bet · GF01BoU10 · 1992-01-16 00:00:00 — Konkurrensen i den kommunala planeringen -- ändring i plan-och bygglagen I detta betänkande behandlas proposition 1991/92:51 om en nysmåföretagspolitik, i den del som avser regeringens förslag tilländring i (1987:10), PBL, yrkande 1, samtsex motioner. Utskottet föreslår med anledning av propositionenoch två av motionerna (m) och (nyd) att antar ettförslag till ändring i 5 kap. 7 § plan- och bygglagen.Lagändringen syftar till att skapa bättre förutsättningar ännuvarande regler ger för en effektiv konkurrens inom handeln.Lagrådet har yttrat sig över förslaget. I enlighet med lagrådetsyttrande föreslår utskottet att ändringeninförs som ett nytt andra stycke i 5 kap. 7 § plan- ochbygglagen och att de nuvarande andra och tredje styckena därmedblir tredje och fjärde styckena.Utskottet föreslår också att med anledning avmotionerna gör ett tillkännagivande till regeringen om att vissaöverväganden om ändringar i kan behövas motbakgrund av den något förändrade synen på konkurrensensbetydelse. Övriga motioner avstyrks.I en reservation (s) och en meningsyttring av suppleant (v),som har fogats till betänkandet, föreslås att intebifaller propositionen i nu behandlad del. I propositionen föreslås en ändring i PBL i syfte attstimulera konkurrensen genom bl.a. friare etableringsmöjligheterför handeln, i synnerhet livsmedelshandeln. Förslaget innebäratt 1 kap. 5 § kompletteras med en bestämmelse av innebörden attkommunerna i sin planering skall främja näringsfrihet ocheffektiv konkurrens. Den lagtekniska lösningen som har valts --att införa bestämmelsen redan i lagens inledningskapitel --motiveras med att konkurrens kan vara såväl ett allmänt som ettbeaktansvärt enskilt intresse. Bestämmelsen sägs innebära "attolika önskemål om att begränsa utbudet på marknaden, attförhindra nya verksamhetsformer eller om särskildahänsynstaganden till befintliga företag inte bör ges utrymme iplanöverväganden eller i samband med bygglov". Regeringen anförvidare att den genom uttalanden i förarbetena till PBL givnamöjligheten att detaljreglera handelsändamålet inte längre börstå till buds. Lagförslaget i propositionen har som bilaga 2fogats till detta betänkande. 1991/92:N8 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen avslår proposition 1991/92:51 vad avser ändring iplan- och bygglagen.1991/92:N10 av () vari yrkas att riksdagenavslår förslaget om ändring i (1987:10) 1kap. 5 §.1991/92:N11 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar att 5 kap. 7 § i kompletteras meden sista mening med följande lydelse: "Den får ej helleranvändas för att begränsa fri konkurrens och näringsfrihet. "1991/92:N12 av m.fl. (s) vari yrkas1. att avslår proposition 1991/92:51 (i den delmotionen rör förslaget om ändring i ).1991/92:N13 av m.fl. (v) vari yrkas1. att avslår regeringens förslag till lag omändring i plan- och bygglagen.1991/92:N15 av m.fl. (nyd) vari yrkas attriksdagen beslutar om sådan ändring i att desom vill etablera lågprisbutiker garanteras sådan rätt.Motionerna innehåller sammanfattningsvis följande.I motion N12 (s) hävdas att nuvarande regler i PBL är fullttillräckliga för att näringsfrihet och effektiv konkurrens skallkunna främjas. Motionärerna i motion N8 (s) befarar att utsattagrupper skulle få begränsade möjligheter att tillgodogöra sig deeventuella positiva effekter som kan komma ut av regeringensförslag. De anser därför att kommunerna även i fortsättningenskall ha möjlighet att avgöra vilken mark som bör reserveras förhandels- och industriändamål. Detta kan enligt deras bedömningske utan att konkurrensen begränsas. I motionen påpekas att denföreslagna lagtekniska lösningen innebär att konkurrens främjasinte bara när det gäller mark för detaljhandelsändamål utan föralla de ändamål som regleras i lagen. Detta strider mot detgrundläggande syftet med planlagstiftningen, hävdas det. Imotion N10 (s) betonas att det finns risk för ytterligareutflyttning av butiker från stadsdelscentra och bostadsområdentill mer externa lägen om möjligheten att reglera detaljhandelntas bort. Enligt motionären är nuvarande regler i PBL nödvändigaför att uppnå en närservice som underlättar för konsumenternaoch för att få en trafikutveckling som är acceptabel urmiljösynpunkt. I motion N13 (v) anförs att den föreslagnaändringen mest är av demonstrativ karaktär. Motionärernaansluter sig till den bedömning som den tidigare regeringengjorde om möjligheten att tillämpa PBL utankonkurrensbegränsande effekter.I motion N11 (m) föreslås att lagen preciseras så attlagstiftarens intentioner framgår tydligare. Detta bör ske genomett tillägg i 5 kap. 7 § PBL för att lokala, godtyckligatolkningar skall undvikas. I motion N15 (nyd) begärs attlagtexten och motivuttalandena kompletteras så att en"frifräsarrätt" garanteras. Detta för att undanröja den risk somfinns att detaljhandelsföretag som står utanför de s.k. blockenoch andra som vill etablera lågprisbutiker inte får en fullgodgaranti att kunna genomföra sina intentioner.YttrandenNäringsutskottet har med eget yttrande till bostadsutskottetöverlämnat propositionen såvitt den gäller förslaget till lag omändring i PBL samt motionerna i motsvarande delar.Näringsutskottets yttrande bifogas detta betänkande som bilaga3.Bostadsutskottet beslöt att inhämtalagrådets yttrande över ett inom utskottet med anledning avpropositionen utarbetat förslag till lag om ändring i PBL.Lagrådet avgav yttrande i ärendet den 7 januari 1992.Yttrandet bifogas detta betänkande som bilaga 4.Gällande rättPBL innehåller bestämmelser om planläggningen av mark ochvatten och bebyggelsemiljöns utformning; den fysiskaplaneringen. Bestämmelserna syftar till att, såsom anges i 1kap. 1 §, med beaktande av den enskilda människans frihet främjaen samhällsutveckling med jämlika och goda socialalevnadsförhållanden för människorna i dagens samhälle och förkommande generationer. Vidare slås fast grundsatsen att fysiskplanering i första hand är en angelägenhet (det s.k.kommunala planmonopolet). Kommunen bestämmer när och var en planskall göras. I inledningskapitlets 5 § sägs också att, om annatinte är föreskrivet, allmänna och enskilda intressen skallbeaktas vid prövning av frågor enligt PBL. De allmännaintressena preciseras i 2 kap. Där sägs i 1 § att planläggningskall ske så att den främjar en från allmän synpunkt lämpligutveckling och ger förutsättningar för en från social synpunktgod bostads-, arbets-, trafik- och fritidsmiljö. Hänsyn skalldärvid tas till förhållandena i angränsande kommuner. Vidaresägs i samma paragraf att mark- och vattenområden skall användasför det eller de ändamål för vilka områdena är mest lämpade medhänsyn till beskaffenhet och läge samt föreliggande behov.De allmänna intressena i 2 kap. 1 § skall beaktas även iärenden om bygglov och förhandsbesked.I 2 kap. 4 § anges bl.a. att kommunen i den fysiskaplanläggningen skall beakta behovet av mark bl.a. förkommersiell service.Den närmare regleringen av markens användning och bebyggelsensker genom en detaljplan. Bestämmelser om detta finns i 5 kap.I kapitlets 3 -- 6 §§ finns regler om vad en detaljplan skallinnehålla. Det sägs bl.a. att kvartersmark för bebyggelse skallredovisas och anges till gränserna samt att användningen skallanges. I 7 och 8 §§ finns angivet vilka bestämmelser som fårredovisas i en plan. En detaljplan får innehålla bestämmelser ombyggnaders användning för bostäder, handel, industri m.m.När det gäller handel är huvudregeln att detta ändamål intefår preciseras ytterligare i detaljplanen. Detta för attkonkurrensen inom ramen för den kommunala planeringen skall gesett så fritt spelrum som möjligt. Enligt uttalanden iförarbetena (prop. 1985/86:1 s. 576) får dock vissa undantag skeom det finns särskilda skäl. Till att börja med uttalades iPBL-propositionen att handelsområden och industriområden fyllerolika behov och att det därför bör vara möjligt att idetaljplanen dra en skarp gräns mellan sådana områden. Vidareuttalades att det bör vara möjligt att i detaljplanebestämmelsergöra skillnad mellan partihandel och detaljhandel. Partihandelbör enligt propositionen normalt hänföras till kategorinindustriändamål. Det ansågs också vara möjligt att preciserahandeln till att avse detaljhandel med skrymmande varor och tilldetaljhandel med livsmedel. underströkdepartementschefen att det är ett samhällsintresse att inteonödigtvis begränsa konkurrensmöjligheterna. När det gällerlivsmedelshandeln ansågs i propositionen att den i vissa lägenkan behöva begränsas eller förbjudas med hänsyn till kravet påen lämplig samhällsutveckling. Därvid förutsattes att enbegränsning av ytan inte meddelas utan att det finns enutredning som visar att begränsningar är nödvändiga för entotalt sett ändamålsenlig handelsstruktur.I 8 kap. finns bestämmelser om byggande. Bygglov krävs,förutom när en byggnad uppförs eller ändras, också bl.a. för attta i anspråk eller inreda byggnader helt eller till viss del förväsentligt annat ändamål än det för vilket byggnaden senast haranvänts eller för vilket bygglov har lämnats.Vid en bygglovsprövning som avser endast ett ändratanvändningssätt kan kravet på parkeringsutrymmen beaktas.Planbestämmelser om markanvändningen är bindande. IPBL-propositionen (s. 678) uttalade departementschefen att det,i de fall det finns detaljplanebestämmelser som närmare reglerarhandelsändamålet, bör stå klart att det krävs bygglov vid enövergång mellan olika former av detaljhandel.I 8 kap. 11 och 12 §§ regleras när bygglov skall beviljas.Bygglov skall inom område med detaljplan ges bl.a. om åtgärdeninte strider mot detaljplan. Enligt 11 § sjätte stycket fårbygglov lämnas till åtgärder som innebär mindre avvikelser fråndetaljplan eller fastighetsplan, om avvikelserna är förenligamed syftet med planen.Tidigare riksdagsbehandlingKonkurrensfrågorna särskilt inom livsmedelssektornaktualiserades i . Dåvarande regeringbehandlade dessa frågor i proposition 1990/91:146 om ändringar iPBL med anledning av bl.a. konkurrenskommitténs delbetänkandeSOU 1990:25 Konkurrensen inom livsmedelssektorn. Regeringenbetonade vikten av att kommunerna vid tillämpningen av PBLverkade för att begränsningar av konkurrensen så långt möjligtundviks. En tillämpning av PBL ansågs ge goda förutsättningarför en lämplighetsprövning av markens användning utan attkonkurrensen i något väsentligt avseende sätts ur spel. Attinföra konkurrens som ett särskilt allmänt intresse i 2 kap. PBLansågs inte behövligt och skulle enligt propositionen medföraatt all konkurrens om mark skulle främjas. Någon ändringföreslogs inte i PBL. Utskottet (1990/91:BoU17) och riksdagengjorde ingen annan bedömning än regeringen.I en reservation (m, fp) föreslogs att kommunernas möjligheteratt styra detaljhandeln skulle begränsas. I en annan reservation(m, fp) föreslogs att konkurrens skulle införas i 2 kap. PBL somett allmänt intresse.Konkurrenskommitténs betänkande m.m.Frågan om kommunernas roll vid nyetableringar av detaljhandelhar uppmärksammats i olika sammanhang . har på uppdrag av konkurrenskommitténbelyst frågan om PBLs tillämpning vid handelsetableringar (SOU1990:25 s. 339 ff.). Slutsatsen av utredningen, som hänför sigtill insamlade uppgifter under i huvudsak september månad 1989,blev att kommunerna inom ramen för det kommunala planmonopoletkan styra och kontrollera handelns etableringar på ett sätt somfår konkurrenseffekter. Genom t.ex. ändamålsbestämmelser idetaljplaner kan kommunerna tillåta eller förhindra tillkomstenav handelsetableringar.Konkurrenskommittén, som behandlade frågan i delbetänkandet(s. 266--268) anförde bl.a. att kommunerna i ökad utsträckningbör beakta konkurrensfrågor i samband med etablering av nyabutiker och särskilt behovet av nyetablering av lågprisföretagoch specialbutiker utanför de etablerade kedjorna.Konkurrensintresset bör enligt kommittén därvid givetvis vägasmot övriga allmänna intressen bl.a. i form av nyaservicefaktorer. Om det visar sig att kommunerna inte beaktarkonkurrensen vid sin planläggning ansåg kommittén att det kanfinnas skäl att tydligare markera intresset av konkurrens genomatt i lagen också nämna detta. Olika typer av åtgärder för attförbättra förutsättningarna för konkurrens och etablering av nyabutiker diskuterades i konkurrenskommitténs huvudbetänkande SOU1991:59 Konkurrens för ökad välfärd (del 2 s. 316--323).I regeringsförklaringen gav den nyaregeringen uttryck för behovet av etableringsfrihet för butiker. Utskottet delar regeringens bedömning att handeln bör gesfriare etableringsmöjligheter och att konkurrensen inom handelnbör tillmätas större betydelse i den kommunalaplaneringsprocessen. har i sitt yttrande givituttryck för en liknande uppfattning. Utskottet vill emellertidföreslå en annan lagteknisk lösning än regeringens i avsikt attuppnå det eftersträvade syftet.Enligt bestämmelsen i 2 kap. 1 § skall, som framgått ovan,planläggning ske så att den främjar en från allmän synpunktlämplig utveckling. Vad som därvid får innefattas i en lämpligsamhällsutveckling blir beroende av de förändringar i samhälletsom sker. Även om konkurrensintresset inte särskilt pekats ut i2 kap. bör det inte råda något tvivel om att en planläggning somskall främja en från allmän synpunkt lämplig utveckling ocksåmåste sträva efter att tillgodose konsumenternas intressen av enväl fungerande konkurrens. En väl fungerande konkurrens inomhandeln är enligt utskottets mening ett berättigatsamhällsintresse. Det är angeläget att slå fast attkonkurrensintresset är ett bland andra allmänna intressen somkommunen måste ta hänsyn till i den fysiska planeringen och vidlokalisering av bebyggelse.Utskottet vill, med instämmande i regeringsförslaget,framhålla att någon förändring inte avses i det kommunalaplanmonopolet. Kommunen skall även fortsättningsvis ha ansvaretför när och var planläggning skall ske och ha möjlighet attutforma en i kommunen önskvärd utveckling inom ramen förbestämmelserna i . Det innebär såsom framgår av 2 kap. 1 §bl.a. att markområden skall användas för de ändamål som de ärmest lämpade för. Lämplighetsprövningen sker med en radhänsynstaganden till sådana frågor som de boendes hälsa,möjlighet att ordna va- och trafikförsörjning m.m.Utskottet delar också regeringens uppfattning att kommunernasmöjligheter att närmare precisera detaljhandeln i planer börinskränkas i förhållande till den ordning som gäller i dag.Utskottet vill emellertid i stället för en ändring i 1 kap. 5 §PBL föreslå en ändring i PBL som mera direkt ger uttryck försyftet med lagändringen, nämligen att uppnå effektiv konkurrensinom främst detaljhandeln. I lagrådsremissen föreslog utskottetatt ändringen skulle göras i 5 kap. 7 § tredje stycket PBL ochutformas som en begränsning i kommunens möjlighet att meddelasådana bestämmelser om byggnaders användning som kan motverka eneffektiv konkurrens. Lagrådet har inte haft någon erinran motden lagtekniska lösningen eller själva lydelsen av denföreslagna föreskriften. Lagrådet har däremot ansett attregleringen blir tydligare och systematiskt riktigare omföreskriften i stället placeras som ett fristående andra styckei 5 kap. 7 §. Utskottet delar lagrådets uppfattning. Andra ochtredje styckena i paragrafens nuvarande lydelse blir därmed ifortsättningen tredje och fjärde styckena.Till följd av den av utskottet föreslagna lagändringen kommerkommunerna inte längre att ha möjlighet att i detaljplanprecisera handelsändamålet till en viss form av handel. Dennuvarande möjligheten att i detaljplan särskilt regleradetaljhandel med livsmedel och detaljhandel med skrymmande varorkommer således inte att finnas kvar. Genom den av utskottetföreslagna ändringen kommer bättre förutsättningar än attfinnas för att en effektiv konkurrens skall kunna uppnås. Enövergång mellan olika former av handel kommer också attunderlättas. Utskottet vill när det gäller partihandel dockpåpeka att någon ändring inte avses i vad det gäller möjlighetenatt hänföra partihandel till industriändamål.En ändring i 5 kap. 7 § somtillgodoser de ovannämnda intentionerna har som bilaga 1 fogatstill detta betänkande. Ändringen föreslås träda i kraft den 1april 1992.Den ovan föreslagna lagändringen blir tillämplig vid antagandeav en detaljplan efter ikraftträdandet. Lagrådet har i sittyttrande berört frågan om vilka regler som kan anses gälla i defall övergångsbestämmelser saknas och en detaljplan, somantagits före ikraftträdandet men överklagats, skall prövas ihögre instans efter denna tidpunkt. Enligt utskottets mening böri detta fall gälla -- i enlighet med vad som framgår avrättspraxis inom förvaltningsrätten -- att den föreslagnalagändringen skall iakttas vid en sådan prövning. Någon särskildövergångsbestämmelse erfordras därför inte.Utskottet vill vidare anföra följande. Det kan enligtutskottets mening inte anses tillfredsställande att den någotförändrade synen på konkurrensens betydelse inte fårgenomslagskraft också i gällande planer. Denna fråga kan behövaövervägas i ett större sammanhang. Det bör således prövas vilkalagstiftningsåtgärder utöver den nu föreslagna som lämpligen börvidtas för att motverka konkurrensbegränsningar i dessa fall. Enfråga som kan behöva utredas i detta sammanhang är vilkaåtgärder som kan erfordras för att förenkla en övergång mellanolika former av detaljhandel. Det kan också finnas anledning attöverväga om det är lämpligt eller nödvändigt att ändrabygglovsreglerna. Det bör överlåtas åt regeringen att bedöma ivilka former dessa nu förordade ytterligare överväganden börske. Vad utskottet nu anfört bör som sin mening geregeringen till känna.Utskottet förordar sammanfattningsvis att medanledning av regeringens förslag och motionerna N11 (m) och N15(nyd) samt med avslag på motionerna N8 (s), N10 (s) och N12 (s)yrkande 1, detta yrkande i denna del, och motion N13 (v) yrkande1 antar det förslag till lag om ändring i PBL som framgår avbilaga 1 till detta betänkande och som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört om ytterligare överväganden. Utskottet hemställerbeträffande ändring i och ytterligareövervägandenatt med anledning av proposition 1991/92:51 yrkande1 och motionerna 1991/92:N11 och 1991/92:N15 samt med avslag påmotionerna 1991/92:N8, 1991/92:N10, 1991/92:N12 yrkande 1, dettayrkande i denna del, och motion N13 yrkande 1 antar det förslagtill lag om ändring i PBL som framgår av bilaga 1 till dettabetänkande och som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört om ytterligare överväganden.res. (s)den 16 januari 1992På bostadsutskottets vägnarAgne HanssonI beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (),(), (), i (nyd), (), (), BirgittaCarlsson (c) och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har () närvarit vid denslutliga behandlingen av ärendet. Ändring i och ytterligare övervägandenOskar , , , ,, och (alla s)anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 6börjar med "Utskottet delar" och på s. 7 slutar med "ytterligareövervägande" bort ha följande lydelse:Konkurrensen inom handeln är viktig. Detta betonades bl.a. imotivuttalanden till propositionen om ochdärefter i proposition 1990/91:146 och utskottets betänkande1990/91:BoU17 . Även om konkurrensintresset intesärskilt pekats ut i 2 kap. PBL kan det enligt utskottetsuppfattning inte anses råda någon tvekan om att en planläggningsom skall främja en från allmän synpunkt lämplig utvecklingockså måste sträva efter att tillgodose konsumenternas intresseni form av en väl fungerande konkurrens. En väl fungerandekonkurrens inom handeln är ett väl berättigat konsument- ochsamhällsintresse. Någon lagändring i PBL behövs emellertid inteför att detta intresse skall kunna tillgodoses i rimligutsträckning.Såsom den tidigare regeringen betonade i den nämndapropositionen är det väsentligt att kommunernasplaner inte i onödan ges en sådan detaljeringsgrad att envitaliserande nyetablering av handeln förhindras. Den möjlighetsom nuvarande ordning ger att i särskilda fall reglera olikaformer av handel bör emellertid bibehållas. Kommunernasplanläggning och lokalisering av bebyggelse skall ju främja en ialla avseenden lämplig samhällsutveckling. Det förutsätter atthänsyn tas till många olika och också motstridiga intressen. bör butiksstrukturen vara sådan att konsumenterna kanvälja mellan ett allsidigt sammansatt utbud av varor ochtjänster. En etablerings effekter på omgivningen måste ocksåvägas in. Inte minst viktigt är att det finns butiker därkonsumenterna bor. Närbutiker i bostadsområden måste kunna levavidare. Om möjligheten att reglera olika former av detaljhandeltas bort finns det en uppenbar risk för att den viktiganärservicen kommer att mer eller mindre försvinna till förmånför en ökad externetablering. De svaga grupperna i samhället --inte sällan barnfamiljer, äldre och handikappade -- kommer attha små möjligheter att tillgodogöra sig de eventuella positivaeffekter som en friare etablering kan ge enskilda konsumenter.Kommunerna och därmed skattebetalarna kan komma att åsamkasökade kostnader för hemtjänst o.d. Det kan också befaras attbostadsområdena kommer att utarmas både socialt och kulturelltoch naturligtvis också kommersiellt. Det är enligt utskottetsmening ytterst viktigt att kommunerna även i fortsättningen fåravgöra om det i det enskilda fallet finns anledning attprecisera vilken form av handel som bör tillåtas. Naturligtvisskall dock som regel handelsändamålet inte preciserasytterligare i detaljplaner, och möjligheten att begränsalivsmedelsförsäljning bör användas mycket restriktivt. Utskottetförutsätter att kommunerna uppmärksammar konkurrensfrågorna vidhandelsetableringar och så långt möjligt främjar en effektivkonkurrens genom etablerings- och näringsfrihet.Som inledningsvis anförts bör någon ändring i PBL inte göras.Gällande lagstiftning och motivuttalanden i PBL-propositionenoch i betänkandet BoU 1986/87:1 bör även fortsättningsvis gällavid bedömningen av konkurrensfrågorna i den fysiska planeringen.Utskottet förordar sammanfattningsvis att medanledning av motionerna N8 (s), N10 (s), N12 (s) yrkande 1,detta yrkande i denna del, och motion N13 (v) yrkande 1 avslårregeringens förslag samt motionerna N11 (m) och N15 (nyd).dels att momentet i utskottets hemställan bort ha följandelydelse:beträffande ändring i och ytterligareövervägandenatt med anledning av motionerna 1991/92:N8,1991/92:N10, 1991/92:N12 yrkande 1, detta yrkande i denna del,ocht motion 1991/92:N13 yrkande 1 avslår proposition 1991/92:51yrkande 1 och motionerna 1991/92:N11 och 1991/92:N15.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant ,eftersom partiet inte företräds av ordinarie ledamot iutskottet.Eva () anför:Jag instämmer i den till detta betänkande fogadereservationen.BostadsutskottetsFörslag tillLag om ändring i (1987:10) Härigenom föreskrivs att 5 kap. 7 § (1987:10)1 skall ha följande lydelse.Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 kap. 7 §2Utöver vad som enligt 3 § skall redovisas i detaljplanen får iplanen meddelas bestämmelser om1. i vad mån åtgärder kräver lov enligt 8 kap. 5 § förstastycket, 6 § första stycket 2 och 3, andra stycket samt tredjestycket 2, 8 § första och tredje styckena samt 9 § första ochandra styckena,2. den största omfattning i vilken byggande över och undermarkytan får ske och, om det finns särskilda skäl med hänsyntill bostadsförsörjningen eller miljön, även den minstaomfattning i vilken byggandet skall ske,3. byggnaders användning, varvid för bostadsbyggnader kanbestämmas andelen lägenheter av olika slag och storlek,4. placering, utformning och utförande av byggnader, andraanläggningar och tomter, varvid ombyggnadsbestämmelser enligt 3kap. 10 § tredje stycket, skyddsbestämmelser för byggnader somavses i 3 kap. 12 § och rivningsförbud för sådana byggnader fårmeddelas,5. vegetation samt markytans utformning och höjdläge,6. användning och utformning av allmänna platser för vilkakommunen inte skall vara huvudman,7. stängsel samt utfart eller annan utgång mot allmännaplatser,8.