistermyndigheten.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionL501. Utskottet hemställerbeträffande fornminnen i gravationsbevisatt avslår motion 1990/91:L501.Stockholm den 4 februari 1992På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), HolgerGustafsson (kds), Per Stenmarck (m), (),(), (), (), (), (nyd), LenaBoström (s), (), (), LennartFridén (m), () och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten ()närvarit vid den slutliga behandlingen av ärendet.Remissyttranden över motion 1990/91:L501 På lagutskottets begäran har yttrande över motionenavgivits av , ochstatens historiska museer, statens lantmäteriverk,, ochMäklarsamfundet. Remissinstanserna har därvid anförtföljande.DomstolsverketFastighetsdatasystemet är ett ADB-system för lagring ochpresentation av fastighetsinformation. I systemet finnsfastighetsregistermyndigheternas uppgifter om fastigheter,samfälligheter, planer m m. Inskrivningsmyndigheternasuppgifter om ägarförhållanden, inteckningar och annat finnsockså i systemet, liksom information frånfastighetstaxeringslängderna. Allt samlat och tillgängligtsamtidigt.Fastighetsdatareformen är ännu inte genomförd i helalandet. Den som önskar få motsvarande uppgifter om enfastighet, som ej omfattas av fastighetsdatasystemet, måstedärför vända sig till dels fastighetsregistermyndigheten,dels inskrivningsmyndigheten och dels skattemyndigheten.Uppgift om fast fornlämning och bestämmelse beträffandemarks användning, som meddelats enligt bl a lagen (1988:950)om kulturminnen m m, redovisas inom ramen förfastighetsdatasystemet i fastighetsregistret. När det gällerfastigheter som ej omfattas av fastighetsdatasystemetfinns uppgift härom att tillgå i jordregister ellermotsvarande, dvs hos fastighetsregistermyndigheten.Officiella bevis om innehållet i fastighetsdatasystemetlämnas bl a i form av fastighetsbevis. Fastighetsbevisinnehåller uppgifter från bl a fastighetsregistretshuvudregister -- däribland den uppgift motionärenefterfrågar -- och inskrivningsregistret. Fastighetsbevisgäller som gravationsbevis. Gravationsbevis utfärdas såväl ifastighetsdatasystemet som beträffande fastigheter somalltjämt förs i fastighetsbok. Gravationsbevis innehållerendast uppgifter från inskrivningsregister alternativtfastighetsbok och ger således inte en fullständig bild av derättigheter och förfoganderättsliga begränsningar som berören viss fastighet.Den som vill få uppgift om officialrättigheter, planer ochbestämmelser som berör en fastighet som omfattas avfastighetsdatasystemet har således möjlighet att erhållauppgift härom i form av fastighetsbevis, direkt viaterminaluppkoppling mot fastighetsdatasystemet eller efterförfrågan hos registermyndighet. När det gäller fastighetsom ej omfattas av fastighetsdatasystemet finns uppgiftenendast tillgänglig hos fastighetsregistermyndigheten.Anledning saknas enligt DVs mening att vid sidan häravredovisa uppgiften i gravationsbevis. Beträffande defastigheter som förs i fastighetsbok skulle en sådan ordningmedföra ett betydande merarbete för inskrivningsmyndigheten.Motsvarande sätt att redovisa uppgift om belastning på vissfastighet förekommer för övrigt när det gäller t exofficialservitut.Fastighetsdatasystemet skall enligt nu gällande planervara infört i hela landet 1995. Systemet omfattar av landets fastigheter. Enligt DVs meningtillgodoser fastighetsdatareformen i allt väsentligt desyften som motionären vill uppnå.Riksantikvarieämbetet och statens historiska museerLagskyddet för fornlämningarLagskyddet för fasta fornlämningar grundar sig påbestämmelserna i 2 kap lagen (1988:950) om kulturminnen m m(KML). Bestämmelserna har i sammandrag följande innebörd.Fasta fornlämningar är skyddade direkt på grund av lagen.Det krävs alltså inte något kompletterandeförvaltningsbeslut. De lämningar som räknas upp i 2 kap 1 §KML samt det område (fornlämningsområde) som enligt 2 kap 2§ KML hör till resp lämning får enligt 2 kap 6 § KML inteutan tillstånd rubbas, tas bort, grävas ut, täckas övereller genom bebyggelse, plantering eller på annat sättändras eller skadas. Tillstånd till ingrepp ifornlämningsområdet får ges av , som i sambanddärmed också får ställa upp villkor som syftar tillundersökningoch dokumentation av fornlämningen eller till att denbevaras (2 kap 12 och 13 §§ KML). Undersökningskostnader ochandra kostnader för att dessa villkor uppfylls åläggs somregel den som vill utföra det arbetsföretag som tillståndsöks för. beslutar om kostnadsansvaret och detfinns möjlighet för den som är missnöjd med ett sådantbeslut att begära överprövning hos fastighetsdomstolen (2kap 14 och 25 §§ KML).KML innehåller också regler rörande fornlämningar somnyupptäcks. Om en fornlämning påträffas under arbete, skalldetta avbrytas i den del som berör lämningen ochanmälan ske till (2 kap 10 § KML). Om någonvägras tillstånd till ingrepp i en fornlämning, som när denpåträffas var helt okänd och utan synligt märke ovan jord,är han berättigad till skälig ersättning av allmänna medel,om fornlämningen vållar honom betydande hinder ellerolägenhet. Ersättningen bestäms av (2 kap 15 §KML). Den som utför ett arbetsföretag som hänför sig till enfornlämning som inte förut varit känd, svarar inte hellerför undersökningskostnader m m (2 kap 14 § KML). Däremot kanden som avser att utföra ett arbetsföretag, som innebär attett större markområde tas i anspråk, i förväg åläggas avlänsstyrelsen att bekosta en arkeologisk utredning för attta reda på om en fast fornlämning kommer att beröras (2 kap11 § KML).FornlämningsområdetFornlämningsområdets omfattning regleras normalt endastgenom föreskriften i 2 kap 2 § KML, dvs är "ett så stortområde på marken eller på sjöbotten som behövs för attbevara fornlämningen och ge den ett tillräckligt utrymme medhänsyn till dess art och betydelse". Det finns dockmöjlighet för att fastställa gränserna förfasta fornlämningar, efter hörande av berördafastighetsägare (s k gränsbestämning). När ettgränsbestämningsbeslut har vunnit laga kraft, skallfastighetsregistermyndigheten underrättas (5 § förordningen(1988:1188) om kulturminnen m m). Rättsverkan av ettgränsbestämningsbeslut är närmast den att därmed bliravgjort inom vilket område tillstånd fordrasför olika markingrepp. Ett gränsbestämningsbeslut kanöverklagas hos kammarrätten.I den praktiska tillämpningen blir fasta fornlämningarsällan gränsbestämda genom självständiga beslut. Det finnsendast ca 200 sådana fornlämningar i landet. I ställettillämpas bestämmelserna så att , när en frågaaktualiseras om tillstånd till ingrepp berörande enfornlämning, tar ställning till hur stortfornlämningsområdet är och vilka åtgärder som krävertillstånd. Tillämpningen blir på detta sätt flytande. Föratt inte en företagare eller fastighetsägare ensidigt skallbedöma sådana gränsdragningsfrågor, har genom 2 kap 10 § KMLålagts den som vill utföra ett arbetsföretag som kan beröraen fast fornlämning att samråda med länsstyrelsen.Länsstyrelsens uppfattning i tillståndsärendet om områdetsomfattning kan inte överklagas särskilt, men kan bli föremålför överprövning av regeringen genom att beslutet itillståndsfrågan överklagas dit.Såväl fastighetsägare som andra, bl a kommunala plan- ochbyggorgan, kan ibland uppfatta om lagskyddetsomfattning som svävande och oprecisa. Genom attfornlämningsområdets utsträckning på marken endastundantagsvis är fastställt på förhand, kan det vara svårtatt bilda sig en föreställning om vilka åtgärder som kräverlänsstyrelsens tillstånd, om tillstånd över huvud tagetkommer att beviljas och vilka kostnader i form avundersökning m m som kan bli aktuella för att tillståndetskall kunna utnyttjas. Det kan i sammanhanget erinras om atttillståndsproceduren i fornlämningsärenden inte lagmässigtsamordnats med planeringsförfarandet och lovprövningenenligt (1987:10). Det finns sålundainget formellt hinder mot att en kommun antar en plan, somvisar sig inte kunna genomföras därför att länsstyrelsenfinner en fornlämning vara så betydelsefull att den inte bort. Under samrådsskedet av planförfarandet bör dockförekomsten av fornlämningar i anslutning till planområdetbli klarlagd genom medverkan.Det ligger i sakens natur att fornlämningars utsträckningi vissa fall inte kan bestämmas med någon exakthet baragenom en okulär besiktning. En exakt bestämning fordrararkeologiska undersökningar, som förutom kostnader medföratt själva fornlämningen mer eller mindre förstörs. Det gåralltså inte att en gång för alla avgöra vilka områden avlandet som är skyddade som fornlämningsområden. Inte sällanpåträffas fornlämningar, som inte har något synligt märkeovan jord. Det gäller särskilt förhistoriska boplatser, somofta är belägna i närheten av tidigare kända gravfält.Kunskapskällor rörande fornlämningarFör att så långt som möjligt klarlägga förekomsten avfasta fornlämningar har RAÄ -- i nuvarandeform -- bedrivit en i stort sett riksomfattandeinventeringsverksamhet. Omfattningen av inventeringen harbestämts av utgivningen och sedermera revideringsarbetet förlantmäteriverkets ekonomiska karta. På kartan redovisasfornlämningarnas ovan mark synliga delar med deavgränsningar som från fall till fall kan skönjas. Genom attkartan marknadsförs för överkomliga belopp, kanfastighetsägare, kommuner, andra markanvändare ochallmänheten ta del av vilka registerfastigheter som berörsav synliga fasta fornlämningar.Inventeringen har därutöver använts till att bygga upp dets k fornlämningsregistret, som förs av RAÄ centralt, men somockså i duplikat är tillgängligt på varje länsstyrelse. Tillskillnad från andra offentliga fastighetsregister försfornlämningsregistret inte på grund av någotförfattningsgivet åläggande för RAÄ. Det finns därför inteheller några föreskrifter som reglerar vad registret skallinnehålla eller hur innehållet skall kommuniceras medenskilda eller myndigheter.Fornlämningsregistret består av två delar. Den första ären arkivkarta (ortofoto) i skala 1:10 000, där samtliga ifält påträffade fornlämningar är markerade, dvs både de påkartan tryckta och R-markerade fornlämningarna och depresumtiva fornlämningar (s k svartmarkeringar), som ocksåantecknats i fält men bedömts som något osäkra till sinkaraktär och därför ej har aviserats till lantmäteriverketför tryckning på ekonomiska kartan. Den andra delen är entextdel där fornlämningarna beskrivs efter ett formaliseratsystem tillsammans med identifikations- och lägesuppgifter.Registret förs sockenvis med löpande numrering efterAntikvarisk-topografiska arkivets (ATA:s) sockenförtecknig.Det av fastighetsregistermyndigheterna manuellt fördafastighetsregistret kan innehålla uppgifter om fastafornlämningar, men gör det mera sällan. Fastighets- ochtomträttsböckerna hos inskrivningsmyndigheterna innehålleringa uppgifter om fasta fornlämningar.Fornlämningar i fastighetsdatasystemetFör närvarande pågår ett omfattande arbete med att föraöver fornlämningsregistret till ADB-media, dels för attunderlätta handläggningen av kulturmiljöfrågor centralt ochregionalt, dels för att göra registeruppgifterna mertillgängliga för forskare och allmänhet.Överföringsarbetet medför också att fastighetsregistret ifastighetsdatasystemet tillförs en uppgift om att denaktuella fastigheten är belastad med fornlämning samtlägesuppgifter i form av koordinatangivelser för dessa.Uppgiften utgör tilläggsinformation iregistret och redovisas ej i gravationsbevis.Sedan 1990 pågår en àjourföring av dessa uppgifter isamband med att ()successivt bygger upp ett planregister, innehållande bl aolika markanvändningsbestämmelser, inom ramen förfastighetsdatasystemet. En aviseringsrutin har utarbetats isamråd mellan RAÄ och CFD. Rutinen innebär i korthet, attförutom de tidigare lägesuppgifterna tillförs planregistretockså uppgifter om respektive fornlämnings nummer och typ, tex gravfält, hällristning eller fornåkerområde. Utöver dessauppgifter lägger RAÄ på försök också in textuppgifter omenstaka fornlämningars och fornlämningsområdensutsträckning (t ex 100x250 m). Därigenom byggsplanregistrets uppgifter om fornlämningar successivt ut.RAÄ:s àjourföring sker i direkt samarbete med länensfastighetsregistermyndigheter och har genomförts iJämtlands län. Den är i det närmaste avslutad i länoch pågår i län.Synpunkter på motionsyrkandetI de manuellt förda fastighets- och tomträttsböckernafinns författningsenligt inga uppgifter om fastafornlämningar. De inskrivningsmyndigheter som utfärdargravationsbevis på grundval av innehållet i dessa böcker kanalltså inte lämna de uppgifter motionärenefterlyser. Ett tillgodoseende av motionärens önskemålkräver inte endast författningsändringar, utan också ettomfattande arbete med att manuellt föra över uppgifter frånfornlämningsregistret.I fastighetsdatasystemet är det sannolikt inte teknisktsärskilt svårt att i form av gravationsbevis lämna deuppgifter som redan finns i registren om fastafornlämningar. RAÄ utgår dock från att de registertekniskaförutsättningarna belyses av andra remissinstanser.Frågan är om uppgifter rörande fasta fornlämningar är avden arten att de lämpligen kan lämnas i gravationsbevis medhänsyn till det syfte som motionären vill främja, nämligenatt förbättra säkerheten vid fastighetsomsättningar.Även beträffande redan registrerade fornlämningar råderdet väsentligt olika förutsättningar att avgöra vilkenbetydelse fornlämningsförekomsten kan ha som en belastningpå fastigheten beroende på vilken typ av fornlämning det rörsig om. Hällristningar, runstenar, mindre minnesvårdar ochandra minnesmärken torde normalt inte utgöra någonbelastning alls. Ägaren kan t ex inte åläggas att bekostavården av dem och hindren för en alternativ markanvändningär knappast avsevärda, särskilt inte i relation till denpositiva uppskattning av fornlämningar av detta slag somnormalt finns hos både ägare och allmänhet. Möjligen kannågon gång allmänhetens intresse stå i konflikt medägarintressena. Men även i de fall en fornlämning av dettaslag utgör en belastning -- det kan t ex vara fallet om enväg skall dras över fastigheten -- torde enfastighetsspekulant inte kunna undgå att få kunskap omfornlämningar av denna typ på annat och bättre sätt än genomen uppgift i ett registerutdrag.Ruiner av byggnadsverk kan utgöra en mer allvarligbelastning på fastighetsvärdet, eftersom en ägare här pågrund av plan- och bygglagstiftningen ochskadeståndslagstiftningen kan vara skyldig att vårda ruinenoch tillse att besökare så långt möjligt inte utsätts förskaderisk. Inte heller denna typ av fornlämningar kan undgåatt upptäckas av en normalt aktsam fastighetsspekulant.De fornlämningstyper som från markanvändningssynpunkt kaninnebära särskilda bekymmer är de som helt eller delvis intesyns ovan marknivån, t ex boplatser, kulturlager och andralämningar av arbetsliv och näringsfång. ärregisteruppgifterna om dessa slags fornlämningar endastundantagsvis så precisa att de kan tjäna till någon direktledning för en fastighetsköpare. Det torde ofta vara svårtatt avgöra vilka registerfastigheter som berörs fysiskt avsådana fornlämningar och än svårare att bedöma vilka som kananses berörda av deras fornlämningsområden. Endast sällanskulle det vara möjligt att redovisa utsträckningen avfornlämning och fornlämningsområde på ett sådant sätt som enpresumtiv köpare har anledning att förvänta sig av ettgravationsbevis, med dess i övrigt precisa uppgifter ominteckningar, servitut rörande rätt att ta väg eller vatten,att vidmakthålla ledningar samt andra belastningar i närmareangivna delar av fastigheten. Inte heller blir det möjligtför en köpare att med ledning av endast uppgiften omförekomsten av en fornlämning i ett gravationsbevis bedömavilken belastning denna kan utgöra. För att göra en sådanbedömning är köparen ändå hänvisad att vända sig tilllänsstyrelsen för att få veta om tillstånd till ingrepp kanmedges och vilka kostnader som kan vara förenade med detta.Givetvis kan det sägas att endast uppgiften om förekomstenav en fornlämning, som kan utgöra en belastning påfastigheten är värdefull för en spekulant. Han får därigenomen signal om att ytterligare undersökningar kan varanödvändiga. Värdet härav får vägas mot den nackdel sommöjligheten att misstolka frånvaron av uppgifter i ettgravationsbevis kan medföra i de många fall där enfornlämning ändå visar sig finnas på fastigheten. Det kaninte bortses från att ett författningsåliggande förinskrivningsmyndigheterna att lämna uppgifter igravationsbevis om fornlämningar, kan föranleda att mindrekunniga köpare övertolkar avsaknaden avfornlämningsuppgifter i ett gravationsbevis och försummaratt göra de närmare undersökningar som är påkallade.I vart fall innan planregistret är utbyggt över landetkommer det att finnas åtskilliga andra uppgifter omfastigheter som inte kommer att vara tillgängliga viainskrivnings- eller fastighetsregistren. Det kan gällaplanförhållanden, vägprojekt eller ålägganden som beslutatsav en nämnd.