bet · GG01LU4 · 1992-11-12 00:00:00 — Hälso- och sjukvårdens huvudmänliksom bör enligt motionären också bidra medkunskap och information när det gäller den aktuella frågan.En nödvändig förutsättning för att ett barn avlat genomgivarinsemination skall kunna utöva sin lagstadgade rätt att fåkännedom om sitt biologiska ursprung är givetvis, att barnetinformeras om att det tillkommit genom sådan insemination.Självklart måste det vara föräldrarna, dvs. modern och densociale fadern, som i första hand har attinformera barnet härom. Om föräldrarna av någon anledning, t.ex.beroende på en bristande insikt om betydelsen av barnets rättatt få veta sitt ursprung eller p.g.a. en negativ inställningtill denna rätt, inte fullgör denna sin informationsskyldighetmåste detta sägas utgöra ett allvarligt problem. En negativattityd hos det ofrivilligt barnlösa paret tillgivarinseminationsbarns rätt att få veta sitt ursprung kan förövrigt tänkas i vissa fall medföra, att paret väljer att fåinseminationsbehandlingen utförd illegalt i ellerutomlands. Slutligen kan konstateras att det förhållandet attspermagivaren enligt svenska inseminationslagstiftninginte har rätt att vara anonym lär ha försvårat rekryteringen avspermagivare och därmed försämrat möjligheterna för ofrivilligtbarnlösa par att här i landet komma i åtnjutande av dennabehandlingsform. Då kunskap, information och attitydpåverkan närdet gäller givarinseminationsbarns rätt att få veta sittursprung bör medföra, att man kan komma tillrätta med nu nänmdaolika problem delar fakultetsstyrelsen motionärens uppfattning iden nu aktuella frågan.Motionären konstaterar vidare, att det nästan helt saknasdokumenterade svenska erfarenheter i frågan om hurinseminationsbarn upplever sin situation. Hon föreslår därför,att det genomförs en undersökning härav men också avinseminationsbarnens föräldrars situation. Resultaten av ensådan undersökning kan bli avgörande för hur man skall ställasig till frågan om insemination som behandling vidofrivillig barnlöshet.När det gäller denna fråga vill fakultetsstyrelsen försterinra om att behovet av forskning rörande situationen för barnavlade genom givarinsemination betonades redan i förarbetenatill inseminationslagstiftning. i bedömde för övrigt i sittremissyttrande över inseminationsutredningensbetänkande "Barn genom insemination" (SOU 1983:42) frågan omdetta forskningsbehov som så viktig att nämnden förklarade, attden egentligen helst hade sett, att det införts förbud motverksamhet med givarinsemination till dess sådan forskninggenomförts. (Att nämnden trots allt accepterade att verksamhetenmed givarinsemination legaliserades berodde på den uppenbararisken att ett förbud skulle komma att kringgås genom enillegal, från samhällets sida helt okontrollerad, verksamhet. )Då kravet på sådan forskning ännu ej synes ha tillgodosettsställer sig fakultetsstyrelsen givetvis mycket positiv tillmotionärens förslag i denna del. Därest en sådan undersökning --vilken naturligtvis, som motionären själv framhåller, kan varabåde känslig och svår att genomföra -- är tänkt att omfattaendast inseminationsfall, som inträffat efter ikraftträdandet1985 av inseminationslagstiftning kan man dock möjligenmena, att forskningen skulle kunna bli mera givande, om manväntade med dess genomförande så att enstörre del av de berörda inseminationsbarnen hunnit komma upp ien sådan ålder, då det är vanligt att frågan om barnets ursprungaktualiseras av barnet självt eller föräldrarna. Omforskningsresurserna tillåter det, kan dock naturligtvis denefterfrågade forskningen starta omgående för att sedan följasupp med ny sådan efter några år.Fakultetsstyrelsen vill slutligen tillägga, att enundersökning av inseminationsbarnens situation lämpligen bordeinkludera en kartläggning av frågan om på vilket sätt och ivilken omfattning de blivande föräldrarna erhåller information,rådgivning och kurativt stöd inför en givarinsemination medsärskild inriktning på frågan om barnets rätt att få kunskap omsitt biologiska ursprung.En komplicerad fråga motionären tar upp är, enligtfakultetsstyrelsens mening, den om insemination på ensamståendekvinnor eller på lesbiska kvinnor som lever samman i ettparförhållande. Det är här fråga om en inseminationsverksamhet,som sker (inom eller utom landet) i strid mot vår nuvarandelagstiftning, vilket medför såväl rättsliga som andra problem.När det gäller dessa problem, pekar motionären först på denrisk, som föreligger för att såväl moder som barn skallHIV-smittas, en risk som man vid de legala inseminationernapå sjukhus i söker förebygga genom att donatorns spermafryses och förvaras i fryst tillstånd tills en betr donatornutförd HIV-undersökning visat, att denne är smittfri. Detaktuella problemet får motionären att anse, attinseminationslagen bör ses över, varmed hon torde avse att lagenbör ändras så att insemination blir tillåten, inte som endastför äkta makar och heterosexuella sambor utan även för kvinnor,som är ensamstående eller lever samman i ett lesbisktparförhållande.Utgångspunkten vid arbetet inseminationslag varatt barnets bästa skulle sättas främst. Mot bakgrund härav ochdå det antogs att ett barn behöver förebilder från såväl enmoders- som en fadersgestalt begränsades möjligheten att erhållainsemination på sätt som nämnts. I propositionen (prop1984/85:2, s 10) konstaterade departementschefen att dettaställningstagande trots kritik från olika håll kunde motiverasav flera skäl, varav ett starkt sådant var avsaknaden avforskning om situationen för barn avlade genom insemination.Frågan är då om hänsynen till barnets bästa skulle kunnatänkas föranleda en annan bedömning i detta avseende.Risken för HIV-smitta i samband med inseminationsverksamhet ärgivetvis ett allvarligt problem och skulle det visa sig attHIV-smitta också faktiskt ej sällan förekommer bland barn ochmödrar i fall där här aktuell illegal insemination ägt rumskulle möjligen hänsynen till barnets bästa kräva en lagändringav det slag som antyds i motionen. Emellertid torde väl annarsgälla, att det förhållandet att en av lagstiftaren icke godtagenhandling visar sig ha vissa negativa bieffekter, när den utövasillegalt inte i sig anses motivera en legalisering av handlingenifråga. Tvärtom är det fakultetsstyrelsens mening att deargument som åberopades av lagstiftaren mot ett tillåtande avinsemination på ensamstående kvinnor fortfarande framstår somrelevanta. Skulle en undersökning av inseminationsbarnenssituation, i synnerhet då sådana inseminationsbarn som fötts ochlever i lesbiska förhållanden, utvisa att de antaganden somlegat till grund för gällande lagstiftning inte längre äger singiltighet kommer dock saken i ett annat läge; i sådant fall kanman sålunda möjligen anse att något hinder ej längre möter moten sådan lagändring som motionären synes mena böra övervägas.Skulle man införa en sådan lagändring som gör det tillåtet förkvinnor som lever i lesbiskt parförhållande att få tillgång tillgivarinsemination kan den frågan ställas om detta inte också börmedföra en annan syn på frågan om homosexuella samborsmöjligheter att gemensamt anta adoptivbarn. Eller skall man ståfast vid den ståndpunkt som intagits i svensklagstiftning, nämligen att även om flera paralleller givetvismåste kunna sägas dras mellan adoption och givarinsemination ärdet inte nödvändigt att göra lagstiftningen likformig? Olikaexempel visar ju också att den inte är detta. Sålunda kan t.ex.ensamstående kvinna få adoptera men alltså ej få tillgång tillgivarinsemination medan heterosexuella sambor ej får adopteragemensamt men väl tillåts få barn genom givarinsemination.I motionen uppmärksammas slutligen vissa problem rörandeunderhåll och vårdnad när det gäller barn tillkomna genominsemination på kvinnor, som är ensamstående eller som lever iett lesbiskt förhållande och som vägrar uppge vemfadern/spermadonatorn är. Barnen får i dessa fall följaktligenendast en rättslig förälder. Motionären föreslår här att fråganom hur de aktuella barnens rättsliga trygghet skall kunnaförbättras blir föremål för en utredning. Fakultetssyrelsen, sominget har att invända häremot, vill här endast göra följandeanmärkningar.Den första frågan som här måste besvaras har berörts ovan,nämligen den om givarinsemination skall vara tillgänglig ävenför ensamstående och lesbiska kvinnor. Om så befinnes böra varafallet får samhället sägas ha accepterat, att barn föds ienförälderfamiljer eller tvåförälderfamiljer där föräldrarna ärav samma kön. I fall där två kvinnor avser att fungera sombarnets föräldrar torde gällande bestämmelser i kunna görastillämpliga på så sätt, att samtyckande sambo blir att anse somrättslig förälder vid sidan av modern. Barnet får härigenomsamma rättsliga ställning som barn födda i heterosexuellaförhållanden, inklusive rätten att få vetskap om spermadonatornsidentitet.Litet annorlunda skulle situationen gestalta sig när modern ärensamstående. Visserligen har barnet rätt att få vetskap om denbiologiske faderns/spermadonatorns identitet men denne skall juenligt gällande lagstiftning inte kunna komma ifråga somrättslig förälder annat än i undantagsfall. En ofrånkomligslutsats tycks vara att om insemination på ensamstående kvinnortillåts, får det också godtas att barnet endast har en rättsligförälder. Att, som sägs i motionen, "tillförsäkra dessa barnsamma trygghet som barn födda i en stabil heterosexuellparrelation" låter sig knappast göras. Vad gäller de till deträttsliga föräldraskapet knutna rättsverkningarna kan olikalösningar ändock förbättra barnets ställning. Underhåll kan somidag utges av samhället i form av bidragsförskott oberoende avom faderskap kan fastställas eller ej.Hur man skall se på frågan om underhåll och vårdnad när detgäller barn avlade genom givarinsemination i lesbiskaparförhållanden så länge givarinsemination i denna typ av fallinte accepteras av lagstiftaren kan diskuteras. Mycket tveksamtmåste anses vara om regeln i (FB) 7:5 omstyvförälders underhållsskyldighet kan göras analogt tillämpligi detta fall. Enligt denna regel kan den som varaktigt bortillsammans med annans barn och med förälder som har vårdnadenom barnet bli subsidiärt underhållsskyldig mot barnet. Dettaförutsätter dock att han eller hon tidigare varit gift medföräldern ifråga eller har eget barn tillsammans med denne.Sådan är ju alls inte situationen i det här aktuella fallet. Vadgäller vårdnadsfrågan så torde väl främst det fallet vara avintresse då den legala vårdnadshavaren, dvs. i det aktuellafallet modern, dör. Situationen är jämförbar med den då en legalvårdnadshavare, som lever tillsammans med en person av motsattkön och som ej är barnets förälder, dör. Någon regel om attstyvföräldern skulle automatiskt komma ifråga som legalvårdnadshavare i detta fall finns inte. I stället gäller (FB6:9, st 2), att om barnet står under vårdnad av endast en avföräldrarna och denne dör så skall rätten på ansökan av denandre föräldern eller på anmälan av socialnämnden anförtrovårdnaden åt den andra föräldern eller, om det är lämpligare, åten eller två särskilt förordnade förmyndare. Av det sagdaframgår, att om barnets fader, spermagivaren, är okänd måstevårdnaden i det aktuella fallet anförtros en eller två särskiltförordnade förmyndare. Om den avlidna moderns kvinnliga sambodärvid kan komma ifråga eller ej måste, med beaktande av vad somär bäst för barnet, avgöras med hänsyn till omständigheterna ivarje särskilt fall. Man torde därvid inte kunna bortse frånmöjligheten av att den presumtiva vårdnadshavarens homosexuellaläggning kan bli en faktor av betydelse vid denna prövning.Svenska kyrkans centralstyrelse:Centralstyrelsens tidigare ställningstagandeI sitt svar på inseminationsutredningens betänkande Barn genominsemination (SOU 1983:42) ställde sig centralstyrelsen, medviss tvekan, positiv till insemination med annan spermagivare änmake eller sambo. Centralstyrelsen framhöll såsom ettoeftergivligt krav att barn som tillkommit genom inseminationalltid skall ha rätt och möjlighet att få veta vem denbiologiske fadern är.Till förutsättningarna för centralstyrelsens positivaställningstagande hörde att denna barnets rätt skulletillgodoses. Av förarbetena till lagen framgår att det skulleankomma på föräldrarna att tala om för barnet hur det kommittill. Vid behandlingen i av lagförslaget ominsemination framhöll lagutskottet att barnets rätt i dettasammanhang måste stå i förgrunden. Genom lagen (1984:1140) ominsemination föreskrivs, att insemination får göras endast omkvinnans make eller sambo skriftligt har samtyckt härtill. Makeneller sambon betraktas därmed såsom barnets far.De nämnda omständigheterna, en par-relation som utgångspunktför ett formellt och reellt föräldraskap, om än inte i biologiskmening, samt betoning av barnets rätt till information liggerhelt i linje med villkoren för centralstyrelsens tidigareställningstagande.Information om inseminationslagenBarbro motion framhåller vikten av informationtill olika parter beträffande inseminationslagen, särskiltangående barnets rätt till vetskap om sitt biologiska ursprung.Information om lagens skydd för barnet i detta hänseende skulleges de barnlösa paren, spermadonatorerna samt hälso- ochsjukvårdens personal. Att dessa, liksom övriga i motionen nämndaparter, skall ges tydlig information om lagens syfte för barnensdel, bejakas av centralstyrelsen.Inseminationsbarnens situationMotionen efterlyser en utredning om hurudan utvecklingenblivit för barn som tillkommit genom insemination. Motionärenframhåller, att kunskap internationellt sett är sällsyntangående vilken dessa barns situation är. "Dokumenterade svenskaerfarenheter saknas nästan helt" (s. 9). Motionären anser därföratt en undersökning måste göras angående inseminationsbarnenssituation. Utfallet av en sådan undersökning skulle enligtmotionären bli avgörande för de råd som kan gesbeträffande insemination som behandling av barnlöshet.Centralstyrelsen instämmer med motionären när det gällerkravet på en uppföljning av inseminationsbarnens sociala ochpsykologiska situation. Hänsyn måste först och främst tas tillbarnen. Men även föräldrarna -- i detta fall moderns och densociale fadern -- situation bör beaktas. Om det nämligen visarsig att föräldrar (moder och social fader) tillinseminationsbarn exempelvis har samlevnadssvårigheter, skiljersig eller separerar i större utsträckning än andra par, bördetta uppfattas som en varningssignal. Om en undersökning finnernegativa effekter i barnens mentala och sociala situation, avskäl som hör ihop med inseminationsförfarandet, bör naturligtvisi så fall verksamheten omprövas.Sannolikheten kan dock vara minst lika stor för att underlagframkommer som medger en positiv bedömning av livssituationenför inseminationsbarn och deras föräldrar.Att den åsyftade undersökningen måste bli långsiktig säger sigsjälvt, eftersom inseminationslagen haft laga kraft endast i sjuår.Inseminationsbarnens rättsliga ställningMotionären erinrar om att insemination enligt lagen fårutföras endast på kvinna som lever i ett stabilt heterosexuelltförhållande. Om en lesbisk eller ensamstående heterosexuellkvinna likväl låter utföra insemination på sig är det intestraffbart. Det är inte känt hur vanlig sådan insemination är.De rättsliga komplikationerna i dessa fall är uppenbara. Någraomnämns i motionen. Exempelvis registreras barnen som faderlösa,om modern ej uppger den biologiske faderns namn. Om modernskulle avlida kommer barnen i en otrygg situation. Den lesbiskapartnern skulle knappast kunna räkna med att få vårdnaden ombarnet.Det rättsliga skyddet är uppenbarligen otillräckligt förbarnen efter insemination i strid med lagens bestämmelser.Centralstyrelsen delar motionärens uppfattning att enutredning bör göras med syfte att ge förslag till hur deaktuella barnens rättsliga trygghet skall kunna förbättras.Rättslig otrygghet för barnen står självfallet i centrum såsomhot mot människovärdet, alldeles oavsett att barnen tillkommitpå sätt som avviker från gällande lag. Inseminationsbarn medokända eller anonyma fäder bör inte i något avseende behandlasogynnsamt, t.ex. rättsligt och socialt.I detta yttrande har centralstyrelsen utgått från gällandelag, enligt vilken insemination såsom en av sina förutsättningarräknar föräldraskap bestående av ett stabilt heterosexuelltparförhållande. Centralstyrelsen finner det inte vara motiveratatt en översyn görs av inseminationslagen innebärande att dessgrundläggande förutsättningar ändras.SammanfattningCentralstyrelsen framhåller, med tillstyrkan av motionen,att information om inseminationslagen skall ges alla berörda,med särskild hänsyn till lagens skydd för barnets rätt tillvetskap om sitt biologiska ursprung,att en uppföljning skall göras av inseminationsbarnens socialaoch psykologiska situation,att en utredning bör göras med syfte att ge förslag till hurvissa inseminationsbarns rättsliga trygghet skall kunnaförbättras.Centralstyrelsen finner det inte vara motiverat att en översyngörs av inseminationslagen innebärande att dess grundläggandeförutsättningar ändras.Rädda Barnen:Inseminationsverksamheten; Information till barnenRädda Barnen anser det positivt att det motioneras i ämnet. Ilikhet med motionären tror vi att en viktig orsak tillverksamhetens svårigheter i vårt land kan vara det sätt påvilket man informerar berörda och allmänhet om ämnet.Rädda Barnens inställning är liksom lagutskottets attutgångspunkten för inseminationsverksamheten måste vara att sålångt som möjligt tillvarata barnets intressen.Rädda Barnen delar motionärens uppfattning att kliniker somarbetar med fertilitetsutredningar har "ett ansvar för attarbeta attitydpåverkande om kommande barns rätt till sittursprung". Det är bra att det understryks "att det är viktigtatt det lämnas korrekt information om skälen bakominseminationslagens utformning till donatorerna, till debarnlösa paren och inte minst till hälso- och sjukvårdenspersonal".När det gäller information till barnen om deras ursprung haren i vårt tycke olycklig formulering smugit sig in i texten.Motionären nämner studier som visat att adoptivbarn ochinseminationsbarn blivit "illa berörda när de fått vetasanningen om hur de kommit till". anser attmeningen kan missuppfattas eftersom det oftast inte är sanningeni sig som är det svåra utan att den kommit . Attföräldrarna haft en information om barnet som deinte berättat, kanske t.o.m. ljugit om, upplevs som ett svek.Inseminationsbarnens situationMotionären föreslår att en uppföljning görs angåendeinseminationsbarns och deras föräldrars situation, som envägledning inför framtida beslut. befarar dock atten sådan uppföljning kan vara svår att genomföra eftersom detsvenska materialet troligen är mycket litet och svårt att fåfram.Rädda Barnen vill framhålla att sådan forskning pågår i andradelar av världen där det finns ett större material, t.ex. iStorbritannien (, ; RSnowdon, , ), (MDuyne, , V), (Rolein ,), (, University ofChristchurch). Av den forskningen borde vi kunna dra nyttiglärdom. En del slutsatser kan också dras från vad adopteradegenom tiderna formulerat om hur centralt det varit för dem attalltid ha vetat att de varit adopterade, att hemligheten ärvärre än sanningen.Sveriges advokatsamfund:Härmed meddelas att avstår från attinkomma med yttrande.Sveriges läkarförbund:Motionens anda kopplas till den om barnsrättigheter som ratificerat 1991. Motionärens förslagmåste således ses som ett led i arbetet på att i vårt landförverkliga konventionens intentioner.Motionären önskar att korrekt information om lagen arbetasfram så att skälen bakom den kan lämnas till donatorerna, deblivande föräldrarna och sjukvårdspersonalen. Visserligen torderedan nu i många fall en sådan information lämnas, men förbundetstödjer ändå motionärens förslag. Det är viktigt attverksamheten verkar med barnets intresse ochrättigheter i centrum. Barnet har rätt att få veta hur detkommit till.Det är riktigt att vi vet litet om hur de svenskainseminationsbarnen upplever sin situation och det kan därförvara motiverat med en undersökning härom. Det är emellertid ensvår och känslig uppgift som enligt förbundet bör underställasen etisk kommitté. Självfallet bör de som utför undersökningenäven lägga fram förslag till eventuella åtgärder som kanmotiveras av undersökningsresultatet.Motionären hemställer vidare om en översyn av lagen med hänsyntill att insemination av ensamstående och lesbiska kvinnorförekommer. Syftet med översynen F 37/92 är att dessa barnsrättsliga trygghet skall förbättras. ifrågasätterom den undersökning som måste föregå översynen är praktisktmöjlig att genomföra eftersom sådan insemination inte ärtillåten, men om så är möjligt vill läkarförbundet socialnämnden genom remiss från lagutskottanmodats yttra sig över riksdagsmotion 1991/92:L425 av BarbroWesterholm (fp) om inseminationsverksamheten i , fårStockholms socialnämnd som svar på remissen överlämna ochåberopa bilagda, av socialförvaltningen den 28 april 1992avgivna tjänsteutlåtande.TjänsteutlåtandeFörslag till beslutSocialförvaltningen föreslår att socialnämnden beslutar attsom svar på remissen överlämna och åberopa dettatjänsteutlåtande.Ärendets beredningDetta tjänsteutlåtande är utarbetat vid programstaben/individ-och familjeomsorg. Synpunkter har inhämtats från Juridiskaenheten och Familjerättsbyrån.Motionens innehållLagen om insemination trädde i kraft . En insemination fårenligt denna endast utföras om kvinnans make eller samboskriftligen samtyckt till inseminationen. Maken eller sambonanses därmed vara far till barnet. Lagen reglerar också barnetsrätt att få kunskap om sitt biologiska ursprung, men inteföräldrarnas skyldighet att informera barnet om hur det kommittill. Inseminationsverksamhet bedrivs vid sju av landetssjukhus. Väntetiden för att få en insemination utförd kan uppgåtill tre år.I motionen betonas vikten av att barnet får vetskap om sittursprung och att sjukvårdspersonal, och de barnlösaparen informeras om skälen bakom inseminationslagens utformning.I har vi ännu mycket liten dokumentation av effekternaav lagen. Motionären pekar på behov av att följa upp såvälinseminationsbarnens som föräldrarnas situation.Ingen vet i vilken omfattning insemination utförs påensamstående heterosexuella eller lesbiska kvinnor. Sådaninsemination kan innebära risker för överföring av HIV-infektion. De här barnen registreras som faderlösa om moderninte vill uppge donatorns identitet och deras ställning är påflera sätt otrygg.Motionären menar sammanfattningsvis att barnens intressenalltid måste stå i centrum vare sig det gäller insemination avkvinnor som är ensamstående eller lever i ett hetero- ellerhomosexuellt parförhållande. Med tanke på barnens situationanser motionären att regeringen bör tillsätta en utredning meduppgift att göra en översyn av lagen som varit i kraft och att följa upp hur det gått för de barn som föttsefter insemination. Utredningen bör enligt motionären även geförslag till rättsligt skydd för de barn som registrerassom faderlösa så att de får samma trygghet som barn födda i enstabil heterosexuell parrelation. I motionen hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om information om inseminationslagen, attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en översyn av inseminationslagenmed hänsyn till att insemination av ensamstående och lesbiskakvinnor förekommer, att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om en utredning med syfte attfå fram förslag på hur de aktuella barnens rättsliga trygghetskall kunna förbättras och att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om en utredning somföljer upp hur det gått för barn som blivit till genominsemination.Socialförvaltningens synpunkterInom förvaltningen finns ännu relativt ringa erfarenhet aveffekterna av inseminationslagen.