bet · GG01BoU8 · 1992-12-03 00:00:00 — Det är angeläget attåtgärder vidtas för att motverka skador på naturmiljön, särskiltpå kalfjället, och för att begränsa buller och andra störningar.Enligt jordbruksutskottet får dock restriktionerna självfalletinte innebära att samernas möjligheter till daglig försörjningsommartid omöjliggörs.Bostadsutskottet delar vad jordbruksutskottet anfört. Medanslutning till det anförda föreslår bostadsutskottet attpropositionen såvitt avser barmarkskörning i terräng läggs tillhandlingarna.Rätt till jakt och fiskeDen som utövar renskötsel får enligt rennäringslagen jaga ochfiska på utmark inom de delar av samebyns betesområde som hörtill renbetesfjällen eller lappmarkerna när renskötsel ärtillåten där (25 §). Även den som tillfälligt uppehåller siginom annan samebys betesområde på grund av renarnas skötsel fårjaga och fiska där för sitt uppehälle. På marker i ochKopparbergs län som vid utgången av tillhörde statenoch var särskilt upplåtna till renbete får medlem i sameby fiskatill husbehov och efter tillstånd jaga rovdjur inom bynsbetesområde.Upplåtelse av rätt till jakt och fiske får ske på sådankronomark ovanför odlingsgränsen som står under statensomedelbara disposition och på renbetesfjällen om det kan skeutan avsevärd olägenhet för renskötseln (32 §). Upplåtelsenskall också vara förenlig med god jakt- eller fiskevård och fårinte orsaka besvärande intrång i den jakträtt eller fiskerättsom enligt lagen tillkommer samerna. Frågan om upplåtelse prövasenligt 33 § av regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer.I propositionen redovisas hur småviltsjakten och fisket påstatens mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen börordnas . Bred enighet tycks råda om att jakt ochfiske inte bedrivs i den utsträckning som resurserna medger.Rätt till jakt och fiske anses kunna upplåtas i betydligt störreomfattning än utan att olägenheter av någonbetydelse uppkommer för rennäringen.Sammanfattningsvis anförs i propositionen följande.Det skydd för rennäringsintresset som gäller enligtrennäringslagen skall inte inskränkas, och samernas rätt enligtlagen till jakt och fiske skall vara oförändrad. Vissa områdensom är särskilt känsliga för renskötseln, t.ex. slaktplatser ochvissa avsnitt av flyttleder, avses undantas från upplåtelse avsmåviltsjakt helt eller delvis . Även vissa andraområden runt samlad bebyggelse bör undantas.Upplåtelse av småviltsjakt avses kunna ske inom alla andraområden på statens mark ovanför odlingsgränsen och pårenbetesfjällen där olägenhet av någon betydelse inte uppkommerför rennäringen.Särskilda jaktområden kan enligt propositionen behöva avsättasför kommuninnevånarna. Det betonas som mycket angeläget att depersoner som är beroende av jakten för sin försörjning fårnödvändiga upplåtelser. Vid behov kan övervägas om ett visstområde skall upplåtas till endast en sådan person. För dessa kanenligt propositionen övervägas om det inte finns särskilda skälatt upplåtelsen bör vara avgiftsfri ellerom avgiften bör sättas lägre än den som normalt tas ut.Huvudansvaret för upplåtelserna och områdesindelningen börenligt propositionen ligga kvar på länsstyrelserna.Områdesindelningen bör ske i samråd med berörda samebyar ochlokala jaktvårdssammanslutningar. Länsstyrelserna i de aktuellalänen bör samarbeta sinsemellan och utbyta erfarenheter ompraktiska detaljer. I princip avses jakt- ochfiskevårdsföreningarnas upplåtelseverksamhet upphöra. Härigenomvinns enligt propositionen fördelar ur jakt- ochviltvårdssynpunkt. I för rennäringen störningskänsliga områden,där verksamheten kan behöva styras i detalj och under kontrollav samebyn, kan det enligt förslaget vara lämpligt attunderupplåtelser sker till samebymedlem eller sammanslutning avsamebymedlemmar.När det gäller avgiften för upplåtelse av jakträtt tillfallerhälften samebyn och hälften Samefonden. Någon ändring föreslåsinte i denna del. Samefonden har stått för kostnadernaför jakt- och fiskevårdande åtgärder ovanför odlingsgränsen ochpå renbetesfjällen samt för bevakning. I fortsättningen börenligt regeringsförslaget ta ut en särskild avgiftför detta arbete samt för sina kostnader för arbetet med deenskilda upplåtelserna. bör bestämmaupplåtelseavgiftens storlek. Vid bestämmandet bör enligtpropositionen beaktas inte bara att upplåtelserna bör gesamebyarna en inkomst utan också att jakt kanutövas på rimliga ekonomiska villkor. Det anses vara en frågaför att bestämma vilka former av jaktkort som börfinnas. Ett jaktkort som gäller bör dock finnas förkommuninnevånarna. Någon ändring föreslås inte i bestämmelsernaom användning av hund.Vad gäller upplåtelse av rätt till fiske framhålls ipropositionen att det är angeläget att upplåtelser i första handsker till dem som helt eller delvis försörjer sig på fiske.Intäkterna av upplåtelseavgifterna för fisket bör enligtregeringsförslaget i fortsättningen tillfalla berörd sameby ochSamefonden med hälften var. Kostnaderna för fiskevården ochbevakningen skall såsom tidigare redovisats bekostas genomlänsstyrelsens försorg och inte såsom nu Samefondens.Tillstånd att uppföra enklare jakt- och fiskekojor skall ivissa fall kunna beviljas dem som helt eller delvis försörjersig på jakt och fiske.Riksdagen bereds tillfälle att ta del av vad i propositionenanförts om upplåtelse av jakt- och fiskerätt på statens markovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen.Frågor om rätt till jakt och fiske behandlas i två motioner. Imotion Bo1 (s) delvis, föreslås som sin mening geregeringen till känna att samernas jakt- och fiskerätt ovanförodlingsgränsen och på renbetesfjällen är en monopolrätt. Iområden nedanför odlingsgränsen har samerna en med andraenskilda pretendenter delad stark jakt- och fiskerätt. IVänsterpartiets partimotion Bo7 yrkande 11 förordas attriksdagen tillkännager för regeringen att upplåtelse av jakt ochfiske ovan odlingsgränsen helt skall handhas av samerna självasamt att regler och utformning av upplåtelsen skall handläggasav i samarbete med länsstyrelsen.Bostadsutskottet noterar till att börja med i likhet medjordbruksutskottet att de befogenheter som samerna hade enligt1886 års renbeteslag i huvudsak står kvar enligt gällanderennäringslagstiftning. vill också peka på attett förverkligande av de redovisade övervägandena i fråga omsmåviltsjakten och fisket inom angivna områden inte innebärnågon inskränkning i det skydd som finns i samernasrenskötselrätt enligt rennäringslagen. Upplåtelser får inte skeom de kan vålla renskötseln någon olägenhet av betydelse ellerinnebär besvärande intrång i den rätt till jakt och fiske somenligt lagen tillkommer samerna. Upplåtelserna skall dessutomvara förenliga med god jaktvård eller fiskevård.Bostadsutskottet har under angivna förutsättningar inte någotatt erinra mot att de möjligheter som finns för jakt och fiskeutnyttjas på ett effektivare sätt än . Vissa personer ärhelt eller delvis beroende av jakt och fiske för sinförsörjning. För många andra är möjligheterna att jaga och fiskaen viktig fritidsaktivitet och rekreationskälla. anfört har det varit ett allmäntönskemål att möjligheterna till jaktutövning och fiske tas tillvara på ett bättre sätt än för närvarande.Alltsedan bestämmelserna infördes har det ankommit på statligamyndigheter att ansvara för och pröva upplåtelsefrågorna. Deöverväganden som redovisas i propositionen när det gäller vemsom bör handha dessa frågor innebär således ingen förändring igällande ordning. Gällande ordning har kommit till bl.a. pågrund av den avvägning mellan delvis motstridiga intressen somdet är fråga om. HD har i skattefjällsmålet inte funnit att detskulle vara grundlagsstridigt att samerna inte ansvarade förupplåtelse av jakt- och fiskerättigheter. Utskottet bedömer detsom lämpligast att alltjämt har ansvaret föradministrationen av dessa frågor.Med det anförda föreslår bostadsutskottet att läggerpropositionen till handlingarna såvitt rör frågorna om rätttill småviltsjakt och fiske ovanför odlingsgränsen och pårenbetesfjällen och avslår motion Bo1 (s) yrkande 1 delvis ochpartimotion Bo7 (v) yrkande 11.Åtgärder för att förbättra vilt- och fiskevårdenFör att öka möjligheterna att driva en effektiv jakt- ochfiskevård föreslås i propositionen att en bestämmelse införs somger en sameby möjlighet att undanta visst område frånmedlemmarnas användning för jakt eller fiske om det behövs avhänsyn till vilt- eller fiskevården eller av andra särskildaskäl.Jordbruksutskottet har tillstyrkt förslaget i propositionenefter att ha konstaterat att det för optimal avkastning behövsen effektiv jakt- och fiskevård ovanför odlingsgränsen ochpå renbetesfjällen. Fiskbeståndet skyddas och bevaras enligtjordbruksutskottet genom reglering av fisket med avseende bl.a.på total beskattning av fiskbestånden, beskattningens inriktningpå fiskarter och årsklasser samt fredande av fiskens lek ochuppväxt. Till detta kommer åtgärder för att förbättra fiskenslivsmiljö. Ansvaret för regleringen av fisket kan tas avfiskerättsägarna själva i fiskevårdsområdesföreningar ellersamfällighetsföreningar. Även samebyarna kan besluta ombymedlemmarnas fiske. Mot den angivna bakgrunden harjordbruksutskottet uttalat sig positivt om regeringens förslag.Bostadsutskottet, som delar jordbruksutskottets uppfattning,tillstyrker föreslagen ändring i 35 § rennäringslagen.I motion Bo5 (s) föreslås att nätfiske av och öringunder lektid förbjuds. Skäl att tillåta sådant fiske anses intefinnas längre när samefamiljerna inte på samma sätt som förr ärberoende av fisket för sin överlevnad. Enligt motionärerna ansesdet i många civiliserade länder som barbari att fånga fisk mednät . Den synen borde råda även i . Etttillkännagivande till regeringen i frågan förordas.Av vad ovan redovisats framgår att en målsättning är attförbättra fiskevården för att skydda och bevara bestånden.Fiskeriverket eller kan enligt gällandefiskeriförfattningar meddela föreskrifter i syfte att främjafiskevården. De förbud mot nätfiske som motionärernaeftersträvar är närmast en fråga för de fiskevårdandemyndigheterna. Med det anförda avstyrker bostadsutskottet motionBo5 (s).Samebyns verksamhetsområdeEnligt bestämmelserna i rennäringslagen har en sameby tilländamål att för medlemmarnas gemensamma bästa sköta renskötselninom byns betesområde. Samebyn får inte heller driva annanverksamhet än renskötsel (9 §).Genom propositionen bereds tillfälle att ta del avvad som där anförts om samebyns verksamhetsområde. I korthetinnebär detta följande.Annan verksamhet än renskötsel skall inte heller ifortsättningen få bedrivas i samebyns regi. De medlemmar i ensameby som vill bedriva annan verksamhet får enligtpropositionen göra det i annan form. Om en sameby ges möjlighetatt utvidga sin verksamhet innebär detta att en samebymedlem somenbart vill ägna sig åt renskötsel mot sin vilja kan komma attbli delaktig i en utökad samebyverksamhet. Det ligger enligtpropositionen inte någon fördel i detta. I anslutning härtillbetonas att begränsningen av samebyns verksamhet inte hindrarbyns medlemmar från att ägna sig åt annan sysselsättning. Dettakan t.ex. ske enskilt eller genom att intresserade medlemmarbildar bolag eller ekonomisk förening.Med hänvisning bl.a. till förslag från sameorganisationernaförordas i partimotionen Bo7 (v) yrkande 12 att en utredningskall tillsättas för att utreda frågan om samebyarnasmöjligheter att bedriva annan ekonomisk verksamhet änrenskötsel.Som framhålls i propositionen innebär inte rennäringslagensregler om samebyns verksamhetsområde att samebymedlemmarnahindras från att ägna sig åt annan sysselsättning än renskötsel.Den enda begränsning som lagstiftningen medför i detta avseendeär att sådan verksamhet får bedrivas i annan form än den samebynerbjuder. I den utsträckning en medlem eller en sammanslutningav medlemmar i en sameby önskar driva annan verksamhet vid sidanav renskötseln får detta sålunda ske enskilt eller genom att debildar bolag eller ekonomisk förening. De nackdelar someventuellt kan följa av en sådan ordning får enligt utskottetsmening ställas mot de fördelar som kan ligga däri. Dekompletterande verksamheter som här kan bli aktuella är avmycket olika slag och omfattning. Det är därför inte självklartatt det alltid är den verksamhetsform som samebyn erbjuder somär den bäst lämpade i varje enskilt fall.Utskottet, som anser förslaget i propositionen väl underbyggt,är inte berett förorda att frågan om samebyns verksamhetsområdeskall utredas i enlighet med förslaget i partimotion Bo7 (v)yrkande 12. föreslås läggapropositionen i motsvarande del till handlingarna.Ersättning för viltskadorErsättning av statsmedel för rovdjursrivna renar lämnas enligtbestämmelserna i förordningen (1976:430) om ersättning vid vissaskador av rovdjur. Bestämmelserna innebär att ersättning lämnasom en ren dödas eller skadas genom angrepp av björn, varg, järv,lo eller örn under förutsättning av att renen har återfunnits.Ersättningen betalas till renens ägare, men även den sameby inomvars betesområde den påträffats får ett visst belopp. Kan inteägaren identifieras lämnas hela ersättningen till samebyn.Ersättningsbeloppens storlek fastställs avNaturvårdsverket efter samråd med . Olikabelopp gäller för honrenar, hanrenar och kalvar. Till renägarenutgår det högsta beloppet för honrenar och det lägsta beloppetför kalvar. Ersättningen till samebyn motsvarar i stort ettberäknat värde för en genomsnittlig ren.I propositionen föreslås att skall godkänna vad somdär förordats om ersättning för viltskador. Förslaget innebär ikorthet följande.Enligt propositionen bör ersättningsbeloppet baseras påförlustsiffror som har presenterats av Naturvårdsverket.Ersättningen bör vidare baseras på rovdjursförekomst. Dettaanges innebära att förändringar i rovdjursförekomsten skallligga till grund för fastställande av anslagens storlek. I dettasammanhang understryks också roll somfaunavårdande myndighet, vilket bl.a. betyder att verket har attsvara för en samlad bedömning av de svenska rovdjursstammarnasstorlek. Enligt förslaget bör denna bedömning, som bör görasårligen, ligga till grund vid fastställandet av det totalaersättningsbeloppet.Efter en samlad bedömning som tar hänsyn till renskötselns ochnaturvårdens intressen och som dessutom utgår från att minimeraadministrationskostnaderna föreslås i propositionen att detårligen bör avsättas en samlad ersättningssumma som motsvararskäligt värde för de rovdjursrivna renarna. Med utgångspunkt iav redovisade förlustsiffror kan antaletrovdjursdödade renar enligt förslaget bedömasuppgå till knappt 20000, varav 16000 är kalvar.Ersättningsbeloppet föreslås baserat på de angivnaförlustsiffrorna.Enligt propositionen bör det totala ersättningsbeloppet fådisponeras av rennäringen. Beslut om användningen av medlenskall fattas av . Det tillgängliga beloppet skallkunna användas till ersättning för rovdjursrivna renar, föråtgärder för att förebygga skador av rovdjur eller för kostnaderför extra bevakning av renhjord vid stor rovdjursförekomst. Detförutsätts härvid att ersättningen till renägare kommer attbetalas ut till resp. sameby.Det finns enligt förslaget flera skäl att låta Sametingetspela en central roll då det gäller att sammanställainformationen om förekomsten av rovdjur. kommer detatt vara naturligt för de renskötande samerna att hålla tätkontakt med . Det ter sig enligt propositionen dånaturligt att de rapporterar rovdjursobservationer till sin egenmyndighet. Eftersom det föreslagna ersättningssystemet baseraspå rovdjursförekomst ligger det enligt propositionen i derenskötande samernas intresse att redovisa alla observationersom görs.Sammanfattningsvis anges i propositionen att utgångspunktenvid fördelningen av medlen bör vara rovdjursförekomsten inomsamebyarnas områden. Särskild vikt skall härvid läggas vidföryngringar så att rovdjurens långsiktiga överlevnad i landetgaranteras. Enligt förslaget skapas härigenom ett rättvistersättningsssystem som behovet av skydd för de storarovdjuren tillgodoses.Med hänvisning till att tidigast kan inleda sittarbete och för att ge tid till ytterligarearbeten med rovdjursinventeringar föreslås att det nyaersättningssystemet bör gälla från den 1 juli 1995.I motion Bo4 (-) hemställs att skall göra etttillkännagivande avseende behovet av inventering och övervakningav rovdjursstammarna. Enligt motionären förutsätter förslaget omatt ersättningen för rovdjursrivna renar skall baseras pårovdjursförekomsten en betydligt bättre kännedom om rovdjurensantal och livsmönster. Ökade resurser måste enligtmotionsförslaget därför anslås för rovdjursinventeringar --detta för att ett av framlagt förslag ominventeringsverksamheten skall kunna genomföras.Det är enligt motion Bo12 (s) både ur rennäringens ochsamhällets synpunkt viktigt att rovdjursinventeringarna sker påett sätt så att de vinner trovärdighet och inte ger utrymme förmisstolkningar. Enligt motionärerna bör därför länsstyrelsernagenomföra och sammanställa rovdjursinventeringar som skallutgöra underlag för fördelning av ersättningen förrovdjursrivna renar. Regeringen bör fastställaersättningsbeloppen.Som utskottet har uppfattat det framlagda förslaget avseendedet framtida systemet för ersättning för viltskador innebärdet sammanfattningsvis följande. Det totala ersättningsbeloppetför de renar som rivs av rovdjur skall inledningsvis baseras påde förlustsiffror som redovisat, dvs. 20000renar varav 16000 är kalvar. Därefter skall den samladeersättningen till rennäringen justeras med avseende på framtidaförändringar i rovdjursförekomsten. Det skall åliggaNaturvårdsverket att göra den samlade bedömning av desvenska rovdjursstammarnas storlek som skall ligga till grundhärför.Fördelningen av ersättning på de enskilda samebyarna skallbaseras på rovdjursförekomsten inom samebyns betesområde.Särskild vikt skall härvid läggas vid föryngringar avrovdjursstammen. Det skall ankomma på att ansvara föratt erforderlig information om rovdjursförekomsten sammanställs.Denna information skall i sin tur grundas på den kunskap somredan finns samt inrapporterade rovdjursobservationer frånde renskötande samerna, länsstyrelsernas rennäringsenheter ochnaturvårdsenheter samt polisen. skall i dessa frågorhålla en nära kontakt med Naturvårdsverket.Sametinget svarar för att ersättningen betalas ut tillsamebyarna på grundval av de sammanställda uppgifterna omrovdjursförekomsten.Ett ersättningssystem som baserar sig på förekomsten avrovdjur och deras föryngring har enligt bostadsutskottets meningbetydande fördelar i jämförelse med dagens ersättningssystem.Utformningen av det föreslagna systemet som sådant har ocksåvunnit stor anslutning. Detta hindrar inte att det kan finnasinvändningar mot vissa delar i det framlagda förslaget. I demotioner som väckts i denna del tas sålunda upp frågan omgenomförandet av de rovdjursinventeringar som skall ligga tillgrund för fördelningen av ersättningen. Det finns även enligtutskottets mening betydande svårigheter när det gäller att få enbra och rättvisande bild av rovdjursförekomsten inom olika delarav renskötselområdet. Utskottet har dock inte underlag förnågon annan bedömning än att den föreslagna ordningen, sominnebär att i samråd med har attsvara för sammanställningen av tillgängliga uppgifter från enrad instanser, torde kunna ge ett acceptabelt beslutsunderlag.Det får enligt utskottets mening förutsättas att arbetet medsammanställningarna av gjorda rovdjursobservationer m.m.utvecklas i takt med att erfarenheter vinns av det nya systemet.Även pågående rovdjursinventeringar bör kunnabidra till att öka kunskaperna på området. Som framhålls ipropositionen är det därför angeläget att håller ennära kontakt med i dessa frågor så att de nyakunskaper som kommer fram fortlöpande kan utnyttjas. Isammanhanget bör också erinras om att det enligt förslaget börankomma på att, efter samråd med ochrenägarnas organisationer, redovisa hur medlen använts ocheffekten härav.Med det ovan anförda tillstyrker utskottet regeringens förslagi vad avser ersättning för viltskador. Motionerna Bo4 (-) ochBo12 (s) avstyrks.Prisstödet till rennäringenI dag utgår prisstöd till rennäringen i form av ett fastbelopp per slaktad ren. När stödet gavs sin nuvarande utformningvar den uttalade ambitionen att åstadkomma ett rationellareslaktuttag. Enligt propositionen har detta syfte inte uppnåtts.Med hänvisning härtill förordas att prisstödet i fortsättningenbör utgå som ett stöd per kilo. Härigenom främjas enligtförslaget produktionen av renar med hög köttkvalitet eftersomdetta ger renägaren bästa ekonomiska utbyte. Även pristilläggetsstorlek beroende av när slakten sker samt vissa andrafrågor bör enligt förslaget övervägas.Enligt propositionen har ett kilorelaterat prisstöd som utgårmed olika belopp för vuxna djur, yngre djur och kalvarövervägande fördelar framför den ordning som tillämpas.Det förordade prisstödet som baseras på slaktvikt och somutgår med olika belopp för olika slaktdjur förutsätter enligtpropositionen att det sker en klassificering av de slaktadedjuren. Med hänvisning till att sådan klassificering kommer attinföras föreslås att prisstödet till rennäringenövergår till ett kilorelaterat stöd vid samma tidpunkt.Enligt förslaget bör en viss del av prisstödet även ifortsättningen kunna användas till marknadsföring.Med hänvisning till att prisstödet är en del irationaliseringsverksamheten finns det enligt regeringensförslag skäl att förbehålla stödet för renägare som harrenskötsel som huvudsakligt yrke och inkomstkälla. Någotprisstöd bör enligt propositionen därför inte lämnas till denrenägare som har färre än 50 renar. Denna förändring kan enligtförslaget inte ske innan det i propositionen förordadeföretagsregistret för rennäringen har införts. Detta betyder attnuvarande ordning behålls tills vidare.Genom att antalet renar för en skötesrenägare är begränsattill 30 skulle enligt motion Bo2 (c) ett genomförande avförslaget att inte lämna något prisstöd till renägare som harfärre än 50 renar leda till svåra och negativa konsekvenser förrennäringen inom koncessionsområdet. Enligt motionen måstedärför prisstöd även fortsättningsvis lämnas till renägare somhar färre än 50 renar -- yrkande 2.Även i motion Bo10 (s) förs fram förslag om att prisstöd ocksåi fortsättningen bör utgå utan att krav ställs på ett visstreninnehav. Enligt motionen innebär det föreliggande förslageten sådan försämring för koncessionsrenskötseln att dess framtidhotas.Koncessionsrenskötseln utgör enligt motion Bo15 (m) ofta ettnödvändigt komplement för att klara försörjningen. Trotssvårigheterna att sätta en gräns mellan det reninnehav som äratt betrakta som hobbyverksamhet och det som utgörnäringsverksamhet måste enligt motionären en sådan gränsdragninggöras. Med hänvisning härtill begärs ett riksdagenstillkännagivande om behovet av fortsatt prisstöd förkoncessionsrenskötsel i samband med näringsverksamhet.Bostadsutskottet delar vad som i propositionen anförts ombehovet av en förändring av prisstödet till rennäringen. Ävenenligt utskottets mening bör sålunda dagens prisstöd i form avett fast belopp per ren ersättas med ett stöd som baseras påslaktvikt. Regeringens förslag i vad avser utformningen avprisstödet tillstyrks sålunda av utskottet.När det gäller det i propositionen förordade undantaget frånprisstödet till renägare som har färre än 50 renar villutskottet anföra följande.I propositionen framhålls att prisstöd inte bör utgå till densom närmast bedriver renskötsel som hobbyverksamhet. Utskottetdelar denna uppfattning. Det frågan gäller är därför hur denrenskötsel som har hobbykaraktär skall kunna skiljas ut frånannan renskötsel. Enligt utskottets mening låter sig dettasvårligen göras med den nu förordade antalsgränsen. Det tordeinte vara ovanligt att reninnehavet också för renägare med färreän 50 renar är av väsentlig betydelse för dennes utkomst. Inteminst gäller detta för många skötesrenägare inomkoncessionsområdet. Som framgår av framställningen ovan ärantalet renar för dessa begränsat till 30.