bet · GG01KU4 · 1992-11-05 00:00:00 — Detta påverkar dock inteberedningens möjligheter att föreslå förändrad ansvarsfördelningmellan staten, eventuella regionala organ, landstingen ochkommunerna eller det förhållandet att vissa förekommandeverksamheter kan överflyttas från offentligt huvudmannaskap. Idetta sammanhang bör förutsättningarna att låta andra aktörer isamhället ta ett större ansvar beaktas.Som en andra utgångspunkt bör enligt direktiven gälla attoffentlig verksamhet skall vara styrd i demokratiska former. Detgäller att skapa bästa möjliga förutsättningar för ett välfungerande medborgarinflytande.En tredje utgångspunkt bör vara att verka för en långsiktigthållbar utveckling som kan säkerställa en hälsosam miljö,livskraftiga ekosystem och biologisk mångfald.En fjärde utgångspunkt bör vara den internationellautvecklingen. Genom bl.a. det ökade europeiska samarbetet kommernya mönster att uppstå för samverkan mellan politiska ochadministrativa institutioner i olika länder. Dennautveckling måste enligt direktiven tillmätas stor betydelse iberedningens arbete.Slutligen bör en femte utgångspunkt vara kraven på hushållningmed den offentliga sektorns ekonomiska resurser.I direktiven betonas att beredningen bör inleda sitt arbetemed att överväga ansvarsfördelningen i stort mellan den statligaoch den kommunala sektorn. Härvid bör också belysas betydelsenav ett samband mellan nationell, regional och lokal nivå. Vidarebör länsstyrelsernas roll tydliggöras på detförvaltningsrättsliga området, inte minst frånrättssäkerhetssynpunkt. Därefter bör behandlasuppgiftsfördelningen inom de kommunala resp. de statligaområdena, såväl mellan olika nivåer som mellan olika organ påsamma nivå. I detta sammanhang bör bl.a. värdet av samordning,regional balans och verkningsfulla statliga styrinstrumentbeaktas. Detsamma gäller betydelsen av närhet i form av insyn,påverkan, samhörighet och delaktighet i beslut som rör den egnaregionens utveckling. Beredningen bör som ett resultat av sinaöverväganden i denna del lägga fram förslag till organisationför den offentliga verksamheten på regional nivå.Mot bakgrund av det förslag till organisation som beredningenstannar för bör den administrativa indelningen på regional nivåövervägas. Om beredningen finner skäl till det, bör förslag tillny indelning eller ändringar i nuvarande länsindelning utformas.I anslutning till detta bör beredningen även ta upp frågan omden anpassning av statliga myndigheters regionala organisationsom kan följa av en förändrad länsstruktur och sambanden mellanlokal, regional och central nivå. Sammansättningen avlänsstyrelsernas och andra statliga regionala myndighetersstyrelser bör också övervägas.I en till inkommen skrivelse har hemställangjorts av och , Malmökommun samt Kommunförbunden i och attfå bedriva försöksverksamhet med förändrad regionaluppgiftshantering inom ett område som omfattar landskapet begäran bör enligt kommittédirektiven också övervägas avRegionberedningen. Ett eventuellt förslag i denna del börredovisas . Beredningen bör också enligtdirektiven överväga om andra typer av försöksverksamhet kan varaav värde för den fortsatta processen.Beredningen bör i övrigt redovisa resultatet av sitt arbetesenast . Enligt direktiven bör i första handberedningens redovisning vara inriktad på ett förslag tillprincipbeslut om reformering av den regionala nivån. Därutöverbör behovet av fortsatta utredningar för ett genomföranderedovisas.Riksdagen har tidigare avslagit motioner vad gällerlänsdemokratifrågor, senast under hösten 1991.Konstitutionsutskottet avstyrkte i betänkande omlänsdemokratifrågor (1991/92:KU4) sex motioner rörande dessafrågor. Utskottet ansåg att frågor rörande regionernas ställningoch det medborgerliga inflytandet över den regionalaförvaltningsverksamheten hade hög aktualitet och då inte minsttill följd av det ökade EG-samarbetet. Mot bakgrund avRegionutredningens uppdrag var utskottet inte berett att förordanågon förändring i huvudmannaskapet för den nuvarande statligaregionala förvaltningen. I reservation (c och kds) ansågs bl.a.att regeringen borde tillsätta en parlamentarisk utredning förutarbetande av förslag i de aktuella frågorna. Synpunkter på denregionala förvaltningens organisation gavs i en meningsyttringav suppleanten från . följde utskottet.Bostadsutskottet avstyrkte i betänkande 1991/92:BoU4 motionerom förändrad regional indelning m.m., med hänvisning till attresultatet av och Västsverigeutredningenskulle avvaktas.Utskottets bedömningSom ovan framgått har regeringen tillkallat en parlamentarisktsammansatt beredning, Regionberedningen, med uppgift att pågrundval av de analyser som gjorts av ochövrigt aktuellt utredningsmaterial utforma förslag om denoffentliga verksamhetens uppbyggnad och indelning på regionalnivå. Beredningen har fått mycket vida direktiv som i stora dragomfattar de frågeställningar som behandlas i de nu aktuellamotionerna. Den i motion K504 behandlade frågan om en alternativregional ledningsorganisation i och ,omfattas av beredningens uppgift att överväga en framställanfrån dessa län om försöksverksamhet med ändrad regionaluppgiftshantering i . I avvaktan på resultatet avutredningsarbetet finns enligt utskottet inte anledning förriksdagen att vidta någon åtgärd med anledning avmotionsyrkandena. Motionerna K219, yrkande 4, K501, K502, K504,K508, K516, K518 och K613, yrkandena 1 och 2, avstyrks därför.2. Kommunala frågor2.1 demokrati m.m.MotionernaI motion 1991/92:K607 av och ()yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att engagera fler medborgare i kommunerna.Enligt motionen har utvecklingen gått frånförtroendemannaförvaltning till tjänstemannaförvaltning. Med deorganisatoriska förändringar som har genomförts i mångakommuner kommer enligt motionen antalet förtroendemän attminska ytterligare. Motionärerna ser allvarligt på den trend sombrer ut sig i kommunerna. En ambition tycks vara att begränsadet folkliga inflytandet genom att engagera ett fåtalförtroendevalda. Enligt motionen bör den av regeringen aviseradeutredningen för att följa upp den nya kommunallagstiftningensärskilt pröva åtgärder för att engagera fler medborgare somkommunalt förtroendevalda och då i uppgifter som har reelltinnehåll.I motion 1991/92:K615 av m.fl. (nyd) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utredning av representationen i kommunalanämnder och styrelser i syfte att utöka minoriteters delaktighetoch förhindra manipulationer med valutslagen.I motionen framhålls att med den nya fria nämndsorganisationsom kommunerna numera bestämmer om kan antalet nämnder blimycket begränsat och de som inrättas kan i vissa fall få ettsynnerligen brett verksamhetsfält och blir därför mycket viktigai den kommunala verksamheten. Enligt motionen finns det redan nuerfarenheter som visar att den kommunala demokratin kan sättasåsido genom att majoriteter, t.ex. genom samgående i valkartell,bildar så stora grupper att något eller flera nya partier ställshelt utanför representation, trots att de egentligen skulleblivit berättigade till nämndplats. Enligt motionen är detytterst betänkligt att det inte finns tillräckligt skydd för demindre partiernas insyn och delaktighet i det allt viktigarenämndsarbetet. Det lokala politiska arbetet saboteras genom attflera partier ställs utanför. Motionärerna föreslår attriksdagen begär att regeringen i samband med uppföljningen avkommunallagsreformen särskilt utreder frågorna omrepresentationen i kommunala nämnder.BakgrundVid behandling (1990/91:KU38) avförslaget till ny kommunallag (prop. 1990/91:117) framställdes inågra motioner synpunkter på att regeringen, mot bakgrund av denökade frihet på olika områden som förslaget medförde, skullefölja den kommunaldemokratiska utvecklingen i kommuner ochlandsting. Utskottet uttalade att det självfallet ankommer påregeringen att noggrant hålla sig informerad om den nyakommunallagens tillämpning och om detta visar sig erforderligtlägga fram förslag till förändringar. Det ansågs emellertid inteatt det fanns skäl för att genom ett särskilttillkännagivande lämna närmare anvisningar om hur en sådanuppföljning skall gå till. pekade dock påett antal frågor som särskilt borde utredas. följdeutskottet.Regeringen har beslutat tillkalla enparlamentariskt förankrad kommitté (C 1992:01) med uppgift attöverväga olika åtgärder för att stärka den lokala demokratin(nedan kallad ). I denna uppgift skallenligt kommittédirektiven (dir. 1992:12) ingå att fullfölja detarbete som ligger bakom kommunallagen (1991:900) och attutarbeta förslag till förändringar i vissa delar av lagen.Kommittén skall också behandla de frågor som särskilttog upp i samband med behandlingen av kommunallagsförslaget.Arbetet skall enligt direktiven vara avslutat senast den 1oktober 1993.Enligt direktiven skall kommittén bl.a., med utgångspunkt iden debatt som förts, belysa och utvärdera konsekvenserna av deförändringar som kan ha skett i kommuner och landsting som enföljd av den ökade organisatoriska friheten. Kommittén bördärvid särskilt beakta förändringar av nämndstrukturen samtansvars- och arbetsfördelningen mellan de olikaförtroendemannaorganen och mellan dessa ochtjänstemannaorganisationen samt förändringar av antaletförtroendevalda samt deras representativitet i fråga om kön,ålder, yrkestillhörighet m.m. Vidare bör även särskilt beaktashur strävandena att stärka fullmäktiges roll har utvecklats,t.ex. genom att inrätta en utskottsorganisation och förändringarav rollen som förtroendevald i relation till väljarna,förvaltningen och dess ledning samt till de anställda i kommuneneller . Kommittén skall också överväga och föreslååtgärder för att öka de enskilda kommunmedlemmarnas inflytandepå den kommunala verksamheten. Enligt direktiven bör kommitténockså i övrigt kunna överväga frågor med anknytning till denlokala demokratin och föreslå åtgärder för dessvidareutveckling.Enligt 4 kap. 23 § kommunallagen får fullmäktige besluta atten förtroendevald som inte är ledamot eller ersättare i en vissnämnd skall få närvara vid nämndens sammanträden och delta iöverläggningarna men inte i besluten. Beslutet får äveninnefatta att den förtroendevalde skall ha rätt att få sinmening antecknad i protokollet.I betänkande föreslogs även enbestämmelse som innebar en obligatorisk rätt för företrädare förmindre partier -- partier med mandat i fullmäktige men utanrepresentation i styrelsen -- att vara närvarande vidsammanträden med styrelsen, delta i överläggningarna men inte ibesluten och att få sin mening antecknad i protokollet.I propositionen med förslag till ny kommunallag (prop.1990/91:117) konstaterade regeringen att en avvägning måstegöras mellan, å ena sidan, principen om valutslagets betydelseför ett partis ställning och inflytande samt, å andra sidan, detfrån demokratisk synpunkt angelägna i att de mindre partiernages rimliga möjligheter att agera och att de får både en godinformation om verksamheten och insyn i den beredningsprocesssom föregår fullmäktiges handläggning av ärendena. Regeringensslutsats blev att den förstnämnda principen måste ges företrädeframför minoritetsintresset. Till detta kom också vikten av attupprätthålla fullmäktiges rätt att bestämma om organisationenoch arbetsformerna i den egna kommunen eller landstinget.Regeringen ansåg att de mindre partiernas intressen bordetillgodoses på frivillighetens väg efter fullmäktiges egenbedömning av förhållandena i varje kommun eller landsting.Utskottet (1990/91:KU38) fann inte anledning att frångåregeringens bedömning att valutslaget borde ha företräde framförminoritetsintresset. Utskottet ville dock, i likhet med vad somskett i propositionen, starkt understryka vikten av att demindre partiernas intressen av information och insyntillgodosågs och hänvisade i denna del till de överväganden isak som redovisats i propositionen. I reservation (v och mp)ansågs att en komplettering av propositionens förslag i dennadel borde ske med förslag omobservatörsplats i styrelsen för de mindre partierna.I reservation (c) ansågs det mindre lämpligt att bestämmelsernai 4 kap. 23 § kommunallagen utnyttjades för att inrättainsynsplatser i styrelsen för mindre partier, och i ställetförordades att i en ny paragraf togs in bestämmelser särskiltavsedda för sådana partier. Representanten skulle dock inte harätt att delta i överläggningarna eller få sin mening antecknadtill protokollet. följde utskottet.Utskottets bedömningDe frågor som aktualiseras i motion K607 har samband med denökade organisatoriska frihet som den nya kommunallagen medförtför kommuner och landsting. Av redovisningen ovan framgår attLokaldemokratikommitténs arbete bl.a. omfattar att belysa ochutvärdera konsekvenserna av de förändringar som kan ha skett somen följd av denna ökade organisatoriska frihet. Mot bakgrund avkommitténs pågående utredningsarbete finns det enligt utskottetinte anledning för att vidta någon åtgärd medanledning av motion K607, varför denna avstyrks.I motion K615 yrkas en särskild utredning av representationeni kommunala nämnder och styrelser i syfte att utöka minoritetersdelaktighet och förhindra manipulationer med valutslagen.Fullmäktiges val av ledamöter och ersättare i nämnder skallvara proportionellt om det begärs av ett visst antal ledamöter.Partier som genom valet inte blir representerade i en nämnd kanändå få information om och insyn i nämndens arbete genom denmöjlighet för fullmäktige att medge närvarorätt m.m. vidnämndsammanträden som föreligger enligt 4 kap. 23 §kommunallagen. Mot bakgrund härav och med hänsyn till vad somovan anförts i denna del finner inte utskottet att det finnsskäl för att vidta någon åtgärd med anledning avmotion K615, varför denna avstyrks.2.2 Lokal självstyrelseMotionenMartin () begär i motion 1991/92:K219, yrkande 5, attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om starkare lokal självstyrelse.Enligt motionen vinner den lokala självstyrelsen pådecentralisering. Det är viktigt att decentraliseringen av lokalsjälvstyrelse inte blir uniform. Olika lokala förhållanden,inbegripet olika åsikter hos människorna, måste bestämma hur denskall gå till. Motionären anser att kommun- och stadsdelsnämnderbör bli vanligare och få större ansvar. I många fall kan detvara befogat att dela kommuner och ge tidigare kommundelar detfulla ansvaret. Motionären anför vidare att när ökat ansvarläggs på kommunerna, och kanske på mindre kommuner, är detviktigt att dessas beroende av medlemmarnas skattekraft minskar.Enligt motionen måste en starkare utjämning mellan olikakommuner ske, och därvid måste det tas mera hänsyn till behov.De anslag som tillförs kommunerna bör däremot inte vara knutnatill vissa ändamål utan bara kompensera olikheter i struktur ochfinansiell styrka.BakgrundDen ovan under punkt 2.1 nämnda skallöverväga olika åtgärder för att stärka den lokala demokratin. Ikommittédirektiven anges att ett sätt att stärka den lokalademokratin är att dela kommuner där det finns ett starktönskemål hos befolkningen om delning och där det finnsförutsättningar -- inte minst ekonomiska -- för detta. Kommitténbör studera de allmänna erfarenheterna av de genomfördakommundelningarna. I anslutning till detta arbete bör kommitténäven analysera gällande regler och former för kommundelningarsamt, om kommittén finner det befogat, lämna förslag till sådanaändringar som kan underlätta framtida kommundelningar.Riksdagen har godkänt regeringens förslag om ett nytt systemför statsbidrag till kommunerna (prop. 1991/92:150 del II,1991/92:FiU29, rskr. Detta innebär att ett nytt generelltstatsbidrag lämnas till kommunerna utan styrande villkor. Isamband därmed avskaffas flera specialdestinerade bidrag,skatteutjämningsbidraget samt det extraskatteutjämningsbidraget. Det nya statsbidragssystemet skallanvändas för att jämna ut skillnaderna i ekonomiskaförutsättningar mellan kommunerna. Bidragskonstruktionen innebärdels en inkomstutjämning, dels en kostnadsutjämning. Ikompletteringspropositionen angavs att en expertgrupp skulle fåi uppdrag att föreslå en metod för kostnadsutjämning som börgälla . I ett tillkännagivande till regeringenföreslog finansutskottet att en parlamentarisk referensgruppskall följa expertgruppens arbete. Regeringen har i juni 1992beslutat tillkalla en särskild utredare (dir. 1992:77) för attutveckla principer och metoder för utjämning av strukturelltbetingade kostnadsskillnader mellan kommunerna (benämndStrukturkostnadsutredningen). Regeringen har den 22 september1992 tillsatt en parlamentarisk referensgrupp till dennautredning.Utskottets bedömningMot bakgrund av ovan redovisat pågående utredningsarbete ochriksdagens beslut om nytt statsbidragssystem till kommunerna,finner utskottet inte anledning för att vidta någonåtgärd med anledning av motionsyrkandet. Motion K219, yrkande 5,avstyrks därför.2.3 BrukarinflytandeMotionenLars m.fl. (v) yrkar i motion 1991/92:Ub810, yrkande 4,att hos regeringen begär förslag om sådan ändring avkommunallagen att självstyrande skolor med brukarinflytande blirmöjliga i enlighet med vad i motionen anförts.Motionärerna anser att möjligheterna att skapasjälvförvaltande skolor som, inom de ramar som nationellastyrdokument och kommunala skolplaner utgör, självständigt kanstyra och ansvara för verksamheten måste bli större. Den modellde förordar är en skolenhetsstyrelse som består till hälften avelever och till hälften av dem som är anställda på skolan.Enligt motionen har modellen även föreslagits avUngdomskommittén. Motionärerna påpekar att den förordademodellen inte skall förväxlas med ett "entreprenadförhållande"mellan privatdrivna skolor och kommunen.Motionärerna anför vidare att om självförvaltande skolorenligt den föreslagna modellen skall införas eller intesjälvklart måste avgöras av de politiskt valda i varje kommun.Modellen förutsätter att kommunerna ges möjlighet att delegerabeslutanderätt inte bara till tjänstemän utan även till grupperav "brukare", vilket fordrar en ändring ikommunallagstiftningen.BakgrundEnligt 6 kap. 33 § kommunallagen (1991:900) får en nämnduppdra åt ett utskott, åt en ledamot eller ersättare eller åt enanställd hos kommunen eller att besluta på nämndensvägnar i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden dockinte i de fall som avses i 6 kap. 34 § samma lag.I förarbetena (prop. 1990/91:117) till den nya kommunallagenhar föredragande departementschefen angivit att det kan finnasanledning att återkomma till brukarfrågorna i annat sammanhang.Vid behandling (1990/91:KU38) avpropositionen avstyrktes bl.a. motionsyrkande (mp) om attparagrafen skulle kompletteras så att det blir möjligt att ävendelegera ärenden till grupper av brukare eller brukarsammansattaorgan. Utskottet erinrade här om att propositionsförslaget idenna del inte innebar någon ändring av gällande rätt och ansåginte att det fanns skäl att göra den i motionen föreslagnaändringen.Vidare behandlade utskottet en motion (v) med yrkande om attriksdagen hos regeringen skulle begära förslag om ändring ikommunallagen för att möjliggöra brukarinflytandet. Utskotteterinrade om departementschefens uttalande i propositionen enligtovan och uppgav att det inom pågickberedningsarbete i denna fråga, bl.a. med utgångspunkt i delsUngdomskommitténs betänkande (SOU 1991:12) Ungdom och makt, delsdet av arbetsgruppen för vidgat brukarinflytande avlämnadebetänkandet (Ds 1991:18) brukarinflytandet! Med hänsyntill detta ansåg utskottet att det inte var nödvändigt med någottillkännagivande av det slag som förordats i motionen.Den ovan under punkt 2.1 nämnda börenligt sina direktiv bl.a. överväga hur de som är berörda avverksamheten skall få inflytande och kunna medverka i ensituation där valfriheten ökar och den kommunala verksamhetendelas upp i utförar- och beställarroller. Detta är enligtdirektiven av särskild vikt i fråga om äldreomsorg ochhandikappomsorg. Kommittén bör dessutom överväga formerna förkvalitetskontroll.I direktiven sägs vidare att kommittén bör överväga ochföreslå åtgärder för att öka de enskilda kommunmedlemmarnasinflytande på den kommunala verksamheten. Därvid bör kommitténbl.a. överväga och föreslå åtgärder för att de som är berörda avden kommunala verksamheten, särskilt inom äldre- ochhandikappomsorgen, skall få inflytande och kunna medverka idenna.I betänkande Ungdom och makt (SOU 1991:12)har redovisats ungdomars situation med avseende på derasmöjligheter till delaktighet, inflytande och jämlikhet inomolika samhällssektorer. Betänkandet innehöll förslag ochuppmaningar till riksdag och regering samt myndigheter, kommuneroch organisationer. Med anledning av betänkandet uppdrogregeringen åt att i samråd medberörda myndigheter och kommuner utveckla metoder för att ökaungdomars delaktighet och inflytande. skall därvidsärskilt kartlägga, följa och till regeringen redovisamyndigheters resp. kommuners insatser och åtgärder för att ökaungdomars möjligheter till delaktighet och inflytande inom olikasamhällssektorer. bör även lämna förslag tillåtgärder som kan föranledas av uppdraget. Uppdraget skallredovisas till regeringen före utgången av december 1992.Lokaldemokratikommittén bör enligt sina direktiv hålla sigunderrättad om det arbete som sker i ungdomsrådet inom ramen fördetta uppdrag.Utskottets bedömningI motionen yrkas ändring av kommunallagen så att självstyrandeskolor med brukarinflytande blir möjliga. Utskottet konstateraratt frågan om brukarinflytande är föremål för utredning och attregeringen givit ett särskilt uppdrag till Statens ungdomsrådmed anledning av betänkande Ungdom och makt.Utskottet vill även erinra om att enligtsina direktiv bör överväga och föreslå åtgärder för att öka deenskilda kommunmedlemmarnas inflytande på den kommunalaverksamheten, varvid kommittén bl.a. bör överväga och föreslååtgärder för att de som är berörda av den kommunalaverksamheten, särskilt inom äldre- och handikappomsorgen, skallfå inflytande och kunna medverka i denna. I avvaktan påresultatet av detta arbete finns enligt utskottet inte anledningför att vidta någon åtgärd med anledning avmotionsyrkandet. Motion Ub810, yrkande 4, avstyrks därför.2.4 Benämningen stadMotionenI motion 1991/92:K604 av () yrkas attriksdagen beslutar att begreppet stad återinförs. Motionärenanser att begreppet stad åter bör få användas av de nuvarandes.k. kommuner som önskar detta.Bakgrund1969 års riksdagsbeslut om införande av enhetligkommunbeteckning (prop. 1969:63, KU 44) innebar att deditillsvarande beteckningarna på de borgerliga primärkommunerna-- "landskommun", "" och "stad" -- mönstrades ut urkommunallagarna och ersattes av den enhetliga beteckningen"kommun". I utskottsbetänkandet underströks att ändringen inteinnebar att de tidigare begreppen skulle försvinna i den mån dehar betydelse utöver sin administrativa innebörd. Detta gälldeframför allt stadsbegreppet. Enligt utskottet var det sålundasannolikt att beteckningen "stad" även i fortsättningen skullekomma att begagnas för de dåvarande stadskommunernas"tätbebyggelsekärna" och troligen dessutom tillämpas även förandra tätorter av större omfattning. Utskottet delade ocksådepartementschefens uppfattning att några särskilda föreskrifterom användandet av beteckningen "stad" inte behövdes, utan att enfri språkutveckling borde få vara avgörande härvidlag.Utskottets förslag var inte enhälligt.