bet · GG01NU1 · 1992-10-20 00:00:00 — 1992/93NU1ÄrendetI detta betänkande behandlas -- helt eller delvis -- femmotioner med yrkanden ominförande av lämplighets- eller kompetenskontroll,utvärdering av lagstiftningen om näringsförbud,översyn av lagen (1974:191) om bevakningsföretag. Samtliga motioner avstyrks. Utskottet avvisar krav påinförande av lämplighets- eller kompetenskontroll av företagare.Emellertid understryks vikten av att statsmakterna tillser attdet finns effektiva instrument för att stävja ekonomiskbrottslighet. Utskottet anser vidare att det inte är motiveratmed en utvärdering av näringsförbudslagstiftningen. En motsattuppfattning kommer till uttryck i en meningsyttring (v).Slutligen finner utskottet inte heller något behov av ensärskild översyn av lagen om bevakningsföretag. Däremot är detenligt utskottet angeläget att regeringen fortsätter att nogafölja utvecklingen vad avser bevakningsföretagens sidouppdrag,så att inte osäkerhet uppstår hos allmänheten om skillnadenmellan polisens och bevakningsföretagens verksamheter. De motioner som behandlas här är följande:1991/92:Ju810 av m.fl. (s) såvitt gälleryrkandet (6) att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet av en utökadlämplighets- och kompetenskontroll för restaurang- ochåkeribransch[erna] samt om det lika starka behovet av att införalämplighets- och kompetenskontroll inom städ-, taxi-,bilreparations- samt måleribranscherna och ROT-sektorn inombyggbranschen.1991/92:Ju819 av () såvitt gälleryrkandet (9) att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om effektivisering avnäringsförbudsinstitutet.1991/92:N203 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en översyn av näringsförbudslagstiftningen.1991/92:N211 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av kompetensbevis för företagare.1991/92:N262 av och (bådas) vari yrkas att hos regeringen begär en översyn avlagen om bevakningsföretag. Lämplighets- och kompetenskontrollBedömningen att det behövs någon form av lämplighets- ochkompetenskontroll av företagare ligger bakom yrkandena imotionerna 1991/92:N211 (s) och 1991/92:Ju810 (s).Antalet konkurser i är osedvanligt högt i ettinternationellt perspektiv, konstateras det i den förstnämndamotionen. I många av konkurserna döljer sig en avanceradekonomisk brottslighet, hävdar motionärerna. () angav i en utredning (SIND 1985:7)att konkursutvecklingen främst beror på interna förhållanden iföretagskunnandet. Även uppgifter från Ackordscentralen tyderenligt motionärerna på att det är alltför lätt att startaföretag i . I motionen riktas vidare kritik mot attKonkursutredningen, som tillsattes , har stoppatsav regeringen. Oavsett vilken verksamhet man ämnar ägna sig åtär det rimligt, anser motionärerna, att vissa minimikrav påkompetens ställs som villkor för att ett företag skall fåstartas.I motion 1991/92:Ju810 (s) hänvisas till ett uppdrag somBrottsförebyggande rådet har haft med syfte att utvärdera denekonomiska brottsligheten i sju olika branscher. Den ekonomiskabrottsligheten i de studerade branscherna har enligtmotionärernas mening pågått . Beträffanderestaurang- och åkeribranscherna är det angeläget med en utökadlämplighets- och kompetenskontroll, anser motionärerna. Sådankontroll borde också införas för städ-, taxi-, bilreparations-och måleribranscherna samt den s.k. ROT-sektorn inombyggbranschen.Under den senaste tioårsperioden har antalet konkurser ökatkontinuerligt med undantag , då en vissnedgång skedde. Enligt uppgift från Upplysningscentralen ökadekonkurserna mellan perioden januari--ochmotsvarande period 1992. Branscherna bank-, finans- ochfastighetsförvaltning hade den största ökningstakten -- igenomsnitt . Flest konkurser fanns bland konsultföretagen.Riksdagen har tidigare behandlat yrkanden liknande det imotion 1991/92:N211 (s). Vid det senaste tillfället, (bet. 1990/91:NU29), avslogs yrkandet med hänvisning tillKonkursutredningens uppdrag.Denna utredning (I 1990:02) tillsattes motbakgrund av ett uttalande av (bet. 1989/90:NU7).Utredningen hade i uppdrag att utreda behovet av åtgärder föratt begränsa antalet företagskonkurser samt att -- om detbehövdes -- föreslå samordnande åtgärder i denna riktning. Ibudgetpropositionen 1992 anmälde näringsminister det inte kunde anses motiverat med en särskild kommitté medden inriktning som hade. Den väsentligafrågan om rekonstruktion av företag vid konkurs behandlas avInsolvensutredningen, konstaterades det. Att följa utvecklingenav antalet konkurser och analysera orsakerna till detta ingårbl.a. i Närings- och teknikutvecklingsverkets () uppgifter,påpekade näringsministern vidare. (bet.1991/92:NU20) hade inget att erinra mot att Konkursutredningenlades ned. I en reservation (s) resp. en meningsyttring (v)anfördes att borde få fullfölja sitt arbete.Formellt beslut om entledigande av ledamötertogs i maj 1992.Insolvensutredningen (Ju 1988:02), som tillsattes ,har i uppdrag att utreda vissa frågor på konkursrättens område(dir. 1988:52, dir. 1990:74, dir. 1991:93). Utredaren,hovrättslagman , skall bl.a. utreda frågan omrekonstruktion av företag som har kommit på obestånd eller harbetalningssvårigheter. skall avsluta sittarbete under hösten 1992.NUTEK kommer, enligt vad utskottet har erfarit, att samordnaarbetet med att följa och analysera konkursutvecklingen med detarbete som verket bedriver avseende nyföretagande.Regeringen uppdrog åt ()att undersöka formerna för och omfattningen av den ekonomiskabrottsligheten i vissa branscher. De sju branscher som harundersökts är bilreparations-, städ-, måleri-, restaurang-,taxi- och åkeribranscherna samt den s.k. ROT-sektorn inombyggbranschen. Länsskattemyndigheter, lokala skattemyndigheter,länsstyrelser och polisen har svarat för de operativa delarna avundersökningen. BRÅ avlämnade rapportenSkatterevision i sju branscher -- En studie i ekonomiskbrottslighet (BRÅ-PM 1992:2). I denna noteras sammanfattningsvisatt man vid skatterevision i de sju studerade branscherna fannatt:30 % av företagen kunde misstänkas för brott,åtalsanmälningarna och åtalen var få i förhållande tillbrottsmisstankarna,av företagen hade brister i bokföringen.I rapporten konstateras vidare att skatterevisioner endast kange en uppfattning om en viss del av den ekonomiskabrottsligheten. Om samhället skall kunna stävja en mersofistikerad och omfattande ekonomisk brottslighet krävs det,sägs det, kraftigt förstärkta och samordnade insatser av en heltannan typ än skatterevisioner. Det lämnas inga direkta förslagtill åtgärder i rapporten. Denna är nu föremål för beredninginom . planerarBRÅ att -- i anslutning till uppdraget -- redovisa ytterligaretvå rapporter om vandelsprövning inom restaurang- ochyrkestrafiknäringarna.Frågor om lämplighets- och kompetenskontroll av företagaretillhör ansvarsområde. Enligt vadutskottet har erfarit avvaktar man där Justitiedepartementetsställningstagande till BRÅ-rapporten.I sammanhanget kan noteras att Riksåklagaren ochRikspolisstyrelsen gavs i uppdrag av den dåvaranderegeringen att i samråd undersöka vilka åtgärder som bör vidtasför att statsmakternas prioriteringar och riktlinjer i fråga ombekämpningen av den ekonomiska brottsligheten skall kunnaförverkligas. Uppdraget omfattade dels en kartläggning av detaktuella läget när det gäller myndigheternas insatser mot denekonomiska brottsligheten, dels förslag till åtgärder på kortoch lång sikt från statsmakternas och myndigheternas sida. I denrapport som överlämnades till regeringenframlades bl.a. förslag till ändringar i aktiebolagslagen(1975:1385). Härutöver angavs att vissa frågor inomaktiebolagsrättens område borde utredas vidare. Regeringenöverlämnade rapporten i den del som avsågaktiebolagsrätten till (Ju 1990:08), somhar i uppdrag (dir. 1990:46, dir. 1991:89, dir. 1991:98) attgöra en översyn av aktiebolagslagen. Kommittén beräknas avslutasitt arbete före utgången av år 1993.Möjligheten att starta nya företag är enligt utskottetsmening av stor betydelse för näringslivets utveckling. Särskilti dagens ekonomiska situation med hög arbetslöshet är detviktigt att tillkomsten av nya företag främjas. Utskottet anserinte att brister i företagskunnande eller ekonomisk brottslighetbland företagen skall åtgärdas genom införande av krav påkompetensbevis eller liknande för företagare. Ett sådant systemskulle dessutom vara förenat med betydande komplikationer avolika slag.Utskottet vill emellertid betona att det är angeläget attstatsmakterna tillser att det finns effektiva instrument för attstävja ekonomisk brottslighet. I detta sammanhang vill utskotteterinra om att BRÅ:s utredning om ekonomisk brottslighet i vissabranscher är föremål för beredning i . Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet motionerna1991/92:Ju810 (s) och 1991/92:N211 (s) i berörda delar.Utvärdering av lagstiftningen om näringsförbudEn översyn av näringsförbudsinstitutet i svensk rätt krävs itvå motioner, 1991/92:Ju819 (fp) och 1991/92:N203 (fp), av sammemotionär. I ett marknadsekonomiskt samhälle utgörnäringsfriheten en grundpelare, uttalar motionären. Priset fördenna frihet, fortsätter han, måste emellertid vara att man vidmissbruk av friheten förlorar denna genom näringsförbud underviss tid. Motionären pekar på de möjligheter till näringsförbudsom finns i gällande lagstiftning. Det automatiskanäringsförbudet fungerar dock inte i praktiken och dessefterlevnad kontrolleras inte, hävdar motionären. Han påpekarvidare att lagen om näringsförbud tillämpas utomordentligtsällan.Riksdagen avslog en motion av samme motionär avliknande innebörd som de nu aktuella. Utskottet hänvisade (bet.1989/90:NU7) till sitt uttalande i samma betänkande om att enbred översyn av frågor rörande ökningen av antalet konkurserborde göras. I en motivreservation (m, fp, c) anfördes bl.a. attdet saknades skäl att utgå från att antalet meddeladenäringsförbud i sig skulle utgöra ett tecken på systemets gradav effektivitet. Motionsyrkandet fick stöd i en annanreservation (v).Enligt konkurslagen (1987:672) gäller förbud motnäringsverksamhet under konkurs. I 6 kap. 1 § anges att engäldenär som är en fysisk person inte under konkursen får drivanäringsverksamhet som medför bokföringsskyldighet enligtbokföringslagen (1976:125).Enligt lagen om näringsförbud (1986:436) kan en domstol -- omdet är påkallat från allmän synpunkt -- besluta om sådantförbud. För detta krävs att någon såsom näringsidkare dels grovthar åsidosatt sina åligganden, dels gjort sig skyldig tillbrottslighet som inte är ringa eller i avsevärd omfattningunderlåtit att betala skatt eller tull eller vissa slagsavgifter. Näringsförbud kan också meddelas om en person somförsatts i konkurs har förfarit grovt otillbörligt mot sinaborgenärer.Riksskatteverket skall föra ett register över meddeladenäringsförbud. Totalt har 501 näringsförbud meddelats sedan den1 . meddelades flest näringsförbud, 71 stycken.Av antalet näringsförbud som var 1991 -- 152 stycken-- gällde drygt hälften näringsidkare i , ochMalmö. var 142 näringsförbud i kraft.Utskottet vill framhålla att näringsförbud är ett mycketlångtgående ingrepp i näringsfriheten och därför -- enligtlagstiftningens intentioner -- bör tillgripas endast somyttersta sanktion. Ett initiativ av det slag som begärs imotionerna 1991/92:Ju819 (fp) och 1991/92:N203 (fp) är enligtutskottets mening inte befogat. Dessa avstyrks sålunda i berördadelar.BevakningsföretagI motion 1991/92:N262 (s) begärs en översyn av lagen ombevakningsföretag. Händelser har accentueratbehovet av en skyndsam översyn, sägs det i motionen. Sålunda harprivata brottsutredningar, utförda av säkerhetsföretag och därfärdigt bevismaterial överlämnats till polisen, blivit alltvanligare, hävdar motionärerna. Det är angeläget att samhälletutan ytterligare dröjsmål motverkar de ökande tendenserna tillprivatisering av polisiära uppgifter och på alla sätt hindraruppkomsten av något som kan uppfattas som privata polis- ellersäkerhetskårer, anför motionärerna.Lagen (1974:191, omtryckt 1989:148) om bevakningsföretagreglerar bevakningsföretagens verksamhet. Lagen kräver att densom yrkesmässigt åtar sig bevakningsuppgifter för annans räkningskall ha statlig auktorisation. Frågan om auktorisation prövasav i det län där företagets ledning har sitt säte.Länsstyrelsen är också tillsynsmyndighet. Auktorisation fårbeviljas endast om det kan antas att verksamheten dels blirbedriven på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt och i övrigt iöverensstämmelse med god sed inom branschen, dels inte kommeratt få en från allmän synpunkt olämplig inriktning.Kompletterande bestämmelser finns i förordningen (1989:149) ombevakningsföretag. utfärdar föreskrifter ochallmänna råd avseende auktorisation och tillsyn avbevakningsföretag etc. Verksamhetsformer som gränsar motpolisens uppgifter skall ägnas särskild uppmärksamhet vidinspektioner.I proposition 1988/89:63 om ändring i lagen ombevakningsföretag, m.m., som i huvudsak gick ut på attregleringen av bevakningsföretagens verksamhet skulle skärpas ivissa avseenden, togs frågan om bevakningsföretagens sidouppdragupp. Någon särskild reglering av dessa föreslogs inte. Detpreciserades emellertid i lagen att väktarnas särskildastraffrättsliga skydd bara gäller när de utför bevakningstjänst.Det framhölls i propositionen att länsstyrelsernastillsynsuppgifter måste anses inbegripa en allmän kontroll avatt företagens verksamhet som helhet inte får en olämpliginriktning. Utvecklingen måste följas noga, anfördes det vidare.Det betecknades som ett allmänt intresse att en alltför storkoncentration av uppgifter till bevakningsföretagen inte gerupphov till osäkerhet hos allmänheten om olika uniformeradekårers ställning i samhället. Särskilt angeläget är, tilladesdet, att uppkomsten av vad som skulle kunna uppfattas som privatkriminalpolisverksamhet kan förhindras.I en motion (c) krävdes att en utredning skulle tillsättas föratt klarlägga gränserna för bevakningsföretagens verksamhet.Utskottet (bet. 1988/89:NU12) avstyrkte (enhälligt) motionen medhänvisning till att de problem som är förknippade medbevakningsföretagens sidouppgifter kunde förutsättas bli föremålför erforderlig uppmärksamhet från regeringens sida.Enligt uppgift från har utvecklingenhittills inte föranlett någon ändrad ståndpunkt vad gällerbedömningen av bevakningsföretags sidouppdrag.Det kan noteras att inom BRÅ pågår ett projekt, där frågan omutnyttjande av väktare för uppgifter som traditionellt handhaftsav polisen studeras. Härvid görs även internationellajämförelser.Utskottet anser att det är angeläget att det inte uppstårosäkerhet hos allmänheten om skillnaden mellan polisverksamhetoch bevakningsföretags verksamhet. Som framgått följerregeringen noga utvecklingen vad avser bevakningsföretagenssidouppdrag. Något behov av en särskild översyn av lagen ombevakningsföretag i detta hänseende anser utskottet därför inteföreligga. Motion 1991/92:N262 (s) avstyrks sålunda. beträffande lämplighets- och kompetenskontrollatt avslår motionerna 1991/92:Ju810 yrkande 6 och1991/92:N211,2. beträffande utvärdering av lagstiftningen omnäringsförbudatt avslår motionerna 1991/92:Ju819 yrkande 9 och1991/92:N203,men. (v)3. beträffande översyn av lagen om bevakningsföretagatt avslår motion 1991/92:N262.Stockholm den 20 oktober 1992På näringsutskottets vägnarRolf DahlbergI beslutet har deltagit: (), Per-RichardMolén (m), (), (), Bo Finnkvist(s), (), (), (), (), (), (),(), () och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant från ,vilket inte företräds av ordinarie ledamot i utskottet.Rolf L () anför:Jag delar den uppfattning som förs fram i motionerna1991/92:Ju819 (fp) och 1991/92:N203 (fp) om att brister ieffektivitet i fråga om tillämpningen av näringsförbud kantänkas föreligga. Det är därför angeläget att en utvärdering avlagstiftningen genomförs. Regeringen bör ombesörja att en sådanutvärdering kommer till stånd. Därmed blir de båda motionernatillgodosedda i berörda delar.Mot bakgrund av det anförda anser jag att utskottetshemställan under moment 2 bort ha följande lydelse:2. beträffande utvärdering av lagstiftningen omnäringsförbudatt med bifall till motionerna 1991/92:Ju819 yrkande9 och 1991/92:N203 som sin mening ger regeringen till känna vadi det föregående anförts i denna del.