bet · GF01SfU13 · 1992-05-26 00:00:00 — I motion So438 av m.fl.(s) yrkande 13 begärs ett tillkännagivande om att andra vägarbör prövas i syfte att minska kostnaderna i dagens system.Utgångspunkterna för ett sådant arbete bör vara att entillfredsställande utveckling av nya läkemedel säkerställs, attkonkurrensen i systemet bör skärpas när patenttiden gått ut förberört läkemedel, att den oberoende informationen utvecklas, attdet tidigare inledda arbetet mellan staten ochLandstingsförbundet återupptas i syfte att införa ekonomiskaincitament för landstingen inom läkemedelsområdet och att genomolika insatser t.ex. vidga läkarnas ansvar bl.a. iläkemedelskommittéerna.I motion Fi209 av m.fl. (v) yrkande 10 anförs attregeringen för att sänka kostnaderna för läkemedel avser attinföra ett trassligt byråkratiskt förfarande och attförändringarna kommer att slå mot de svaga i samhället.Vänsterpartiet kan acceptera att det införs referenspriser försynonympreparat, men anser att förslagen till besparingar iövrigt inte bör genomföras. Motionärerna begär etttillkännagivande om detta. m.fl. (v) motsättersig i motion Sf252 yrkandena 1--3 att högkostnadsskyddet höjstill . I stället bör taket för högkostnadsskydd sättastill . och indexregleras.I motion Sf235 av och () anförmotionärerna att de förändringar av läkemedelssystemet somföreslås i budgetpropositionen betyder att den som ordinerasflera läkemedel mot sin sjukdom får bära en tyngre ekonomiskbörda än den som bara behöver ett läkemedel. Vidare ansermotionärerna att högkostnadsskyddet bör periodiseras med ett takför högsta kostnader t.ex. eller per kvartal.Motionärerna begär ett tillkännagivande om läkemedel ochhögkostnadsskydd.I motion Sf253 av () anför motionären attde förslag till ändringar av läkemedelsförmånerna som lagts frami budgetpropositionen noga måste analyseras och utredas eftersomde kan få negativa effekter. Ett referensprissystem måste,enligt motionären, utformas så att det inte inkräktar påläkarnas fria förskrivningsrätt. Vidare bör det noga utredas hursystemet skulle slå mot patienter som exempelvis är allergiskamot vissa mediciner och mot den forskningsintensiva svenskaläkemedelsindustrin. Motionären begär ett tillkännagivande omvikten av en noggrann analys av förslaget om referensprissystemför läkemedel.Sedan ett samlat förslag till besparingar lagts fram iproposition 1991/92:151 har nya motioner väckts som innehålleralternativ till regeringens förslag till besparingar eller berörenskildheter i förslagen.I motion Sf38 av m.fl. (s) yrkande 5 begärsavslag på förslaget om att varje läkemedel som köps in vid ettoch samma tillfälle skall avgiftsbeläggas. I stället föreslås iyrkande 6 att egenavgiften höjs från nuvarande . för läkemedel som köps . Besparingseffekten tillföljd av detta förslag beräknar motionärerna till 260 milj.kr.Motionärerna anför i denna del att de i budgetpropositionenföreslagna förändringarna av egenavgifterna kommer att drabbalångtidssjuka, ofta äldre patienter och handikappade, ochförslaget är därför orättvist. Motionärerna har inte någonerinran mot att högkostnadsskyddet höjs till . för år1993, men föreslår att möjligheten tas bort försjukvårdshuvudmännen att tillämpa en lägre gräns förhögkostnadsskyddet, bekostad av staten, eftersom denna möjlighetleder till olika skydd för samma kostnader beroende på var manbor i landet (yrk. 7 och 8). Besparingen till följd av ett höjtoch förändrat högkostnadsskydd beräknas i motionen till 250milj.kr. Motionärerna delar också regeringensuppfattning att receptfria läkemedel som huvudprincip inte böromfattas av förmånssystemet för läkemedel och att regeringenskall kunna besluta om avsteg från denna princip (yrk. 9).Motionärerna avvisar däremot i yrkande 1 förslaget om införandeav ett referensprissystem på läkemedelsområdet och anför atterfarenheter från bl.a. visar att den föreslagnaordningen kan skapa svårigheter för små och medelstora företagatt ta sig in på läkemedelsmarknaden och leder till bristandepriskonkurrens genom att de flesta tillverkare lägger sig påreferenspriset. Enligt motionärerna finns det en risk för attläkarnas fria förskrivningsrätt direkt eller indirekt påverkas.Motionärerna anser (yrk. 2) att i stället börläkemedelskommittéernas ställning och möjlighet att påverkakostnadsutvecklingen på läkemedelsområdet stärkas och attmålsättningen bör vara att beslutsfunktion ochbetalningsfunktion samordnas. Enligt motionärerna bör frågan omöverförandet av kostnadsansvaret för läkemedel tillsjukvårdshuvudmännen behandlas med förtur av den utredning somser över hälso- och sjukvårdens organisation och finansieringm.m. I motionen framhålls vidare att företrädare förläkemedelsindustrin har förklarat sig villiga att medverka allmän prissänkning på receptbelagda läkemedel på räknatfrån och avstå från en väntad höjning på 2%per . Motionärerna, som beräknar att dettaskulle leda till en ytterligare besparing på 210 milj.kr. förnästa budgetår, anser att man i avvaktan på ett ordentligtgenomarbetat förslag till ett nytt referensprissystem böracceptera industrins vilja till prissänkning (yrk. Imotionen framhålls också betydelsen av patenttiden för läkemedeloch att patenttiden har förlängts i många konkurrerande länder.I yrkande 3 i motionen begärs ett tillkännagivande om att enlagstadgad förlängning av patenttiden för läkemedel i enlighetmed förslag bör kunna genomföras redan nu isvensk lagstiftning.Motion Sf40 av sammanfaller med vad som yrkats imotion Sf38 beträffande egenavgifter vid inköp av läkemedel(yrk. 3 och 4), högkostnadsskydd (yrk. 6 och 7), prisnedsättningpå receptfria läkemedel (yrk. 5) och lagstadgad förlängning avpatenttiden (yrk. Beträffande införandet av ettreferensprissystem anför motionären att grundtanken iregeringens förslag är bra, men att den tekniska lösning somföreslås i form av ett centraliserat system hindrar fortlöpandepriskonkurrens, försvårar möjligheterna att utveckla lokalaterapitraditioner och kan leda till besvärliga byten av preparatför kroniker i värsta fall upp till . Enligtmotionären bör läkemedelskommittéerna kunna utfärdaförsäkringsunderlag som styr den statliga subventioneringen avläkemedel inom det egna huvudmannaområdet. Försäkringsunderlagetskall i princip utgå från det billigaste av flera helt identiskaläkemedel. Patienten bör själv helt bekosta den del avläkemedelskostnaden som överstiger den fastställda nivån ochapoteken bör, om patienten så vill, ges en rätt att byta ut detdyrare läkemedlet mot ett identiskt som upptas påläkemedelskommitténs lista. Denna rätt måste dock i vissa fallkunna begränsas av den förskrivande läkaren. För att ge utrymmeför att tillvarata en lokal läkemedelsterapi bör kommittéernages en möjlighet att i försäkringsunderlaget föra uppgeneriska läkemedel som är dyrare än det absolutbilligaste helt identiska läkemedlet. De lokalaläkemedelskommittéerna skall vara knutna tillriksförsäkringsverket, men genom det tänkta förfarandet skapasett antal regionala läkemedelsmarknader. Tillkännagivanden härombegärs i yrkandena 1 och 10. Motionären framhåller vidare attett sätt att långsiktigt minska kostnaderna för läkemedel är attförbättra informationen till förskrivarna. Detta kan ske delsgenom att Apoteksbolaget ger samtliga förskrivareåterinformation om hur deras egen förskrivningsprofil ser ut,dels genom att man för in information i om kostnaderna förolika val av läkemedel. I yrkande 8 begärs ett tillkännagivandeom vad som anförts om information om förskrivningsprofilen och iyrkande 9 ett tillkännagivande om att regeringen bör ta uppförhandlingar med utgivaren av om införande avkostnadsjämförelser.Övriga motioner som väckts med anledning av proposition1991/92:151 berör delar av regeringens besparingsförslag.I motion Sf36 av () anförs att regeringensförslag till ändring av egenavgifterna vid läkemedelsinköp kankomma att vålla sjuka med behov av ett flertal medicinerbetydande kostnader. Motionären begär därför etttillkännagivande om behovet av en fördelningspolitisk analys avdet förändrade förmånssystemet för läkemedel och att analysenäven bör omfatta ett alternativ med en egenavgift på . ochett tillägg på . för varje ytterligare inköpt läkemedel vidsamma tillfälle. m.fl. (v) återkommer i motionSf39 yrkande 1 till att högkostnadsskyddet skall vara 1200 kr.och indexregleras. Dessutom begär motionärerna atthögkostnadsskyddet skall bestämmas till högst . Motionärerna kan under denna förutsättning godtaregeringens förslag till egenavgifter vid läkemedelsinköp.Såvitt gäller det föreslagna referensprissystemet erinrarJohan och (nyd) i motion Sf37 om attläkemedelsindustrin framfört kritiska synpunkter på dettaförslag och framhållit förslagets negativa konsekvenser förexportförsäljningen. Motionärerna ser det som angeläget att enutredning noggrannare kartlägger konsekvenserna av förslaget ochundersöker alternativa lösningar till kostnadsbesparingar.Såväl () i motion Sf36 yrkande 2 som BerithEriksson m.fl. (v) i motion Sf39 yrkandena 2--4 tar upp frågorkring möjligheterna att få dispens av läkemedelsverket frånsärreglerna för generika. I den förstnämnda motionen begärs etttillkännagivande om att dispensförfarandet måste vara enkelt ochatt ett originalläkemedel, om patienten behöver ett sådant,måste kunna skrivas ut som dispensprövningen skeroch utan återbetalningsskyldighet. Motionären, som understrykervikten av att styrkor och form på det generiska preparatet skallvara identiska med originalläkemedlets, anser också att utbyteav preparat på apotek inte skall kunna ske. begär tillkännagivanden om att läkaren skall ha avgörandetom vilken medicin patienten skall ha och att detta tillhör detmedicinska ansvaret. Ett utbyte av läkemedel på apotek skallenligt motionärerna inte kunna göras. Vidare skall patienten,utan att bli återbetalningsskyldig, kunna få använda ett dyrareoriginalläkemedel som läkemedelsverket behandlaren dispensansökan.Utskottets bedömningUtskottet har ingen erinran mot förslaget i proposition1991/92:151 att prisnedsättning fr.o.m. skallgälla receptbelagda läkemedel under förutsättning att ett prishar fastställts av och att -- i den månregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer såföreskriver -- prisnedsättning under samma förutsättning skallomfatta vissa receptfria läkemedel. Utskottet biträder ocksåförslaget i budgetpropositionen och i motionerna Sf38 yrkande 9och Sf40 yrkande 5 om undantag från prisnedsättning beträffandevissa receptfria läkemedel, vilket i propositionen beräknats geen besparing på ca 60 milj.kr.Vad beträffar kostnadsbesparingarna i övrigt delar utskottetregeringens bedömning att det är nödvändigt att görakostnadsbesparingar inom förmånssystemet för läkemedel av denstorleksordning som regeringen föreslagit. Utskottet hartillsammans med socialutskottet hållit en utfrågning om hurbesparingarna bör genomföras med företrädare försocialdepartementet, , läkemedelsverket,läkemedelsbranschen, läkarna och handikapporganisationer.Alternativa besparingsmöjligheter har också anvisats i motioner.Vidare har yttranden från social-, närings- och lagutskottenöver de olika förslag som framförts ytterligare belystmöjligheterna till besparingar.I anledning av vad som framkommit vid utskottets beredning avärendet har utskottet kommit fram till ett annat förslag för attskydda människor med stort behov av läkemedel. Utskottetföreslår att egenavgiften i stället höjs till , men atttillägget för varje ytterligare inköpt läkemedelbegränsas till . Besparingen på grund av denna höjning kanberäknas till ca 500 milj.kr. Vad gäller högkostnadsskyddet harutskottet ingen erinran mot att detta höjs till 1600 kr.fr.o.m. I samband därmed bör emellertidmöjligheterna för huvudmännen att själva bestämma om ett lägrekostnadstak ändras så att staten inte får bära några kostnaderför detta. Genom en sådan ändring av högkostnadsskyddet uppståren ytterligare besparing på läkemedelsutgifterna som kanberäknas till 200 milj.kr. och 100 milj.kr. Vad utskottet anfört om högkostnadsskydd bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna med anledning avpropositionen och motionerna Sf38 yrkandena 7 och 8 och Sf40yrkandena 6 och 7. Utskottets ställningstagande innebär attmotionerna Sf38 yrkandena 5 och 6, Sf40 yrkandena 3 och 4, Fi209yrkande 10, Sf228 yrkande 6 i denna del och So438 yrkande 13 idenna del bör avslås, ävensom motionerna Sf235, Sf252 yrkandena1--3 och Sf39 yrkande 1, vilka tar upp frågor omhögkostnadsskyddets utformning. I fråga om högkostnadsskyddetvill utskottet erinra om att frågan om dettas framtidautformning behandlas inom merkostnadskommittén(S1990:04).Vad härefter gäller förslaget om att införa ettreferensprissystem har utskottet stor förståelse för att det ärnödvändigt att skapa en starkare ekonomisk medvetenhet omkostnaderna för läkemedel och att det behövs ett system somtvingar fram en vidgad användning av generiska läkemedel.Den kritik som läkemedelsbranschen framfört mot ett sådantsystem har i väsentliga delar återgetts och bemötts inäringsutskottets yttrande. har framhållit attregeringens förslag torde kunna tillgodose det angelägna syftetatt begränsa försäkringens kostnader för läkemedel utan alltförstora negativa effekter för läkemedelsindustrin. Detförhållandet att de för läkemedelsindustrin negativa effekternaav förslaget inträder först på talar dessutom föratt branschen härigenom får vissa möjligheter att på lämpligtsätt anpassa sig till det nya systemet, t.ex. avseendeprissättning och produktutformning. harsamtidigt betonat vikten av en noggrann uppföljning avförslagets effekter från berörda myndigheters sida, inte minstnär det gäller industriföretagens forskningverksamhet. En sådanuppföljning borde även kunna innefatta frågor om konkurrens ochmarknadsstruktur, liksom frågor om utrikeshandel.Näringsutskottet erinrar i detta sammanhang om möjligheten attden samrådsgrupp som har inrättats för införande av reformen --och i vilken företrädare för industrin ingår -- kan ges iuppdrag att fortlöpande studera även dessa effekter. Skulle dentilltänkta uppföljningen av systemet visa upp negativa effekterav den omfattning som industrin befarar utgår näringsutskottetfrån att regeringen vidtar lämpliga åtgärder.Socialförsäkringsutskottet, som delar denna uppfattning,ansluter sig till vad näringsutskottet sålunda anfört och anseratt ett referensprissystem skall införas. En utvärdering börlämpligen ske . Med det föreslagna systemetskapas förutsättningar att uppnå en rimlig kostnadsnivå försjukförsäkringen. Att som hävdats i motion Sf38 genom informellaförhandlingar med läkemedelsbranschen uppnå de önskvärdakostnadsbesparingarna bedömer utskottet inte möjligt. Utskottetavstyrker med det anförda bifall till motionerna Sf228 yrkande 6i denna del, So438 i denna del, Sf253, Sf37 och Sf38 yrkandena 1och 10 och Sf40 yrkande 1 i denna del.I motionerna Sf36 yrkande 1, Sf39 yrkandena 2--4 och Sf40yrkande 10 har riktats kritik mot utformningen av förslaget närdet gäller utbyte av läkemedel på apotek och dispensförfarandet.I motion Sf40 yrkande 1 har utformningen av förslaget ävenkritiserats för att det är centralistiskt och försvårarmöjligheterna att utveckla den lokala terapitraditionen.Utskottet vill med anledning härav framhålla att de rutiner somavses bli skapade för att göra det möjligt för patienten attbyta ut ett förskrivet läkemedel mot ett originalpreparat ellerett annat likvärdigt läkemedel måste utformas så att denförskrivande läkaren alltid behåller det fulla ansvaret för denvalda terapin. Eftersom lista överreferenspriser endast skall reglera kostnadsfördelningen mellanpatient och försäkring och avsikten är att den skall skapastarkare incitament för den enskilde att påverka terapivaletblir val av läkemedel en fråga som måste av i en dialogmellan läkare och patient. Detta innebär attläkemedelskommittéernas möjlighet att medverka till lokalaläkemedelsterapier i princip inte inskränks. Att priserna påläkemedel tillåts påverka val av läkemedelsterapi är inget nytteftersom läkemedelskommittéerna som en bland flera faktorer tarhänsyn till läkemedlets pris. Motionerna Sf36 yrkande 1, Sf39yrkandena 2--4 och Sf40 yrkande 1 i denna del och yrkande 10avstyrks i vad de inte tillgodoses med vad utskottet anfört.Ett särskilt problem som har samband med det föreslagnareferensprissystemet har lyfts fram av lagutskottet, nämligenvid vilken tidpunkt en förlängd effektiv patenttid för läkemedelkan bli gällande för . Den föreslagna särregleringen förläkemedel som har generiska motsvarigheter skall enligtpropositionen ses mot bakgrund av ett inom EG framlagt förslagtill en rådsförordning om utökad patenttid för läkemedel. Somframgår av lagutskottets yttrande måste lagstiftningsåtgärder isyfte att utöka den effektiva patenttiden för läkemedel ske itakt med utvecklingen dels inom den europeiskapatentorganisationen, dels på EES-området. Utskottet utgår ilikhet med lagutskottet från att regeringen så snart deninternationella utvecklingen medger det lägger fram enproposition med förslag till de erforderliga lagändringarna ochockså aktivt verkar för att reglerna i EG-förordningen sedan denväl antagits möjligt blir gällande också inom EES.Utskottet förutsätter också att regeringen försöker påskyndamedlemsstaternas ratificering av ändringen i den Europeiskapatentkonventionen. Med det anförda får motionerna Sf38 yrkande3 och Sf40 yrkande 2 anses besvarade.Med anledning av vad som anförts i motionerna Sf38 yrkande 2och Sf40 yrkandena 1 i denna del, 8 och 9 omläkemedelskommittéernas roll och ökade informationsinsatser villutskottet framhålla att utskottet ser stora möjligheteratt genom ökad information och rekommendationer skapa meralångsiktiga förutsättningar för att läkemedelskostnaderna hållsnere. Läkemedelskommittéerna har här varit av stor betydelse föratt få ner kostnaderna för läkemedel inom den slutna vården ochäven försök inom den öppna vården där kommittéerna återförtinformation till de enskilda läkarna om derasförskrivningsprofiler har visat sig framgångsrika. En utvecklingav kommittéernas roll i samarbete med berörda myndigheter,Apoteksbolaget, läkarna och läkemedelsindustrin skulle sannoliktkunna ge stora besparingar inom läkemedelsområdet och utskottetanser att regeringen bör ta ett initiativ i denna fråga. Det ärdå viktigt att utvecklingen följs upp noga och att enutvärdering sker . Det anförda börriksdagen med anledning av motionerna Sf38 och Sf40 i dessadelar som sin mening ge regeringen till känna.Vad slutligen gäller yrkandena i motionerna Sf38 och So438 omatt sjukvårdshuvudmännen skall överta det direktakostnadsansvaret för läkemedel inom den öppna hälso- ochsjukvården erinrades i proposition 1991/92:19 om ersättningartill sjukvårdshuvudmännen om att staten och sjukvårdshuvudmännenkommit överens om att påbörja överläggningar medinriktning på att nå en överenskommelse . Påförslag av utskottet i betänkande SfU3 gav emellertid riksdagenregeringen till känna att läkemedelsfrågorna skulle ges enskyndsam behandling i den kommande större översynen av hälso-och sjukvården och att någon överföring av läkemedelsansvarettill sjukvårdshuvudmännen inte skulle ske innan frågan varytterligare beredd. Utskottet anser med hänsyn till attriksdagen redan uttalat att behandlingen skall ske skyndsamt attnågon åtgärd med anledning av motionerna Sf38 yrkande 4 ochSo438 yrkande 13 i denna del inte behövs.Bruttoutgiften under anslagsposten läkemedel har ibudgetpropositionen beräknats till 8229 milj.kr., vilketmotsvarar ett anslagsbelopp på 1234 milj.kr. Med debesparingar utskottet föreslagit ovan kan bruttoutgifternaberäknas till ett 200 milj.kr. lägre belopp, vilket motsvararett anslagsbelopp på 1204 milj.kr.TandvårdDen allmänna tandvårdsförsäkringen, som infördes ,ingår i sjukförsäkringen. De grundläggande bestämmelserna omtandvårdsförsäkringen finns i 2kap. 3§ lagen (1962:381) omallmän försäkring. Försäkringen omfattar tandvård som meddelasvid folktandvårdsklinik, odontologisk fakultet eller annarsgenom det allmännas försorg eller lämnas av tandläkare som äruppförd på en av den allmänna upprättadförteckning. Ersättning utges enligt grunder som regeringenfastställer efter förslag av . Grunderna ärintagna i tandvårdstaxan (1973:638). Taxans giltighet ärbegränsad i tiden, och den nuvarande taxan gäller längst tillutgången av . Försäkringen omfattar inte tandvård åtförsäkrad som inte fyller minst under det år behandlingenpåbörjas. Barn och ungdomar har rätt tillavgiftsfri tandvård genom landstingens folktandvård.Tandvårdstaxan innehåller bestämmelser om de högsta belopp somen tandläkare får tillgodogöra sig. Arvode utgår i allmänhet perbehandlingsåtgärd (s.k. styckepris) men kan i vissa fall utgåefter tidsåtgång.Tandvårdsförsäkringen ersätter enligt 6 och 7§§tandvårdstaxan fr.o.m. kostnaderna för vuxnastandvård , av kostnadernai intervallet 3000 till . och av kostnaderdärutöver. Med kostnader avses såväl arvode som kostnader förädla metaller och annat material som har använts i tandteknisktarbete. Den del av kostnaderna som inte täcks avtandvårdsersättningen betalas av den försäkrade genompatientavgift. I fall som anges i 9 § tandvårdstaxan ersätterförsäkringen hela kostnaden för tandvården.I budgetpropositionen har framhållits attförsäkringsutgifterna för tandvård ökat mer änberäknat som enighet råder om att tandhälsan blivitallt bättre för övervägande delen av befolkningen.Utgiftsökningen bedöms ha många orsaker av vilka den nuvarandeprestationsinriktade tandvårdstaxan sannolikt är en. För attmotverka utgiftsutvecklingen har, framhåller föredragandestatsrådet, ett flertal åtgärder vidtagitsav regeringen och , och parallellt meddetta har mer långsiktiga och övergripande förändringar itandvårdsförsäkringen diskuterats och övervägts. Det har dockansetts nödvändigt att utreda och överväga sådana förändringarytterligare. För att skaffa underlag för ett ställningstagandehar regeringen inhämtat medgivande till att få startaförsöksverksamhet med syfte att bl.a. pröva olika system förersättning från försäkringen till huvudmännen med utgångspunktfrån att ersättningen beräknas efter ett visst belopp perindivid som omfattas av försöket. Föredragande statsrådet anseratt det är angeläget att arbetet med att utforma entandvårdsförsäkring och tandvårdstaxa som bättre svarar motnuvarande och framtida tandhälsosituation inte vilar i avvaktanpå resultatet av försöksverksamheten utan att arbetet måsteintensifieras. Han avser därför att på lämpligt sätt låta utredadetta under år 1992.I budgetpropositionen har vidare angivits att, i avvaktan påatt utrednings- och utvecklingsarbetet på tandvårdsområdet skallge ett tillräckligt underlag för ett ställningstagande tillnödvändiga och långsiktiga ändringar inom tandvårdsförsäkringen,åtgärder krävs på kort sikt för att motverka ytterligareutgiftsökningar för försäkringen. Regeringen bedömer det därförnödvändigt att minska försäkringens utgifter för tandvård med ca580 milj.kr. för /93. I första hand anges attutgiftsreduktionen bör ske genom en ökad självrisk men att ävenandra modeller kan komma att bli aktuella. Inriktningen påbesparingen bör dock inte få en sådan utformning att nuvarandehögkostnadsskydd försämras påtagligt.Bruttoutgifterna för tandvård har i budgetpropositionenberäknats till 3758 milj.kr., vilket motsvarar ettanslagsbelopp på 564 milj.kr. Vid beräkningen har beaktats attregeringen avser att vidta ändringar i ersättningsreglernafr.o.m. , vilket beräknas minska utgifterna med580 milj.kr. I kompletteringspropositionen (del I, bilaga I:2)anges att de förändringar som avses är dels en sänkning aversättningsnivån i kostnadsintervallet 0--. från 40%till , dels en sänkning av försäkringens ersättning förädla metaller som ingår i tandtekniskt arbete till hälften.Utskottet behandlar i detta sammanhang tre motionsyrkandenfrån den allmänna motionstiden , som rör besparingarna inomtandvården.