bet · GG01LU11 · 1992-12-03 00:00:00 — Ändringar i livsmedelslagen med anledning av I betänkandet behandlar utskottet regeringens förslag (prop.1992/93:119 delvis) om ändringar i livsmedelslagen. Deföreslagna ändringarna, som läggs fram med anledning avEES-avtalet, avser reglerna om märkning och s.k.specialdestinerade livsmedel.Förslaget innebär att lagens detaljbestämmelser om märkningutmönstras. skall i stället meddelas påmyndighetsnivå av . Vidare föreslås attdet nuvarande tillståndskravet för s.k. specialdestineradelivsmedel ersätts av ett bemyndigande för regeringen eller denmyndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter omsaluhållande av livsmedel för särskilda näringsändamål.I betänkandet behandlas också två motioner som väckts medanledning av propositionen. I den ena yrkas att bl.a.skall avslå regeringens förslag. I övrigt går motionsyrkandena ihuvudsak ut på tillkännagivanden från sida omåtgärder i syfte att stärka konsumentskyddet.Utskottet tillstyrker bifall till regeringens förslag ochavstyrker motionerna. I proposition 1992/93:119 föreslår regeringen() efter hörande av Lagrådet -- såvitt nuär i fråga (lagförslag 1) -- att antar i propositionenframlagt förslag till lag om ändring i livsmedelslagen(1971:511). Lagförslaget återfinns i bilaga till betänkandet.Vidare bereds tillfälle att ta del av vad som ipropositionen anförts om bl.a. införlivande av EES-avtaletsbestämmelser om vin och sprit (avsnitt 2).Propositionen i övrigt behandlas av jordbruksutskottet ibetänkande 1992/93:JoU6. 1992/93:L10 av m.fl. (s) vari hemställs1. att avslår förslaget till lag om ändring ilivsmedelslagen (1971:511),2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om den svenska konsumentpolitiken i anledningav EES-avtalet.1992/93:L11 av (-) vari hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om svenskt initiativ vad gäller tillsatser ilivsmedel,2. att hos regeringen begär att fåri uppdrag att beträffande specialdestinerade livsmedel utvecklaett nära samarbete med berörda patient- ochintresseorganisationer,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att någon anpassning till vadgäller allergena råvaruingredienser inte bör ske,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en noggrann genomgång av svenska regler isyfte att behålla högre krav än EG:s,5. att hos regeringen begär att berörda myndigheterfår i uppdrag att genomföra en informationskampanj vad gällerförändringar av regelverk på livsmedelsområdet med betydelse urett konsumentperspektiv,6. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av en konsumentpolitisk utredning. 1 InledningPå livsmedelsområdet omfattar bestämmelser somfinns i EG:s rättsakter om bl.a. livsmedelstillsatser, märkning,specialdestinerade livsmedel, dricksvatten, vin ochspritdrycker, hygienkrav för kött, mjölk, ägg och fisk samt omlivsmedelskontroll. Avtalet omfattar också bestämmelser ommaterial avsedda att komma i kontakt med livsmedel.Som tidigare framhållits i olika sammanhang (se bl.a. bet.1992/93:EU1) är den svenska livsmedelslagen (1971:511) ihuvudsak redan anpassad till de regler som gäller inom EG. Inågra avseenden krävs emellertid ändringar. Detta gällerbestämmelserna om märkning och om specialdestinerade livsmedel.I enlighet med vad som tidigare aviserats i proposition1991/92:170 om Europeiska samarbetsområdet (EES) del III bil. 8framlägger regeringen nu förslag till ändringar ilivsmedelslagen.De lagändringar som föreslås i propositionen avses träda ikraft den dag regeringen bestämmer.Till grund för förslagen ligger en inom Jordbruksdepartementetupprättad promemoria, som har remissbehandlats.2 Märkning av livsmedelI propositionen föreslås att livsmedelslagensmärkningsbestämmelser i 13§ första och andra stycket ersättsmed ett bemyndigande för regeringen eller den myndighetregeringen bestämmer att meddela föreskrifter om märkning avlivsmedel. () skall därigenom få detsamlade ansvaret för att meddela föreskrifter om märkning iöverensstämmelse med EG:s direktiv.Den nuvarande normgivningen i fråga om märkning av livsmedelinnebär att regler finns på tre olika nivåer, dels i lagformgenom livsmedelslagen, dels i förordningsform genomlivsmedelsförordningen (1971:807) och dels i form avmyndighetsföreskrifter genom SLV:s allmännatillämpningsföreskrifter (SLVFS 1984:11). I propositionenkonstaterar jordbruksministern att detta system med detaljeradeoch utpräglat tekniska bestämmelser på tre normgivningsnivåergör att regelmassan blir svår att överblicka, efterleva ochtillämpa. Också konsumenterna kan ha svårt att få klarhet ivilka regler som gäller. Med hänsyn härtill anser han att det ärangeläget att begränsa antalet nivåer i regelgivningen. Vidvalet mellan att bygga ut livsmedelsförordningen och attöverlåta åt SLV att meddela föreskrifter om märkning avlivsmedel stannar jordbruksministern för det sistnämndaalternativet. Som skäl härför anför han att ansvaret fördetaljbestämmelser av teknisk karaktär i stor utsträckningöverlåts åt myndigheter. Vidare pekar han på användarfördelargenom att föreskrifterna samlas i en enda författning. Därtillär det praktiskt att bestämmelserna finns samlade på den nivådär ändringar kan göras på det smidigaste sättet. Genom att SLVär bundet av EG-direktiven i sin föreskrivande verksamhetföreligger inte heller något hinder mot den föreslagna ordningenfrån bemyndigandesynpunkt. Härtill kommer att EG:smärkningsbestämmelser är omfattande och detaljrika och attanpassning på området kommer att innebära att såväl mängdenbestämmelser som detaljeringsnivån ökar. Den föreslagnalösningen strider inte heller mot livsmedelslagens uppbyggnadsom en ramlag med få detaljbestämmelser och relativt vidabemyndiganden.Maj-Lis Lööw m.fl. (s) yrkar i motion L10 att propositionen idenna del skall avslås (yrkande 1 delvis). Enligt motionärernasmening innebär förslaget om en delegering till SLV att det blirsvårare för konsumenterna att påverka märkningsbestämmelsernasinnehåll. Motionärerna anser att ifrågavarande bestämmelser äveni framtiden bör ges i form av lag eller åtminstone i förordning.Även om EG:s direktiv på området är mycket detaljerade finns detutrymme för påverkan i vissa tolkningsfrågor. Innan beslutfattas om anpassningsåtgärder finns det anledning för regeringenatt göra en mer noggrann genomgång av vilka bestämmelser somoundgängligen behöver ändras.Utskottet vill erinra om att frågan om lämpligheten avdelegation av normgivning till myndighet när det gällerföreskrifter av förevarande slag särskilt uppmärksammats vid denlagrådsgranskning som ägt rum i ärendet (se prop. 1992/93:119 s.63). Enligt Lagrådets mening måste det med den föreslagnaordningen bli svårare för konsumenterna att påverka innehålletän om bestämmelserna ges formen av en lag eller i vart fall enförordning av regeringen. Flera av de nya reglerna måste ansesvara av stor betydelse från hälso- och säkerhetssynpunkt, ochbl.a. reglerna om märkning har väckt uppmärksamhet i denallmänna debatten. Med hänsyn till den bundenhet tilldetaljbestämmelserna i direktiven som föreligger synesemellertid utrymmet för påverkan i dessa fall enligt Lagrådetsmening bli begränsat till val av alternativ i vissatolkningsfrågor. Förslaget måste ses som en nödvändig följd avatt antas, och den valda konstitutionella nivån fårenligt Lagrådets mening godtas.Utskottet delar Lagrådets bedömning att propositionens förslag-- med hänsyn till den stora mängd detaljregler som finns påområdet -- är ändamålsenligt. Till skillnad från Lagrådet ochmotionärerna har utskottet emellertid inte några invändningarmot förslaget utifrån ett konsumentperspektiv. Också med denföreslagna ordningen blir det möjligt för t.ex.konsumentorganisationer att, i de fall EG-direktiven lämnartolkningsutrymmen, påverka föreskrifternas innehåll. Enligtverksförordningen (1987:1100) är nämligen SLV skyldigt att setill att behövliga upplysningar och yttranden inhämtas, innanföreskrifterna beslutas. Vidare skall myndigheten enligt dessinstruktion (1988:857) särskilt bevaka konsumentintressen inomlivsmedelsområdet. Utskottet utgår från att SLV i samband medbeslut om föreskrifter om märkning -- i den mån såmedger -- också beaktar framförda konsumentsynpunkter.Den nu föreslagna ordningen för normgivning som behövs medanledning av överensstämmer också med vad utskottetgodtagit på andra för konsumenterna viktiga områden (se bl.a.bet. 1992/93:LU12 om märkning av textilier och bet. 1992/93:LU13om märkning av hushållsapparater). Utskottet utgår också frånatt regeringen följer hur normgivningsbemyndigandena tillämpas ipraktiken. Om en sådan uppföljning skulle utvisa att ordningenför normgivning av märkningsföreskrifter beträffande livsmedelbehöver ändras förutsätter utskottet att regeringen återkommertill riksdagen.Mot bakgrund av det anförda tillstyrker utskottet regeringensförslag i nu behandlad del och avstyrker bifall till motion L10yrkande 1 i denna del.I motion L11 yrkar tillkännagivande om attnågon anpassning till inte bör ske när det gällermärkning av allergena råvaruingredienser (yrkande 3).Utskottet erinrar om att huvudregeln för märkning enligt EG:sregler, i likhet med gällande svenska bestämmelser, är attsamtliga ingredienser skall anges i fallande storleksordningefter vikt. En sammansatt ingrediens får, enligt såvälEG-direktivet som nuvarande svenska regler, iingrediensförteckningen anges med sin beteckning underförutsättning att beteckningen föreskrivits eller är allmäntvedertagen. En uppräkning av ingredienserna i en sammansattingrediens krävs inte i om denna utgör mindre än5% av den färdiga varan, såvida det inte är fråga om enallergen råvaruingrediens. innebär inte någotobligatoriskt krav på märkning av allergena ingredienser isammansatta ingredienser. Vidare behövs inte de sammansattaingredienserna anges såvida dessa inte överstiger av denfärdiga varan. bygger på internationellarekommendationer från , som är ettsamlingsnamn för FAO:s och WHO:s gemensamma program, FoodStandards Programme, för bl.a. standarder, riktlinjer och råd.Att nu tillgodose motionärens önskemål om undantag från EG:snu redovisade märkningsföreskrifter skulle innebära att Sverigeinte kommer att uppfylla sitt åtagande enligt EES-avtalet.Utskottet anser sig inte kunna medverka härtill. I sammanhangetvill dock utskottet peka på att SLV, enligt vad utskotteterfarit, i sitt förslag till nya märkningsföreskrifter kommeratt införa en rekommendation som innebär att alla allergenaingredienser som ingår i sammansatta ingredienser skalldeklareras. SLV arbetar också inom Codex Alimentariustillsammans med övriga nordiska livsmedelsmyndigheter för att deinternationella reglerna på detta område skall ändras. Utskottetvill också framhålla att inte innebär något hinderför att livsmedelsindustrin behåller den nuvarande märkningensom ett konkurrensmedel vid marknadsföring av varor tillpersoner med särskilda allergier.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L11yrkande 3.3 Specialdestinerade livsmedelEnligt 20§ livsmedelslagen gäller att livsmedel inte utantillstånd får saluhållas under uppgift att det är särskiltlämpat för människor med behov av särskild kost på grund avålder, sjukdom eller annat förhållande. Sådana livsmedel brukarbenämnas specialdestinerade livsmedel. är SLV, som kan förena ett tillståndsbeslut medsärskilda villkor.EG:s centrala bestämmelser om specialdestinerade livsmedel,som ingår i , återfinns i ramdirektivet (89/398/EEG)om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning omspecialdestinerade livsmedel. Enligt direktivet avses medspecialdestinerade livsmedel sådana livsmedel som på grund avderas särskilda sammansättning eller det särskilda sätt som deär framställda på klart kan skiljas från livsmedel för normalkonsumtion. Livsmedlet skall vara lämpligt för påståttdietändamål och saluföras på ett sätt som framhåller dennalämplighet (artikel 2). I direktivet finns vidare bestämmelserom hur specialdestinerade livsmedel skall märkas och varaförpackade (artiklarna 6, 7 och 8). Bl.a. skall arten ochmängden av de särskilda beståndsdelar eller den speciellaframställningsprocess som ger varan dess särskildanäringsmässiga egenskaper anges. Enligt ramdirektivet skallsärdirektiv fastställas för olika grupper av specialdestineradelivsmedel. har endast ett särdirektiv beslutats. Dettagäller modersmjölksersättningar och tillskottsnäring(91/321/EEG). I sammanhanget finns skäl att understryka attdetta särdirektiv inte ännu omfattas av EES-avtalet.När ett specialdestinerat livsmedel, för vilket särdirektivinte skall fastställas, första gången släpps ut på marknadenskall enligt ramdirektivet tillverkaren eller, om varan ärtillverkad i tredje land, importören underrätta den behörigamyndigheten i den medlemsstat där varan saluförs. Den behörigamyndigheten har rätt att kräva att tillverkaren eller importörenlägger fram det vetenskapliga material och de uppgifter somvisar att varan är att anse som ett specialdestinerat livsmedel(artikel 9). Medlemsstaterna får i princip inte förbjuda ellerbegränsa handeln med specialdestinerade livsmedel (artikel 10).Om en medlemsstat finner att ett livsmedel inte uppfyllerdirektivets krav kan frågan hänskjutas till Kommissionen. Iavvaktan på Kommissionens ställningstagande kan medlemsstatenförbjuda eller begränsa handeln med livsmedlet (artikel 11).I propositionen föreslås att det nuvarande kravet på tillståndersätts med ett bemyndigande för regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer att meddela föreskrifter omsaluhållande av livsmedel för särskilda näringsändamål.Bemyndigandet skall även omfatta naturliga mineralvatten(20§).Maj-Lis Lööw m.fl. (s) anser i motion L10 att förslaget att tabort tillståndskravet i fråga om specialdestinerade livsmedel äronödigt eftersom det ännu inte finns några bindande särdirektiv.Av detta följer, anser motionärerna, att nuvarandetillståndskrav kan behållas. I motionen yrkas att propositionenockså i denna del skall avslås (yrkande 1 delvis).I propositionen anförs att ingenting torde hindra att detnuvarande kravet på tillstånd behålls för sådanaspecialdestinerade livsmedel för vilka särdirektiv ännu inteföreligger, men för vilka det finns svenska bestämmelser. Medhänsyn till att det inte finns några för Sverigebindande särdirektiv har utskottet viss förståelse förmotionärernas synpunkter. Det finns emellertid andra skäl föratt förslaget bör genomföras. Ramdirektivet förutsätter nämligennationella föreskrifter om t.ex. märkning, förpackning,anmälningsförfarande och kontroll av specialdestineradelivsmedel. Eftersom motsvarande föreskrifter för närvarandesaknas i svensk rätt måste sådana införas för att skalluppfylla sitt åtagande enligt på livsmedelsområdet.I enlighet med vad utskottet anfört i avsnitt 2 börnormgivningen när den gäller denna typ av föreskrifter ligga påmyndighetsnivå. SLV är enligt utskottet den enda tänkbaramyndigheten som kan fatta beslut om sådana föreskrifter.Utskottet har inget att erinra mot att det nuvarandetillståndskravet för specialdestinerade livsmedel bibehålls iavvaktan på bindande särdirektiv. I praktiken innebär detta attden nuvarande tillståndsprövningen efter EES-avtaletsikraftträdande skall ske med beaktande av innehållet iramdirektivet.Med det anförda finner utskottet att syftet med motion L10yrkande 1 i denna del i huvudsak torde vara tillgodosett.Utskottet avstyrker därför bifall till motionsyrkandet ochtillstyrker propositionen också i denna del.I motion L11 anför (-) att det är angeläget attSLV beträffande specialdestinerade livsmedel utvecklar ett närasamarbete med berörda patient- och intressegrupper. I motionenyrkas att hos regeringen begär att SLV får ett sådantuppdrag (yrkande 2).I denna fråga har utskottet ingen annan uppfattning änmotionären. Utskottet utgår dock från att SLV utan någotformellt uppdrag -- i den mån så medger -- beaktarde intressen som berörda patient- och intressegrupper kan ha.Utskottet avstyrker därför bifall till motion L11 yrkande 2.4 Införlivande av bestämmelser om vin och spritEES-avtalet omfattar på livsmedelsområdet även bestämmelser omdefinition, märkning, beskrivning och presentation avspritdrycker och vin. I propositionen anförs att det förnärvarande i endast finns ett fåtal bestämmelser pådetta område. Bestämmelserna finns i SLV:s föreskrifter sommeddelats med stöd av livsmedelslagen. Eftersom vin och sprit ärlivsmedel enligt den definition av begreppet livsmedel som finnsi livsmedelslagen bör det enligt jordbruksministerns bedömningankomma på SLV att i den svenska lagstiftningen införabestämmelser om vin och sprit som omfattas av . I denmån SLV inte redan har nödvändiga bemyndiganden förinförlivandet kan sådana meddelas med stöd av livsmedelslagen. Ipropositionen bereds tillfälle att ta del av vad somsålunda anförts om införlivande av bestämmelser omvin och sprit.Det anförda föranleder inte någon erinran från utskottetssida.Mot de delar av propositionen som inte har berörts särskilthar utskottet ingen erinran.5 Förstärkt konsumentpolitik m.m.I motion L10 anför m.fl. (s) att EES-avtaletmedför att konsumentpolitiken och konsumentinformationen måstestärkas. Konsumentpolitiken i hela måste lyftas till enhögre dimension än tidigare varvid bör gå i spetsen. Istället för att okritiskt anpassa oss till regler, som i mångafall kan vara otidsenliga, bör vi nu i stället ta till vara demöjligheter som den svenska konsumentpolitiken har inomEES-avtalets ram. Det gäller också enligt motionärerna attutnyttja de vägar som finns i kontakter med andra regeringar.När konsumentpolitiken förändras inom EG- och EFTA-länderna börSverige aktivt engagera sig för att påverka behandlingen av defrågor som bereds inom EG och EES, särskilt när det gällerarbetet med bestrålade livsmedel och tillsatser, i syfte attförbättra livsmedelskvaliteten. I motionen yrkastillkännagivande om vad som sålunda anförts om den svenskakonsumentpolitiken med anledning av (yrkande 2).Liknande önskemål om ett svenskt agerande förs fram i motionL11 av . Motionären menar bl.a. att nuskyndsamt bör agera för att få s.k. azo-färgämnen förbjudna iEES och för att uppnå också en i övrigt strikt hållning när detgäller livsmedelstillsatser (yrkande 1). Vidare bör i såstor utsträckning som möjligt försöka bibehålla nuvarande högrekrav på livsmedelsområdet. Enligt motionären är det svårt attföreställa sig att något handelshinder skulle uppstå om t.ex.märkningskravet på bakdag bibehölls (yrkande 4). Motionären villockså ha till stånd en informationskampanj från SLV ochKonsumentverket i syfte att öka engagemanget och medvetenhetenfrån allmänhetens sida när det gäller livsmedels- ochkonsumentfrågor med anledning av (yrkande 5). Vidareanser motionären att regeringen bör tillsätta en parlamentariskutredning kring konsumentpolitiska frågor (yrkande 6). Imotionen yrkas tillkännagivande om det anförda.Utskottet erinrar om att med anledning av ettmotionsyrkande behandlat delvis samma principiella frågor som nutas upp i motionerna L10 och L11. I sitt av nyligengodkända betänkande (bet. 1992/93:EU1) anförde utskottet bl.a.att ger utrymme för särbestämmelser när detföreligger tillräckliga skäl motiverade av hänsyn till bl.a.hälsa och miljö. Utskottet utgick vidare från att regeringennoga prövar vilka regler som måste ändras och bedömde att någramer väsentliga produkt- och säkerhetskrav inte behöver slopas.Utskottet framhöll vidare att avtalet inte hindrarlivsmedelsindustrin och handeln att frivilligt lämna informationsom är värdefull för konsumenterna. Med ett ökat varuutbud kankonsumenterna i än högre grad än komma attefterfråga uppgifter om t.ex. produktionssätt ochproduktionsdag. Eftersom en tillfredsställande märkning -- ilikhet med annan varuinformation som konsumenterna önskar -- ärett konkurrensmedel förutsatte att enskildaföretag i branschen kommer att utnyttja denna möjlighet. Vidareframhöll utskottet att en anpassning till givetvis inte bör föranleda att ger uppambitionerna på livsmedelsområdet. Enligt meningär det angeläget att vi med utnyttjande av de resurser ochkontaktvägar som står till buds försöker påverka utvecklingeninom EG i riktning mot en sådan högre skyddsnivå som tillgodoserkonsumenternas intressen. Särskilt viktigt är, påpekadeEES-utskottet, att aktivt engagerar sig i delivsmedelsfrågor som bereds inom EG. Detta gäller såvälpågående arbete rörande bestrålade livsmedel ochlivsmedelstillsatser som andra frågor av betydelse förlivsmedelskvaliteten i . utgick från attregeringen skulle beakta vad utskottet sålunda anfört utan någottillkännagivande från sida. Någon vidareåtgärd med anledning av den då aktuella motionen ansågs såledesinte påkallad.Lagutskottet ansluter sig helt till de bedömningar somEES-utskottet gjorde. Vid den svenska anpassningen tillde bestämmelser som ingår i utgår utskottet från attSLV i varje särskilt fall prövar möjligheten att behålla förkonsumenterna mer förmånliga svenska regler. När det gällermärkningen av bakdag kommer SLV, enligt vad utskottet erfarit,att rekommendera att en sådan märkning bibehålls. I sammanhangetmåste också understrykas att det inte är självklart attlivsmedelsindustrin alltid kommer att lägga sig exakt på denminiminivå som bestämmelserna anger.Utskottet har ingen annan uppfattning än motionärerna omangelägenheten av att de möjligheter som ger tastill vara. Avtalet ger nämligen direkta och ökademöjligheter att påverka konsumentpolitiken i EG och de andraEFTA-länderna. Den viljeinriktning som kommer till uttryck iavtalets ingress ger också en grund för att driva enfortsatt ambitiös konsumentpolitik. Denna viljeinriktningöverensstämmer även med de nuvarande målen och riktlinjerna förden svenska konsumentpolitiken och också med de strävanden somfunnits i att tillförsäkrakonsumenterna ett skydd för deras hälsa och säkerhet. Utskottetutgår från att de möjligheter som sålunda skapas för en aktivsvensk konsumentpolitik i enlighet med vad som anförs imotionerna kommer till stånd utan något särskilttillkännagivande från sida. Utskottet vill därvidsärskilt peka på att den konsumentpolitiska kommittén har iuppdrag att lämna förslag till bl.a. hur kraven på insatser idet internationella arbetet lämpligen kan tillgodoses (dir.1992:63).Utskottet avstyrker med det anförda bifall till motionerna L10yrkande 2 samt L11 yrkandena 1 och 4.När det sedan gäller frågan om särskild informationskampanj,som tas upp i motion L11, vill utskottet peka på att SLV i sinatidskrifter Vår Föda och Livstecknet informerar om de viktigasteförändringarna med anledning av . Vidare informerarverket kontinuerligt om det pågående arbetet i det särskildainformationsbladet EG och våra livsmedel. Såväl tidskrifternasom faktabladen citeras ofta i dagspressen, varför informationenockså sprids till en bredare krets. På samma sätt som SLVinformerar också regelbundet om vad EES-avtaletinnebär för de svenska konsumenterna, se t.ex. Hur påverkas konsumenterna av EES?.Något tillkännagivande från sida om ytterligareinformationsinsatser kan enligt utskottets mening mot dennabakgrund inte anses erforderligt. Utskottet avstyrker därförbifall till motion L11 yrkande 5.Vad slutligen beträffar yrkande 6 i motion L11 om enkonsumentpolitisk utredning vill utskottet erinra om attregeringen beslutat om en sådan utredning den 14 maj 1992.Utskottet avstyrker med det anförda bifall också till yrkande6 i motion L11. beträffande märkning av livsmedelatt med avslag på motion 1992/93:L10 yrkande 1 idenna del och motion 1992/93:L11 yrkande 3 antar regeringensförslag till lag om ändring i livsmedelslagen såvitt avser13§,res. 1 (s)2. beträffande specialdestinerade livsmedelatt med avslag på motion 1992/93:L10 yrkande 1 idenna del antar regeringens förslag till lag om ändring ilivsmedelslagen såvitt avser 20§,3.