bet · GG01LU21 · 1992-12-03 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet dels förslag från regeringen(proposition 1992/93:95) om lag om paketresor m.m., dels en medanledning av propositionen väckt motion, dels ock två friståendemotioner som väckts under den allmänna motionstiden vidriksmötet /92.Den föreslagna lagen om paketresor innebär ett förstärktkonsumentskydd på reseområdet och är ett led i det pågåendearbetet med att uppfylla de åtaganden som har gjort iavtalet om det Europeiska samarbetsområdet (). EttEG-direktiv om paketresor ingår såväl i som i ettsärskilt luftfartsavtal som har slutits mellan , Norgeoch EG. Lagförslaget innehåller bl.a. regler med krav påinformation till resenären såväl vid marknadsföring avpaketresor som i samband med att avtal träffas och inför avresa.Det innehåller också regler som begränsar researrangörersmöjlighet att höja priset för en resa. Priset får inte höjas desista dagarna före avresan, även om arrangören drabbas avkostnadsökningar. Resenärens rättigheter vid ändringar iavtalsvillkoren och vid fel i de avtalade tjänsterna preciseras.Resenären får bl.a. rätt att utan kostnad avbeställa en resa vidväsentliga ändringar i avtalsvillkoren och i vissa fall en rätttill omedelbar och kostnadsfri hemtransport när arrangemangenväsentligt avviker från vad som har utlovats. Regler föreslåsvidare beträffande resenärens rätt att överlåta resan och omskyldighet för arrangören att snabbt vidta åtgärder närresenären framför klagomål som inte är obefogade. För attuppfylla EG-direktivets krav föreslås resegarantilagenstillämpningsområde bli utvidgat så att det överensstämmer medvad som skall gälla för lagen om paketresor. En följdändring isjölagen föreslås.Lagen om paketresor och ändringen i sjölagen föreslås träda ikraft , medan ändringarna i resegarantilagenavses träda i kraft den 1 juli 1993.I en skrivelse har AFS Interkulturell Utbildning (AFSIU) ochYouth For Understanding (YFU) -- organisationer som ärverksamma inom internationellt ungdomsutbyte -- framhållit attorganisationernas kostnader för de säkerheter som skall ställasenligt resegarantilagen utgör ett hot mot deras verksamhet.Utskottet gör vissa förtydliganden avseende begreppetpaketresa. Vidare förordar utskottet en viss ändring i förslagettill lag om ändring i resegarantilagen. I övrigt tillstyrkerutskottet propositionens förslag samt avstyrker bifall tillsamtliga motionsyrkanden. I proposition 1992/93:95 föreslår regeringen() -- efter hörande av Lagrådet -- attriksdagen antar de i propositionen framlagda förslagen till1. Lag om paketresor,2. Lag om ändring i resegarantilagen (1972:204),3. Lag om ändring i sjölagen (1891:35 s. 1).Lagförslagen återfinns i bilaga 1 till betänkandet. Motion väckt med anledning av propositionen1992/93:L9 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ombegreppet paketresor och den föreslagna lagens tillämpning förfärjetrafiken mellan och väckta under den allmänna motionstiden /921991/92:L709 av och () variyrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att tolkningen av SFS 1972:204 medändringar SFS 1985:859, SFS 1986:1162 och SFS 1988:204 ses övermed hänsyn till främjandet av internationellt ungdomsutbyte,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att ungdomsorganisationer som sysslar medinternationellt ungdomsutbyte ges större möjlighet att befriasfrån att ställa resegarantier enligt resegarantilagen.1991/92:L721 av i (kds) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till justering iresegarantilagen så att det internationella ungdomsutbytetunderlättas. I finns inget lagreglerat konsumentskydd påreseområdet. Behovet av sådana regler har i stället fyllts genomAllmänna Resevillkor för sällskapsresor. Dessa villkor hartillkommit efter förhandlingar mellan å ena sidanKonsumentverket och å andra sidan de storaresearrangörsföreningarna. De nuvarande villkoren gäller sedanden och omfattar i huvudsak samma frågor somberörs i det framlagda förslaget till lag om paketresor.EG:s ministerråd antog ett direktiv ompaketresor. Det syftar till att samordna medlemsländernaslagstiftning om paketresor på en hög konsumentskyddsnivå.EG-direktivet är ett minimidirektiv, vilket innebär attmedlemsländerna måste uppnå minst den konsumentskyddsnivå somdirektivet föreskriver men att de har frihet att behålla ellerinföra regler som ligger över denna nivå, dvs. regler som ärförmånligare för konsumenterna. Den enda begränsningen härvidlagär att medlemsländerna måste följa sina åtaganden enligtRomfördraget, vilket innebär att bestämmelserna inte får komma ikonflikt med den grundläggande principen i EG om fri rörlighetför varor och tjänster.EES-avtalet undertecknades och avsikten är attdet skall träda i kraft . Avtalet innebär attSverige, i likhet med övriga EFTA-länder, åtar sig att anpassasin lagstiftning på en rad områden till det regelverk som gällerinom EG. Stora delar av denna regelanpassning, som bl.a.omfattar direktivet om paketresor, skall vara genomförda närEES-avtalet träder i kraft. Mellan , och EGträffades ett avtal om civil luftfart. Parternaåtar sig genom det avtalet bl.a. att samordna viss lagstiftning,däribland att anpassa ländernas bestämmelser om paketresor medflyg till EG:s direktiv om paketresor. Till följd härav skalldirektivet -- oavsett om skulle komma att träda ikraft -- i vart fall delvis hainförlivats med svensk rätt . Avsiktenär att luftfartsavtalet skall upphöra att gälla när EES-avtaletträder i kraft. Mot denna bakgrund föreslås i propositionen attdirektivets regler om paketresor skall införlivas med svenskrätt genom en särskild lag om paketresor, vilken ansluter näratill direktivet. Till grund för propositionen ligger en inomJustitiedepartementet utarbetad promemoria (Ds 1992:50) Lag ompaketresor. Promemorian har remissbehandlats.Utskottet kommer nedan -- efter en redovisning avpropositionens förslag -- att ta upp de förslag i propositionensom aktualiseras genom motionerna och som eljest har tilldragitsig utskottets uppmärksamhet.Propositionens förslagLagen avser paketresor som arrangörer, själva eller genomåterförsäljare, säljer eller marknadsför. Begreppet paketresages i lagen ett något vidare innehåll än motsvarande uttryck iEG-direktivet. Lagen skall -- i likhet med direktivet -- gällaäven utanför det traditionellt konsumenträttsliga området. Denskall vara tvingande när en resenär ingår avtal förhuvudsakligen enskilt ändamål med en näringsidkare i dennesyrkesmässiga verksamhet. I övrigt skall lagen vara dispositiv.Det är arrangören som genomgående skall ha det primäraansvaret gentemot resenären. En återförsäljare skall ha sammaansvar i de fall han är part i avtalet. För skador som uppkommervid transporter där reglerna om skadeståndsansvar i sjölagen,luftfartslagen, järnvägstrafiklagen eller lagen ominternationell järnvägstrafik är tillämpliga, skall arrangörenansvara gentemot resenären enligt dessa regler.Regler om arrangörens skyldighet att informera resenären tasin i lagen, liksom en regel om att alla avtalsvillkor skallanges i en skriftlig handling.Resenären skall ha rätt att överlåta resan till en person somuppfyller alla villkor för att få delta i den. För att fåutnyttja denna rätt skall resenären dock i skälig tid föreavresan ha underrättat arrangören eller återförsäljaren om sinavsikt.Överenskomna avtalsvillkor skall få ändras till resenärensnackdel endast om det framgår tydligt av avtalet att detta fårske. För prishöjningar skall även vissa ytterligare villkorgälla. Det skall t.ex. tydligt framgå av avtalet hur det nyapriset skall fastställas. Ett villkor om prisändringar skallinte få vara ensidigt till konsumentens nackdel. Under de före avtalad avresedag skall prishöjningar överhuvud taget inte få ske. Om arrangören avser att bryta avtaletoch avtalsbrottet är av väsentlig betydelse för resenären ellerom avtalsvillkoren ändras väsentligt till resenärens nackdel,skall resenären ha rätt att frånträda avtalet. Om arrangörenavser att bryta mot avtalet eller om han vill ändra villkoren,skall han underrätta resenären och därvid lämna beskedom rätten för denne att frånträda avtalet. När en resenär harfrånträtt avtalet av något av de angivna skälen, skall han harätt till en ersättningsresa av likvärdig eller högre kvaliteteller -- om han föredrar det -- att få tillbaka vad han harbetalat. Därjämte skall han ha rätt till skadestånd, om det ärskäligt. Arrangörens skadeståndsansvar förslås bli relativtsträngt och bygga på samma grunder som i konsumentköplagen ochkonsumenttjänstlagen, s.k. kontrollansvar.Om resan har påbörjats och en väsentlig del av de avtaladetjänsterna inte kan tillhandahållas, skall arrangören varaskyldig att ordna lämpliga ersättningsarrangemang. Kan han integöra detta, kan resenären få rätt till fri hemtransport ochockså rätt till prisavdrag och skadestånd. Även vid andra fel iarrangörens prestation skall resenären ha rätt till prisavdragoch skadestånd. Arrangörens skadeståndsansvar skall omfattasåväl ren förmögenhetsskada som person- och sakskada.Resenären skall vara skyldig att inom skälig tid reklamera ettfel eller en brist i ett researrangemang. Gör han inte det, gårhan miste om rätten att åberopa omständigheten i fråga. Närarrangören eller hans representanter har tagit emot enreklamation som inte är obefogad, skall de vara skyldiga attgenast vidta rättelse.Enligt en uttrycklig regel skall utöva tillsynöver att lagen följs. I tillsynsarbetet skall harätt att bl.a. kräva in vissa uppgifter från arrangörer ochåterförsäljare.I resegarantilagen föreslås en ändring som innebär att denlagens tillämpningsområde anpassas till vad som kommer att gällabeträffande lagen om paketresor.Begreppet paketresaFör att utgöra en paketresa måste ett arrangemang -- enligt2§ i den föreslagna lagen -- innehålla minst två av följandemoment: 1) transport, 2) inkvartering eller 3) en annanturisttjänst som utgör en väsentlig del av arrangemanget, mensom inte är direkt knuten till transport eller inkvartering. Somytterligare villkor gäller att arrangemanget skall vara minst 24timmar eller inbegripa övernattning samt att arrangemanget skallsäljas eller marknadsföras till ett gemensamt pris. Ipropositionen förs ett ingående resonemang om i vilka fall ettarrangemang som består av en resa jämte inkvartering påtransportmedlet skall anses som en paketresa i lagens mening. Idepartementspromemorian kommenterades endast det nämndakravet på övernattning, varvid angavs att för att kravet påövernattning skall vara uppfyllt torde inkvartering behöva skenågon annanstans än på transportmedlet. Ändamålssynpunkteråberopades för den tolkningen. Några remissinstanser anmärktemot den gjorda tolkningen att bedömningen borde bli en annan närdet gäller kortvariga kryssningsresor med båt. anför i propositionen att det stämmer väl med bådenormalt språkbruk och en naturlig uppfattning att seövernattning på ett kryssningsfartyg som "inkvartering". Dessaresor bör därför enligt hennes mening betraktas som paketresor ilagens mening. I det sammanhanget anför statsrådet att medaninkvartering på båten framstår som i huvudsak åtskild frånsjälva resan -- främst eftersom den sker på en annan plats änden där resenären i övrigt avses befinna sig under transporten-- ter sig övernattning i sovvagn som en del av transporten. Hontillägger emellertid att transporter med båt inte alltid harkaraktär av kryssningsresa, eftersom en båtresa med övernattningpå samma sätt som en resa i sovvagn kan framstå som en endatransporttjänst. För tydlighets skull föreslås i propositionenatt lagen preciseras i enlighet med det sagda. Förtydligandetinnebär att det tas in en förklarande regel i lagen om attinkvartering -- i det nu diskuterade sammanhanget -- avser logisom inte är att anse som enbart ett led i en transporttjänst.Att logi erbjuds ombord på transportmedlet hindrar i och för siginte -- framhålls i specialmotiveringen till regeln -- att detär fråga om inkvartering i lagens mening. Transport och logisägs framstå som en enda tjänst, när resenären normaltuppehåller sig på samma plats under i princip hela resan. Men omäven andra utrymmen står till resenärens förfogande ochinkvarteringen sker på en annan plats än den där resenären iövrigt förväntas befinna sig under resan -- såsom fallet är vidkryssningsresor med båt -- skall logi och transport anses somtvå olika tjänster, och arrangemanget således anses vara enpaketresa. I anslutning till bestämmelsen anförs vidare attalla båtresor med övernattning i hytt självfallet dock inte kanses som paketresor. Om resenären exempelvis tar en nattbåtmellan och och köper bara färdbiljett ochhyttplats för natten, torde enligt föredraganden likheterna meden resa i sovvagn vara så stora att det finns anledning attbehandla båda slagen av resor på samma sätt vid tillämpningen avlagen.Frågan om vilken omfattning begreppet paketresa bör ha tas uppi en motion, L9, av (). Motionären framhålleratt resor eller kryssningar i inget fall bordeanses som en paketresa med de krav på särskilda garantier somföljer. När övernattning sker i hytt på grund av resans längdeller tiden , är denna endast en nödvändig del avresan, vilket innebär att rekvisiten för en paketresa, förvilken det utmärkande är att två tjänster ingår, inte äruppfyllda. Det är i båda fallen samma transportör/researrangörsom tillhandahåller samtliga i resan ingående tjänster och dettaavviker från flertalet av de normala paketresorna, där de iresan ingående olika tjänsterna oftast tillhandahålls av tvåeller flera olika arrangörer.Motionären pekar på att detsamma gäller även för de någotlängre båtresor eller kryssningar som är vanliga t.ex. mellanStockholm och . Resorna kan vara av olika karaktär,beroende på resenärens avsikt med resan. Medan en resenär serbåtresan som ett av de alternativ som föreligger för resan tilldestinationsorten, kan för en annan resenär själva båtresanutgöra det viktigaste motivet för valet av det transportmedlet.Enligt motionärens mening bör båtresor eller båtkryssningar avdenna typ inte omfattas av paketreselagen.Utskottet kan konstatera -- mot bakgrund av uttalandena ipropositionen -- att det inte framstår som helt klart hur lagenär avsedd att tillämpas med avseende på den typ av båtresor sommotionären tar upp. Bland annat har framgått att en faktor somskall beaktas är huruvida resenären tillbringar hela resan i enhytt, eller om han av resan vistas i andra utrymmenpå båten. Detta synsätt förefaller leda till att frågan huruvidaresan omfattas av lagen kan utfalla olika i fråga om sammaresrutt, beroende på om resan påbörjas eller isådan tid att resenären före sänggåendet hinner tillbringa visstid i andra utrymmen på båten. Det kan möjligen även sättas ifråga om bedömningen blir olika beroende på i vilken omfattningden enskilde resenären väljer att utnyttja sin hyttplats underresan.En avgränsning av lagens tillämpningsområde, utformad så attden förorsakar tillämpningssvårigheter av angivet slag bör,enligt utskottets mening, om möjligt undvikas. En tolkning avvad direktivet kräver i nu berört hänseende leder inte hellertill att avgränsningen nödvändigtvis måste göras på det sätt somföreslås. Enligt utskottets uppfattning är det angeläget intebara att lagen är tydlig och blir lätt att tillämpa. Det ärockså viktigt att samma regler kommer att gälla i som iden närmaste omvärlden. Särskilt angeläget är att de svenska ochfinländska reglerna inte står i konflikt med varandra, med tankepå den mycket omfattande färjetrafik som förekommer mellan debåda länderna.Enligt den finländska propositionen med förslag till lag ompaketresor är den motsvarande regeln utformad på ett likartatsätt, bortsett från preciseringen i det svenska förslaget,vilken saknas i det finska förslaget. Av motiven till det finskaförslaget framgår att lagförslaget är avsett att omfatta "deegentliga båtkryssningarna", medan utanför tillämpningsområdetskall de båtresor falla, som innebär att passageraretransporteras från en plats till en annan, även om resenärenövernattar i en hytt under resan. Det konstateras attbåttransporterna till och till övriga stater kringÖstersjön till följd av geografiska läge i regel vararså länge och infaller så att transporten också sker . Ipropositionen utsägs klart att sådana båtresor inte kanjämställas med en paketresa, trots att resenären eventuellt haren hytt till sitt förfogande under resan.Utskottet har inhämtat att arbetet med implementeringen avpaketresedirektivet i inte har kommit så långt som iSverige och . I ett framlagt utredningsbetänkandesägs att inkvartering kan avse logi på hotell, i sommarstugaeller annan feriebostad, medan övernattning i exempelvis båthytteller sovvagn inte i sig innebär att både transport- ochinkvarteringsförutsättningarna är uppfyllda i så måtto att detblir tal om en paketresa. Däremot skall kryssningar ellerspeciellt arrangerade tågresor, som innebär en attraktion i sig,omfattas av paketresebegreppet.Utskottet kan konstatera att man i och i avseratt avgränsa paketresebegreppet i nu berört hänseende på ettlikartat sätt och med en snävare innebörd än vad som föreslåsgälla enligt den svenska lagen. Som redan framhållits ligger detett egenvärde i att de nordiska lagarna om paketresor kantillämpas på likartat sätt. Det är ingen acceptabel ordning attexempelvis en båtresa mellan och skullevara en paketresa enligt svenska regler men inte enligtfinländska.Utskottet vill i fråga om motivuttalanden i allmänhet erinraom att utrymmet för sådana är begränsat på delagstiftningsområden som omfattas av . anförde i sitt av godkändabetänkande om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (se1992/93:EU1 s. 170 f.) hindrar avtalet i och för sig inte attlagstiftaren gör uttalanden till ledning förrättstillämpningen. I den mån sådana motivuttalanden intestämmer överens med praxis kan de emellertid intebeaktas av domstolar och andra myndigheter. Enligt EES-utskottetfinns det därför anledning för lagstiftaren att avhålla sig frånuttalanden som kan visa sig oförenliga med relevanta avgörandenav . påpekade dock utskottet att i frågaom direktiv som är av minimikaraktär finns det skäl för merautförliga motivuttalanden i anslutning till bestämmelser som ärmer långtgående än direktivets föreskrifter.Utskottet anser i likhet med föredragande statsrådet att den ilagen föreslagna preciseringen av begreppet inkvartering utgören sådan bestämmelse som är mer långtgående än direktivet genomatt vissa företeelser som kan betraktas som gränsfall förs inunder lagens tillämpningsområde. Utskottet har ingen erinran motden föreslagna preciseringen. Som framgår av vad utskottet nyssanfört är det också helt följdriktigt att en sådan bestämmelseförenas med motivuttalanden till ledning för rättstillämpningen.Som utskottet ovan konstaterat är emellertid de uttalanden somgörs i propositionen i denna fråga inte helt klarläggande.Det finns därför skäl för utskottet att göra vissaförtydliganden.Utskottet anser för sin del att sådana resor som i huvudsakinnebär en transport från en plats till en annan, oavsett omhyttplats eller sovvagn ingår i resan, bör falla utanför lagenstillämpningsområde. I princip skall således traditionelllinjetrafik vara undantagen. Utskottet vill dock inte uteslutaatt vissa researrangemang, trots att resan går mellan tvåbestämda orter, ändå skall omfattas av lagen, därför att detypiskt sett är avsedda att tillfredsställa intressen av turist-eller rekreationskaraktär. Kryssningsresor i traditionellbemärkelse, dvs. sådana båtresor där resan i sig utgör enbetydande attraktion och som ofta innefattar kortare besök påflera platser, skall självfallet omfattas av lagen.Med det anförda tillstyrker utskottet regeringens förslagtill lag om paketresor. Utskottet finner att motion L9 -- utövervad utskottet anfört -- inte bör föranleda någon riksdagensvidare åtgärd. Utskottet avstyrker därför bifall till motionen.ResegarantilagenEnligt gällande resegarantilag skall den som yrkesmässigtanordnar sällskapsresa till något annat land än ,, , eller , innan han marknadsförresan, ställa säkerhet hos . Detsamma gäller densom yrkesmässigt tillhandahåller eller på annat sätt förmedlaren sådan resa som anordnas av annan. Säkerheten skall gälla förett belopp som bestämmer med hänsyn tillreseverksamhetens art och omfattning. Beloppet skall uppgå tillminst för den som anordnar sällskapsresa ellerförmedlar en utanför landet anordnad sällskapsresa och tillminst för den som förmedlar inom landet anordnadsådan resa.Säkerheten får tas i anspråk för återbetalning av medel sombetalats för en resa som inte blir av. När en resa har påbörjatsmen inte slutförts, får säkerheten tas i anspråk för resenärensuppehälle, återresa samt skälig ersättning för värdet avförmåner som resenären gått miste om till följd av att resanavkortats.I propositionen föreslås -- till följd av ett i EG-direktivetom paketresor intaget krav på att arrangör och återförsäljareskall ha tillräcklig säkerhet för återbetalning av erlagdabelopp och för hemtransport av resenären -- atttillämpningsområdet för resegarantilagen anpassas så att detöverensstämmer med tillämpningsområdet för lagen om paketresor.Detta betyder bl.a. att lagen blir tillämplig på resor inomNorden och att begränsningen till yrkesmässig verksamhet tasbort. Ändringarna innebär att fler researrangörer än tidigarekommer att omfattas av kravet på resegaranti.I de båda motionerna L709 av och () och L721 av i (kds) tas upp frågan omkravet på resegaranti för bl.a. ideella organisationer som harsom huvudsaklig uppgift att förmedla internationellaungdomsutbyten. Det framhålls att kravet på resegaranti fördessa organisationer är starkt hämmande på deras verksamhet. Motdenna bakgrund anser motionärerna att det krävs en översyn avresegarantilagen i berört hänseende. I motion L709 anförsdessutom att ungdomsorganisationer som sysslar medinternationellt ungdomsutbyte bör ges större möjligheter attbefrias från att ställa resegarantier.Utskottet kan konstatera att den typ av researrangörer somavses i motionerna genom propositionens förslag i störreomfattning än tidigare träffas av lagens krav på garantier.Detta är en effekt av anpassningen av den aktuellalagstiftningen med anledning av åtaganden iEES-avtalet. Att resegarantilagen skall omfatta även ideellaorganisationers förmedling av ungdomsutbyten är därför inget somSverige självständigt kan ändra på. En annan fråga är emellertidom garantifrågorna kan lösas på annat sätt än såatt de berörda organisationerna inte får större kostnader förgarantierna än de kan bära, som skyddet för ungdomarnainte försämras. har -- underhänvisning till att resegarantilagen är otidsenlig och attresegarantisystemet är onödigt kostsamt -- ställt krav på attlagen skall ses över. har tagit vissainitiativ med anledning av framställningen. Enligt vad utskotteterfarit har inom uppmärksammats de särskildaproblem som ideella organisationer och andra researrangörer medverksamhet i mindre omfattning ställs inför med avseende pålagens krav på säkerhet. Utskottet förutsätter därför att ävenfrågan om formerna för de nämnda organisationernas resegarantierkommer att övervägas i lämpligt sammanhang. Under hänvisninghärtill avstyrker utskottet bifall till motionerna L709 ochL721.Beträffande resegarantilagen föreslås i propositionen vissaföljdändringar med anledning av lagens vidgadetillämpningsområde. I den delen har förslaget till ny lydelse avfjärde paragrafen utformats på ett sätt som innebär en sakligändring som inte har varit avsedd. Utskottet föreslår därför enändrad lydelse av lagförslaget i den delen.Utskottet tillstyrker i övrigt regeringens förslag tilländring i resegarantilagen. Utskottet har inte heller någonerinran mot den föreslagna följdändringen i sjölagen. beträffande paketresoratt med avslag på motion 1992/93:L9dels antar regeringens förslag till lag om paketresor,dels godkänner vad utskottet anfört om begreppetpaketresor,2.