bet · GF01LU30 · 1992-04-23 00:00:00 — Rätten kan dock isärskilda fall om det är motiverat bestämma ett annat förbehållsbelopp.Dom eller avtal om underhåll kan jämkas av rätten, om ändrade förhållandenföranleder det. Avtal om underhåll kan också jämkas om avtalet är oskäligt medhänsyn till omständigheterna vid dess tillkomst och förhållandena i övrigt (7kap. 10 § FB).För underhållsberättigade barn kan utgå bidragsförskott enligt lagen(1964:143) om bidragsförskott. Bestämmelserna innebär att staten förskotterardet underhållsbidrag som den underhållsskyldige föräldern har att utge. Omdetta bidrag understiger en viss del av basbeloppet utgår ett särskiltutfyllnadsbidrag. Ärenden om bidragsförskott handhas av riksförsäkringsverketoch de allmänna försäkringskassorna. Antalet barn för vilka bidragsförskottutges kan beräknas till drygt 281000. Medelsbehovet för /93 ärberäknat till 3085 milj.kr. 1991/92:100, bil. 6).När en umgängesberättigad förälder är bosatt på annan ort än barnet kanutövande av umgängesrätten vara förenat med särskilda kostnader. Sådanakostnader kan endast i begränsad utsträckning beaktas vid bestämmandet ellerbetalandet av underhållsbidrag. har i rättsfallet NJA 1990 s.219 uttalat att även om domstolarna endast i undantagsfall bör meddela beslutom på vilken plats ett umgänge skall påbörjas och avslutas och hurumgängeskostnaderna skall fördelas, föreskrifter av detta slag kan varapåkallade, om en utebliven reglering skulle innebära att det önskvärda umgängetinte kommer till stånd eller minskas i en utsträckning som går ut över barnetsintressen. Någon generell möjlighet för en sådan förälder att få ersättning förumgängeskostnader finns inte. Dock har en förälder som är skyldig att betalaunderhållsbidrag rätt till avdrag på bidraget, om han eller hon haft barnet hossig av minst fem hela dygn. Avdraget är enfyrtiondel av underhållsbidraget för varje helt dygn som barnet vistas hosföräldern. Om det finns särskilda skäl kan domstolen bestämma andra villkor fördenna avdragsrätt (7 kap. 11 § FB). Föräldrarna kan också själva avtala omandra villkor.År 1987 tillkallade regeringen på begäran av (bet. SoU 1985/86:29)en kommitté med uppgift att göra översyn av reglerna för underhållsbidrag ochbidragsförskott. , som avslutade sitt arbete våren1990, har avgett betänkandena (SOU 1990:8 och 1990:48) Samhällsstöd tillunderhållsbidragsberättigade barn del I--III. Kommittén redovisar i sittbetänkande tre olika modeller som tänkbara ersättningar till det nuvarandebidragsförskottssystemet. Betänkandet har remissbehandlats och övervägs nu iregeringskansliet. Enligt vad utskottet erfarit är siktet inställt på att enproposition skall överlämnas till hösten 1992.När det gällde frågan om underhållsbidrag ansåg sig kommittén inte hamöjlighet att behandla dessa frågor inom den givna tidsramen. I en skrivelseden överlämnade därför kommittén frågorna tillsocialdepartementet för övervägande i annat sammanhang. För detta arbetetillsattes en beredningsgrupp under ledning av företrädareför och med medverkan av ,, och socialstyrelsen.Frågor som gäller underhållsbidrag och de underhållsskyldigas situationtas upp i tre motioner. I motion L405 av m.fl. (s) anförs attnuvarande bestämmelser om beräkning av underhållsbidrag är krångliga och gerupphov till skiftande praxis. Föräldrarnas osäkerhet om vad som är "rätta"underhållsbidraget har enligt motionärerna medfört att föräldrar i storomfattning överlåtit beräkningen av underhållsbidrag till domstol. I motionenkritiseras också bestämmelserna om möjligheterna till avdrag påunderhållsbidrag då den underhållsskyldige haft barnet hos sig av . Enligt motionärerna börunderhållsbidraget betalas i förhållande till det faktiska antalet dagar barnetvistats hos den underhållsskyldige. Vidare anser motionärerna att den föräldersom inte är förhindrad att utöva umgänge med sitt barn på grund avumgängessabotage eller sjukdom borde betala ett högre underhållsbidrag för attkompensera vårdnadshavaren för merutgifter för barnpassning m.m. I motionenbegärs tillkännagivande om vad som sålunda anförts om behovet av attunderhållsbidrag och de underhållsskyldigas situation utreds (yrkande2).Gustaf von () anser i motion L418 (delvis) att nedsättning avunderhållsbidraget skall kunna ske även i de fall då barnet vistats kortare tidän hos den underhållsskyldige föräldern. I motionen yrkas etttillkännagivande i frågan.Ian m.fl. (nyd) anför i motion L412 att försörjningsbördan förensamstående fäder i många fall kan bli ytterst betungande. Detta enligtmotionärerna välkända förhållande leder till att många fäder fastnar i enhopplös försörjningsfälla och att de i ökande grad skaffar sig s.k. svartainkomster. I motionen begärs förslag till sådana lagändringar som innebär enrättvisare fördelning av försörjningsansvaret för gemensamma barn.Utskottet påminner om att frågor om underhållsbidrag har behandlats avriksdagen med anledning av motioner med samma syften som de nuaktuella. Senast behandlades spörsmålen , och utskottet erinrade då isitt av godkända betänkande 1990/91:LU29 om att frågorna var föremålför behandling av den ovan angivna beredningsgruppen. Med hänsyn härtill ansågutskottet att de då aktuella motionerna inte påkallade någon åtgärd.Enligt vad utskottet erfarit är frågorna om underhållsbidrag fortfarandeföremål för behandling inom beredningsgruppen. I avvaktan på resultatet avgruppens arbete anser utskottet att några åtgärder från sida inte ärpåkallade.Frågan om de underhållsskyldigas situation har behandlats tidigare medanledning av ett motionsyrkande. Utskottet har därvid utgått från att ävendetta spörsmål kommer att övervägas av den ovan angivna beredningsgruppen ochavstyrkt bifall till den då aktuella motionen (se bet. 1990/91:LU13). När nu deunderhållsskyldigas situation åter aktualiseras motionsvägen vill utskottetunderstryka angelägenheten av att frågan tas upp under det pågående arbetet.Skulle det visa sig att problemet på området inte kan lösas inom ramen förberedningsgruppens arbetsuppgifter får frågan om en särskild utredning i sakentas upp till övervägande. Något särskilt tillkännagivande från sidaär emellertid lika litet nu som tidigare erforderligt.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna L405 yrkande 2,L418 i denna del och L412.Frågor som gäller kostnader för umgänge och umgängesresor tas upp i fyramotioner. I motion L413 begär Per Stenmarck och (båda m) attriksdagen beslutar om sådana ändringar i FB att barnens rätt till umgänge medbåda föräldrarna tryggas. Motionärerna föreslår ett tillägg till 6 kap. 15 § FBmed innebörd att, om inte annat avtalats, kostnaderna för umgänge skall delaslika mellan föräldrarna.Gustaf von () anser i motion L418 (delvis) att båda föräldrarna bördela umgängeskostnaderna lika för att säkra barnets rätt och möjlighet tillumgänge med båda föräldrarna. Vidare anser motionären att det bör vara möjligtatt få avdrag i självdeklarationen för umgängesresor. I de fall därreseavstånden är långa och resekostnaderna höga anser motionären att ett systemmed gratisresor bör övervägas. Motionären vill också ha till stånd en utökadmöjlighet för umgängesföräldern att få göra avdrag på underhållsbidraget närhan har haft barnet hos sig. Även kortare vistelse än hos denunderhållsskyldige bör medföra rätt till nedsättning av underhållsbidraget. Imotionen yrkas tillkännagivande om vad som sålunda anförts.I motion L405 av m.fl. (s) anförs att barn genomförsäkringskassan borde tillförsäkras minst tolv umgängesresor , dåavståndet till umgängesföräldern är mer än , och att båda föräldrarna bördela umgängeskostnaderna lika då vårdnadshavaren flyttar mer än frånseparationsorten. Vidare föreslår motionärerna avdragsrätt i självdeklarationenför umgängesresor med barn. I motionen yrkas tillkännagivande om vad somsålunda anförts (yrkande 3 delvis).Lars m.fl. (v) framhåller i motion So612 att det för att umgängesrättmed barn skall fungera krävs fria resor för barn som skall träffa en föräldersom inte bor på samma ort. I motionen yrkas att hos regeringen begärförslag till utformning av bidrag till umgängesresor (yrkande 18).Spörsmålet om kostnaderna för umgängesresor har behandlats av riksdagenåtskilliga gånger tidigare med anledning av motioner med samma syften som de nuaktuella motionerna. underströk utskottet i sitt av godkändabetänkande LU 1987/88:33 att det är olyckligt att ekonomiska omständigheterlägger hinder i vägen för barnets umgänge med den ena föräldern. Mot bakgrundav vad utskottet hade framhållit om barnets behov av goda och nära relationertill båda sina föräldrar var det enligt utskottet angeläget att problemet medresekostnaderna fick sin lösning. Vidare framhöll utskottet att det tidigare(se bl.a. bet. 1986/87:25) ställt sig positivt till att spörsmålet i hela sinvidd togs upp till övervägande i samband med den då pågående översynen avreglerna för underhållsbidrag och bidragsförskott. Utskottet förordade därföratt de väckta motionerna skulle överlämnas till kommittén för översynav reglerna om underhållsbidrag till barn och bidragsförskott för att tas ibeaktande i utredningsarbetet.Vid riksdagsbehandlingen av liknande motionsyrkanden (bet.1990/91:LU13) redovisade utskottet att underhållsbidragskommittén inte ansettsig ha möjlighet att behandla dessa frågor utan överlämnat dem tillsocialdepartementet för överväganden i annat sammanhang. Enligt utskottet vardet mycket angeläget att problemet med resekostnader vid utövande avumgängesrätten får en lösning. Lika litet som var utskottetemellertid berett att i sak ta ställning till hur frågan skulle lösas.Regeringen borde därför skyndsamt ta upp frågan till närmare överväganden ochdärefter återkomma med förslag till . Vad utskottet sålunda anförtmed anledning av motionerna gavs regeringen till känna.Senast behandlade utskottet motioner om kostnader för umgängesresor våren1991 (bet. 1990/91:LU29). Utskottet hänvisade då till sina tidigare uttalandeni frågan och ansåg att de då aktuella motionerna inte påkallade någon vidareåtgärd med hänsyn till att spörsmålet var föremål för beredning inom den ovanangivna beredningsgruppen.Utskottet har inte nu någon annan uppfattning i saken. Enligt utskottetsmening är det således fortfarande mycket angeläget att frågan omumgängeskostnaderna får en lösning. Med hänvisning till tidigareuttalanden utgår utskottet också från att regeringen så snart det kan skeåterkommer till med ett förslag.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna L413, L418 i dennadel, L405 yrkande 3 i denna del och So612 yrkande 18.4 Vissa processuella frågorMål om vårdnad och umgänge samt om överflyttning av vårdnaden handläggs,såsom tidigare framgått, av de allmänna domstolarna, dvs. i första hand avtingsrätt med möjlighet för den förlorande parten att överklaga avgörandet tillhovrätt och därefter, under vissa förutsättningar, till högsta domstolen.Enligt 6 kap. 15 § FB kan allmän domstol besluta om ett barns umgänge inte barai förhållande till en förälder, som inte är vårdnadshavare, utan också iförhållande till någon annan som står barnet nära. Frågor om barns umgänge mednågon annan än en förälder prövas av domstolen endast på talan av socialnämnd.En förälder kan enligt 6 kap. 6 eller 7 § FB när som helst begära omprövning avvårdnaden vid tingsrätten. Något lagligt hinder mot att en sådan begäranframställs efter det att ett tidigare avgörande har vunnit lagakraft finns inte.Frågor om verkställighet av allmän domstols avgöranden i vårdnads- ochumgängesmål handläggs av förvaltningsdomstolarna, dvs. i första hand avlänsrätt, vars avgörande kan överklagas till kammarrätt och därefter, undervissa förutsättningar, till regeringsrätten. När länsrätten förordnar omverkställighet kan den förelägga vite eller, under särskilda förutsättningar,besluta om polishämtning. Har barnet fyllt får verkställighet enligt 21kap. 5 § FB inte ske mot dess vilja, utom då länsrätten finner det nödvändigtav hänsyn till barnets bästa. Detsamma gäller, om barnet ännu inte fyllt 12 årmen har nått en sådan mognad att dess vilja bör beaktas på motsvarande sätt.Enligt 21 kap. 6§ kan länsrätten i samband med muntlig förhandling hörabarnet inför rätten, om särskilda skäl talar för det och det är uppenbart attbarnet inte kan ta skada av att höras. Länsrätten kan vägra verkställighet omdet är uppenbart att förhållandena ändrats sedan allmän domstol fattade sittbeslut och det av hänsyn till barnets bästa är påkallat att frågan om vårdnadeller umgänge tas upp på nytt. Om länsrätten på nu angivna skäl vägrarverkställighet skall vårdnads- eller umgängesfrågan tas upp av allmän domstol,om den som ansökt om verkställighet, dennes motpart eller socialnämnden göransökan om detta. Däremot kan länsrätten inte själv påkalla att saken prövas iallmän domstol.Frågor som gäller barns ställning och inflytande i vårdnads- ochumgängesmål tas upp i två motioner. () anser i motion L418(delvis) att det bör finnas en särskild ställföreträdare för barnet i de fallföräldrarna inte kan enas och där det är tydligt att barn och föräldrar kan haskilda intressen. När barnet fyllt anser motionären att barnet bör harätt till ett eget ombud. I motionen yrkas tillkännagivande härom.I motion L402 tar och (båda s) upp frågor omtillämpningen av bestämmelsen i 21 kap. 5 § FB. Motionärerna anser attbestämmelsen i praktiken tillämpas så att domstolarna tar hänsyn till barnetsvilja endast när det fyllt . I motionen yrkas ett tillkännagivande ombehovet av en uppföljning av domstolarnas tillämpning av bestämmelsen.Som tidigare redovisats fattade beslut om vissaändringar i om vårdnad och umgänge (prop. 1990/91:8, bet. Isamband därmed behandlades frågor om barns ställning i mål om vårdnad ochumgänge med anledning av flera motionsyrkanden. Utskottet redovisade därvid ettförslag om barns talerätt samt rätt till ombud och biträde som lagts fram år1987 av utredningen om barnets rätt i betänkandet (SOU 1987:7) Barnets rätt 3.Utredningens förslag innebar att barn fr.o.m. skall få talerätt imål om vårdnad och umgänge, dvs. bli en med föräldrarna i princip likvärdigpart i sådana mål, och att barn även under skall kunna få offentligtbiträde som i egenskap av dess särskilda ställföreträdare får föra barnetstalan inför domstolar och andra myndigheter. Enligt utskottet hade det varitönskvärt om i propositionen hade redovisats vilken inställning som regeringenhade till de förslag om talerätt m.m. som lagts fram av utredningen om barnetsrätt. Även om förslagen i propositionen var inriktade på samförståndslösningaransåg utskottet att man inte kunde avskriva de synpunkter som utredningen ombarnets rätt framfört, i vart fall inte förrän man närmare kan överblickaerfarenheterna av tillämpningen av de då föreslagna nya reglerna i FB. I linjemed vad som framhölls i en av de då aktuella motionerna ansåg därför utskottetatt det fanns anledning att överväga en ordning som medger att barnetsuppfattning och synpunkter i vårdnads- och umgängesmål kan tas till vara på ettmer påtagligt sätt än vad gällande rätt erbjuder. Vidare borde barnetsmöjligheter att få ett grundläggande inflytande i vårdnads- ochumgängesprocesser öka. Enligt utskottets mening var det emellertid inte givetatt en talerätt för barnet med formell partsställning i processen och tillgångtill offentligt biträde och ombud var den enda tänkbara lösningen. Det kundeockså, framhöll utskottet, finnas andra sätt att ge barnet en starkare och merframskjuten position i vårdnads- och umgängestvister. Utskottet var emellertidinte berett att ta ställning till hur frågan närmare skulle lösas. Spörsmåletborde därför övervägas ytterligare i lämpligt sammanhang. Enligt utskottetborde det ankomma på regeringen att bestämma formerna härför.Vad utskottet sålunda anförde gav regeringen till känna, och somtidigare redovisats övervägs frågan om att stärka barnsställning i mål om vårdnad och umgänge inom . Med hänsynhärtill kan något tillkännagivande från sida nu inte anseserforderligt. Utskottet avstyrker därför bifall till motionerna L418 i dennadel och L402.Den nuvarande möjligheten för en förälder att när som helst begäraomprövning av ett vårdnadsbeslut kritiseras av () imotion L418. Motionären vill ha till stånd en ordning som innebär att en andravårdnadsprocess inte bör få startas förrän efter att förflutitefter det att vårdnadsfrågan genom dom vunnit laga kraft.Även sistnämnda spörsmål behandlades i det ovan angivna lagstiftningsärendet(prop. 1990/91:8, bet. I propositionen tog föredragande statsrådet uppfrågan om det borde införas en bestämmelse i FB som skulle ge domstol möjlighetatt avvisa eller ogilla en talan som väckts inom , kanske ,efter det att en tidigare talan prövats. I propositionen framhöll föredragandestatsrådet att en sådan regel förutsätter såväl att domstolen har kännedom omdet tidigare avgörandet som att domstolen på grundval av innehållet istämningsansökan kan avgöra om den nya talan är obefogad eller inte. I de fallen ny talan är befogad bör, enligt vad som anfördes i propositionen, en nyprövning komma till stånd. I annat fall skulle man få ge avkall på dengrundläggande principen att vårdnads- och umgängesfrågan vid varje tidpunktskall lösas efter vad som är bäst för barnet. De svårigheter som skulleuppkomma för domstolen genom att redan vid stämningsansökans ingivande tvingasavgöra om talan är obefogad eller inte ger, anfördes i propositionen, anledningtill tvekan inför möjligheten att begränsa rätten till omprövning. Vidarepåpekade föredragande statsrådet att -- med hänsyn till domstolensutredningsansvar -- utrymmet för tillämpning av regler som går ut på att entalan skall avslås eller ogillas är begränsat i mål om vårdnad ochumgänge. I propositionen gjorde statsrådet den bedömningen att några ändringarav reglerna om omprövning av vårdnadsavgöranden inte bör göras.Lagutskottet framhöll för sin del att det torde råda en allmän samstämmigheti fråga om önskvärdheten av att reglerna om talerätten i mål om vårdnad ochumgänge inte missbrukas. Behovet av någon form av begränsning i rätten tillomprövning i vårdnadsmål måste dock, framhöll utskottet, vägas mot såväl deprincipiella betänkligheter vilka med utgångspunkt i barnets intresse gör siggällande vid en begränsning av omprövningsrätten som de svårigheter fördomstolen vilka en regel av angivet slag skulle medföra. Utskottet framhöllockså att effekterna av den nya regeln i FB 6 kap. 6 a §, att domstolen vidbedömningen av vad som är bäst för barnet skall fästa avseende särskilt vidbarnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna och som syftartill att motverka umgängessabotage, i väsentlig mån skulle gå förlorade omvårdnaden kunde omprövas först . Vid en samladbedömning kom utskottet till samma slutsats som redovisats i propositionen,nämligen att övervägande skäl talar för att några ändringar av reglerna omomprövning inte borde göras.Utskottet har ingen annan uppfattning. I sammanhanget vill utskottet ocksåerinra om att domstolsutredningen i sitt betänkande (SOU 1991:106) Domstolarnainför lagt fram förslag som går ut på att minska möjligheterna attonödigtvis processa i vårdnads- och umgängesmål. Sålunda har utredningenföreslagit att frågor om verkställighet av avgöranden om vårdnad om barn ochumgänge med barn skall handläggas av tingsrätterna i stället för avlänsrätterna. Vidare har domstolsutredningen föreslagit att det skall införaskrav på prövningstillstånd för att få ett sådant avgörande överprövat avhovrätt och att det utom i prejudikatfall inte skall gå att överklagahovrättens avgörande. Utredningen menar bl.a. att en ordning, enligt vilken dendomstol som har dömt i målet om vårdnad eller umgängesrätt också prövarverkställigheten, skulle ha den fördelen att den med all säkerhet skulle minskade tvistande parternas benägenhet att göra verkställighetsförfarandet till enrepris på rättegången i allmän domstol. Ett system enligt vilket möjligheternaatt få tingsrättens avgörande överprövat är som utredningen ser det enändamålsenlig lösning i syfte att begränsa processandet i vårdnads- ochumgängesmål. förslag är föremål förremissbehandling.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L418 i denna del.Införande av en självständig talerätt för mor- och farföräldrar iumgängesfrågor begärs i två motioner. () yrkar i motionL418 ett tillkännagivande om att barnets rätt till far- och morföräldrar börsäkerställas genom att dessa får egen talerätt om umgänge med barnbarnen.Enligt motionären har det aldrig hänt att socialnämnd väckt talan om en sådanumgängesrätt.Också m.fl. (s) begär i motion L405 tillkännagivande om att mor-och farföräldrar bör få talerätt när det gäller umgängesfrågor (yrkande 3delvis). Motionärerna anför bl.a. att en sådan rätt finns inom vissa EG-länder.Utskottet vill erinra om att bestämmelsen i 6 kap. 15 § FB utgår frånsynsättet att vårdnadshavaren skall se till att barnet får sitt behov avumgänge med olika personer tillfredsställt. Härmed åsyftas inte bara att barnetbör få träffa olika personer som det längtar efter utan att barnet skall fåträffa anhöriga m.fl. som det är berikande för barnet att vara tillsammans med.I vårdnadshavarens ansvar ligger att han eller hon på olika sätt skalluppmuntra barnet att träffa inte bara den förälder som inte har vårdnaden utanockså andra personer som står barnet särskilt nära, t.ex. mor- ochfarföräldrar. Reglerna på området innebär givetvis också att vårdnadshavarenskall ta större hänsyn till barnets egen inställning i umgängesfrågor i taktmed barnets utveckling.Vid bedömningen av motionärernas önskemål måste också beaktas attumgängesreglerna i FB tillkommit i barnets intresse. Det är således uteslutandebarnets intresse och behov av att träffa t.ex. mor- och farföräldrar som skalltillgodoses, inte mor- och farföräldrarnas intresse att träffa sina barnbarn.Enligt utskottets mening är nuvarande ordning, som innebär att socialnämndengenom stämning -- efter utredning och bedömning om det är till fördel förbarnet -- får ta upp frågan om umgängesrätt med annan person än en förälder,till fyllest. Det behov som ett barn i ett enskilt fall kan ha att träffa sinamor- eller farföräldrar torde i regel kunna tillgodoses i samband med att denumgängesberättigade föräldern har barnet hos sig. En särskilt talerätt för mor-och farföräldrar skulle dessutom komma att stå i strid med strävandena mot atti så stor utsträckning som möjligt begränsa processandet när det gäller vårdnadoch umgänge.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna L418 i denna deloch L405 yrkande 3 i denna del.I motion L401 tas upp en fråga som gäller gäller rättegångskostnaderna imål om verkställighet av domar eller beslut om vårdnad eller umgänge. Enligt21 kap. 13 § FB gäller att länsrätten enligt vad som är skäligt får förordnaatt den ena parten skall ersätta motpartens rättegångskostnader. I praxis tordebestämmelsen tillämpas så att den vinnande parten som regel får ersättning förkostnader som varit påkallade i målet.Denna bestämmelse kritiseras av och (båda s) iden ovan angivna motionen. Enligt motionärerna kan socialarbetare och advokaterredovisa flera exempel på där den ena föräldern satt ansökan om verkställigheti system för att försämra den andra förälderns ekonomi. Motionärerna menar attvardera parten bör få stå för sina rättegångskostnader också iverkställighetsmålen.Utskottet ifrågasätter inte att bestämmelsen i 21 kap. 13 § FB i vissa fallkan upplevas som orättvis. Utskottet saknar dock underlag för att närmare kunnata ställning till om en sådan ändring som motionärerna önskar få till stånd börgenomföras. Den ordning som motionärerna förordar är enligt utskottets meninginte heller invändningsfri.