bet · GF01JuU7 · 1992-03-10 00:00:00 — har i en dom (NJA1988 s. 279) funnit att uttrycket "förmå" i straffbestämmelsenmed hänsyn till legalitetsprincipen inte kan ges annan innebördän att det för straffbarhet krävs att gärningsmannen åtminstonepå något sätt varit aktiv, fysiskt eller psykiskt för att detsexuella umgänget skall bli av.Regeringsförslaget innebär att straffansvar föreskrivs för densom har sexuellt umgänge med en person genom att otillbörligtutnyttja att denne lider av en psykisk störning. Detsammaföreslås gälla om offret befinner sig i vanmakt eller annathjälplöst tillstånd. Det nuvarande kravet på att den som harbegått gärningen skall ha "förmått" den andre till det sexuellaumgänget föreslås alltså bli utmönstrat.I motion Ju3 begärs avslag på propositionen i denna del.Motionären hävdar att bestämmelsen kan medföra att det blirmöjligt att straffa ett beteende som endast innebär att en friskperson har sexuellt umgänge med en psykiskt störd person.Inledningsvis vill utskottet något beröra bakgrunden till denuvarande straffbestämmelserna om sexuellt utnyttjande ochsexuellt tvång. De motsvarades års lagstiftning avbestämmelsen om frihetskränkande otukt i dåvarande 2 §. I denbestämmelsen krävdes för straffansvar i det nu aktuellaavseendet att gärningsmannen utövade könsligt umgänge med någonunder otillbörligt utnyttjande av bl.a. att den andre varsinnessjuk eller sinnesslö. Detta motsvaras nu i 3 § av kravetpå att vederbörande skall ha "förmått" den andre till detsexuella umgänget. I förarbetena till nuvarande 2 och 3 §§uttalades att endast språkliga förändringar gjorts i förhållandetill den tidigare lydelsen av 2 § och att kriminaliseringensräckvidd i princip var densamma som tidigare (prop. 1983/84:105s. Mot bakgrund av högsta domstolens ovan nämnda dom kansägas att ändringen inneburit en begränsning av det straffbaraområdet på ett sätt som egentligen inte varit avsett.Som nämnts i det föregående har utskottet tidigare (se1989/90:JuU16 s. 21 f) uttalat sig positivt för en sådan ändringsom nu föreslås i propositionen, och utskottet kan ansluta sigtill de närmare överväganden (prop. s. 19 f och 23 f) som liggertill grund för förslaget. I anledning av motionärens farhågoratt lagförslaget skulle så gott som omöjliggöra sexuellarelationer mellan sjuka och friska vill utskottet hänvisa tillvad som sades ärende.Som redovisas i propositionen (s. 19) framhölls redan då attinställningen till sexualiteten hos psykiskt sjuka ochutvecklingsstörda förändrats . Samhällets strävanvar numera att så långt som möjligt skapa normalalivsbetingelser för dessa. Utvecklingen hade medfört bl.a. attyttringar av deras sexualdrift accepterades på ett helt annatsätt . I förarbetena underströks också att psykisktsjuka och psykiskt utvecklingsstörda borde ha rätt till ettsexualliv på samma sätt som andra människor. framhöllsatt man måste räkna med att det fanns fall då dessa hadesvårigheter att värja sin sexuella och personliga integritet ochatt det i sådana situationer då klara övergrepp hade skett varnödvändigt att kunna ingripa till deras skydd (SOU 1982:61 s.103 och prop. 1983/84:105 s. 26).Utskottet anser i likhet med justitieministern att denuppfattning om psykiskt störda personers sexualitet som liggertill grund för dessa uttalanden inte förlorat sin aktualitet.Den föreslagna ändringen innebär att det straffbara områdetbringas att överensstämma med vad som gällde , enlösning som redan då åsyftades och som utskottet även därefterställt sig bakom.Utskottet avstyrker bifall till motion Ju3 i nu behandlad del.Preskriptionsbestämmelser vid sexualbrott m.m.I ett flertal motioner tas upp frågan om preskriptionstidernaför sexualbrott som kan rikta sig mot barn. I motionerna Ju608(yrkande 1), Ju618 (yrkande 1 delvis), Ju632, Ju834 (yrkande 2)och A805 (yrkande 24) begärs sålunda attåtalspreskriptionstiderna för sexualbrotten blir föremål för enöversyn eller förlängs.Inom straffrätten finns två former av preskription,åtalspreskription och påföljdspreskription. De allmännabestämmelserna om åtalspreskription ges i 35 kap. BrB ochinnebär att påföljd för ett brott inte får ådömas om denmisstänkte inte har häktats eller erhållit del av åtal förbrottet från brottet. Denna tid är bestämd tillolika antal år beroende på det straff som högst kan följa påbrottet. Preskriptionstiden är om på brottet inte kanfölja svårare straff än fängelse , om svårastestraffet är högre men inte över fängelse , omsvåraste straffet är högre men inte över fängelse ,om svåraste straffet är fängelse över åttaår och slutligen om fängelse på livstid kan följa påbrottet. De nuvarande preskriptionstiderna går i principtillbaka på motsvarande tider i strafflagen.Preskriptionstiden löper enligt huvudregeln från den dag dåbrottet begicks.Reglerna om åtalspreskription i BrB gäller också i fråga ombrott inom specialstraffrätten i den mån avvikande bestämmelserinte har meddelats.Med påföljdspreskription menas att en påföljd som har ådömtsnågon bortfaller om åtgärder för verkställighet inte harvidtagits som varierar efter påföljdens art ochlängd.Rättspolitiskt brukar åtalspreskription motiveras bl.a. medatt statens straffanspråk inte bör upprätthållas underobegränsad tid; straffbehovet försvagas allteftersom tidenlöper, och från allmänpreventiv synpunkt är det därför inte likanödvändigt att för länge sedan begångna brott blir beivrade somatt så sker med brott som ännu är aktuella i det allmännamedvetandet. Ett annat skäl som brukar tillmätas betydelse äratt det skulle drabba den misstänkte onödigt hårt att behövariskera att efter brottet ådömas straff, som kanskeäventyrar den tillvaro han byggt upp för sig (jfr SOU 1923:9 ochSOU 1925:28). Utskottet vill här tillägga att utskottet tidigarevid flera tillfällen också slagit fast att preskriptionsreglernamåste vara klara och enkla så att de inte vållartillämpningssvårigheter (se JuU 1984/85:14).Åtalspreskriptionstiden i BrB är, som ovan framgått, bestämdtill olika antal år alltefter det straff som högst kan följa påbrottet. Någon särreglering för en viss typ av brott somregleras i BrB finns inte. Däremot finns sådan reglering bl.a. iskattebrottslagen (1971:69). Lagen (1976:19) om internationelltsamarbete rörande lagföring för brott innehåller också en regelom förlängning av åtalspreskriptionstiden i vissa fall.Utskottet har förståelse för tankarna i motionerna om enförlängning av preskriptionstiderna för sexualbrotten. Det stårdock, som framfördes redan vid införande av särregleringen i nuaktuellt hänseende på skattebrottsområdet (jfr prop. 1961:28, s.38, 1LU1961:17), utom diskussion att starka skäl måste kunnaåberopas för en avvikelse från den generellt gällandepreskriptionstiden, i all synnerhet när det som i förevarandefall är fråga om att förlänga den. Utskottet har emellertidtidigare inte avvisat tanken på en särlösning för vissa brott omsådan påkallas, och mot bakgrund av den brottslighet det härgäller, är utskottet berett att förorda en översyn på området.Utskottets ställningstagande innebär att utskottet, som noterateffekterna i preskriptionshänseende av ändringarna i 6 kap. 2och 3 §§, efterlyser en översyn av gällandepreskriptionsbestämmelser såvitt rör 6 kap. BrB omsexualbrotten. Därvid kan naturligtvis olika vägar prövas; enkan ta sikte mera direkt på särskilda preskriptionsregler, enannan kan innefatta överväganden rörande de olika brottensstraffskalor. Översynen bör ha syftet att de nuvarandeåtalspreskriptionstiderna förlängs. Om det av systematiska skälanses lämpligt kan översynen naturligtvis även omfatta annanbrottslighet. Det får ankomma på regeringen att vidtaåtgärder för en sådan översyn. Vad utskottet nu med anledning avmotionerna Ju608 (yrkande 1), Ju618 (yrkande 1 delvis), Ju632,Ju834 (yrkande 2) och A805 (yrkande 24) anfört bör somsin mening ge regeringen till känna.Utskottet vill med anledning av kravet i motion Ju618 (yrkande1 delvis) om en förlängning av preskriptionstiden för skadeståndi anledning av sexualbrott endast erinra om att sådanpreskriptionstid under alla förhållanden är från skadansuppkomst jämlikt bestämmelser i preskriptionslagen (1981:130),och att sådan fordran i vart fall inte preskriberas föreutgången av tiden för åtalspreskription om denna är längre ochåtal inte väckts . Anledning till särskildauttalanden i frågan saknas för utskottet. Motionsyrkandetavstyrks.ÖvrigtUnder detta avsnitt tar utskottet upp några motionsyrkandensom inte direkt tar sikte på förslagen i propositionen.I motionerna Ju4 och Ju5 begärs motivuttalanden beträffandebetydelsen av offrets beteende vid sexuella övergrepp mot barn.Motionsyrkandena går ut på att ett barns beteende normalt inteskall få ges betydelse vid bedömningen av det aktuella brottetsstraffvärde.I 1984 års lagstiftningsärende beträffande sexualbrotten haderiksdagen att ta ställning till vilka omständigheter som skallbeaktas vid domstolens bedömande av våldtäkt. Utskottet villhänvisa till vad utskottet uttalade i det sammanhanget (JuU1983/84:25 s. 17). Därmed erfordras ingen åtgärd från riksdagenssida med anledning av motionerna Ju4 och Ju5 i nu behandladedelar.Motionen Ju635 tar upp problemet med sexuella övergrepp motbarn i andra länder. Det begärs en utredning i syfte att få tillstånd en ordning som innebär att svenska medborgare som gjortsig skyldiga till sexuella övergrepp på barn utomlands skallkunna lagföras i Sverige.Utskottet behandlade under förra en liknande motion.Utskottet konstaterade att reglerna i 2 kap. BrB omtillämpligheten av svensk lag bl.a. innebär att en svenskmedborgare, eller en utlänning med hemvist här, som begått brottutomlands som regel kan lagföras i enligt svensk lagunder förutsättning att gärningen är straffbelagd i ochi det land där den begicks. Motionen avstyrktes och riksdagenföljde utskottet (1990/91:JuU21 s. 12).Utskottet saknar anledning att nu inta annan ståndpunkt.Motion Ju635 avstyrks i nu behandlad del.I motion Ju618 (yrkande 2) begärs att maximistraffet försexuellt ofredande (6 kap. 7 § BrB) skall höjas från ett fängelse.I den departementetspromemoria som ligger till grund för nuföreliggande proposition diskuteras en höjning av straffmaximumför sexuellt ofredande eftersom straffskalan för detta brott ijämförelse med de andra sexualbrotten kunde anses för mild.Något förslag lades emellertid inte fram eftersom ettställningstagande i frågan, enligt promorian, borde ske i ettstörre sammanhang. Utskottet utgår ifrån att överväganden isaken kommer att ske i lämpligt sammanhang utan något uttalandefrån sida. Utskottet hänvisar till vad utskottetanfört ovan i frågan om preskriptionstider. Motionen avstyrks inu behandlad del.IkraftträdandeI propositionen föreslås att de föreslagna lagändringarnaskall träda i kraft . Ett ikraftträdande redandå framstår dock inte som tänkbart. Med hänsyn till den tid somåtgår för riksdagsbehandlingen samt utfärdande och kungörande avde nya bestämmelserna föreslår utskottet att de nya reglernaträder i kraft . beträffande rekvisitet låg ålderatt med avslag på motionerna 1991/92:Ju3 i dennadel, 1991/92:Ju4 yrkande 2 och 1991/92:Ju5 yrkande 2 antar det iproposition 1991/92:35 framlagda förslaget till lag om ändring ibrottsbalken såvitt avser 6 kap. 1 och 4 §§,res. 1 (s)2. beträffande sexuellt utnyttjande m.m.att med avslag på motionerna 1991/92:Ju613 och1991/92:Ju3 i denna del antar det i moment 1 nämnda lagförslagetsåvitt avser 6 kap. 2, 3 och 12 §§,res. 2 (s)3. beträffande lagförslaget i övrigtatt antar det under moment 1 nämnda lagförslaget iden mån det inte omfattats av utskottets hemställan ovan, dockatt tidpunkten för lagens ikraftträdande bestäms till den 1 juli1992,4. beträffande preskriptionsbestämmelser vid sexualbrottm.m.att med anledning av motionerna 1991/92:Ju608yrkande 1, 1991/92:Ju618 yrkande 1 i denna del, 1991/92:Ju632,1991/92:Ju834 yrkande 2 och 1991/92:A805 yrkande 24 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört om enöversyn,5. beträffande preskriptionstiden för skadestånd i anledningav brottatt avslår motion 1991/92:Ju618 yrkande 1 i dennadel,6. beträffande motivuttalanden om betydelsen av offretsbeteendeatt avslår motionerna 1991/92:Ju4 yrkande 1 och1991/92:Ju5 yrkande 1,7. beträffande sexuella övergrepp mot barn i andra länderatt avslår motion 1991/92:Ju635 yrkande 1,8. beträffande sexuellt ofredandeatt avslår motion 1991/92:Ju618 yrkande 2.Stockholm den 10 mars 1992På justitieutskottets vägnarGöthe KnutsonI beslutet har deltagit:Göthe (),(),(),(),(),(),(),(),(nyd),(),(),(),() ochAnders (). Rekvisitet låg ålder (mom. 1), , , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 9 börjarmed "Utskottet har" och på s. 11 slutar med"lagstiftningsåtgärder övervägas" bort ha följande lydelse:Utskottet vill för sin del uttala sin förståelse förjustitieministerns uppfattning att det finns en särskildanledning att i den straffrättsliga lagstiftningen markeraallvaret i lagstiftarens synsätt på de brott mot unga det härgäller.Utskottet kan emellertid inte frigöra sig från tanken attnyregleringen leder till oklarheter och svårigheter i denpraktiska tillämpningen såsom lagrådet och motionärerna påpekat.Utskottet ansluter sig därför till uppfattningen att det ärstraffrättsdogmatiskt tvivelaktigt och i alla händelser onödigtatt införa rekvisitet låg ålder på sätt som föreslås ipropositionen, dvs. endast i stadgandena om grovt brott i 6 kap.1 och 4 §§ BrB och inte i de nya bestämmelserna om grovt brott i2 och 3 §§ samma kapitel eller i bestämmelserna om misshandeloch olaga tvång. Utskottets uppfattning förstärks av detförhållandet att domstolarna redan på grund av den centralabestämmelsen i 29 kap. 2 § BrB har att beakta låg ålder hosoffret som försvårande. (Se högsta domstolens avgörande1992-02-13, nr DB 94. Målet gällde misshandel av ett litet barn.Barnet misshandlades och misshandeln bestod avatt styvfadern tilldelade barnet ett stort antal slag mot huvud,halsen, armarna och bålen. Skadorna som uppkom på barnet var avmindre allvarligt slag. Med hänsyn till att misshandeln riktatsig mot ett litet barn som var helt skyddslöst ansåg högstadomstolen att misshandeln vittnade om en sådan särskildhänsynslöshet att den var att bedöma som grov. )Som redan framgått hyser utskottet uppfattningen attlagstiftaren bör ta sitt ansvar när det gäller det allmännassträvan att skydda barn och ungdomar mot övergrepp, både sådanamed sexuella inslag och andra. Utskottets slutsats blir därföratt denna lagstiftningsfråga, i den vidd den fått i dettaärende, bör återgå till för förnyadeöverväganden. I avbidan på resultaten därav hyser utskottetförvissningen att barnens och andra skyddslösas svåra ställning,vid tillämpningen av lagrummen i dessas nuvarande lydelse,beaktas på det sätt som skett i det nämnda rättsfallet.Vad utskottet nu med avstyrkande av bifall till propositionenoch med anledning av motionerna Ju3, Ju4 och Ju5 i härbehandlade delar anfört bör ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under moment 1 bort haföljande lydelse:1. beträffande rekvisitet låg ålderatt med avslag på proposition 1991/92:35 såvittavser 6 kap. 1 och 4 §§ förslaget till lag om ändring ibrottsbalken och med anledning av motionerna 1991/92:Ju3 i dennadel, 1991/92:Ju4 yrkande 2 och 1991/92:Ju5 yrkande 2 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört omförnyade överväganden.2. Sexuellt utnyttjande m.m. (mom. 2), , , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 13 sombörjar med "Utskottet godtar" och slutar med "det följande" bortha följande lydelse:Utskottet kan för sin del inte se att förslaget om ettbibehållet straffmaximum i 3 § motsvarar de uttalanden utskottetgjorde ärende. Straffmaximum för våldtäkt enligt 1 §första stycket, som det då gjordes jämförelse med, är sex årmedan här föreslås högst för grovt sexuellt utnyttjande.Härtill kommer att preskriptionstiden för sexuellt utnyttjandemed den föreslagna straffskalan på fängelse i högst två årskulle sänkas från nuvarande till . Redan på grundhärav men särskilt sett i belysning av motionsönskemålen omöverväganden rörande förlängd preskriptionstid -- önskemål somutskottet inte är berett att direkt avvisa -- finner sigutskottet inte kunna godta de förslag propositionen innehåller idenna del. Inte heller finner sig utskottet med detbeslutsunderlag som föreligger kunna inom ramen förärendeberedningen i föreslå sådana ändringar ilagtexten som tillgodoser de olika intressen -- ocksåstraffrättssystematiska sådana, såsom justitieministernpåpekat -- som här gör sig gällande. Ärendet i denna del, alltsåfrågan om straffmaximum för sexuellt tvång och sexuelltutnyttjande samt de därmed sammanhängande frågorna ompreskriptionstiderna, bör återgå för nya överväganden inomregeringskansliet.Vad utskottet sålunda med anledning av propositionen ochmotion Ju613 i aktuella delar anfört bör ges regeringen tillkänna.Utskottets ställningstagande innebär att 2 och 3 §§ börkvarstå i den lydelse de nu har, såvitt gäller 3 § dock med denändring som utskottet tillstyrker i det följande. Mot denangivna bakgrunden saknas skäl att nu göra ändring i 12 §.dels att den del av utskottets yttrande på s. 14 sombörjar med "Utskottet avstyrker" och slutar med "behandlad del"bort ha följande lydelse:Utskottet avstyrker bifall till motion Ju3 i nu behandlad del.Lagrummet bör ges den avfattning som framgår av utskottetshemställan nedan.dels att utskottets hemställan under moment 2 bort haföljande lydelse:2. beträffande sexuellt utnyttjande m.m.att med avslag på propositionen såvitt avser 6 kap.2, 3 och 12 §§ i det i moment 1 nämnda lagförslaget och medanledning av motion 1991/92:Ju613 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört om förnyade överväganden samtmed anledning av propositionen och med avslag på motion1991/92:Ju3 i denna del beslutar att 3 § skall erhålla följandesåsom utskottets förslag betecknade lydelse:Nuvarande lydelse Utskottets förslag 3 §1Den som förmår annan Den som förmår annantill sexuellt umgänge genom till sexuellt umgänge genomatt grovt missbruka hans eller att grovt missbruka hans ellerhennes beroende ställning hennes beroende ställningeller genom att döms för sex- u e l l totillbörligt utnyttja att u t n y t t j a n d e tillhan eller hon befinner sig i fängelse i högst fyravanmakt eller annat år. Detsamma gäller denhjälplöst tillstånd som har sexuellt umgängeeller är psykiskt sjuk med annan genom atteller psykiskt otillbörligt utnyttja attutvecklingsstörd, döms denne befinner sig i vanmaktför s e x u e l l t u t n eller annat hjälplösty t t j a n d e till tillstånd eller lider av enfängelse i högst fyra psykisk störning.år.1 Senaste lydelse 1984:399 Sammanfattning 1Propositionen 1Lagförslag 2Motioner 5Motioner väckta med anledning av propositionen 5Motioner väckta under den allmänna motionstiden 5Utskottet 6Inledning 6Propositionens huvudsakliga innehåll 6Utskottets överväganden 7Allmänt 7Rekvisitet låg ålder 8Grovt sexuellt tvång och grovt sexuellt utnyttjande 11Sexuellt utnyttjande av psykiskt störda m.m. 13Preskriptionsbestämmelser vid sexualbrott m.m. 14Övrigt 16Ikraftträdande 17Hemställan 17Reservationer 181. Rekvisitet låg ålder (mom. 1) 182. Sexuellt utnyttjande m.m. (mom. 2) 19