bet · GF01SoU15 · 1992-03-31 00:00:00 — Det teckenlexikonsom SDR framställer är ett bidrag till denna utveckling.Utskottet konstaterar att regeringen pånytt beslutat bevilja SDR medel ur allmänna arvsfonden med 1milj.kr. för första året i en treårig projekttid förframställning av ett teckenlexikon. Mot denna bakgrund avstyrksmotion So239 (s).Bokklubb för punktskriftsläsareI motion So264 av och (båda s) yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om stöd till bokklubb förpunktskriftsläsare. I motionen framhålls att () försöksverksamhet med en bokklubb försynskadade visat på ett stort behov hos och intresse från denlilla grupp som kan läsa punktskrift. Motionärerna anser att SFRbehöver ett särskilt anslag på 1,8 milj.kr. för att kunnafortsätta med bokklubben.Försäljning av punktskriftsböcker bedrivs sedan budgetåret1984/85 i talboks- och regi. Medel fördetta ändamål föreslås i budget (prop.1991/92:100 bil. 12, C 17, s. 142). Ett komplement till dennaförsäljning är den bokklubb för punktskriftsläsare somSynskadades riksförbund startade . Klubben erbjuder ihuvudsak lättare skönlitteratur. De bägge försäljningskanalernatillfredsställer olika läsbehov.Utskottet behandlade flera motioner om stöd för i betänkande 1990/91:SoU12. Utskottetkonstaterade att endast en mindre grupp av de synskadade kanpunktskrift. är emellertid de synskadades endaskriftspråk. Utskottet delade motionärernas uppfattning omvärdet av att de synskadade har tillgång till litteratur påpunktskrift. Enligt utskottet var dock den föreslagnamedelsanvisningen till SFR väl avvägd. Utskottet framhöll viktenav att medlen i denna del fördelades på det för de synskadademest ändamålsenliga sättet. Motionerna avstyrktes därmed.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet delar motionärernas uppfattning om värdet av attsynskadade som kan läsa punktskrift också har tillgång tilllitteratur på punktskrift. I budgetföreslås medel till tal- och . är den nu föreslagna medelsanvisningen till SFR välavvägd och innebär även vissa reformmedel för verksamheten. Detär som utskottet tidigare framhållit angeläget att medlen av SFRanvänds till de verksamheter som är mest angelägna för desynskadade. Motion So264 (s) avstyrks därmed.Språklexikon på punktskriftI motion So270 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen för /93 anvisar 1 milj.kr. förutarbetande av språklexikon på punktskrift (yrkande 6).Motionärerna anför att det finns få lexikon på punktskrift av devanligaste skolspråken och att av dem som finns är många mycketgamla. Enligt motionärerna måste det vara möjligt förpunktskriftsläsare att kunna köpa ett lexikon precis som föralla andra människor.Utbildningsutskottet behandlade föregående år i betänkandet1990/91:UbU6 en motion med begäran om medel för ettspråklexikon för punktskriftsläsare Utskottet ansåg att detankom på berörd myndighet (skolan) att prioritera olika projekt inom ramen föranslagsbeloppet och avstyrkte motionen.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet delar utbildningsutskottets inställning ochavstyrker därmed motion So270 (v) yrkande 6.MedelsanvisningUtskottet tillstyrker den i budgetpropositionen föreslagnamedelsanvisningen till Kostnader för viss verksamhet förhandikappade.Bidrag till handikapporganisationerna (G 10)I budgetpropositionen föreslås . underanslaget G 10.Från anslaget erhåller handikapporganisationerna bidrag tillsin verksamhet. Regeringen beslutar om fördelningen avanslagsbeloppet mellan organisationerna efter förslag av statenshandikappråd. 37 organisationer har fått bidrag underinnevarande budgetår.I motion So232 av m.fl. (s) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av stöd till handikappade och derasorganisationer (yrkande 12). Motionärerna anför atthandikapporganisationerna har spelat en stor roll närhandikappinsatserna i har utformats. Därför är detviktigt med ett ordentligt stöd till organisationerna också ifortsättningen.I motion So224 av m.fl. (s) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om handikapporganisationernas betydelse i deteuropeiska integrationsarbetet (yrkande 11).I motion So251 av och (båda s)hemställs att som sin mening ger regeringen till kännabehovet av ett särskilt EG-kontor i förhandikapprörelsen.Utskottet behandlade frågan om bidrag tillhandikapporganisationerna senast i betänkande 1990/91:SoU12.Utskottet konstaterade då att förstärkningar av statsbidragettill handikapporganisationer gjorts under en följd av år och attregeringen för /92 föreslagit en kraftigförstärkning. Ett av regeringens skäl till ett förstärktstatsbidrag var handikapporganisationernas ökande engagemang ochutökade verksamhet när det gällde internationellahandikappfrågor.I budgetpropositionen (s. 186--187) anförs att bidragettill handikapporganisationerna även inför det kommandebudgetåret bör vara ett prioriterat område. Föredragandestatsråd anför bl.a. som skäl för att statsbidraget bör höjas dehöga merkostnader för verksamheten som organisationerna hargenom att många av dem som organiserar sig har omfattandefunktionsnedsättningar. Detta ställer särskilda krav påinformationsmaterial, tillgång till tolkar och väl avpassadelokaler och arrangemang i övrigt vid sammankomster med hänsyntill olika funktionsnedsättningar hos deltagarna. Föredragandenanför vidare att har spelat en aktiv rolli det internationella handikapparbetet. De senaste årensutveckling inom har ställt ytterligare anspråk påhandikapporganisationernas medverkan och engagemang i olikaprojekt. Den föreslagna förstärkningen bör, enligtföredraganden, ge organisationerna möjligheter att genom t.ex.uppsökande verksamhet söka integrera nya handikappgrupper i denordinarie verksamheten.Utskottet gör följande bedömning.Handikapporganisationernas verksamhet har haft en avgörandebetydelse för dagens handikappolitik. Organisationerna bedrivercentralt, regionalt och lokalt intressepolitisk verksamhet,anlitas som remissinstanser och är företrädda i olikautredningar. En viktig aktivitet utöver medlemsstöd ärinformation om handikapp till olika målgrupper. Utskottet delaruppfattningen i budgetpropositionen att stödet tillhandikapporganisationerna även /93 bör vara ettprioriterat område. En kraftig uppräkning av stödet tillhandikapporganisationerna föreslås också i propositionen ävenför /93. Motion So232 (s) yrkande 12 får därför ihuvudsak anses tillgodosedd. Yrkandet avstyrks.Utskottet delar inställningen i propositionen och motionernaatt handikapporganisationerna bör ha goda möjligheter att deltai det internationella arbetet bl.a. på europeisk nivå. Någottillkännagivande behövs dock inte med anledning av motion So224(s) yrkande 11. Motionen avstyrks därmed. Det bör enligtutskottet ankomma på handikapporganisationerna själva att inomramen för tillgängliga medel bestämma formerna för sin medverkani det europeiska integrationsarbetet. Motion So251 (s) avstyrksdärmed.Utskottet tillstyrker den i budgetpropositionen föreslagnamedelsanvisningen till Bidrag till handikapporganisationerna.Bilstöd till handikappade (G 11)I budgetpropositionen föreslås . under anslagetG 11.I motion So207 av m.fl. (s) yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsdels om att begreppet "väsentliga förflyttningssvårigheter" ireglerna om bilstöd till handikappade ges en vidare tolkning(yrkande 1), dels att den s.k. 49-årsgränsen tas bort(yrkande 2). Motionärerna anser att personer som inte harmöjlighet att arbeta och som inte tidigare fått bilstöd skallkunna få detta även efter fyllda . Vidare yrkarmotionärerna att som sin mening ger regeringen tillkänna att bilstödet inte skall påverka handikappersättningensstorlek (yrkande 3). Slutligen yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovav bilstöd också till fosterföräldrar (yrkande 4).I motion So208 av och (båda s)yrkas att ger regeringen till känna vad i motionenanförts om frågor som bör tas med i den utredning som pågår iriksförsäkringsverket (yrkande 1) samt att eventuellaförslag till förbättringar i anledning av motionen föreläggssnarast (yrkande 2). Motionärerna konstaterar attriksförsäkringsverket gjort en uppföljning av bilstödetoch har aviserat att en mer djupgående utvärdering skall göras.Enligt motionärerna bör peka på områden som böranalyseras.I motion So222 av och (bådas) yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna att den som bor tillsammans med en förälder underäktenskapsliknande förhållanden bör likställas med förälder vidtillämpning av bestämmelserna om bilstöd till handikappade(yrkande 1), och att vid avslag av yrkande 1 somsin mening ger regeringen till känna att möjlighet till dispensfrån gällande bestämmelser om bilstöd för handikappade börskapas för samboende (yrkande 2).I motion So224 av m.fl. (s) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av förbättringar av bilstödet(yrkande 9). Motionärerna anför att trots att bilstödetefter hand förbättrats kvarstår en del brister. Motionärernapåminnner om att har givit regeringen till kännabehovet av en förändring av 49-årsgränsen.I motion So227 av och (båda m)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om rätt till bilstöd för handikappade barnmed familjehemsplacering. Motionärerna anför att det är barnetsbehov som bör utgöra motivet för bilstödet. Bilstöd till svårthandikappade barn bör därför följa barnet, och rätten tillbilstöd bör omfatta även familjehemsplacerade barn.I motion So259 av och ()yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om komplettering av bilstödet förhandikappade. Motionärerna anför att det är nödvändigt attkomplettera bilstödet så att de som efter prövning beviljatsstöd för inköp av bil också ges ekonomiska möjligheter attanvända bilen. Detta kan, enligt motionärerna, göras genom attkostnader för drift och underhåll av i övrigt bilstödsberättigadbil tas med i underlaget för beräkning av handikappersättningen.I motion So283 av () yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom ändring av reglerna för att ge fosterföräldrar tillhandikappade barn möjlighet att erhålla bilstöd. Motionärenanför att reglerna bör ändras så att även fosterföräldrar sombedöms att vårda ett handikappat barn kommer iåtnjutande av bilstödet. För övriga fosterföräldrar ansermotionären att kommunen måste ge ett erforderligt stöd vidbilanskaffningen.I motion T908 av () yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om översyn av reglerna för bilstödet (yrkande3). Motionären anför som exempel att det är väsentligt att mannärmare definierar vad som menas med funktionshinder.Armamputerade, personer som är armsvaga, och kortvuxna får ivissa fall avslag på sina ansökningar med motiveringen att derasfunktionshinder inte är tillräckligt förflyttningshämmande.Motionären menar att även andra skäl kan motivera en översyn avreglerna för erhållande av bilstödet.Från anslaget betalas bilstöd till handikappade och föräldrarmed handikappade barn till anskaffning och anpassning avmotorfordon m.m. Bilstödet kan lämnas till fem olika grupper ochkan numera också lämnas till föräldrar med hemmaboende vuxnabarn med väsentliga förflyttningssvårigheter. Stödet omfattargrundbidrag, anskaffningsbidrag och anpassningsbidrag. Stödetadministreras av och de allmännaförsäkringskassorna. Bestämmelser om bilstödet finns i lagen(1988:360) om handläggning av ärenden om bilstöd tillhandikappade och i förordningen (1988:890, senast ändrad1991:709) om bilstöd till handikappade.Grundbidraget är högst . Helt eller halvt grundbidragutgår beroende på vilken grupp det gäller. Grundbidrag lämnasvid anskaffning av fordon oavsett inkomst. Bilstödet kan utgåvart sjunde år.Handikappersättningen är en särskild folkpensionsförmån somenligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) kan utgå försäkrad som har fyllt och som, innan han fyllt ,har fått sin funktionsförmåga nedsatt för avsevärd tid så atthan behöver hjälp av någon annan person för att klara sindagliga livsföring, för att kunna förvärvsarbeta eller studeraeller har betydande merutgifter. Handikappersättningen är iprincip en merkostnadsersättning. Vid bedömningen av rätt tillhandikappersättning vägs den handikappades hjälpbehov samman medhans merutgifter till följd av handikappet. En förändring av denhandikappades merkostnader påverkar således ersättningsnivån.Enligt AFL kan handikappersättning beviljas med 69, 53 eller av basbeloppet beroende på hjälpbehovets och merutgifternasstorlek.Den handikappades merkostnader för resor vägs in vidbedömningen av merutgifterna. Riksförsäkringsverketrekommenderar i sina allmänna råd (1991:4) att merutgifterför bilresor, som inte anses täckta av bilstödet, beaktas vidprövning av rätt till handikappersättning.I budgetpropositionen (s. 188) redovisas att sedan det nyabilstödet infördes har drygt 12 000 personerbeviljats bilstöd. I förhållande till de regler som gällde föreoktober 1988 innebär det nya bilstödet väsentliga förbättringar.Under innevarande budgetår har grundbidraget och detinkomstprövade anskaffningsbidraget höjts. Inkomstgränserna vidfastställande av anskaffningsbidraget har justerats uppåt.Därmed har värdebeständigheten i stödet säkrats.Enligt nu gällande regler kan handikappade , somsaknar anknytning till arbetslivet eller som inte genomgåryrkesinriktad utbildning eller yrkesinriktad rehabilitering, ejerhålla bilstöd.I proposition 1987/88:99 om förbättrat bilstöd tillhandikappade (s. 16) konstaterades att det statsfinansiellaläget inte gjorde det möjligt att då lägga fram ett förslag sominnebar att alla förflyttningshandikappade -- oavsett ålder --fick del av bilstödet. En utvidgning av bilstödet till attgenerellt omfatta alla förtidspensionärer medförflyttningssvårigheter i åldern 50--skulle enligtpropositionen medföra ökade kostnader för staten istorleksordningen 300 milj.kr.I betänkandet SfU 1987/88:23 (s. 8) med anledning avproposition 1987/88:99 om förbättrat bilstöd till handikappadeanförde socialförsäkringsutskottet att i likhet med föredragandestatsråd ansåg det att ett förslag om utvidgning avpersonkretsen -- ur strikt handikappolitisk synvinkel -- bordeinnefatta alla förflyttningshandikappade oavsett ålder.Kostnaden för ett sådant bilstöd skulle dock bli mycketomfattande, och i dåvarande statsfinansiella läge var en sådanutvidgning enligt socialförsäkringsutskottets mening heltomöjlig. Denna fråga fick enligt utskottet prövas närerfarenheter av det nya bilstödet föreligger och ekonomiskaförutsättningar finns. följde utskottet.Socialutskottet har behandlat frågan om bilstöd vid ettflertal tillfällen. Utskottet anförde i betänkande1990/91:SoU1 att det ur strikt handikappolitisk synvinkelvar klart att bilstödet borde omfatta även dem som är över 50år. Utskottet delade uppfattningen att den s.k. 49-årsgränsenför bilstöd var snäv. Utskottet ansåg att regeringen i lämpligtsammanhang borde överväga möjligheterna till en utvidgning avpersonkretsen. Vad utskottet anfört borde som sinmening ge regeringen till känna. följde utskottet(rskr. 4).Till följd av beslut uppdrog den förutvaranderegeringen åt () att utredakonsekvenserna av ett borttagande av 49-årsgränsen. Uppdragethar redovisats till . RFV anför att ettborttagande av 49-årsgränsen skulle kosta 1,2 miljarder kronorunder en sjuårsperiod.Enligt uppgift från beräknas denfördjupade uppföljningen att bilstödet, som verket initierat,vara klar under hösten 1992.I betänkandet 1991/92:SoU4 behandlades senast frågor ombilstödet, såsom bl.a. definitionen av "väsentligaförflyttningssvårigheter", kravet på körkort, möjligheten förfosterföräldrar att erhålla bilstöd, uppräkning av bidragsnivånoch möjligheten att utforma anpassningsbidraget som ett egetstöd med särskilda kriterier.Utskottet konstaterade att bidragsnivån för bilstödet höjdesden . Vidare konstaterades att () höll på att genomföra en fördjupad uppföljning av det nyabilstödet och också, på regeringens uppdrag, utreddekonsekvenserna av borttagandet av 49-årsgränsen. I avvaktan påresultaten av dessa överväganden borde , enligtutskottets mening, inte ta något initiativ med anledning av dåaktuella motioner.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet konstaterar att tillregeringen redovisat sitt uppdrag att utreda konsekvenserna avborttagandet av 49-årsgränsen. Verket fortsätter uppföljningenav användningen av bilstödet. I avvaktan på regeringensberedning av dessa frågor bör enligt utskottets meningavstå från att göra uttalanden. Motionerna So207 (s), So208 (s),So222 (s), So224 (s) yrkande 9, So227 (m), So259 (s), So283 (fp)och T908 (fp) yrkande 3 avstyrks därmed.Utskottet tillstyrker den i budgetpropositionen föreslagnamedelsanvisningen till bilstöd till handikappade.Bidrag till byggande av gruppbostäder och andra alternativaboendeformer (G 12)I budgetpropositionen föreslås . underanslaget G 12. beslutade med anledning av förslagrörande den ekonomiska regleringen av äldrereformen (prop.1990/91:150 bil. I:3, SoU25, rskr. 384) att ett stimulansbidragom sammanlagt skallutgå för utbyggnad av gruppbostäder och andra alternativaboendeformer för åldersdementa, utvecklingsstörda, fysiskthandikappade och psykiskt sjuka.Från anslaget utbetalas bidrag med . pergruppboendeenhet som färdigställs . Bidraget utgesenligt förordningen (1991:1280) om tillfälligt statsbidrag tillanordnande av gruppbostäder och andra alternativa boendeformer.I motion So221 av och (båda m)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om tydligare regler för antalet boende igruppboende. Motionärerna anför att bristen på tydliga reglerhar skapat problem . Detta gäller, enligt motionärerna,inte minst när det gäller enskilda sökande. Ett antal om fyraboende har av såväl omsorgskommittén som departementschefenangivits som riktmärke och att det måste finnas utrymme förflexibilitet. Vid riksdagsbehandlingen tolkades dessa uttalandenså att riktmärket skulle vara fyra till sex personer (SoU1984/85:27 s. 9). Utskottets tolkning behöver, enligtmotionärerna, måhända förtydligas ytterligare för att undvikaproblem.I proposition 1984/85:176 om ny omsorgslag anförs att (s.33):När psykiskt utvecklingsstörda växer upp bör de alltså gesmöjlighet att som andra flytta hemifrån. Små gruppbostäder i denvanliga bostadsmiljön, här kallade grupphem, är då ett braalternativ -- -- -- Vuxna bör, likaväl som barn och ungdomar, istörsta möjliga utsträckning bo i mindre grupper integrerade isamhället. Samma riktmärke för gruppstorlek skall gälla fördessa som för elevhem men de bör alltså kallas grupphem.I avsnittet om elevhem anfördes i betänkandet att det avomsorgskommittén angivna antalet fyra därvid kunde tjäna somriktmärke. Detta borde dock inte ses som ett absolut krav utandet måste, enligt det föredragande statsrådet, finnas utrymmeför flexibilitet.I utskottets betänkande SoU 1984/85:27 som behandladepropositionen om ny omsorgslag angavs att grupphem bör utgörabostad för fyra till sex vuxna.Utskottet uttalade i betänkandet 1990/91:SoU9 att detbehövs en kraftig utbyggnad av alternativa boendeformer intebara för de äldre utan i stor utsträckning även för människormed handikapp av olika slag såsom rörelsehindrade och psykisktutvecklingsstörda. Utskottet ansåg det därför nödvändigt attprioritera utbyggnaden av gruppbostäder. De ansvarigahuvudmännen, kommuner och landsting, borde på ett helt annatsätt än tidigare prioritera utbyggnaden av sådana boendeformer.När det gällde villkoren för lån och stimulansbidrag tillgruppbostäder delade utskottet uppfattningen om nödvändighetenav att kommuner och landsting får frihet att utifrån lokalaförhållanden finna goda lösningar för boendet. Det kunde enligtutskottet finnas skäl att skapa större frihet i vad avserantalet platser som kan medges inom en och samma gruppbostad.Även möjligheterna till samlokalisering av olika gruppbostäderkunde behöva vidgas. Även när det gällde gruppbostäder förpsykiskt utvecklingsstörda måste det finnas utrymme för lokalabedömningar så att en nödvändig utbyggnad av gruppbostäder intemotverkas av olika statliga bestämmelser. Att det i detta fallrörde sig om långvarigt boende för människor som i många fall äryngre eller medelålders ställde dock särskilda krav påbostadsstandard. Vad utskottet anfört borde ges regeringen tillkänna. Regeringen följde utskottet (rskr. 97).Regeringen har uppdragit åt att följa ochbeskriva utvecklingen av de särskilda boendeformerna för äldreoch handikappade. I samband med den årligaanslagsframställningen skall styrelsen bl.a. beskriva hurstimulansbidragen utnyttjas och fördelas.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet förutsätter att regeringen följer utvecklingen avolika boendeformer för äldre och handikappade. Något initiativfrån sida behövs inte. Motion So221 (m) avstyrks.Utskottet tillstyrker den föreslagna medelsanvisningen.Övriga medelsanvisningar under GUtskottet tillstyrker de i budgetpropositionen föreslagnamedelsanvisningarna till Kostnader för viss omsorg om psykisktutvecklingsstörda m.fl. (G 3), (G 4),Ersättning för texttelefoner (G 5), Ersättning till postverketför befordran av blindskriftsförsändelser (G 6), Statenshundskola (G 8), (G 9), Bidrag för vissombyggnad av sjukhem m.m. (G 13), Bidrag till kommunerna förmedicinskt färdigbehandlade (G 14) och Utvecklingsmedel m.m. (G15), vilka inte mött någon erinran i form av motioner.Frågan om en parlamentarisk utredning inom hjälpmedelsområdetVid socialutskottets behandling av propositionen om ansvaretför service och vård för äldre och handikappade (prop.1990/91:14, SoU9, rskr. 97) behandlade utskottet bl.a. frågan omdet framtida ansvaret för tillhandahållande av tekniskahjälpmedel. Utskottet konstaterade att skyldigheten atttillhandahålla tekniska hjälpmedel följer av ansvaret atttillhandahålla hälso- och sjukvård. Införandet av en skyldighetför kommunerna att tillhandahålla hälso- och sjukvård för därmedmed sig en skyldighet för kommunerna att tillhandahålla tekniskahjälpmedel. I regeringens proposition föreslogs att kommunernaskulla ha ansvar för enklare tekniska hjälpmedel medanlandstingen borde ansvara för mera avancerade hjälpmedel som detkrävs specialiserad kompetens för att prova ut, anpassa ochförskriva. Enligt utskottet var detta en praktisk lösning närdet gällde tillhandahållandet av tekniska hjälpmedel inom desärskilda boendeformerna och bostäderna med särskild service.Samtidigt varnade utskottet för den uppsplittring av ansvaretsom följer av att både landstingen och kommunerna får enskyldighet att tillhandahålla handikapphjälpmedel. Utskottetföreslog att en parlamentarisk utredning borde få i uppdrag attöverväga vilka åtgärder som behövde vidtas påhjälpmedelsområdet. följde utskottet.Regeringen påpekar i budgetpropositionen atthandikapputredningen har behandlat frågan sedan socialutskottetgjorde sitt uttalande om behovet av en parlamentarisk utredninginom hjälpmedelsområdet.Vidare har regeringen uppdragit åtsocialstyrelsen att följa upp och utvärdera äldrereformen. Iuppdraget ingår att beskriva hur den kommunalahjälpmedelsverksamheten utformas med avseende på organisation,tillgänglighet för den enskilde och kostnader samt hursamordning sker mellan den primärkommunala och denlandstingskommunala hjälpmedelsverksamheten. I november 1991uppdrog regeringen åt att inom ramen för ettsamlat projekt utveckla och sprida information om hjälpmedel.Uppdraget skall göras i samråd med socialstyrelsen.Regeringen anser mot denna bakgrund att de önskemål som liggerbakom begäran om en parlamentarisk utredning tordevara uppfyllda genom vad som redan förevarit. En särskildparlamentarisk utredning i hjälpmedelsfrågan bör därför intetillkallas.Utskottet har ingen erinran mot vad som anförts ipropositionen om en parlamentarisk utredning beträffandetekniska hjälpmedel inom hälso- och sjukvården.