bet · GF01KU30 · 1992-05-07 00:00:00 — Det är regeringen som beslutarom löner och förmåner. När det gäller andra anställningsvillkorän lönen tillämpas chefslöneavtalet. Sedan den 17 december 1985finns en överenskommelse mellan riksdagspartierna omavgångsförmåner till statssekreterare med innebörd att åttamånaders månatlig ersättning motsvararande lönen betalasbilaga A 4. Om en avgången statssekretare får ny anställningavräknas den nya lönen från avgångsersättningen. Genomöverenskommelsen garanteras avgången statssekreterare med anställning som statssekreterare en ny statliganställning med minst samma lön.Anställningsvillkoren för politiskt sakkunniga ochinformationssekretare regleras i det s.k. politikeravtalet somträffades mellan regeringskanslietsförhandlingsdelegation och fackliga organisationer med vissatillägg och ändringar som senare tillkommit bilaga A 5.Regeringskansliets förvaltningskontor beslutar i enlighet medfastställda riktlinjer om lönesättningen av politiskt sakkunnigabilaga A 6.Politiskt sakkunniga avgår utan uppsägningstid närvederbörande statsråd avgår. Avgångsvederlag utgår under tre --med ett belopp som motsvarar lönen. För den somåtergår till en s.k. bottentjänst avräknas lönen på denna tjänstfrån avgångsvederlaget. Vid nyanställning sker ingen avräkning.Antalet kommittéer med anställd personal uppgick i slutet avår 1990 till 130. Under det året tillsattes 83 kommittéer ocharbetet avslutades i 66. tillsattes 83 kommittéer ochavslutades arbetet i 68 kommittéer. Dessa uppgifter avserkommittéer tillsatta efter beslut av regeringen. Ikommittéberättelsen redovisas på begäran(1989/90:KU30 s. 15) sådana utredningsorgan som är tillsattagenom regeringsbeslut eller beslut i departementsprotokoll ochsom finansieras över departementets anslag "Utredningar m.m."eller annat anslag. I förra årets granskningsbetänkande(1990/91:KU30 s. 12) framhölls att även uppgifter om organ somtillsatts genom regeringsbeslut eller beslut idepartementsprotokoll och inte hänförts till någon anslagspostborde redovisas i kommittéberättelsen. I underbilaga 4 tillkommittéberättelsen 1992 redovisas 134 mindre eller underkortare tid verksamma utredningar samt andra organ (råd,delegationer, arbetsgrupper m.m.). Dessa betalas fråndepartementens anslag "Utredningar m.m.", finansieras över annatanslag eller belastar inte något anslag. I 1991 årskommittéberättelse redovisades 88 utredningar och andra organ iunderbilaga 4.b) Antalet regeringsärendenI bilaga A 7.2 lämnas en redovisning i tabellform avantalet avgjorda regeringsärenden . Av tabellenframgår att antalet regeringsärenden var 21394. Detinnebär en ökning med 744 i förhållande till 1990, bilaga A7.1 och med 2 101 i förhållande till 1989, vilket år detlägsta antalet regeringsärenden noterades dåutskottet påbörjade redovisningen av antalet regeringsärenden.Bland det totala antalet ärenden uppvisar gruppen Överklagandendock en minskning med 549 ärenden i förhållande till 1990. Under1989 och 1990 hade antalet ärenden av detta slag ökat med 808resp. Till största delen (4887 ärenden) hänför sigdessa ärenden till . tagit över huvuddelen avutlänningsärenden kan förväntas att ärendegruppen Överklagandenkommer att minska avsevärt. Nämnas kan att den1 övertog 9269 ärenden från regeringskansliet.Ärendegruppen Kommitté- och utredningsdirektiv redovisar denstörsta procentuella ökningen. ökade ärendena inom dennagrupp , från 127 till 254 ärenden. Antaletärenden inom gruppen Lagrådsremisser ökade från56 till 80 ärenden medan antalet ärenden inom gruppenPropositioner ökade från 224 till 272 ärenden.Liksom föregående år var grupperna Överklaganden samt Dispens-och övriga partsärenden totalt sett de största ärendegrupperna.Fortfarande har dessa ärenden utgjort av dettotala antalet ärenden.För de olika departementens del redovisas liksom för åren 1985-- 1990, att flest ärenden beandlades inomarbetsmarknadsdepartementet (6 050) även om en mindre minskningskett . Liksom har justitiedepartementetresp. haft det därnäst största antaletregeringsärenden (2 130 resp. 1 993). Antalet regeringsärendeninom har minskat något eller med 256ärenden medan redovisar en ökning med 37ärenden.Den mest påtagliga ökningen redovisas för bostadsdepartementetdär antalet regeringsärenden ökade till 1 822.Antalet Dispens- och övriga partsärenden ökade inom dettadepartement från 213 till 912. beslöts i en rad fallom undantag från höjningen av den garanterade räntan förberäkning av räntebidrag vid ombyggnad av bostadshus. Närriksdagen (prop. 1988/89:47, FiU10) beslutade om höjningen gavsregeringen också möjlighet att under vissa förutsättningar medgeundantag. Mot bakgrund av de försämrade konjunkturerna medgavsunder 1991 regelmässigt sådana undantag. Genom förenkladerutiner kunde den ökade ärendemängden behandlas utanpersonaltillskott.4. Remisser till lagrådetGällande rätt m.m.För att avge yttranden över lagförslag skall det enligt 8 kap.18§ regeringsformen finnas ett lagråd med domare i högstadomstolen och regeringsrätten. Om lagrådets sammansättning ocharbetsformer finns bestämmelser i en särskild lag om lagrådet(1979:368).Lagrådet kan bestå av högst fyra avdelningar. Regeringenbestämmer med hänsyn till arbetsbördan i lagrådet om det skallbestå av mer än en avdelning. Normalt skall varjelagrådsavdelning bestå av tre ledamöter. Såväl justitieråd somregeringsråd skall ingå i varje avdelning.Lagrådsremiss beslutas av regeringen. Möjlighet finns ocksåför riksdagsutskott att höra lagrådet, jfr 4 kap. 10 §riksdagsordningen.Lagrådets yttrande bör enligt 8 kap. 18 § regeringsformen(RF) inhämtas innan beslutargrundlag om tryckfriheten eller -- med verkan från den 1januari 1992 -- om motsvarande frihet att yttra sig i ljudradiooch television m.m., dvs. yttrandefrihetsgrundlagenlag om begränsning av rätten att ta del av allmänna handlingarlag som avses i 2 kap. 3 § andra stycket, 12 § första stycket,17--19 §§ eller 20§ andra stycket RF eller lag som ändrareller upphäver sådan lag (lag som angår begränsning av någon avde grundläggande fri- och rättigheterna)lag om beskattninglag som avses i 8 kap. 2 eller 3 § RF (lag om svensktmedborgarskap och civilrättslig lag eller offentligrättslig lagsom gäller åligganden för enskilda eller i övrigt avser ingreppi enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden)lag som avses i 11 kap. RF (rättskipning och förvaltning)om lagen är viktig för enskilda eller från allmänsynpunkt.Det angivna gäller dock inte om någon av följandeundantagsregler (jfr SOU 1978:34 och prop. 1978/79:195) ärtillämplig, nämligen att lagrådets hörande skulle1. sakna betydelse på grund av frågans beskaffenhet eller2. fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärtmen skulle uppkomma.I de fall regeringen, utan att ha inhämtat lagrådets yttrande,föreslår att stifta lag där sådant yttrande i principbör föreligga skall regeringen redovisa skälentill att lagrådet inte har hörts. Underlåtenhet att höralagrådet utgör emellertid aldrig något hinder mot att tillämpaen lag.Även inriktningen av lagrådsgranskningen regleras i 8 kap.18§ regeringsformen. Lagrådet skall undersöka hur ettlagförslag förhåller sig till grundlagarna och rättsordningen iövrigt, hur förslagets föreskrifter förhåller sig till varandrasamt hur förslaget förhåller sig till rättssäkerhetens krav.Lagrådet skall vidare granska såväl om förslaget är så utformatatt lagen kan antas tillgodose angivna syften som vilka problemsom kan uppstå vid tillämpningen.Fram till 1971 gällde att lagrådet obligatoriskt skulle hörasöver vissa lagförslag. Genom en grundlagsändring 1970--1971gjordes lagrådsgranskningen fakultativ. Nuvarande system förlagrådsgranskning trädde i kraft (prop.1978/79:195, KU 1978/79:39, rskr. 1978/79:359, KU 1979/80:1,rskr. 1979/80:2, SFS 1979:933).Konstitutionsutskottet uttalade (KU 1978/79:39) att det nyasystemet för lagrådsgranskning kunde karaktäriseras som ettmellanting mellan ett obligatoriskt system och ett system med enhelt fakultativ granskning. Härigenom kunde enligt utskottethelt undvikas risken för att ett uteblivet hörande av lagrådetöver ett förslag till en lag leder till att lagen i efterhandgenom lagprövning åsidosätts i rättstillämpningen. Utskottetunderströk att det alltid i sista hand ankommer på attavgöra om lagrådet skall höras över ett lagförslag eller inte.Enligt utskottet borde det nya systemet leda till att lagrådet,inom ramen för sin kapacitet, får granska alla de lagförslag sombehöver dess granskning men inga andra. Systemet innebär enligtvad utskottet bedömde inte någon risk för att lagrådet eller dehögsta dömande organen över huvud skall få ett politisktinflytande.Allmänt om granskningsarbetet m.m.Utskottet har på sedvanligt sätt granskat regeringensremittering av lagförslag till lagrådet och därmedsammanhängande frågor.Granskningen avser . Det totala antalet tillriksdagen avlämnade lagpropositioner uppgick till 155.Motsvarande antal var för åren 1986--1990 betydligt lägre,nämligen 117, 117, 122, 110 resp. 113. Antalet propositioner sominnehåller lagförslag vilka enligt 8 kap. 18 § regeringsformenhar ansetts höra till lagrådets granskningsområde ökade ocksåkraftigt, från 1990 till 1991. Av dessaremitterades 75 till lagrådet. I bilaga A 8 förtecknas dessapropositioner. Som jämförelse kan nämnas att motsvarande antallagrådsremisser åren 1986--1990 var 43, 63, 60, 59 och 56.I bilaga A 9 redovisas de 71 propositioner i vilka ingårlagförslag som inte har remitterats till lagrådet och i vilkafinns motivering enligt 8 kap. 18 § regeringsformen till varförlagrådets yttrande inte har inhämtats. Fjorton av dessapropositioner förekommer också i bilaga A8, eftersom de äveninnehåller lagförslag som har remitterats. I ett sådant fall(proposition 1991/92:53) motiveras att förändringar iförhållande till granskade förslag inte har föranlett förnyadlagrådsgranskning.Under 1991 har lagrådet haft tre avdelningar fram till den4februari, därefter fyra avdelningar till ochsedan åter tre avdelningar till . Under återstoden av1991 arbetade lagrådet med två avdelningar.Redovisningen av lagrådsyttranden i propositionerPropositionerna har i allmänhet uppställts på ett sådant sättatt det lätt går att utläsa i vad mån lagförslagen har granskatsav lagrådet. I något fall har emellertid uppmärksammats att detär svårt att avgöra vilka lagförslag i en proposition som harföregåtts av lagrådsgranskning (prop. 1990/91:149, prop.1990/91:156 och prop. 1990/91:166). I sammanhanget skall erinrasom att statsrådsberedningen den 27juni 1990 gav ut en promemoriaom hur lagrådsyttranden bör redovisas i propositioner medinarbetade lagrådsremisser.Utskottet finner anledning att -- som föregående år,1990/91:KU30, s. 18 ff. -- erinra om rekommendationerna istatsrådsberedningens promemoria. De innebär att lagrådetssynpunkter skall framgå tydligt av propositionen. Om inteinledningsavsnittet är helt kort bör det finnas en underrubrik. Där anges bl.a. om lagrådets förslag i alltväsentligt har följts. Vidare bör enligt rekommendationen, i detavsnitt i propositionen som brukar rubriceras "Upprättadelagförslag", anges vilka lagförslag som har granskats avlagrådet.Den fakultativa lagrådsgranskningens omfattning ochundantagsreglernaRegeringsformens bestämmelser ger inte alltid någon närmareledning för tillämpningen av reglerna om när lagrådet bör höras.Viss ledning kan hämtas från rättighetsskyddsutredningensbetänkande SOU 1978:34 och proposition 1978/79:195. Bedömningenav om en lag är viktig för enskilda eller från allmän synpunktdiskuteras i specialmotiveringen till 8 kap. 18 §regeringsformen vad angår de lagar som avses i 11 kap.regeringsformen (prop. s. 65). Beträffande undantagsregeln omfrågans beskaffenhet sägs att den får sin innebörd bestämdfrämst genom regeln om inriktningen av lagrådets granskning.Därmed förstås att lagrådet skall undersöka hur ett lagförslagförhåller sig till grundlagarna och rättsordningen i övrigt, hurförslagets föreskrifter förhåller sig till varandra och tillrättssäkerhetens krav, om förslaget är utformat så att det kananses tillgodose sina syften samt vilka problem som kan uppståvid tillämpningen. Innebörden av undantagsregeln om att ärendetbrådskar kommer enligt lagförarbetena i viss mån att variera medomständigheterna, däribland lagrådets arbetsprogram.Konstitutionsutskottet har berörttillämpningen av undantagsreglerna i 8 kap. 18 §regeringsformen. I granskningsbetänkandet 1985/86:25, s. 6 f.,noterades att stadgandet inte lämnar utrymme för att avstå frånlagrådsremiss enbart av det skälet att en tilltänkt lagstiftninghar motsvarighet i tidigare lagstiftning. Vid årets granskninghar en motsvarande situation förelegat i den tidigare berördaproposition 1991/92:53. Genom ett beslut avkonstitutionsutskottet kom lagrådet att yttra sig över delar avpropositionens lagförslag.Utskottet har också i granskningssammanhang vid ett flertaltillfällen uppmärksammat lagförslag vilka inte remitterats tilllagrådet och som saknat motivering till detta, men som bedömtstillhöra det område inom vilket lagrådsgranskning i princip börske. Därvid har understrukits vikten av att det i dessa fall, ienlighet med regeringsformens regler, alltid skall lämnas enredovisning av skälen till att lagrådet inte har hörts. Dennamening kommer också till uttryck i statsrådsberedningens handbokför propositionsarbetet (Ds SB1987:2, s. 79 f.).Om en lag inte anses viktig för enskilda eller från allmänsynpunkt kan regeringen redan på grund härav avstå från att höralagrådet. Detta skäl har inte åberopats i något fall i de nugranskade propositionerna. Undantagsbestämmelsen att lagrådetshörande skulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling så attavsevärt men skulle uppkomma har endast åberopats i två fall.Beträffande båda dessa finns det jämförelsevis ingåendemotiveringar (prop. 1990/91:181 om sjuklön m.m. delvis, s. 66,och prop. 1990/91:185 om ändringar av det särskildagrundavdraget för folkpensionärer, s. 12).I det förra fallet var skälet att systemet medarbetsgivareperiod för sjukersättning skulle läggas fram i sågod tid att det -- med hänsyn även till förberedelser förarbetsgivare och försäkringskassor m.fl. -- kunde träda i kraftsenast . Propositionen beslutades den 18 april1991 och behandlades i betänkandet /91:SfU18. Riksdagenfattade sitt beslut (rskr. 372).I det andra fallet angavs att förslaget om höjt särskiltgrundavdrag i vissa fall borde träda i kraft den 1 juli 1991.Det skulle gälla års taxering och beslutetborde fattas av 1990/. Propositionen beslutadesden och behandlades i betänkandet /91:SkU37.Riksdagen fattade sitt beslut (rskr. 351).I flertalet av de nu granskade propositionerna har regeringensom skäl för att avstå från lagrådsremiss, utan närmaremotivering i övrigt, i anslutning till en avundantagsbestämmelserna i 8 kap. 18 § regeringsformen anfört attlagrådets hörande skulle sakna betydelse på grund av frågansbeskaffenhet.Det finns också exempel på andra sätt att ange skälen för attinte höra lagrådet:Med hänsyn till lagstiftningsfrågans beskaffenhet är det intenödvändigt att höra lagrådet (prop. 1990/91:74, s.8)Förslagen är i huvudsak konsekvensändringar till de lagförslagsom lagrådet har yttrat sig över och av sådan beskaffenhet attlagrådets hörande skulle sakna betydelse (prop. 1990/91:153, s.133)På grund av den enkla beskaffenheten av förslagen skullelagrådets hörande sakna betydelse (prop. 1990/91:154, s. 36 f.,prop. 1990/91:178, s. 10, prop. 1991/92:17, s. 7 och prop.1991/92:38, s. 53)Vissa beskattningsregler skall tillämpas endast i den mån demedför inskränkningar av den skattskyldighet i somannars skulle föreligga. På grund härav och på grund avförslagets beskaffenhet är lagrådets hörande inte nödvändigt(prop. 1990/91:173, s. 46, prop. 1990/91:174, s. 57, prop.1991/92:11, s. 49 och prop. 1991/92:62, s. 52)Vissa beskattningsregler skall tillämpas endast i den mån demedför inskränkning av den skattskyldighet i som annarsskulle föreligga. Lagrådets hörande skulle sakna betydelse(prop. 1991/92:45, s. 50)Lagförslaget innehåller endast bestämmelser om vite ochbötespåföljd. Lagrådets hörande skulle därför sakna betydelse(prop. 1990/91:191, s. 30)Lagförslagen är sådana att lagrådets hörande skulle saknabetydelse (prop. 1991/92:28, s. 71, prop. 1991/92:31, s. 20,prop. 1991/92:33, s. 6, prop. 1991/92:37, s. 11, prop.1991/92:47, s. 6, prop. 1991/92:55, s. 5 och prop. 1991/92:77,s. 8)granskning har slutligen omfattatpropositioner med lagförslag som inte har remitterats tilllagrådet och där det inte heller finns någon motivering för attså inte skett.Utskottet vill åter betona att, beträffande lagförslag somfaller inom det område då lagrådet i princip bör höras, endastde skäl kan åberopas för att avstå från detta som anges i8kap. 18 § andra stycket regeringsformen (jfr senast1990/1991:KU 30, s. 18 f.). Utskottet delar också den mening somhar kommit till uttryck i propositionshandboken och som har stödi vad rättighetsskyddsutredningen anfört (SOU 1978:34, s. 140).Regeringen måste således motivera sitt ställningstagande att enföreskrift som i princip bör remitteras till lagrådet inte harhänvisats dit. Det är emellertid inte tillräckligt att baraåterge den lagtext som åberopas för att inte höra lagrådet.Anser regeringen att den föreslagna föreskriften inte är viktigför enskilda eller från allmän synpunkt bör detta klargöras ochgrunderna för uppfattningen redovisas. Om regeringen menar attlagrådets hörande skulle sakna betydelse på grund av frågansbeskaffenhet skall regeringen motivera denna bedömning om deninte framstår som självklar. På motsvarande sätt skallregeringen, om den anser lagförslaget vara så brådskande att enremiss till lagrådet därför skulle vara till avsevärt men,alltid ange vad det är som gör förslaget så brådskande och varidet befarade menet skulle bestå.UnderhandsföredragningarKonstitutionsutskottet har i samband med sina granskningartagit upp ytterligare några aspekter på lagrådsremisser. underhandsföredragningar, dvs. föredragningar införlagrådet före det att lagrådet formellt har fått del avlagrådsremissen.Utskottet konstaterar, med stöd av uppgifter ur lagrådetsdiarium, att det inte har förekommit attföredragningen inför lagrådet påbörjats före det att regeringenfattat sitt beslut om en remiss till lagrådet. Däremot har i tvåfall, bilaga A 10, föredragningen påbörjats utan attremissen kommit in till lagrådet. Detta ger inte utskottetanledning till något uttalande (jfr t.ex. KU 1986/87:33, s. ).Riksdagens lagrådsremisserI granskningsbetänkandena har i regelredovisats i vad mån riksdagsutskott har utnyttjat sin möjlighetatt remittera lagförslag till lagrådet. I betänkandet KU1984/85:35 (s. 305 f.) finns en redogörelse för remisser frånriksdagen till lagrådet från 1975.Som tidigare framhållits ankommer det alltid i sista hand påriksdagen att avgöra om lagrådet skall höras över ett lagförslageller inte. Det skall också framhållas att även en minoritet iett riksdagsutskott med stöd av 4kap. 10 § riksdagsordningenhar möjlighet att få till stånd en lagrådsgranskning.Under 1991 har utskott remitterat lagförslag tilllagrådet i sex fall.Den 19 februari 1991 beslöt , vidbehandlingen av proposition 1990/91:60 om offentlighet,integritet och ADB, att inhämta lagrådets yttrande över ett iData- och offentlighetskommitténs betänkande (SOU 1987:31)Integritetsskydd i informationssamhället 4 framlagt förslag tilllag om användning av personnummer (1990/91:KU11).Den 12 mars 1991 beslöt skatteutskottet att inhämtalagrådets yttrande över de i proposition 1990/91:95 omregistrering som skattskyldig återförsäljare eller förbrukare avbränsle intagna förslagen till lagar om ändring i lagen(1957:262) om allmän energiskatt och lagen (1961:372) ombensinskatt. I propositionen angavs att förslagen var av sådanbeskaffenhet att lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Detframgår av betänkandet 1990/91:SkU20 att regeringsförslagensyftade till att hindra vissa förfaranden som var ägnade attminska energiskatter. Bestämmelserna antogs (rskr. 195) ienlighet med skatteutskottets förslag -- med viss av lagrådetförordad justering -- med tillämpning från den dag dåpropositionen hade överlämnats till , jfr 2 kap. 10§andra stycket regeringsformen om retroaktiv lagstiftningbeträffande skatter och statliga avgifter.Den 25 april 1991 beslöt attinhämta lagrådets yttrande över de delar av proposition1990/91:117 om en ny kommunallag som avsåg handlingarsoffentlighet i kommunala företag m.m. (1990/91:KU38).Den 28 november 1991 beslöt somtidigare berörts att inhämta lagrådets yttrande över delar avlagförslagen i proposition 1991/92:53 med förslag till nylagstiftning för kabelsändningar m.m. Lagförslagen hadevisserligen föregåtts av en lagrådsremiss, men i förhållandetill den remissen innehöll propositionen nya lagförslag(1991/92:KU19).Den 5 december 1991 beslöt skatteutskottet att inhämtalagrådets yttrande över ett genom motion väckt förslag till lagom ändring i kommunalskattelagen (1928:370) i anslutning tillbehandlingen av proposition 1991/92:48 om justeringar ibeskattningen i inkomstslaget tjänst, m.m. (1991/92:SkU8).Den 19 december 1991 beslöt bostadsutskottet, vidbehandlingen av proposition 1991/92:51 om en nysmåföretagarpolitik, att inhämta lagrådets yttrande över ettinom utskottet utarbetat förslag till lag om ändring i plan- ochbygglagen, 1987:10 (1991/92:BoU10).5. Offentliggörande och avlämnande av propositionerI detta avsnitt behandlar utskottet ett antal frågor rörandepropositionsavlämnandet till . Utskottet har under enföljd av år följt förhållandena på detta område, främst medavseende på förseningar och anhopning av propositioner vid vissatidpunkter under . Utskottet har också redovisat deåtgärder som vidtagits avstatsrådsberedningen för att få till stånd förändrade rutinersom förbättrar förhållandena sett ur synvinkel.I årets granskning har särskilt behandlats delspropositionsavlämnandet allmänt, dels i vilken utsträckninginnehållet i propositioner redovisats i pressmeddelanden ellervid presskonferenser innan regeringsförslagen lämnats tillriksdagen.I 3 kap. 5 § riksdagsordningen (RO) föreskrivs följande.Regeringen bör avlämna sina propositioner på sådana tider attanhopning av arbete hos om möjligt förebygges.Regeringen skall samråda med talmannen därom. Proposition kanavlämnas även när ej pågår.Tidsgränserna för propositionsavlämnandet är enligt 3 kap. 2 §RO för anslagspropositioner avseende följande budgetår senastden . För budgetpropositionen jämte finansplan ochnationalbudget gäller att dessa skall avlämnas senast den 10januari. Regeringen skall också avge särskilt förslag tillslutlig reglering av statsbudgeten (kompletteringsproposition).Denna skall om hinder ej möter avlämnas före utgången av aprilmånad. De aktuella tidsgränserna får överskridas endast om detföreligger synnerliga skäl (3 kap. 4 § RO).Annan proposition än som avser anslagsfrågor skall enligt 3kap. 3 § RO avlämnas om regeringen anser attden bör behandlas under pågående riksmöte.Proposition avlämnas genom att den ges in till kammarkansliet.Den anmäls av talmannen vid sammanträde med kammaren efter detatt den har delats ut till ledamöter (3.1.1.) Medanledning av beslut om arbetsformer (KU 1987/88:43)och om fortsatta försök med förändrad budgetprocess i (1989/90:KU19) tillämpas en ordning medtidigarelagda tidsgränser.Försöket innebär att skall behandla statsbudgeten föreden och att behandlingen skall vara mer samlad äntidigare. Vidare skall anslagspropositioner avlämnas senast den25 februari () i stället för den 10 mars.Utskottets granskning av propositionsavlämnandet år 1991baseras på förteckningar som kammarkansliet upprättat. Av dessaframgår bl.a. att sammanlagt 127 propositioner avlämnades undervåren jämfört med 84 föregående år, se bilaga A 11. Av deavlämnade propositionerna hade 33 inte anmälts i förväg. Vadgäller anhopning har noterats att 28 propositioner delades underpåskveckan då sammanträdde. Vid första sammanträdetefter påskuppehållet delades i kammaren 9 propositioner ochunder propositioner.