bet · GF01LU24 · 1992-03-17 00:00:00 — I sammanhanget måste beaktas attbruket av extrapriser inom dagligvaruhandeln numera tycks vara i avtagande.Utskottet avstyrker därför bifall till motionerna L702, L710 och Jo203 yrkande6.9 Könsdiskriminerande reklamÅtgärder mot könsdiskriminerande reklam begärs i tre motioner. I motion1990/91:L731 begär m.fl. (mp) att marknadsföringslagen skalländras så att sådan reklam förbjuds. Enligt motionärerna är de egenåtgärder somvissa branschorganisationer vidtagit inte tillräckliga för att erforderligasaneringsåtgärder skall komma till stånd.I motion 1990/91:L763 av och (båda mp) yrkastillkännagivande om att kommersiell reklam inte skall främjakönsdiskriminering, rasism och resursslöseri (yrkande 3).Inga-Britt m.fl. (s) anser i motion L711 att regeringen börlägga fram förslag om lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam. Motionärernaanför att det är oförenligt med dagens syn på jämställdhet att kvinnor ellermän i marknadsföring beskrivs på ett sätt som strider mot kravet på mänskligvärdighet och principen om enskilda människors skilda värde och rättigheteroavsett kön. Resultatet av åtgärder från näringslivets etiska råd motkönsdiskriminering är enligt motionärerna alltför klent beroende på dels attmånga som producerar reklam står utanför rådets inflytande, dels att rådetsverksamhet saknar offentlighet.I samband med riksdagsbeslut om inriktningen av konsumentpolitiken(prop. 1985/86:121, LU34, rskr. 292) gav regeringen i uppdrag att isamarbete med berörda parter följa och dokumentera den könsdiskriminerandereklamens utveckling samt att redovisa sina erfarenheter och bedömningar tillregeringen senast . avlämnade KOVrapporten /89:5 Könsdiskriminerande reklam -- skall den bort! Irapporten föreslås att lagstiftning införs mot reklam som kränker ettdera könetoch att lagstiftningen kopplas till marknadsföringslagen. KOV:s rapportinnehöll inget lagförslag.I syfte att komplettera KOV:s rapport med ytterligare beslutsunderlagupprättades inom promemorian (dnr MA 581/89)Lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam, som innehåller ett förslag tilllag mot könsdiskriminerande marknadsföring. Förslaget utgår från attövervakande och rättstillämpande organ när det gäller ingripanden motkönsdiskriminerande reklam skall vara desamma som när det gäller ingripandenmot marknadsföring i allmänhet, nämligen KO och MD. Promemorians förslaginnebär att ingripanden mot könsdiskriminerande marknadsföring skall göras fråni princip samma utgångspunkter som när det gäller ingripanden mot reklam iallmänhet. De principer som gäller för bedömning av marknadsföringsåtgärderenligt marknadsföringslagen kommer enligt förslaget i princip att gälla ävennär det gäller könsdiskriminerande marknadsföringsåtgärder.I promemorian redovisas också näringslivets s.k. egenåtgärder som vidtagits isyfte att motverka könsdiskriminerande reklam. inrättades för dettaändamål Näringslivets etiska råd mot könsdiskriminerande reklam () medAnnonsörföreningen, , ,(Vectu), Föreningen (Factu), , och (Swedma) som huvudmän.Promemorian har remissbehandlats och övervägs inomcivildepartementet.Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning (se bl.a. bet. 1989/90:LU21) attnågot uttalande från sida inte är påkallat så länge frågan omlagstiftning om förbud mot könsdiskriminerande reklam är föremål för beredninginom . Med anledning av vad som anförs i motion L711 villutskottet tillägga att, även om iakttar sekretess i sina ärenden, rådetsställningstaganden som innebär att viss reklamåtgärd befunnits diskriminerandemot endera könet -- s.k. fällande uttalanden -- offentliggörs genomunderrättelser till pressen (se t.ex. Konsumenträtt & Ekonomi, nr 5, 1991). Denomständigheten att rådets verksamhet saknar offentlighet innebär således inte,enligt utskottets mening, att rådets beslut skulle sakna betydelse vid framtidautformning av reklam. I tider med minskande möjligheter att via statsbudgetenfinansiera åtgärder i syfte att förbättra konsumentinformation ochmarknadsbevakning framstår varje form av näringslivets egenåtgärder enligtutskottet som allt angelägnare.Vad särskilt gäller önskemålen i motion 1990/91:L736 vill utskottet utöverdet redan sagda erinra om att rasism i reklam kan föranleda straff enligtbestämmelserna i 7 kap. 4 § 11 tryckfrihetsförordningen och 16 kap. 8 §brottsbalken om hets mot folkgrupp. I sammanhanget kan också påpekas attutredningen för åtgärder mot etnisk diskriminering enligt sina direktiv (dir.1990:37) har till uppgift bl.a. att se över bestämmelserna i lagen (1986:442)mot etnisk diskriminering. I den mån några särskilda regler mot rasism i reklamskulle erfordas utgår utskottet från att utredningen tar upp detta i sittarbete, som skall vara slutredovisat före utgången av . Något initiativi saken från sida är därför inte erforderligt. Inte heller är någonåtgärd påkallad med anledning av motionsyrkandet i övrigt.Utskottet avstyrker med det anförda bifall till motionerna 1990/91:L731, L711och 1990/91:L763 yrkande 3.10 vid konsumentköpKonsumentköplagen (1990:932) trädde i kraft och ersatte då1973 års lag i samma ämne. Den nya konsumentköplagen ingår som ett led i detköprättsliga reformarbete som också resulterat i bl.a. lagen (1987:822) ominternationella köp och den nya köplagen (1990:931).En av nyheterna i konsumentköplagen gäller konsumentens möjligheter attavbeställa en vara innan leverans har skett. Om köparen avbeställer varan innanden har avlämnats har säljaren inte längre rätt att hålla fast vid köpet ochkräva full betalning. Säljaren har dock i ett sådant fall möjlighet att fåersättning (41 § första stycket) för särskilda kostnader som han haft för attingå och fullfölja avtalet till den del han inte kan tillgodogöra sig dessa påannat sätt. Han får också ersättning för särskilda kostnader till följd avavbeställningen samt för förlust i övrigt med skäligt belopp. Sistnämnda regelinnebär att ersättningen skall bestämmas så att den ger viss kompensation förutebliven vinst, dock inte i allmänhet hela det överskott som skulle hauppstått för säljaren om köpet fullföljts (det s.k. positivakontraktsintresset). Enligt 41 § andra stycket har säljaren möjlighet attförbehålla sig en på förhand bestämd ersättning vid bl.a. avbeställning om denär skälig med hänsyn till vad som kan anses tillkomma en säljare enligt 41 §första stycket. När köparen avbeställer en vara innan säljaren har accepteratett anbud från köparen föreligger däremot inte någon rätt för säljaren att fåersättning av köparen (41 § tredje stycket). Detsamma gäller om köparen visaratt avbeställningen beror på hinder som köparen skäligen inte kunde förväntasha räknat med vid köpet och vars följder han inte heller skäligen kunde haundvikit eller övervunnit.I sammanhanget finns också anledning att redovisa vad som gäller i fråga omköparens rätt till avbeställning enligt konsumenttjänstlagen (1985:716).Enligt konsumenttjänstlagen, som trädde i kraft , harkonsumenten också en i princip ovillkorlig rätt att avbeställa tjänsten innanden slutförts. Avbeställs tjänsten har näringsidkaren rätt till ersättning förutfört arbete och för förluster som han gör på grund av att han inrättat sigefter uppdraget (42 §). Regeln innebär bl.a. att näringsidkaren fårtillgodoräkna sig vinst på den del av arbetet som redan utförts och vinsten påeventuellt nödvändiga avslutningsarbeten. Någon rätt till ersättning för heladen vinst han skulle ha gjort om avtalet fullföljts har han dock inte. Harnäringsidkaren på grund av avtalet om den tjänst som sedermera avbeställtsvarit tvungen att avböja andra uppdrag och går han till följd härav miste ominkomst har han däremot rätt till ersättning för detta inkomstbortfall.Reglerna i konsumentköplagen om konsumentens rätt till avbeställningkritiseras av m.fl. (c, m, fp) i motion L714. Motionärerna anseratt bestämmelserna innebär att respekten för ingångna avtal begränsas och attkonsumenten inte gör tillräckligt noggranna överväganden innan ett avtal sluts.Vidare har det, enligt motionärerna, visat sig att den ersättning som utgårtill företagaren vid avbeställningar inte motsvarar dennes förluster.Avbeställningsrätten i konsumentköplagen riskerar också, menar motionärerna,att bli till nackdel för konsumenten genom att han får betala en störrehandpenning eller beställningsavgift än eljest. Särskilt för mindrenäringsidkare är det svårt att göra kalkyler med den obegränsadeavbeställningsrätten. I motionen yrkas att hos regeringen begärförslag om sådan ändring i konsumentköplagen att en inskränkning sker i dengenerella avbeställningsrätten vad avser specialbeställda varor ochbeställningsvaror av större värde.Utskottet erinrar om att liknande invändningar framfördes motionsvägen vidriksdagens behandling av regeringens förslag till ny konsumentköplag. Utskottetavstyrkte därvid på närmare anförda skäl bifall till den då aktuella motionenoch tillstyrkte propositionens förslag i denna del (se bet. 1989/90:LU35 s.36). Kritiken aktualiserades på nytt i en motion, och utskottetvidhöll då sitt tidigare ställningstagande (se bet. 1990/91:LU 22 s. 40).När nu samma spörsmål ytterligare en gång tagits upp är utskottet berett attta fasta på den framförda kritiken. I likhet med motionärerna anser utskottetatt konsumentköplagens bestämmelser om konsumentens generellaavbeställningsrätt kan kritiseras utifrån flera utgångspunkter. För det förstakan det ifrågasättas om bestämmelsen ger konsumenterna någon fördel över huvudtaget. Genom den oinskränkta avbeställningsrätten kan konsumenten i ställetledas till att inte göra tillräckligt noggranna överväganden innan han ingårett köpeavtal. För det andra kan bestämmelsen också ha som effekt att respektenför ingångna avtal luckras upp rent allmänt och får spridning till andraområden. För det tredje kan det sättas i fråga om inte bestämmelsen medföroönskade effekter genom att säljare av beställningsvaror i allt störreutsträckning än tidigare tar ut handpenning eller beställningsavgifter i enomfattning som knappast gynnar konsumenterna. De kostnader som är förenade medavbeställningsrätten slår givetvis också tillbaka på konsumentkollektivet iform av främst ökade priser.Enligt utskottets mening finns det således anledning att överväga om intelagbestämmelsen bör ändras. Utskottet saknar emellertid underlag för att kunnata ställning till om en sådan ändring som motionärerna önskar få till stånd börgenomföras. Spörsmålet bör alltså övervägas ytterligare. Konsumentköplagen harnu varit i kraft , och utskottet anser att det bör vara möjligtatt få fram ett närmare underlag för att man skall kunna bedöma hurbestämmelserna om köparens avbeställningsrätt kommit att tillämpas i praktikenoch vilka konsekvenser de fått för näringsidkare och konsumenter. Det börankomma på regeringen att föranstalta om en sådan utvärdering och, om såbefinns erforderligt, återkomma till med förslag till ändringar ikonsumentköplagen. Eftersom den fria avbeställningsrätten i konsumentköplageninte kan ses isolerad från motsvarande bestämmelser i konsumenttjänstlagenanser utskottet att det finns skäl att även låta sistnämnda bestämmelseromfattas av den förordade utvärderingen.Vad utskottet sålunda har anfört bör med anledning av motion L714ge regeringen till känna.11 Kompetenskrav för fastighetsmäklareLagen (1984:81) om fastighetsmäklare är tillämplig på fysiska personer somyrkesmässigt förmedlar fastigheter, tomträtter och vissa andra objekt. I lagenfinns både näringsrättsliga och civilrättsliga regler. De näringsrättsligabestämmelserna innebär att fastighetsmäklare skall vara vara registrerade hoslänsstyrelsen. För registrering uppställs vissa krav såsom attfastighetsmäklaren skall vara ansvarsförsäkrad till ett belopp av minst500000 kr., att han skall ha viss utbildning och vara lämplig förverksamheten, m.m. Utbildningen skall omfatta fastighetsrätt,fastighetsförmedling, byggnads- och värderingsteknik samt företagsekonomi.Fyller en registrerad fastighetsmäklare inte längre de uppställda kraven kanregistreringen återkallas. Fastighetsmäklare som driver verksamhet utan attvara registrerad i vederbörlig ordning kan av åläggas att vidvite upphöra med verksamheten.Några motsvarande bestämmelser om fastighetsvärderingsmän finns inte.Ett tillkännagivande om skärpta krav på utbildning och auktorisation förfastighetsförmedlare och fastighetsvärderare begärs i motion L718 av AgneHansson och (båda c). Motionärerna menar bl.a. att det ärförvånande att det inte krävs högskolekompetens för utövande av mäklaryrket.Även i andra avseenden bör lagstiftningen ses över, bl.a. i fråga om hurfastighetsmäklare skall utföra sina uppdrag. Sanktionsförfarandet vid brott motgod fastighetsmäklarsed bör därvid ägnas särskild uppmärksamhet i syfte attåstadkomma säkrare förhållanden för kunderna på fastighetsmarknaden. När detgäller fastighetsvärderare anser motionärerna att frågan om hur deras arbeteutförs har minst lika stor betydelse för kundens trygghet och för att stävjasvindleri och andra brott. Frågan om kvalifikationskrav och andranäringsrättsliga bestämmelser för fastighetsvärderingsmän bör därför tas upptill prövning i lämpligt sammanhang.I motion Ub520 framhåller i (nyd) attutbildningskraven på fastighetsmäklare är alltför lågt ställda och att dettagit motionären endast att läsa in och tenterafastighetsmäklarutbildningen. I motionen begärs ett tillkännagivande om att detpågående översynsarbetet skall resultera i en väsentligt förstärkt utbildningmed en obligatorisk praktikdel (yrkande 2).Frågor om fastighetsmäklare har behandlats medanledning av motioner. fann på utskottets hemställan(bet. 1988/91:LU1) att en översyn av lagen om fastighetsmäklare var befogad,vilket gavs regeringen till känna. De motionsspörsmål som behandlades senastvåren 1991 rörde främst utbildningskrav för fastighetsmäklare ochfastighetsvärderingsmän. Utskottet framhöll därvid i sitt av godkändabetänkande /91:LU26 att det självfallet är angeläget att fastighetsmäklarnahar en tillfredsställande utbildning. Det finns därför skäl, anförde utskottet,att överväga huruvida de utbildningskrav som ställs är tillfyllest eller om nivån bör höjas. Utskottet saknade emellertid underlag för ennärmare bedömning av i vilket avseende utbildningen eventuellt skulle behövakompletteras. I de då aktuella motionerna hade -- bortsett från önskemål omhögskoleutbildning -- inte anförts några mer konkreta exempel på brister i dennuvarande utbildningen. Att det i fastighetsmäklarlagen skulle uppställas kravpå högskoleutbildning för alla mäklare kunde utskottet inte förorda. Ett sådantvillkor skulle bl.a. medföra att det helt övervägande antalet av de i dagyrkesverksamma mäklarna blev obehöriga. Till saken hör också, framhöllutskottet, att mäklarnas verksamhet avser en mängd skiftande uppdrag, allt frånförmedling av hyresrätter och okomplicerade överlåtelser av mindrebostadsrättslägenheter med låga värden till försäljningar av värdefullaindustrifastigheter och flerfamiljshus. Det torde enligt utskottets meningknappast kunna hävdas att högskoleutbildning är erforderligt vid samtligasådana typer av förmedlingsuppdrag. Inte heller kunde utskottet ställa sigbakom tanken att man efter mönster av vad som gäller för advokater ochrevisorer skulle införa någon form av klassificering av mäklarna medutgångspunkt i deras utbildning. En uppdelning av mäklarkåren på mer resp.mindre kvalificerade mäklare torde nämligen bli meningsfull, framhöllutskottet, om den kombinerades med föreskrifter om att vissa mäklaruppdragskall förbehållas de kvalificerade mäklarna. Utskottet kunde inte finna annatän att en sådan ordning skulle leda till att underlaget för mäklarverksamhet påmindre orter och i glesbygden skulle minska och att de mer inkomstbringandeförmedlingsuppdragen skulle koncentreras till en grupp mäklare i främststorstadsregioner och större tätorter. Vid en bedömning av frågan omutbildningskraven för fastighetsmäklare måste vidare, menade utskottet, beaktasatt de missförhållanden inom mäklarbranschen som i olika sammanhang påtalatsinte främst synes ha sin orsak i att mäklarnas utbildning är otillräcklig. Attproblem uppkommit torde i stället kunna hänföras till att kontrollen övermäklarnas verksamhet i vart fall tidigare varit bristfällig och att mindreseriösa mäklare därför kunnat agera fritt utan några större risker föringripanden. Minst lika viktigt som utbildningskraven var därför enligtutskottets mening att länsstyrelserna kan utöva en effektiv tillsyn övermäklarna. Vidare pekade utskottet på att ökade resurser förtillsynsverksamheten tillförts länsstyrelserna i de tre storstadslänen och attden av begärda översynen pågick inomjustitiedepartementet. Av inhämtade uppgifter framgick att översynen bl.a.omfattade utbildningsfrågor. Utskottet utgick vidare från att spörsmålen omsåväl organisationen av mäklarnas utbildning som utbildningsnivån kommer attövervägas under översynen. I avvaktan på resultatet av det pågående arbetetansåg utskottet att de då aktuella motionerna såvitt de avsågfastighetsmäklarna inte borde föranleda någon åtgärd.Också beträffande fastighetsvärderingsmännen anslöt sig utskottet i 1991 årsbetänkande (bet. 1990/91:LU26) till motionärernas uppfattning om vikten av entillfredsställande utbildning. Enligt utskottet var dock behovet av åtgärderfrån statsmakternas sida inte lika framträdande när det gäller kontroll avfastighetsvärderingsmännens utbildning och verksamhet som när det är fråga omfastighetsmäklarnas. Utskottet kunde i vart fall inte finna det lämpligt attden pågående översynen av fastighetsmäklarlagen skulle vidgas till att omfattakompetenskrav för fastighetsvärderingsmän. De aktualiserade motionsspörsmålenfick därför enligt utskottet övervägas i annat lämpligt sammanhang. Utskottetville inte utesluta att en allmän uppstramning av fastighetsmäklarnasverksamhet kan få positiva effekter också på fastighetsvärderingssidan. Iförsta hand bör således, framhöll utskottet, utvecklingen på området avvaktasinnan man tar ställning till frågan om särskilda kompetenskrav förfastighetsvärderingsmän bör införas.Vad utskottet sålunda uttalade för mindre än äger fortfarandegiltighet både när det gäller fastighetsmäklare och fastighetsvärderingsmän.Enligt vad utskottet inhämtat kommer den pågående översynen avfastighetsmäklarlagen att redovisas i promemoria . Iavvaktan på promemorians förslag och regeringens vidare ställningstaganden ifrågor som gäller kompetenskrav för fastighetsmäklare m.m. är inte utskottetberett att förorda något riksdagsinitiativ med anledning av de nu aktuellamotionerna. Utskottet avstyrker därför bifall till motionerna L718 och Ub520yrkande 2. beträffande anslag till marknadsdomstolenatt med bifall till regeringens förslag under tolfte huvudtitelntill för /93 anvisar ett förslagsanslag på5270000 kr.,2. beträffande anslag till konsumentverketatt med bifall till regeringens förslag under trettonde huvudtitelntill för /93 anvisar ett förslagsanslag på73319000 kr.,3. beträffande anslag till allmänna reklamationsnämndenatt med bifall till regeringens förslag under trettonde huvudtitelntill för /93 anvisar ettförslagsanslag på på ,4. beträffande översynen av konsumentpolitiken m.m.att avslår motion 1991/92:L712 yrkandena 1 och 2 samt motion1991/92:L713,res. 1 (s)5. beträffande råd för biltvisteratt avslår motion 1991/92:L705,6. beträffande lokal konsumentverksamhetatt avslår motion 1991/92:L704 och motion 1991/92:L712 yrkande 4,7. beträffande stöd till konsumentorganisationeratt med bifall till regeringens förslag och med avslag på motion1991/92:L706 under trettonde huvudtiteln till Stöd tillkonsumentorganisationer för /93 anvisar ett reservationsanslagpå ,8. beträffande konsumentforskningatt med bifall till regeringens förslag under trettonde huvudtitelntill Konsumentforskning för /93 anvisar ettreservationsanslag på ,9. beträffande bidrag till miljömärkning av produkteratt med bifall till regeringens förslag och med avslag på motion1991/92:L708 yrkande 3 under trettonde huvudtiteln till Bidrag tillmiljömärkning av produkter för /93 anvisar ettreservationsanslag på ,10. beträffande miljömärkningssystemets finansieringatt avslår motion 1991/92:L708 yrkande 2,11. beträffande miljömärkningsstyrelsenatt avslår motion 1991/92:L708 yrkande 1 och motion 1991/92:Jo646yrkande 8,12. beträffande utvärdering av miljömärkningenatt avslår motion 1991/92:Jo612 yrkande 29 delvis,res. 2 (s)13. beträffande obligatorisk miljöfarlighetsmärkningatt avslår motion 1991/92:Jo612 yrkande 29 delvis,res. 3 (s)14. beträffande varudeklarationer om miljöfarliga ämnenatt avslår motion 1991/92:L701,15. beträffande information om bensinpriseratt avslår motion 1991/92:L720,16. beträffande extrapriseratt avslår motion 1991/92:L702, motion 1991/92:L710 och motion1991/92:Jo203 yrkande 6,res. 4 (s)17. beträffande könsdiskriminerande reklamatt avslår motion 1990/91:L731, motion 1990/91:L763 yrkande 3 ochmotion 1991/92:L711,18. beträffande konsumenters avbeställningsrättatt med anledning av motion 1991/92:L714 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,res. 5 (s)19. beträffande kompetenskrav för fastighetsmäklare m.fl.att avslår motion 1991/92:L718 och motion 1991/92:Ub520 yrkande2.Stockholm den 17 mars 1992På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), (), PerStenmarck (m), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Översynen av konsumentpolitiken m.m. (mom. 4), , , , ,och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 7 som börjar med "" och på s. 8 slutar med "yrkande 2" bort ha följande lydelse:Utskottet delar motionärernas uppfattning i motion L712 om betydelsen avEFTA:s ministerdeklaration på konsumentområdet, och enligt utskottets meningbör regeringen vid utformning av direktiven till den aviserade utredningensärskilt beakta vad som däri framförts.När det sedan gäller yrkande 2 i samma motion delar utskottet ocksåmotionärernas uppfattning om nödvändigheten att KOV ges möjligheter attomedelbart börja arbeta med de inför EG-anpassningen strategiska frågorna.Behovet av resurser för att KOV skall kunna ta till vara de svenskakonsumenternas intressen inom ramen för ett bör enligt utskottetsmening särskilt uppmärksammas av regeringen.Vad utskottet sålunda anfört bör med bifall till motion L712yrkandena 1 och 2 ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 4 bort ha följande lydelse:4. beträffande översynen av konsumentpolitiken m.m.att med bifall till motion 1991/92:L712 yrkandena 1 och 2 samt medavslag på motion 1991/92:L713 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört.2. Utvärdering av miljömärkningen (mom. 12), , , , ,och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 13 som börjar med "När det"och slutar med "29 delvis" bort ha följande lydelse:Som framhålls i motion Jo612 finns det i budgetpropositionen ingen närmareutvärdering av det arbete som bedrivits med miljömärkningen. I linjemed vad som anförs i motionen anser utskottet att det vore värdefullt om ensådan utvärdering kom till stånd, särskilt mot bakgrund av den kritik somframställts mot verksamheten i massmedia. Enligt utskottets mening börregeringen omgående ta initiativ härtill och därefter redovisa sina bedömningaroch eventuella förslag till . Den omständigheten att EG:smiljöministrar kommit överens om en förordning om miljömärkning inom EG utgörinte skäl för att en utvärdering i enlighet med motionsönskemålet inte skallkomma till stånd.Vad utskottet sålunda anfört bör med bifall till motion Jo612yrkande 29 delvis ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 12 bort ha följande lydelse:12. beträffande utvärdering av miljömärkningenatt med bifall till motion 1991/92:Jo612 yrkande 29 delvis som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.3.