bet · GG01FiU6 · 1992-12-02 00:00:00 — Valuta- och kreditreglering(prop. 1992/93:126) Utskottet tillstyrker i betänkandet propositionens förslagtill fortsatt valuta- och kreditreglering. Förslaget innebär attmöjligheterna att tillämpa valutareglering och kreditregleringskall behållas. Den nuvarande lagen om kreditpolitiska medel ochvalutaregleringslagen föreslås bli ersatta med en ny lag omvaluta- och kreditreglering med i huvudsak samma innehåll somvalutaregleringslagen, men med kompletterande bestämmelser omatt vissa kreditregleringsinstrument får användas endast dåvalutaregleringen är i kraft. Dessa instrument föreslås vara ihuvudsak desamma som i nuvarande kreditpolitiska lagstiftning.Vidare föreslås en avgränsning och en precisering närvalutareglering och kreditreglering får tillämpas. Villkoren fören tillämpning av valutareglering vid krig eller krigsfara ärdesamma som i annan beredskapslagstiftning. Beträffandetillämpning i fredstid sägs i lagen att regeringen får, påframställning av , förordna om valutareglering om detråder utomordentliga förhållanden som är föranledda av enallvarlig olycka, våldshandling, epidemi, eller liknande ellerutomordentligt stora kortfristiga kapitalrörelser. Regeringenfår förordna om valutareglering bara om det är uppenbart attandra åtgärder inte är tillräckliga och möjliga.Utskottet avstyrker i betänkandet två motioner som yrkaravslag på propositionen.En meningsyttring i detta ärende har avlämnats avVänsterpartiet. I proposition 1992/93:126 har regeringen ()-- efter föredragning av statsrådet -- föreslagitatt antar de i propositionen framlagda förslagen till1) lag om valuta- och kreditreglering,2) lag om ändring i riksdagsordningen,3) lag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande,4) lag om ändring i lagen (1986:765) med instruktion förriksdagens ombudsmän,5) lag om ändring i lagen (1988:205) om rättsprövning av vissaförvaltningsbeslut,6) lag om ändring i lagen (1988:846) om ungdomsbosparande,7) lag om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank.Propositionens lagförslag återfinns som bilaga 1 tilldetta betänkande.Utrikesutskottet har till finansutskottet överlämnatett förslag till ändring i lagen (1988:205) om rättsprövning avvissa förvaltningsbeslut, som framlagts i proposition1992/93:174. Det av utrikesutskottet tillstyrktaändringsförslaget har samordnats med förslaget i proposition1992/93:126 och återfinns i bilaga2 till detta betänkande.Under behandlingen av ärendet har förslag 7 om lag om ändringi lagen (1988:1385) om riksbank överlämnats tillskatteutskottet för samordning med förslag i proposition1992/93:65. Det samordnade lagförslaget läggs fram avskatteutskottet i betänkande 1992/93:SkU18. 1992/93:Fi86 av (-) vari yrkas att riksdagenavslår proposition 1992/93:126.1992/93:Fi87 av m.fl. (v) vari yrkas attriksdagen avslår proposition 1992/93:126. Valutaregleringens avveckling kan sägas hainneburit att det sista steget togs över till en heltmarknadsorienterad penning- och valutapolitik. Penningpolitikenbedrivs numera genom att via de finansiellamarknaderna påverkar räntorna genom köp och försäljningar avvärdepapper, vilket påverkar bankernas tillgång till likvidamedel. Utvecklingen på valutamarknaden och den svenska kronansvärde påverkar genom köp och försäljning av valuta.Reglerna för agerande på dessa marknader finnsangivna i lagen (1988:1385) om riksbank. I dennaregleras även möjligheter att i penningpolitisktsyfte bevilja krediter resp. ta emot inlåning från bankerna.Villkoren för denna in- och utlåning är en viktig del iRiksbankens system för räntestyrning.Vid sidan av dessa styrmedel finns ett antal s.k. reglerandekreditpolitiska medel som regelmässigt användes fram till1980-talet. Dessa medel finns reglerade i en särskildfullmaktslag, lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel (LKM).De är likviditetskrav, utlåningsreglering, emissionskontroll,allmän och särskild placeringsplikt samt räntereglering.Tidigare behandlades även kassakrav i LKM, men de är sedan 1989inkluderade bland styrmedlen i riksbankslagen. Med fullmaktslagavses en lag som kan sättas i tillämpning av regeringen förstsedan vissa angivna villkor uppfyllts.Lagen om kreditpolitiska medel är vidare tidsbegränsad tillatt gälla . Den har dock regelbundet förlängts avriksdagen och är i kraft till utgången av år1992. Lagen upphör därmed att gälla om den inte förlängsytterligare.Det grundläggande villkoret för tillämpning av dekreditpolitiska medlen enligt LKM är kopplat tillpenningpolitiska mål, men flera av styrmedlen har starkallokeringspolitisk karaktär. Det är regleringsinstrument sompåverkar priser (räntor) och kvantiteter på kreditmarknaden somkan användas för att styra krediternas fördelning mellan olikasektorer i ekonomin. I den praktiska tillämpningen under1970-talet kan också de allokeringsmässiga aspekterna sägas haspelat en väl så stor roll som de stabiliseringspolitiska. Attpå detta sätt använda kreditmarknaden för att indirekt stödjaverksamheten på vissa områden strider mot numera vedertagnaprinciper för hur subventions- och skattesystem bör varautformade. Inget av dessa styrmedel har heller varit i brukunder senare år.I lagen (1990:749) om valutareglering (VRL), som också är enfullmaktslag, regleras de kriterier som skall vara uppfyllda föratt valutareglering skall kunna användas. Villkoren för attvalutareglering skall kunna tillgripas är att landet är i krigeller krigsfara, eller att det råder "utomordentligaförhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara somlandet befunnit sig i". Regeringen kan även i fredstid förordnaom valutareglering under förutsättning att "valutamarknaden ochvalutapolitiken utsätts för allvarliga störningar till följd avutomordentligt stora kortfristiga kapitalrörelser". Omvalutareglering införts med hänvisning till förhållanden påvalutamarknaden får endast vissa transaktioner regleras,nämligen in- eller utförsel av pengar eller andra tillgångar.Lagens fullmakt är således mindre vidsträckt i fredstid än i engenuin beredskapssituation.Mot bakgrund av de förändringar som valutaregleringensavveckling medfört har det ansetts nödvändigt att se över denkreditpolitiska lagstiftningen. Det är inte längre möjligt atttala om en avgränsad inhemsk kreditmarknad mot vilkaregleringsåtgärder kan riktas. Finansiella tjänster kan numeraeffektivt tillhandahållas av kreditinstitut som är baseradeutomlands. Svenskar kan utan större hinder låna på deninternationella kapitalmarknaden i stället för på en regleradinhemsk marknad. De kreditpolitiska medlen enligt LKM skullesannolikt ha andra och förmodligen mycket svagare effekter på1990-talets finansiella marknader. En arbetsgrupp inomFinansdepartementet har därför fått i uppdrag att se överutformningen av den kreditpolitiska och valutapolitiskalagstiftningen. Gruppen har lagt fram ett förslag till gemensamlagreglering av valutareglering och kreditreglering. Förslagethar remissbehandlats och regeringen förelägger i proposition 126sitt förslag till riksdagen.I propositionen föreslås att möjligheterna att tillämpavalutareglering och kreditreglering skall behållas. LKM och VRLföreslås bli ersatta med en ny lag om valuta- ochkreditreglering med i huvudsak samma innehåll som VRL, men medkompletterande bestämmelser om att vissakreditregleringsinstrument får användas då valutaregleringen äri kraft. Dessa instrument föreslås vara i huvudsak desamma som iLKM.Följande kreditregleringar föreslås kunna användas:Riksbanken får fastställa högsta belopp för utlåning(utlåningsreglering).Obligationer och andra fordringsrätter får inte ges ut utantillstånd av (emissionskontroll).Riksbanken får fastställa högsta eller högsta genomsnittligautlåningsränta (räntereglering).Riksbanken får fastställa att en viss andel avkreditinstitutens totala placeringar eller av förändringen avdessa skall göras i vissa särskilt angivna tillgångar(placeringskrav).Vidare föreslås en avgränsning och en precisering närvalutareglering och kreditreglering får tillämpas. Villkoren fören tillämpning av valutareglering vid krig eller krigsfara ärdesamma som i annan beredskapslagstiftning. Beträffandetillämpning i fredstid sägs i lagen att regeringen får, påframställning av , förordna om valutareglering om detråder utomordentliga förhållanden som är föranledda av enallvarlig olycka, våldshandling, epidemi, eller liknande ellerutomordentligt stora kortfristiga kapitalrörelser. Regeringenfår förordna om valutareglering bara om det är uppenbart attandra åtgärder inte är tillräckliga och möjliga. Ett sådantförordnande skall enligt lagförslaget inom en månad underställasriksdagen för godkännande. Om inte pågår, skallförordnandet underställas inom en månad från början avdet närmast följande riksmötet.I motion Fi86 av (-) yrkas avslag påpropositionen med motiveringen att den gamla typen avvalutareglering ger ett bättre skydd för vår finans- ochpenningpolitik.Som framgått av vad utskottet redovisat är de instrument somföreslås ingå i den framtida kredit- och valutaregleringen istort sett desamma som ingår i den lagstiftning som gäller . Utskottet tolkar därför motionären så att han anser att denkredit- och valutareglering som tillämpades före mitten av1980-talet, då kredit- och valutaregleringen började avvecklas,var ett effektivare instrument och gav ett starkare stöd förpenning- och valutapolitiken än den nuvarande eller denföreslagna lagstiftningen gör. Utskottet har bemött den typen avargumentation vid ett flertal tillfällen tidigare, bl.a. då dennuvarande valutaregleringslagen infördes (1989/90:FiU37, rskr343). Ett av skälen till att den dåvarande valutaregleringenavvecklades och avskaffades var att den inte kundeanvändas för att begränsa och styra kapitalrörelser.Erfarenheterna visade att valutaregleringen inte hade givitnågot skydd mot destabiliserande valutaflöden i tider medvalutaoro. Valutaregleringen hade blivit mer eller mindreverkningslös. Utskottet delar således inte motionärensuppfattning men anser inte heller att ett tillmötesgående avhans yrkande skulle leda till de effekter som han eftersträvar.Motionen Fi86 bör därför avslås av riksdagen.Även i motion Fi87 av m.fl. (v) yrkasavslag på propositionens förslag. Motionärerna anser attlagstiftningen bör avvakta behandlingen av den svenska ansökanom EG-medlemskap samt hela förslaget om Ekonomisk politik underkriser och krig (SOU 1992:75). Motionärerna ser propositionensförslag som ett led i anpassningen till EG och den kommandevalutaunionen. Maastrichtöverenskommelsen tillåter intevalutareglering mot övriga medlemsländer utan endast mot tredjeland, konstaterar motionärerna. Den typen av diskrimineringmotsätter man sig i motionen.Som utskottet redovisat är ett av skälen till att ett förslagom kredit- och valutareglering läggs fram nu att denkreditpolitiska lagstiftningen tidsbegränsats till utgången av1992. Om inte något beslut fattas nu upphör lagen att gälla. Detframlagda förslaget innebär i huvudsak en samordning av denkredit- och valutapolitiska lagstiftningen. Regeringen får imycket speciella situationer tillgripa kreditreglerande medel omså behövs för att stärka effektiviteten i valutaregleringen.Kreditregleringar får därmed endast användas då valutaregleringär i kraft. De kreditpolitiska instrument som föreslås är ihuvudsak desamma som regleras i nuvarande lagstiftning.Utskottet ser mot denna bakgrund inte något skäl att avvaktabehandlingen av den svenska ansökan om medlemskap till EG. Ibetänkandet Ekonomisk politik under kriser och krig, som nyligenpresenterats och som motionärerna åberopar, har de krav som kanaktualiseras i krig eller krissituationer behandlats. Som nämnsi propositionen får den fortsatta beredningen av dettabetänkande utvisa om det är motiverat att i ett senare skedekomplettera eller ändra utformningen av de kreditpolitiskamedlen eller de kriterier som skall vara uppfyllda för attvalutareglering och kreditreglering skall få användas. Utskottetdelar mot denna bakgrund inte motionärernas uppfattning attpropositionen bör avslås i väntan på ställningstagande tilldessa frågor. Motion Fi87 avstyrks av utskottet.I likhet med vad som anförs i propositionen anser utskottetatt möjligheten att kunna tillämpa valutareglering ochkreditreglering vid krig eller krigsfara bör finnas kvar. Det ärdärvid rimligt att villkoren för att sätta lagen i tillämpningär desamma som i annan beredskapslagstiftning. Regeringen börvid sådana tillfällen kunna ta initiativ till en valutaregleringutan att avvakta en framställning från . Självfalletbör regeringen samråda med i frågan.Även i fredstid kan det uppstå situationer som innebäromfattande störningar och påfrestningar på valutareserven. Dettahar inte minst utvecklingen visat prov på.Enligt utskottets uppfattning kan och bör i de allra flesta fallsådana störningar mötas med hjälp av reguljära styrmedel ochmotiverar således inte regleringsåtgärder. Utskottet delarbedömningen i propositionen att de medel som nu medstöd av riksbankslagen förfogar över torde vara fullttillräckliga för att hantera även allvarliga makroekonomisktbetingade penning- och valutpolitiska störningar. Det är somframhålls i propositionen angeläget att utforma ramarna för denekonomiska politiken så att inte misstro skapas mot stabiliteteni de ekonomisk-politiska spelreglerna. Om möjligheter tillvalutareglering utnyttjas kan det rubba förtroendetför de ekonomiska spelreglerna.Trots detta kan utskottet se att det vid andra extremasituationer än vid krig och krigsfara kan finnas behov av attkunna tillgripa valutareglering. I situationer där ekonomindrabbas av störningar som leder till extraordinära förhållandenliknande dem som kan uppstå vid krig eller krigsfara kan problemuppkomma som inte kan hanteras med de medel som riksbankslagenger tillgång till. Utskottet tillstyrker därför attvalutareglering får tillämpas i vissa extrema situationer. Detär dock angeläget att sådana situationer klart avgränsas ochpreciseras på det sätt som föreslås i lagförslaget.Valutareglering bör dock inte användas innan andra åtgärderförst prövats eller då sådana medel uppenbart inte ärtillräckliga eller möjliga.Övervägande skäl talar också för att möjligheterna att kunnaanvända kreditpolitiska regleringar skall finnas kvar. Utskottetfinner det befogat att som villkor ställa kravet att för att fåtillgripa sådana medel bör valutaregleringen vara i kraft, dvs.de krav som ställs för att kunna sätta de kreditreglerandeåtgärderna i kraft bör vara desamma som för att kunna tillämpavalutareglering. I likhet med vad som sägs i propositionen börinitiativrätten i dessa situationer, vid andra än krig ellerkrigsfara, ligga hos . Ett förordnande omvalutareglering i dessa situationer förutsätter således enframställning från Riksbanken.Förslagen om olika kreditpolitiska instrument eller omvaluta- och kreditregleringens administration, straff,vite eller särskild avgift samt överklagande föranlederinte något uttalande från utskottets sida.Utskottet tillstyrker med det anförda propositionens förslagtill kredit- och valutapolitisk lagstiftning.I proposition 1991/92:174 som behandlas av utrikesutskottetföreslås en ändring i lagen (1988:205) om rättsprövning avvissa förvaltningsbeslut. har ibetänkandet 1992/93:UU1 tillstyrkt denna ändring. Eftersomändringen avser samma paragraf som föreslås ändrad i den häraktuella propositionen 126 krävs att ändringarna samordnas.Finansutskottet föreslår därför att paragrafen får den ibilaga 2 av utskottet föreslagna lydelsen.Det i proposition 126 framlagda förslaget om ändring ilagen om riksbank, som finansutskottet tillstyrker,har överlämnats till skatteutskottet för samordning medförslag i proposition 1992/93:65 om upphävande av lagen(1990:750) om betalningar till och från utlandet m.m.Skatteutskottet lägger fram det samordnade lagförslaget i sittbetänkande 1992/93:SkU18. Utskottet hemställerbeträffande valuta- och kreditregleringatt med avslag påmotionerna 1992/93:Fi86 och 1992/93:Fi87dels antar de i proposition 1992/93:126 framlagdaförslagen till1) lag om valuta- ochkreditreglering,2) lag om ändring iriksdagsordningen,3) lag om ändring i lagen(1983:890) om allemanssparande,4) lag om ändring i lagen(1986:765) om instruktion för ombudsmän,5) lag om ändring i lagen(1988:846) om ungdomsbosparande,dels antar det av utskottet i bilaga 2 framlagdaförslaget till lag om ändring i lagen (1988:205) omrättsprövning av vissa förvaltningsbeslut.men. (v)den 2 december 1992På finansutskottets vägnarPer-Ola ErikssonI beslutet har deltagit:Per-Ola (),(),(),(),(),Per (),Tom (),(),(),Bo G Jenevall (nyd),(),(),(),() ochCarin ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant från ,eftersom partiet inte företräds av ordinarie ledamot iutskottet.Johan () anför:Frågan om hur den ekonomiska politiken skall kunna bedrivasunder kriser och krig har utretts. Betänkandet Ekonomiskpolitik under kriser och krig (SOU 1992:75) remissbehandlas förnärvarande. Det är mot denna bakgrund svårt att förstå varförfrågan om valuta- och kreditreglering måste avgöras nu innanregeringen tagit ställning till utredningsförslaget. Nuvarandevalutaregleringslag ger samma möjligheter att ingripa ispeciella situationer som den föreslagna valuta- ochkreditregleringslagen. Den nuvarande kreditpolitiskalagstiftningen har regelmässigt förlängts . Varförkan den inte förlängas en gång till?Med tanke på vår ansökan om medlemskap i borde enligt minmening frågan om valutalagstiftningen avgöras senare när vi vethur vi kommer att förhålla oss till och övriga världen.Valutarestriktioner som enbart riktar sig mot länder utanför EGkan vi inte acceptera. Det är ju vad Maastrichtöverenskommelsentillåter. I avvaktan på att närmare klarhet kan vinnas omEG-medlemskapet och om remissbehandlingen av ovannämndabetänkande anser jag att propositionen bör avslås av riksdagenoch att nuvarande lagstiftning skall fortsätta att gälla ett tagtill.Jag anser att utskottets hemställan bort ha följande lydelse:beträffande valuta- och kreditregleringatt med bifall till motionerna 1991/92:Fi86 och1992/93:Fi87 avslår regeringens förslag till lag om valuta- ochkreditreglering samt antar följandeFörslag tillLag om fortsatt giltighet av lagen (1974:922) omkreditpolitiska medelHärigenom föreskrivs att lagen (1974:922) om kreditpolitiskamedel, som gäller till utgången , skall ha fortsattgiltighet till utgången av år 1995.Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.Propositionens lagförslag Av utskottet framlagt lagförslagBilaga 2Förslag tillLag om ändring i lagen (1988:205) om rättsprövning av vissaförvaltningsbeslutHärigenom föreskrivs att 2§ lagen (1988:205) omrättsprövning av vissa förvaltningsbeslut skall ha följandelydelse.Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 §1Lagen gäller inte beslut av en sådan nämnd vars sammansättningär bestämd i lag och vars ordförande skall vara eller ha varitordinarie domare.Lagen gäller inte heller1. beslut av arrendenämnd, hyresnämnd eller övervakningsnämnd,2. beslut om svenskt medborgarskap,3. beslut om utlänningars vistelse i riket,4. beslut om värnpliktigas eller reservpersonals inkallelseeller tjänstgöring inom försvarsmakten,5. beslut enligt lagen (1966:413) om vapenfri tjänst,6. beslut som rör skatter eller avgifter,7. beslut enligt lagen 7. beslut enligt lagen(1974:922) om kreditpolitiska (1992:000) om valuta- ochmedel eller beslut i frågor kreditreglering eller beslut iom allmän frågor om allmänlikviditetsindragning eller likviditetsindragning ellerallmän prisreglering, allmän prisreglering,8. beslut enligt lagen(1988:558) om förbud motutförsel av krigsmateriel,m.m.,9. andra beslut enligt lagen 8. andra beslut enligt lagen(1983:1034) om kontroll (1992:000) om krigsmaterielöver tillverkningen av än sådana som avserkrigsmateriel, m.m. än återkallelse avsådana som avser tillstånd enligt 3 elleråterkallelse av 4§,tillstånd,10. beslut om tillstånd 9. beslut om tillstånd tilltill sådan verksamhet som sådan verksamhet som avsesavses i 1§ 3--5 lagen i 1§ 3--5 lagen (1984:3) om(1984:3) om kärnteknisk kärnteknisk verksamhet,verksamhet,11. beslut enligt lagen 10. beslut enligt lagen(1991:341) om förbud mot (1991:341) om förbud motutförsel av vissa produkter utförsel av vissa produktersom kan användas i som kan användas imassförstörelsesyfte, massförstörelsesyfte,m.m. m.m.Denna lag träder i kraft den 1 januari 1993.1 Senaste lydelse 1991:342.InnehållSammanfattning1Propositionen1Motionerna2Utskottet2Hemställan7Meningsyttring av suppleant (v)7Bilagor1. Av utskottet framlagt lagförslag22