bet · GF01SfU10 · 1992-04-29 00:00:00 — Två åsikter skall det vara -- en för och en emot.Åtminstone tycks det vara så när det gäller vår inställning tillinvandrare och flyktingar. Ämnet har på något märkligt sättpolariserat det svenska folket. Antingen är man för eller såär man emot. En sådan syn skapar lätt ett vi och de,ett de rättrogna kontra de förtappade. Men om allt talom tolerans och förståelse skall nå högre än retorikensförnumstiga nivå är det viktigt att i stället fråga sig: I vilkasammanhang och på vilket sätt är jag en med- eller motmänniska?Gunnar Alsmark menar att motsättningarna snarare finns inomoss än mellan olika människor.Så ytterligare ett citat från en annan bok som kom ut förnågra år sedan och som har titeln man att massiv invandring av utländska arbetareoch flyktingar från jordens alla hörn skall upplevas som någotenbart positivt då blir man säkert besviken. Har man däremot enmera realistisk förväntan på svenskarnas bemötande av främlingarså blir bilden inte lika mörk. Visst finns det fientlighet,förföljelse, kyla och ointresse, det är dokumenterat. Men om manvill så kan man ju också se svenskar och invandrare mötas i enmängd olika sammanhang under vänskapliga former, påarbetsplatser, daghem, i skolor, på idrottsplatser, iföreningar. Men det är inte Sörgårdar -- svenskarna är intevärldens hjärtligaste och spontant gästfriaste folk. Men vi harhamnat i ett "blandland" och utan större träning iatt i social samvaro hantera stora kulturella skillnader.Vad vi kortfattat vill försöka förmedla här är detta med attvåga möta människan och barnet, som är i fokus för oss. Detetniska mötet väljer vi att kalla detta möte. Det gäller attkreativt kunna använda den historia och berättelse som växerfram vid det mötet.I arbetet för barn från olika kulturer är det nödvändigt attständigt jämföra och utbyta erfarenheter. Endast då en dialogkommit till stånd kan vi i egentlig mening säga att vi börjarförstå vår medmänniskas situation. är det svårt att sevarats villkor för ett barn med flyktingbakgrund. Ändå måste vifråga oss om verkligheten för ett barn är vad vi tycker oss se.I vår iver att hjälpa och stödja samt förstå ett barnsverklighet och behov identifierar vi oss ofta i låsta ochfärdiga program.Genom ett alltför ensidigt synsätt finns dock risken att vihindrar barnets och våra egna möjligheter till det oväntademötet -- det som är paradoxalt, oregelmässigt, riskfyllt,improviserat och unikt. Det etniska mötet kan också visa ossvägen till barnets eget liv. Först då, tror vi, kan vi få en nykunskap som leder människan framåt.Karin : och jag representerar inteforskningen. Snarare representerar vi opinionsbildning. Det ärdock viktigt för oss att utgå från forskning. Vår uppgift är jui viss mån att försöka ta del av forskningen, att göra denbegriplig och att föra ut den till dem som möter barnen. Det ärju våra barn som möter de allra flesta människor som har enannan etnisk bakgrund än den vi själva har. Vi vuxna möter juinte dessa människor. Hur många av er här gör det ?Ungarna på dagis och i skolan gör det däremot.Därför skulle jag vilja fokusera på barnen. Det gäller såledesmin yrkeskunskap, eftersom jag är psykolog med intresse förförutsättningarna för barns utveckling i tidiga år.Jag skulle också vilja säga något om . Jag har kontakt med en psykolog i Bergen somnyligen har gjort en enkätundersökning bland ungdomar påhögstadiet och gymnasiet. Enkätundersökningen omfattar 1000ungdomar i Bergen. De resultat som framkommit stämmersynnerligen väl överens med vad här har redovisat. Mankan alltså se en ökad främlingsfientlighet bland de unga. Vidareframgår skillnader mellan pojkars och flickors syn på kamratersom kommer från andra kulturer.Fördomar grundas tidigt i en människas liv. Vi har hitintillstalat om ungdomarna. Men de värderingar som vi bär med oss harvi fått tidigt i livet. Och vad är det då som påverkar våravärderingar, vår personlighetsutveckling? Det finns en kändpsykolog i som heter . Han säger: Ett barnföds som ett halvfabrikat. Kulturen och de socialaomständigheterna gör resten.Hur vi möter våra barn är erhört viktigt. Hur viformar barnomsorg och möjligheter för föräldrar att vara medsina barn och hur vi formar skolan samt den utbildning ochinformation som vi ger de människor som möter barnen är detviktiga. Beslut som fattas i det här huset har oerhört storbetydelse för den status, det värde, som vi ger barnen.Synen på barn har förändrats . Vi vetnu mycket mer om hur barn utvecklas. Dessutom vet vi att deförsta åren är av stor betydelse.Hur fördomar utvecklas har också med barns mentala ochkänslomässiga utveckling att göra. Förskolebarnet är av sigsjälvt så att säga fördomsfullt, och då i den bemärkelsen attdet befinner sig på en utvecklingsnivå som gör att det inte kantänka flexibelt. Barnet ställer konkreta frågor och gör konkretapåståenden: Varför är den svart? Varför har den inga ben? Densortens frågor ställer barn till oss. Vi måste möta de härfrågorna på samma konkreta och respektfulla sätt. Vi får intemoralisera över att barn ser på andra människor på det härsättet.Barn som är eller litet äldre börjar kunnatänka flexibelt. De kan göra bedömningar och skilja mellan detyttre och det inre -- dvs. de kan börja ha en medkänsla förandra människor och leva sig in i hur andra människor har det.De kan alltså se mera till de inre likheterna än till de yttreolikheterna. Vi måste uppmuntra barnen att ha denna flexibiliteti sitt tänkande, så att de märker att människor kan se olika utoch att de kan bete sig olika. Men på många sätt är vi lika ochhar samma behov och rättigheter.Detta har vi stöd för i FN:s konvention om barnetsrättigheter, som verkligen försöker lyfta fram barnets bästa ochbarnets rätt att inte bli diskriminerat.Vi skulle kunna tala mycket om konventionen och dessbetydelse. Men jag tror inte att det finns tid för den just nu.Avslutningsvis skulle jag vilja fokusera debatten till det somkallas för: godhetsutvecklingen. Jag tycker att det är alldelesutmärkt att vi uppmärksammar de övergrepp och kränkningar somförekommit när det gäller människor som kommit till ochsom har en annan bakgrund än vi. Vi måste göra manifestationeroch "statements" och visa att vi tar avstånd från det somhänder. Men, vi måste också fundera på om det går att uppfostramänniskor till godhet. Skall vi alltså inte försöka funderaockså på detta med godhetsfostran?På samma sätt som barn föds med möjligheter att utvecklafördomar, på samma sätt har vi möjligheter att utveckla godhetoch empati för andra människor. Men det behövs stöd för detta.Det är ingenting som går av sig självt. Barnen behöver stödjas iutvecklingen av inlevelseförmågan och i förmågan att utvecklavänskap mellan barn. Hur mycket uppskattar vi och bekräftarbarns vänskap? Jag tycker att det är litet. De behöver förmåganatt kunna bli vän med och förstå andra.Om man är vän med en människa från en annan kultur, betraktarman inte denna person som någon som är främmande, utan manbetraktar denna person som en människa. Det yttre spelar inte såstor roll.Det borde kanske vara en offentlig utfrågning om hurgodhetsutveckling och empatiutveckling ser ut.Ordföranden: för det. Det kanske kan bli föremål förnästa utfrågning.Benny : Jag skulle vilja förstärka vad KarinEdenhammar sade med en kort illustration. Jag tänkte att detskulle passa bra att göra denna illustration i detta hus, justför att komma nära verkligheten.Jag har arbetat med lokalt flyktingmottagande ochrest runt i landets alla mindre kommuner där flyktingar hartagits emot. På några av dessa ställen har det funnits litenerfarenhet omkring flyktinginvandring. Det är när man kommernära människors liv -- precis som beskrev --som det finns en möjlighet att bemöta dem och ge dem svar.Godheten och empatin, som är ett ganska nytt forskningsområde,blir tydlig hos barn.Jag var på en liten ort i . Spaltkilometrar hadeskrivits i press om allt förfärligt som skulle hända, t.ex.brottslighet och vad som kunde hända flickorna osv. Det här varen "smitta". Jag tänkte att det var tur att dessa flyktingarinte kunde förstå vad som skrevs i tidningarna i denna kommun.Där skulle ske samlingar och manifestationer, och alla hade deförstås goda intentioner. Där fanns representanter frånfrivilligorganisationer, kommunen och kyrkan. Alla skulle talaom den stora flyktinginvandringen. I själva verket var det trepersoner som skulle komma till orten.Där fanns också en representant från högstadiet. Han frågade spontant och på sitt sätt: "Är det du somskall hålla i negerinformationen?" Det sades på brett dalmål.Jag kände att ett sådant argument går att bemöta. Det är intefråga om en fördom, utan det är något som det går att svara på.Vad som är svårt är att tränga in i människors sätt att försvarasig genom att säga ja, hålla med, och vara rörande ense i enfråga, för att sedan i själva verket göra ett helt annatställningstagande, privat.Vi måste privat och kollektivt göra ett starktställningstagande. Det är lika viktigt att stödja vänskap mellanmänniskor som att avslöja rasism och främlingsfientlighet.Ordföranden: har förvisso innehållit mångatänkvärda saker. Jag är övertygad om att här finns många frågoroch tyckanden.Maud Björnemalm (s): Jag skulle vilja ställa en fråga tillCharles . Du sade att det omkring 1981 hade skett enförskjutning av uppfattningen. Förskjutningen har hela tidenförstärkts. Det kunde konstateras 1991. Det var främst blandungdomarna. Jag uppfattade inte riktigt om ni hade tittat litetnärmare på orsakerna till förskjutningen.Charles : Det var inte fråga om en förskjutning från1981 utan , . Det gällde en undersökningbland ungdomar. Undersökningen skulle visa på en fördjupadanalys av ungdomars attityder, men också försöka finna möjligaförklaringar till varför den nytillkomna ungdomsgenerationen sermer negativt på invandringen än tidigare generationer.Karin (): Beskedet om forskningen varintressant. Det gällde även sammanställningen från Rädda barnen.Går det att tro att nästa generation skall bli litet meratolerant, som har vuxit upp med dessa täta kontakter medmänniskor som ser annorlunda ut? Finns det något hopp förframtiden?Finns det någon skillnad mellan ungdomar i små kommuner ochstora kommuner? Varierar inställningen, eller är den lika överhela landet?Charles : Jag kan svara på en del av frågan.Jag tror att det finns hopp om att ungdomar även i framtidenkommer att vara positivt inställda. Det handlar om hur vireagerar på det som har hänt, attentat och attacker motflyktingförläggningar osv.Frågor som rör relationer mellan människor -- i det här falletmellan svenskar och invandrare -- berör grundläggandevärderingar. Det handlar om medmänsklighet och solidaritet. Detär viktigt att påverka och nå ungdomen, när det gäller sådanavärderingar. När man har nått upp till 20--25-årsåldern och haren negativ uppfattning om andra människor i samhället, t.ex.invandrare, ändrar man inte så lätt uppfattning. Man är intemottaglig för sakargument. Det hela ligger mycket djupare.Därför är det viktigt att nå barn och ungdomar i dessa frågor.Det är viktigt och fint att dessa solidaritetsaktioner harkommit till stånd. Det är också ett sätt för oss i det härsamhället att visa att vi inte accepterar negativa, intolerantauppfattningar om människor som kommer till Sverige.Där fanns visst någon ytterligare fråga?Karin (): Den gällde skillnaden mellan små ochstora kommuner.Charles : I den senaste ungdomsundersökningen har viinte funnit att det finns så stora skillnader. Men det beror påatt den är begränsad till fyra kommuner. Tidigare undersökningarvisar att det finns en stor skillnad mellan storstäder, störrestäder och små kommuner på landsbygden. Det måste tillskrivasdet faktum att människor som tidigare bodde på landsbygden hadeegentligen litet kontakt med som ett mångkulturelltsamhälle, t.ex. med invandrare.Informationen kommer huvudsakligen från massmediasbeskrivningar. Men det utgör en annan fråga som vi kanske kan taupp i något annat sammanhang. Bilden som förmedlas av massmediatenderar att fokuseras på negativa händelser som våld ochkonflikter. Däremot finns det mindre utrymme för positivahändelser, solidaritetsaktioner osv. Massmedias bild ger ennegativ förstärkning.Margit (): framförde en hypotes omatt mode i hög grad påverkar ungdomarnas attityder. Det gällerdå kortsiktiga förändringar. Dessutom sprids ofta modetrenderinternationellt. Bl.a. har dessa problem funnits i . Hardu studerat hur det här har kunnat sprida sig till ? Hardu sett efter hur massmedia rapporterar från kontinenten ochStorbritannien? Vi såg likadana effekter . Vilkaåtgärder som vidtas är beroende av vilka förklaringar som finnstill de snabba förändringarna i ungdomsgrupperna. Om modeteorinskulle fungera, stämmer inte riktigt hypotesatt det är i en människas liv som har storbetydelse. Dessutom borde attityder påverkas i hög grad iförskolan. De barn det här gäller har gått på förskolan ochvarit i daghem. Hur har modetrenden spritt sig?Charles : Nej, jag har inte tittat på det.Med mode menar jag att ungdomar är lyhörda för de trender somär aktuella i samhället. De tar åt sig av dessa trender för attkunna bilda sig en egen politisk identitet och vuxenidentitet.Självfallet finns det andra saker i barndomen och uppväxtenoch föräldrarnas uppfattning som också måste vägas in. Jag trorinte att dessa saker nödvändigtvis behöver vara motsägande,dvs. vad och vad jag sade.Berith (): Orsaken till att vi ville höra KarinEdenhammar och var först och främst med utgångpunktfrån de tidningsartiklar vi hade läst om Rädda barnensutredning.Charles talade också om vad det officiella göroch som kan ha varit av betydelse.I tidningsartiklar har man talat om gatubarn i , ominlåsning av barn och ungdomar. Hur behandlar vi invandrar- ochflyktingbarn i ? Behandlar vi dem annorlunda? Vilkasignaler ger det till svenska barn och ungdomar?Vi har en tendens att tala om sådant som inte direkt ligger påvårt bord. Men hur är det med sådant som i allra högsta gradskulle kunna påverkas av oss här i ?Hur har t.ex. diskussionerna runt terroristlagen, jakten påkurderna förlöpt, och hur tog svenskamänniskor åt sig av de diskussionerna? Vilka signaler gav dessadiskussioner?Karin : Jag skulle först vilja kommenterafrågorna om förskolan.Barn har gått i förskola . Men det har varit en ökadtillströmning av människor med en annan etnisk bakgrund. Det ärdärför viktigt att påpeka att vad som händer med barn ochungdomar i deras liv är viktigt. Jagvidhåller att det är betydelsefullt. Det finns förutsättningaratt påverka barnen i en positiv riktning.Massmedia har en benägenhet att lyfta fram alla hemskheter.Manifestationer gjorda av barn för sina kamrater som t.ex. ärutvisningshotade väcker inte så stor uppmärksamhet.Rädda barnen försöker göra analyser och peka på kränkningar avflyktingbarnens rättigheter. Där nämndes en av våra rapportersom handlar om inlåsning av barn. Vi ifrågasätter och motsätteross i hög utsträckning sådana åtgärder.Vi prövar att med hjälp av kunskap och opinionsbildningförsöka ändra attityder hos både barn och vuxna när det gällermänniskor med annan etnisk bakgrund än vad vi själva har.Charles : Bl.a. har vi frågan om utredningen kringmordet på och inriktningen på utredningen till PKKoch kurderna. Vid en undersökning av hur svenskar svarade påfrågor 1987 om hur lika eller olika de uppfattade ett antalolika namngivna nationaliteter och etniska grupper, hamnadekurderna helt klart längst ner på listan tillsammans mediranier. Det här går inte att bevisa, men det finns mycket somtalar för att den negativa uppmärksamheten kring kurderna somfolkgrupp i samband med polisutredningen har lett till ennegativ bild av dem. Det är ganska säkert.Iranierna var en nytillkommen flyktinggrupp. Det var mycketuppmärksamhet i massmedia om . Jag har interiktigt tidsperspektivet klart om även dödsdomen mot Rushdiekunde spela någon roll. Den islamiska fundamentalismen sågs somnågot främmande för . Man var rädd att den förekom blandiranska invandrare i Sverige.De signaler och budskap som kommer från statsmakterna ärviktiga. Ett beslut i ett avseende kan utgöra signaler ochbudskap som kan uppfattas på andra sätt av andra grupper isamhället.Berith (): Jag har en följdfråga angåendeflyktingbarn.Vi har i olika sammanhang fått upplysningar om i vilkenutsträckning flyktingbarn låses in. Har ni funnit attinvandrarbarn, eller barn med annan etnisk bakgrund, slås ut påett annat sätt än svenska ungdomar? Jag tänker på det som harstått att läsa om gatubarn i , nämligen barn medinvandrarbakgrund.Benny : Det är viktigt att klargöra definitioner närman talar om gatubarn och barn med flyktingbakgrund. Det handlarom två helt olika definitioner. Gatubarn är en olyckligformulering.En fråga var om barn med flyktingbakgrund ellerinvandrarbakgrund har en tendens att slås ut. Vi har gjort enlongitudinell studie av iranska flyktingbarn i . Man harföljt barnen . Forskningen har genomförts vidflyktingcentret i . Där finns iranska barn med svåratraumatiska upplevelser av krig. Variabler såsom psykisk hälsaoch ohälsa har använts. Det har visat sig att barnen har varitoerhört traumatiserade.Efter terapier och samtal med barnen och stöd och behandlinghar dessa svåra trauman kunnat läkas. I stället har tillkommitatt barnen känner ett utanförskap. Det är inte ett självvaltutanförskap. De stöts ut och mobbas, och det största problemetför barnen är att de inte har några svenska kamrater ellervänner. De känner sig helt utanför. Där har förskolan och skolanen viktig uppgift. Det rör sig om barn som är mellan fem och som har följts . Det äralarmerande att så små barn som har haft så svåra upplevelser avkrig och konsekvenserna därav ändå känner att utanförskapet ärsvårare än det tidigare traumat.Det krävs kraftfulla åtgärder inom utbildningar av lärare,förskollärare och barnomsorgspersonal, så att de är välförberedda och har verktygen för att kunna möta en blandkultur.Ingela (): Det var intressant att höraredovisningen av forskningsrönen. Redan i mitten av 80-taletkunde man se en förskjutning av attityderna främst bland pojkari övre tonåren. Vad har de resultaten lett till? Har någrainsatser gjorts för att kunna möta en sådan förändring? Nukänner vi oss litet överraskade över allt det som händer omkringoss . Borde inte dessa attityder ha mötts på ett tidigtstadium? Vad ledde resultatet till?Ni nämnde Luciabeslutet och folkomröstningen i . Detär händelser som har varit negativa för opinionen angåendeinvandrare och flyktingar. Finns det andra sådana politiskabeslut som också har påverkat i negativ riktning? Vad harflyktingmottagandet betytt?En annan fråga gäller språket. talade om barnenoch deras svårigheter.Charles : Förändringarna i attityderna blandungdomar är relativt nytt. Vi märkte en liten tendens till det1987. Det ledde till att vi gjorde en ny undersökning 1990. Vimärkte en svag tendens bland ungdomar 1987.Vad detta skall leda till nu kan inte jag svara på. Jag hoppasatt det leder till att vi får möjligheter att fortsätta medforskningen. Det är en forskares önskemål att kunna bena utfrågorna djupare.Det är viktigt att frågorna tas upp på dagordningen isamhället. Ungdomsfrågor behöver inte nödvändigtvis varakopplade till invandringen. De kanske får en mer central roll idag.Vid en historisk återblick finns det en tendens som visar attunder 70-talet och utvecklades attityderna ien positiv riktning, men det vara bara till en liten grad ettresultat av specifika invandrarpolitiska åtgärder. Jag tror attdet var en effekt av den allmänna välfärdsutvecklingen isamhället och hela den politik som har förts ivårt samhälle, dvs. solidaritet och demokrati som centralabegrepp. Det har gällt att värna dem som har en svag position isamhället. Det här har varit centrala mål i svensk politik underlång tid. Effekterna av generella åtgärder i positiv riktningkan alltså bli positiva.Beslut som är mångtydiga kan ha denna negativa riktning, somt.ex. Luciabeslutet och hela debatten omkring . Jag kaninte komma på några andra politiska beslut just nu som har haftden effekten. Den uppmärksamhet som flyktingfrågorna har fått imassmedia och samhället i övrigt har dess värre varit negativa.På lång sikt har det haft en negativ inverkan. Jag kan intekomma på specifika beslut som har fattats i ellerregeringen som har haft den effekten.Ingela (): Det gällde om flyktingmottagandethar haft någon betydelse.Charles : Min personliga uppfattning, som inte ärbaserad på några djupgående studier, är att flyktingmottagandetinte har fungerat som det var tänkt. Antalet flyktingar som komtill var mycket större änberäknat. Det har inneburit att det har blivit stockningar ochproblem.Skall man leta efter fel, var kanske systemet för tungrott.Intentionerna var nog goda, dvs. att sprida flyktingarna överhela landet. Men det har inte fungerat som det var tänkt, ochdet har lett till negativa konsekvenser.Diskussionen i handlade kanske mindre om flyktingar ochmera om att de lokala myndigheterna inte gillade styrningen frånStockholm och . Det har spelat en roll i många av deorter där sådant lokalt motstånd har funnits.Jag tror att samma typ av motstånd skulle gälla om vägverketville dra en stor motortrafikled genom marker som man värnar omlokalt.Jag tror inte att det ursprungliga motståndet i Sjöboutgjordes av fientlighet riktad mot flyktingar och invandrare.Vi skapar rasism genom att vara rädda för rasismen. Det ärfarligt att använda ordet rasism alltför löst i sådanasammanhang. Vi måste vara försiktiga. Det handlar inte så mycketom rasism som om en rädsla hos människor för det främmande.Massmedia övertolkar lätt sådant i termer av rasism. Det är enolycklig utveckling.En sak som jag tyckte var fel var att den tidigareinvandrarministern, , talademycket om rasism. Jag menar att det inte handlade så mycket omrasism. Då fördes rasism in som en term i vår politiska debatt.Jag tror att det var fel. Det finns förvisso rasistiskaorganisationer och rörelser. Men de har inte så stort stöd blandbefolkningen. Låt oss jämföra situationen i med den iSydafrika och andra länder där det verkligen finns en etableradrasistisk diskriminering av olika folkgrupper.Benny : Frågan gällde språk. Det är viktigt att inteplocka ut språket ur dess sammanhang.Gunnar Tingbjörn, lektor i svenska språket vid Göteborgsuniversitet, utbildar lärare i svenska som andra språk och lederforskningsgruppen SPRINS, (SPRåkutveckling hos INvandrarbarn iSverige) han menar bl.a. att det som är mest skrämmande just nunär det gäller det som vanligtvis kallas social nedrustning, därvarje daghem blir en resultatenhet och varje kommundelsnämndblir en egen del, är att sådant slår hårt mot de barn sombehöver extra stöd. I någon kommundelsnämnd i harkrävts läkarintyg för att kunna få hemspråksundervisning.Hemspråksundervisning måste betraktas som ett barns rättighet!Det är viktigt att inte lösgöra språket från den övrigaidentitetsutvecklingen. Det har skett en revidering avhemspråksundervisningen. Jag vill slå fast att språk äridentitet.Samtidigt har mottagandet av flyktingar och invandrare iSverige stått modell för andra länder. Det är oerhört viktigtatt är tydligt i agerandet just . Det är viktigt att,när man talar om att särart och identitet skall få utvecklas iett föränderligt europeiskt sammanhang, sätta ljuset på frågorom språk, kultur och identitet.Pontus (): beskrev orsaker tillatt unga män inte så sällan är negativa till invandrare. Jaginstämmer gärna i den beskrivningen.När det gäller svensken i allmänhet finns även där rätt mångasom vill bromsa invandring och invandrare på olika sätt. Detfinns säkert många olika orsaker till det. Men jag vill renodlafrågan.Kan man säga att det huvudsakligen handlar om en rädsla fördet annorlunda kulturella beteendet och en svårighet attförsvara den egna kulturella traditionen osv.? Eller kan dethuvudsakligen vara en fråga om en rädsla för konkurrens om våraresurser och sociala förmåner osv. ?Charles : Det är en intressant fråga. Jag tror inteatt det går att renodla den så långt. Jag tror att båda sakernafinns med.