bet · GG01JuU10 · 1992-11-17 00:00:00 — 1992/93JuU10SkrivelsenI skrivelse 1992/93:44 har regeringen ()berett tillfälle att ta del av vad som anförts iskrivelsen om tillämpningen av bestämmelserna irättegångsbalken om hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning vid förundersökning i brottmål. Bestämmelser om hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning som tvångsmedel vid förundersökning i brottmålfinns i första hand i 27 kap. (RB).Regler om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakningfinns också i andra lagar, t.ex. i lagen (1952:98) med särskildabestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål och i lagen(1991:572) om särskild utlänningskontroll.Hemlig teleavlyssning innebär att samtal eller andratelefonmeddelanden, som befordras av till eller frånviss telefonapparat eller annan teleanläggning, i hemlighetavlyssnas eller upptas genom tekniskt hjälpmedel för återgivningav innehållet i meddelandet. Förutom för avlyssning avtelefonsamtal kan tvångsmedlet således användas för upptagningav annan telekommunikation än muntlig sådan, såsom telex,telefax och datakommunikation. Hemlig teleövervakning innebäratt uppgifter i hemlighet lämnas av om samtal ellerandra telemeddelanden som har expedierats eller beställts tilleller från en viss telefonapparat eller annan teleanläggningeller att en sådan anläggning avstängs för samtal ellermeddelanden. Reglerna i RB om hemlig teleövervakning trädde ikraft den 1 september 1989.I enlighet med önskemål (JuU 1981/82:54, rskr. 1988/89:124 s. 55, JuU25, rskr. 313) redovisarregeringen hur reglerna i RB om hemlig teleavlyssningoch hemlig teleövervakning har tillämpats (se senast skr.1991/92:32, JuU8, rskr. 117).I den skrivelse som utskottet nu behandlar lämnar regeringenen redogörelse för tillämpningen av bestämmelserna i omhemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning under år 1991.Redogörelsen bygger på uppgifter som lämnat ien skrivelse till regeringen . Redogörelsenomfattar samtliga fall av hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning enligt under år 1991.Hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning med stöd avbestämmelserna i har enligt regeringens skrivelsehuvudsakligen förekommit i förundersökningar där det funnitsstarka misstankar om organiserad eller annars omfattande handelmed narkotika och då andra spaningsmetoder prövats utan resultateller redan från början befunnits vara otillräckliga.Huvudsyftet har liksom varit att avslöja den meraomfattande smugglingen till och försäljningen inom landet.Hemlig teleavlyssningNär det gäller förundersökningar avseende grovt narkotikabrottvisar regeringsskrivelsen att domstolarna meddelattillstånd att avlyssna kommunikation till eller fråntelefonapparater eller andra teleanläggningar som innehaftseller använts av sammanlagt 243 misstänkta personer. Antaletsådana fall --1991 var följande.00>1969 13>28 32>1977 45>122 65>1985 78>23300>1970 13>39 32>1978 45>102 65>1986 78>21300>1971 13>44 32>1979 45>147 65>1987 78>20500>1972 13>34 32>1980 45>220 65>1988 78>21000>1973 13>46 32>1981 45>277 65>1989 78>21400>1974 13>44 32>1982 45>313 65>1990 78>21400>1975 13>42 32>1983 45>418 65>1991 78>24300>1976 13>64 32>1984 45>414När det gäller andra grova brott som enligt RB kan grunda rätttill teleavlyssning uppges sådan ha använts i 31 fall under år1991. Det har gällt förundersökningar som huvudsakligen rörtmord, grova rån, allmänfarlig ödeläggelse och människorov.Motsvarande siffror för de närmast föregående åren var 13(1990), 24 (1989), 15 (1988), 15 (1987), 15 (1986) resp. 6(1985).Ökningen från domineras, enligt skrivelsen, avavlyssningar i förundersökningar angående grova rån.Den genomsnittliga avlyssningstiden var 44 dagar.Motsvarande tid var (1990), (1989), (1988), (1987), (1986) resp.60 dagar (1985). Det finns ärenden där avlyssningen pågåttendast någon dag medan den i några andra fall har pågått i merän . I ett fall har avlyssningen pågått i femmånader.Av skrivelsen framgår att avlyssningen haft betydelse förförundersökningen i fråga om den misstänkte i av fallen år1991, vilket kan jämföras (1990), (1989), (1988), (1987), (1986) resp. (1985). Det framgårockså att avlyssningen inte gett något resultat i avfallen och att åtgärden avbrutits med kvarstående misstanke iknappt av fallen.Under redovisningsperioden har det inte förekommit något falldär domstol lämnat en ansökan om teleavlyssning utan bifall.Inte heller vid den förhandsprövning som görhar negativt besked lämnats i något fall.Hemlig teleövervakningEnligt skrivelsen har tillstånd för hemlig teleövervakninglämnats i 41 fall . Av dessa avsåg 35 fallnarkotikabrott och sex fall avsåg grov stöld, grovt bedrägeri,grovt rån och egenmäktighet med barn. lämnades 42tillstånd, varav 38 avsåg narkotikabrott och fyra avsåg andrabrott. Tiderna för teleövervakningarna varierarmellan och, som mest, knappt tre månader.Teleövervakningen har, uppges det i skrivelsen, haft betydelseför förundersökningen i fråga om den misstänkte i avfallen. var motsvarande siffra . I avfallen har förundersökningen inte gett något resultat och idrygt av fallen har åtgärden avbrutits med kvarståendemisstanke.Inte heller i fråga om teleövervakning har det underredovisningsperioden förekommit att domstol lämnat en ansökanutan bifall.ÖvervägandenUtskottet kan först konstatera att antalet teleavlyssningar pågrund av misstanke om grovt narkotikabrott liggerpå en relativt nivå. Den för registreradeökningen ger enligt utskottets mening inte anledning att antaatt trenden är starkt uppåtgående; det krävs ytterligarejämförelseår för att kunna bedöma läget.Härutöver vill utskottet i likhet med justitieministern pekapå att antalet för grovt narkotikabrott lagförda personer ökatunder . Av redogörelser för tidigare årframgår dock att antalet varierar över åren såväl uppåt somnedåt. Antalet beslag av olika narkotiska preparat har ocksåökat kraftigt under senare år.Sammantaget finner utskottet att läget när det gäller denillegala hanteringen av narkotika alltjämt är djupt oroande.Någon förändring till det bättre kan inte förmärkas, ochutskottet anser i likhet med justitieministern attteleavlyssning är ett hjälpmedel som inte kan undvaras i kampenmot narkotikan. Detsamma gäller i fråga om annan särskilt grovbrottslighet där utskottet speciellt vill uppmärksammautvecklingen när det gäller grova rån. Det finns all anledningatt noga följa utvecklingen inte endast i fråga omnarkotikabrott utan även i fråga om andra brott därteleavlyssning kan bli aktuell.När det gäller teleövervakning är de redovisade siffrorna istort oförändrade jämfört med föregående år.Utskottet noterar att teleövervakning i avsevärt mindreomfattning än teleavlyssning har haft betydelse förförundersökning i fråga om den misstänkte. Detta är somjustitieministern anför en naturlig följd av dessa tvångsmedelsolika användningsområden; teleövervakning har sin störstabetydelse i förundersökningar om narkotikabrott och fyller enviktig funktion för att t.ex. kartlägga en misstänktnarkotikahandlares kontaktkrets. Teleövervakning kan ocksåutgöra ett komplement till teleavlyssning.I likhet vill utskottet understryka vikten avrestriktivitet när det gäller teleavlyssning ochteleövervakning. Av betydelse i det sammanhanget är den praxisenligt vilken ärenden om teleavlyssning anmäls förrikspolischefen innan de överlämnas till åklagare (jfr prop.1980/81:76 s. 277 f och JuU1987/88:4 s. 4). Som utskottettidigare uttalat är det ett oavvisligt krav att åtgärderna ivarje enskilt fall så långt det är möjligt begränsas i fråga ombåde antalet avlyssnade eller övervakade telefonapparater ochandra teleanläggningar och den tid som någon av åtgärdernapågår.Med dessa uttalanden bör regeringens skrivelse läggas tillhandlingarna. Utskottet hemställerbeträffande regeringens skrivelse 1992/93:44att lägger skrivelsen till handlingarna.Stockholm den 17 november 1992På justitieutskottets vägnarBritta BjelleI beslutet har deltagit:Britta Bjelle (fp),(),(),(),(),(),(),(),(),(nyd),(),(),(),() och ().