bet · GF01JuU7 · 1992-03-10 00:00:00 — Sexuella övergrepp mot barn, m.m. I detta betänkande tillstyrker utskottet ett regeringsförslagom ändringar i bestämmelser om sexualbrotten.Ändringarna syftar bl.a. till att stärka skyddet för barn ochungdomar mot att bli utnyttjade i sexuella sammanhang och tillatt i strafflagstiftningen ytterligare markera allvaret isexuella övergrepp mot barn. I linje med ett tidigareställningstagande uttalar sig utskottet för ytterligareöverväganden i fråga om straffmaximum för brottet grovt sexuelltutnyttjande.Utskottet förordar, med anledning av motionsönskemål, enöversyn av preskriptionsbestämmelserna för sexualbrotten m.m.Till betänkandet har fogats två reservationer (s). I proposition 1991/92:35 har regeringen() föreslagit att anta ett avlagrådet granskat förslag till lag om ändring i brottsbalken.Propositionens huvudsakliga innehåll redovisas på s. 6 f.I samband med propositionen behandlar utskottet tre medanledning av propositionen väckta motioner jämte yrkanden i sjumotioner som väckts under den allmänna motionstiden år 1992.Motionsyrkandena redovisas på s. 5 f.Det vid propositionen fogade lagförslaget har följandelydelse. Motioner väckta med anledning av propositionen1991/92:Ju3 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar om ändring av de i propositionen framlagda lagförslagenvad avser våldtäkt och sexuellt utnyttjande av underårig samtstraffansvar för sexuellt utnyttjande i vissa fall.1991/92:Ju4 av och ()vari yrkas1. att beslutar om sådana motivuttalanden somförordas i motionen,2. att beslutar om sådan ändring av 6 kap. 1 och4§§ som förordas i motionen.1991/92:Ju5 av och (m, fp)vari yrkas1. att beslutar införa sådana motivuttalanden somföreslagits i motionen,2. att beslutar om sådan ändring av 6 kap. 1 och 4§§ som föreslagits i motionen.Motioner väckta under den allmänna motionstiden 19921991/92:Ju608 av m.fl. (s) vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag om ändradpreskriptionstid vid sexuella övergrepp.1991/92:Ju613 av () vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär förslag till sådan ändring i brottsbalkenatt straffet för sexuellt utnyttjande blir detsamma som förvåldtäkt.1991/92:Ju618 av m.fl. (nyd) vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag till sådanändring i att straffpåföljd och ersättningskrav vidsexuellt ofredande inte preskriberas innan brottsoffret fyllt 25år,2. att hos regeringen begär förslag till sådanändring i att straffpåföljden för sexuelltofredande höjs till fängelse.1991/92:Ju632 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till sådan ändring ibrottsbalken att preskriptionstiden vid incestbrott förlängs.1991/92:Ju635 av m.fl. (s) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts beträffande utredning om kriminalisering avsvenska medborgares sexuella övergrepp mot barn i andra länder.1991/92:Ju834 av m.fl. (nyd) vari yrkas2. att hos regeringen begär förslag till förlängdpreskriptionstid för sexualbrott.1991/92:A805 av och () variyrkas24. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förlängning av preskriptionstiden vidsexualbrott. InledningBestämmelser om sexualbrotten finns i 6 kap. (BrB). Bestämmelserna fick sin nuvarande utformning dåbetydande förändringar beslutades (prop. 1983/84:105, JuU25,rskr. 332).I januari 1989 upprättades inom justitiedepartementetdepartementspromemorian (Ds 1989:6) Sexuella övergrepp mot barnm.m. Promemorian mynnar ut i vissa förslag till lagändringar motbakgrund av bl.a. uttalanden i (JuU 1986/87:3) ianledning av motioner om dels gränsdragningen mellan våldtäktoch sexuellt utnyttjande, dels skillnaden i straffskala mellansexuellt umgänge med barn och sexuellt umgänge med syskon. Ipromemorian lämnas även vissa andra förslag som bl.a. syftartill att markera det allvar med vilket sexuella övergrepp motbarn måste ses.Propositionen grundas på promomemorian och remissbehandlingenav den.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås ändringar beträffande vissa avsexualbrotten i 6 kap. BrB. Det gäller bestämmelserna omvåldtäkt (1 §), sexuellt tvång (2 §), sexuellt utnyttjande(3 §), sexuellt utnyttjande av underårig (4 §), sexuellt umgängemed avkomling och syskon (5 §) och sexuellt umgänge med barn(6 §). Förslagen syftar bl.a. till att stärka skyddet för barnoch ungdomar mot att bli utnyttjade i sexuella sammanhang ochtill att i strafflagstiftningen ytterligare markera allvaret isexuella övergrepp mot barn.I bestämmelserna om våldtäkt och sexuellt utnyttjande avunderårig föreslås att offrets låga ålder förs in som enomständighet som skall beaktas särskilt vid bedömande av om ettsådant brott är grovt. Beträffande våldtäkt föreslås som ensådan omständighet också det förhållandet att den som begåttgärningen med hänsyn till tillvägagångssättet visat särskildhänsynslöshet.Brottet sexuellt utnyttjande föreslås indelat i tvåsvårhetsgrader, sexuellt utnyttjande och grovt sexuelltutnyttjande. Motsvarande ändring föreslås beträffande brottetsexuellt tvång.Straffbestämmelsen om sexuellt utnyttjande föreslås ändradäven i ett annat hänsende. Vid sexuellt umgänge med personer somlider av en psykisk störning eller personer som befinner sig iett hjälplöst tillstånd föreslås att det för straffansvar intelängre skall krävas att gärningsmannen förmått offret tillumgänget. Det skall vara tillräckligt att sexuellt umgänge harägt rum och att därvid det hjälplösa tillståndet resp. denpsykiska störningen har utnyttjats på ett otillbörligt sätt.För närvarande gäller en lägre straffskala för vissasexualbrott mot den som är , om offret är etthelsyskon med den som begått gärningen, än i övriga fall. Föratt undvika detta föreslås i propositionen vissa justeringar idispositionen av bestämmelserna i 6 kap. BrB.Lagändringarna förelås träda i kraft den 1 april 1992.Utskottets övervägandenAllmäntSom antytts beslutades omfattande ändringar avstraffbestämmelserna om sexualbrott i 6 kap. BrB. Bakomnyregleringen låg ett långt och besvärligt utredningsarbete, ochden nya lagstiftningen gav uttryck för nya värderingar påsexualbrottens område som vunnit en bred anslutning.Vad nu sagts hindrade inte att utskottet vidbehandlingen av två motioner med önskemål om vissa ändringar ibestämmelserna om sexualbrott förordade en översyn i denriktning som motionärerna begärt; i fråga om brottet sexuelltutnyttjande efterlyste sålunda utskottet en bestämmelse om ettgrovt brott med en särskild straffskala, och i fråga om brottensexuellt umgänge med syskon och sexuellt umgänge med barnpåpekade utskottet att en svårmotiverad skillnad i straffmaximummellan brotten borde rättas till.År 1989 behandlade utskottet ett motionsönskemål om en sådanändring av bestämmelsen om sexuellt utnyttjande att det skullevara straffbart för en skötare att ha sexuellt umgänge med enpsykiskt sjuk person som vistas på sjukhus där skötaren arbetar.Utskottet noterade att saken behandlats i dendepartementspromemoria som ligger till grund för den nu aktuellapropositionen och uttalade att det var angeläget att förslag iärendet borde läggas fram för (1989/90:JuU16 s. 21 f).I december 1990 fick utskottet anledning att återkomma till detvå sistnämnda lagstiftningsfrågorna och framhöll att det varangeläget att lagförslag lades fram för (1990/91:JuU1y).För ställningstagande föreligger nuregeringsförslag till en revidering av vissa av bestämmelsernaom sexualbrott, bl.a. i de avseenden som utskottet enligt detnyss sagda har aktualiserat. Detta finner utskottet värdefullt.En bärande tanke bakom regeringsförslagen är att stärkaskyddet för barn och ungdomar mot att bli utnyttjade i sexuellasammanhang och till att i strafflagstiftningen ytterligaremarkera allvaret i sexuella övergrepp mot barn. Utskottet villgärna uttala sin oreserverade anslutning till det angivna syftetmed regeringens förslag, och i linje med vad justitieministernuttalar i propositionen vill utskottet understryka att det ärsjälvklart att det allmänna måste skydda barn och ungdomar motsexuella övergrepp både när gärningsmannen använt våld ellertvång av något slag och i andra fall. Utskottet ser ocksåpositivt på regeringsförslagen i de delar de tillmötesgår vadutskottet tidigare hemställt.Rekvisitet låg ålderVid bedömandet av om en våldtäkt är grov skall enligtgällande bestämmelse särskilt beaktas om våldet varitlivsfarligt eller om den som begått gärningen tillfogatallvarlig skada eller allvarlig sjukdom eller annars visatsärskild råhet (1 § tredje stycket). Sexuellt utnyttjande avunderårig skall bedömas som grovt brott om den som begåttgärningen har handlat särskilt hänsynslöst mot den underårigeeller om brottet i annat fall är att anse som grovt (4 § andrastycket).Regeringsförslaget innebär i denna del bl.a. att i de bådabestämmelserna skall, vid sidan av de omständigheter som redannu finns angivna, införas offrets låga ålder som en omständighetsom kan kvalificera gärningen som grov.I motionerna Ju3, Ju4 och Ju5 begärs att inte ändrarbestämmelserna om grov våldtäkt och grovt sexuellt utnyttjandeav underårig så att offrets låga ålder utgör kvalificeringsgrundför att bedöma brottet som grovt. Motionärerna hänvisar till vadlagrådet anfört i ärendet i denna fråga.Lagrådet har (prop. s. 33 f) ifrågasatt behovet ochlämpligheten av att i de nu aktuella lagrummen särskilt angeoffrets låga ålder som en försvårande omständighet. Lagrådet harsammanfattningsvis anfört följande till stöd härför.Redan genom den centrala bestämmelsen i 29 kap. 2 § BrB haruttryckligen fastslagits, att omständigheter hänförliga tilloffrets person skall påverka en gärnings straffvärde.Försvårande är då inte endast att målsäganden har en lågbiologisk ålder utan även att målsäganden på grund av socialaeller andra omständigheter är omogen, handikappad eller på annatsätt skyddslös, trots att han eller hon åldersmässigt skullekunna betraktas som vuxen. Mot denna bakgrund framstår det,enligt lagrådet, närmast som onödigt att i 6 kap. 1 och 4 §§ somen särskild grund för att betrakta brottet som grovt angeoffrets låga ålder. Att låg ålder inte upptagits som enförsvårande omständighet i de mellanliggandestraffbestämmelserna om sexuellt tvång (2 §) resp. sexuelltutnyttjande (3 §), men naturligen skall beaktas vidstraffvärdebedömningen även av däri angivna brott, framstårockså, enligt lagrådet, som inkonsekvent och skapar oklarhet.Beträffande förslaget i detalj anför lagrådet att det knappastär möjligt att ange en fast åldersgräns för de fall då offretslåga ålder skall utgöra en försvårande omständighet. Lagrådetpekar på att det redan finns två åldersgränser i 6 kap. BrB,nämligen (4 §) och (nuvarande 6 §). Att i 1 och 4 §§införa begreppet låg ålder kan, enligt lagrådet, skapa enosäkerhet om till vilken i kapitlet angiven åldersgräns offretsålder skall relateras för att betraktas som låg. Det finnsvidare, anför lagrådet, en risk för att domstolen -- påbekostnad av en övergripande bedömning av samtligaomständigheter i målet -- i alltför hög grad beaktaråldersfaktorn. Detta kan i sin tur, om offrets ålder inte anseslåg, leda till en mindre fri bedömning av om brottet skallhänföras till svårhetsgraden grovt brott. Lagrådet pekarslutligen på att en risk med förslaget är att frånvaron avomständigheten låg ålder i närbesläktade straffbud, såsombestämmelserna om misshandel och olaga tvång, kan medföra tvekannär det gäller bedömningen av om ett sådant brottet skall ansesgrovt eller ej.Utskottet har förståelse för de synpunkter som lagrådetframfört. I likhet med justitieministern anser utskottet dockinte att de väger så tungt att det inte finns anledning attallvarligt överväga att anta de i propositionen framlagdaförslagen i denna del. Här vill utskottet anföra följande.Som redovisas i propositionen är sexualbrott en typ av brottsom ofta riktar sig mot barn. Antalet polisanmälningar av sådanabrott har ökat markant. Även om mörkertalet i fråga omsexualbrott av allt att döma är ganska betydande och även omanmälningsfrekvensen kan hänga samman med den allt störreöppenheten i frågan om sexualbrott och den allmänna synen påsexuella övergrepp mot barn, är emellertid bilden när det gällerdessa brott sådan att det finns anledning att i denstraffrättsliga lagstiftningen ytterligare markera allvaret idem.Som lagrådet framhållit skall domstolen enligt bestämmelsernai 29 kap. BrB (2 § 3 p.) som försvårande omständighet bl.a.särskilt beakta om den tilltalade utnyttjat någon annansskyddslösa ställning eller särskilda svårigheter att värja sig.Häri ligger att domstolen skall beakta om den tilltaladeutnyttjat att den brottet riktat sig mot haft en låg ålder. Somframförs i propositionen tar emellertid bestämmelserna i 29 kap.BrB i princip sikte på alla former av brott, men omständigheterav det slag som behandlas där kan göra sig gällande med särskildstyrka beträffande vissa brott. Omständigheter som i och för sigfaller under bestämmelserna i 29 kap. kan också nämnas somexempel på förhållanden som skall beaktas vid bedömningen av omett brott av ett visst slag är att anse som grovt. Det är därförlångt ifrån ovanligt att omständigheter som i och för sig fallerunder bestämmelserna i 29 kap. BrB också nämns som exempel påförhållanden som skall beaktas vid bedömningen av om ett brottär att anse som grovt. När det gäller offrets låga ålder kan,enligt utskottets uppfattning, finnas skäl för en sådan ordningbeträffande vissa av sexualbrotten. De aktuella brotten ärvåldtäkt och sexuellt utnyttjande av underårig. När det gällervåldtäkt vill utskottet, liksom justitieministern, anföraföljande.Vår lagstiftning bygger på att det finns ett särskilt behov avatt bereda barn skydd mot olika former av sexuella övergreppeller utnyttjanden. Detta framgår bl.a. av att alla former avsexuellt umgänge med någon som är är straffbelagda,även om något tvång överhuvudtaget inte förekommit. Destoallvarligare är det självfallet när den som har begått gärningeninte endast utsatt ett barn för ett samlag eller någon annanjämförbar handling utan dessutom utövat våld eller hot, såsomvid våldtäkt, för att nå sitt syfte.Som framförs i propositionen uppfattas en gärning av sistangiven art säkerligen av de flesta människor som synnerligenallvarlig, även om själva inslaget av våld sett isolerat intekan karaktäriseras som grovt. Att den som begått gärningen intebehövt tillgripa allvarligare våld kan ha berott på att barnetinte haft någon möjlighet att göra fysiskt motstånd. Som intemindre allvarliga framstår de fall där den som har begåttgärningen i stället för att tillgripa våld eller hot försattbarnet i ett hjälplöst tillstånd genom att t.ex. ge det alkoholeller narkotika.I likhet med justitieministern anser utskottet, mot bakgrundav det särskilda skydd som barn bör ges mot sexuella övergrepp,att detta betraktelsesätt bör komma till direkt uttryck ilagtexten. Utskottet anser det viktigt att offrets låga ålderanges i exemplifieringen av särskilt kvalificerandeomständigheter och inte endast tolkningsvis anses falla underdet allmänna uttrycket råhet som finns i den nu gällandelydelsen av bestämmelsen om grov våldtäkt (jfr prop. 1983/84:105s. 52).Samma synsätt gör sig enligt utskottets uppfattning gällandeäven vid brottet sexuellt utnyttjande av underårig där låg ålderockså införs som en omständighet som skall beaktas särskilt vidbedömandet av om brottet är grovt. Däremot har inte föreslagitsatt motsvarande kvalificeringsgrund införs i de framlagdaförslagen om grovt sexuellt tvång och grovt sexuelltutnyttjande. Bakgrund härtill är, anför justitieministern (prop.s. 18), att det är naturligt att lagstiftaren visar störreåterhållsamhet med att genom särskilda föreskrifter i lagtextenge ledning för bedömningen av om brottet är grovt vid brott medett straffmininum än det är vid brott med högrestraffminimum, såsom vid grov våldtäkt och grovt sexuelltutnyttjande av underårig.När det gäller lagrådets farhågor om att risk finns att denföreslagna ändringen kan medföra att domstolarna i alltför höggrad beaktar åldersfaktorn på bekostnad av en mer övergripandebedömning av samtliga omständigheter, är utskottet, i likhet medjustitieministern, övertygat om att domstolarna även med en pådetta sätt ändrad lagstiftning kommer att, som också förutsättsvid andra gradindelade brott, bedöma frågan om brottet bör ansessom grovt med hänsyn till samtliga omständigheter. Isammanhanget vill utskottet dock peka på vad som framhålls ipropositionen (s. 15), nämligen att brottet sexuellt utnyttjandeav underårig, i motsats till våldtäkt, omfattar ocksåsexualhandlingar av mindre kvalificerat slag än samlag ochdärmed jämförliga handlingar samt att en gärning är straffbaräven om något våld eller hot inte har förekommit. I fråga omvilken betydelse barnets ålder har för bedömningen av brottetssvårhetsgrad är det därför naturligt att det vid sexuelltutnyttjande av underårig måste finnas ett större utrymme för attta hänsyn till övriga omständigheter än när det gäller våldtäkt.Barnets ålder kan med andra ord inte alltid tillmätas sammabetydelse för bedömningen som i fråga om våldtäkt.Lagrådets påpekande att ett införande av begreppet låg ålderkan skapa osäkerhet om till vilken av de redan nu i 6 kap. BrBgällande åldersgränserna, 15 och , begreppet skallrelateras, behandlas av justitieministern i propositionen (s.13). Hon framhåller att avsikten med att särskilt nämna offretslåga ålder som exempel på en kvalificerande omständighet är attge uttryck för det särskilda skydd som mindre barn bör hamot sexuella övergrepp. Allmänt sett bör offrets ålder, enligthennes mening, således vid bedömningen tillmätas störrebetydelse ju lägre den är. Detta utesluter emellertidsjälvfallet inte att det, bl.a. med hänsyn till offretspersonliga omständigheter, kan finnas anledning att bedöma ävenövergrepp mot äldre barn som grova. Här bör beaktas, anför hon,att de risker för bestående men som ett sexuellt övergrepp motbarn innebär inte är direkt relaterade till åldern utan att deockså hänger samman med barnets personliga och sociala mognad.Utskottet delar justitieministerns uppfattning och vill närdet gäller brottet sexuellt utnyttjande av underårig betona vadjustitieministern anfört (prop. s. 15), nämligen att det inte äruteslutet att ett brott mot ett mindre barn med hänsyn tillövriga omständigheter inte bör bedömas som grovt liksom att deti fall som gäller ungdomar i övre delen av ålderssektorn (upptill ) självfallet kan förekomma inslag som gör att brottetbör bedömas som grovt.Det anförda leder sammanfattningsvis utskottet till att godtapropositionen i nu behandlade delar (1 § och 4 §) och attavstyrka bifall till nu behandlade delar av motionerna Ju3, Ju4och Ju5.Utskottet vill emellertid, mot bakgrund av de invändningar somfunnits mot förslaget i aktuell del, understryka det angelägnai att effekterna av den nu förordade lagstiftningen följs noga.Skulle det visa sig att den leder till svårigheter i denpraktiska tillämpningen eller till andra olägenheter bör fråganom lämpliga lagstiftningsåtgärder övervägas.Grovt sexuellt tvång och grovt sexuellt utnyttjandeOm förutsättningarna för ansvar för våldtäktsbrott i 1 § inteär uppfyllda, kan ansvar komma i fråga enligt andra regler i 6kap. Den som genom olaga tvång förmår någon till sexuelltumgänge döms sålunda enligt 2 § för sexuellt tvång och densom förmår annan till sexuellt umgänge genom att grovt missbrukahans eller hennes beroende ställning eller genom attotillbörligt utnyttja att han eller hon befinner sig i vanmakteller annat hjälplöst tillstånd eller är psykiskt sjuk ellerpsykiskt utvecklingsstörd döms enligt 3 § för sexuelltutnyttjande. Straffet är i båda fallen fängelse i högst fyraår.Utskottet behandlade, som tidigare framgått, under riksmötet1986/87 en motion som rörde gränsdragningen mellan våldtäkt ochsexuellt utnyttjande. Bakgrunden var ett uppmärksammat rättsfalldär en medvetslöst berusad 17-årig flicka utnyttjades sexuelltav ett flertal ynglingar och i samband därmed blev svårt skadad.Flickans berusning var självförvållad. Ynglingarna dömdes försexuellt utnyttjande, inte för våldtäkt. Här framfördes från olika håll tanken på attinföra ett särskilt stadgande om grovt sexuellt utnyttjande medett högre straffmaximum. Utskottet ansåg att ett sexuelltövergrepp utan inslag av våld, hot e.d. mot en värnlös personinte bör kallas våldtäkt. Däremot ansåg utskottet bl.a. att detfrån straffvärdesynpunkt ofta kan te sig likvärdigt med våldtäktom någon utnyttjar t.ex. en persons vanmaktstillstånd för samlageller något annat sexuellt umgänge. Utskottet ansåg attstraffstadgandet om sexuellt utnyttjande kunde behöva ses över isyfte att införa bestämmelser om ett grovt brott med en särskildstraffskala.Regeringsförslaget i propositionen innebär att bestämmelsernaom sexuellt tvång och sexuellt utnyttjande delas in i tvåbrottsgrader, sexuellt tvång och grovt sexuellt tvång resp.sexuellt utnyttjande och grovt sexuellt utnyttjande. Den grövregraden avser fall där den som har begått gärningen visatsärskild hänsynslöshet eller där brottet annars är att anse somgrovt. För normalgraden av brotten föreskrivs fängelse och för de grova brotten fängelse i lägst ochhögst , dvs. samma maximum som för närvarande.Propositionen innehåller också ytterligare ett ändringsförslagnär det gäller sexuellt utnyttjande till vilket utskottetåterkommer i det följande.I motion Ju613 begärs att straffskalan för sexuelltutnyttjande skall överensstämma med den för våldtäkt. Enligtmotionären kan ett sexuellt utnyttjande av en psykiskt stördperson te sig lika straffvärd som en våldtäkt.Utskottet har, som ovan anförts, efterlyst införande avbestämmelser om ett grovt brott vid sexuellt utnyttjande med ensärskild straffskala.I propositionen föreslås också en bestämmelse med deninnebörden. Gradindelningen av brottet innebär emellertid inteatt straffmaximum höjs. Till grund för sitt ställningstagande idenna fråga har justitieministern (prop. s. 17) anfört att enisolerad revidering av straffmaximum för sexuellt utnyttjandeskulle rubba den nuvarande systematiken i 6 kap. och att, om enmer omfattande ändring av sexualbrottens straffvärde bör göras,detta bör ske i ett bredare sammanhang. Hon pekar vidare påreglerna om brottskonkurrens. Sålunda kan för sexuelltutnyttjande i förening med misshandel eller i förening medvållande till kroppsskada, om sistnämnda brott är grovt, dömastill ett lika strängt straff som för våldtäkt. Är misshandelngrov, kan straffet bli ännu högre. Gällande bestämmelser tordesåledes tillåta att man i det särskilda fallet kan bestämma enpåföljd som framstår som rimlig med hänsyn till gärningenssamlade straffvärde.Med hänsyn till dessa omständigheter anser justitieministernatt maximistraffet inte bör skärpas utan att en gradindelning,åtminstone , innebär en tillräcklig markering avatt vissa av de gärningar som avses med sexuellt utnyttjande börses som särskilt allvarliga.Utskottet godtar justitieministerns förslag i denna del ochavstyrker bifall till motion Ju613. Utskottet är emellertid inteberett att frångå sitt tidigare ställningstagande att ettsexuellt utnyttjande ur straffvärdesynpunkt kan te siglikvärligt med våldtäkt och att detta bör komma till uttryck istraffmaximum för brottet grovt sexuellt utnyttjande. Utskottetutgår därför ifrån att denna fråga blir föremål för ytterligareöverväganden utan något särskilt uttalande från sida.Övervägandena bör kunna ske i anslutning till den översyn avpreskriptionsbestämmelserna för sexualbrotten som utskottetefterlyser i det följande.Sexuellt utnyttjande av psykiskt störda m.m.I den gällande lydelsen av bestämmelsen om sexuelltutnyttjande föreskrivs, som ovan återgivits, straffansvar förbl.a. den som förmår annan till sexuellt umgänge genom attotillbörligt utnyttja att han eller hon är psykiskt sjuk ellerpsykiskt utvecklingsstörd.