bet · GF01LU18 · 1992-02-27 00:00:00 — Friköp av historiska arrenden I betänkandet behandlar utskottet fem motioner om friköp av historiskaarrenden. Utskottet avstyrker bifall till motionerna. Reservation har avgettsav ledamöterna från det socialdemokratiska partiet, särskilt yttrande avledamoten från Ny demokrati och meningsyttring av suppleanten frånVänsterpartiet. 1990/91:L505 av () vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att villkoren förfriköp av historiska arrenden skall ligga till grund för arbetet i kommitténsom arbetar med dessa frågor.1991/92:L501 av och () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär att det förslag till lagstiftning om friköpsrättvid historiskt arrende som återfinns i arrendekommitténs betänkande (SOU1991:85) Historiska arrenden Förslag till friköpslag omgående föreläggsriksdagen i en proposition.1991/92:L502 av m.fl. (v) vari yrkas1. att hos regeringen begär ett lagförslag på grundval avarrendekommitténs betänkande om friköpsrätt till historiska arrenden,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bestämmande av ersättningsbelopp vid friköp av historiska arrenden.1991/92:L505 av Skånberg (kds) vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om lagfäst friköpsrätt vidhistoriskt betingat arrende.1991/92:L506 av m.fl. (s) vari yrkas att riksdagenbeslutar att friköp av historiska arrenden skall genomföras i enlighet medarrendekommitténs förslag. Frågan om en friköpsrätt till s.k. historiska arrenden, varmed i huvudsakmenas arrenden som arrendatorn och hans släkt innehaft i ett par generationer,har varit föremål för flera offentliga utredningar och vid åtskilligatillfällen behandlats av riksdagen.Med anledning av en begäran från sida (bet. LU 1982/83:27, rskr.266) tillkallades friköpsutredningen som avlämnade betänkandet (SOU1986:52) Friköp vid historiskt arrende. Utredningen (majoriteten) avstyrkte attdet då stiftades en lag om friköpsrätt för innehavare av historiska arrendenoch angav en rad skäl för sin ståndpunkt såväl av mera allmän räckvidd som merspecifikt lagtekniska. Utredningen var emellertid inte enig. En ledamot avutredningen reserverade sig och ansåg att en lag borde införas som gavfriköpsrätt vid historiska arrenden. Vid remissbehandlingen av betänkandetförklarade sig det övervägande antalet remissinstanser delautredningsmajoritetens uppfattning att en lagstiftning om friköpsrätt inteborde införas.Frågan aktualiserades därefter åter i vid ett flertal tillfällen,med anledning av motioner i ämnet. I sitt av riksdagengodkända betänkande 1989/90:LU6 framhöll utskottet till en början att de kravpå en friköpsrätt vid historiska arrenden som framförts måsteses mot bakgrund av att det saknades generella regler som gav enjordbruksarrendator rätt till ersättning för de investeringar som gjorts påarrendestället. Utskottet ansåg -- med hänvisning till bl.a. tidigare översynav spörsmålet som inte lett till lagstiftningsåtgärder -- att frågan om ettlagreglerat skydd för jordbruksarrendatorernas investeringar borde bliföremål för en förnyad utredning. Det fick enligt utskottet ankomma påregeringen att bestämma de närmare formerna för utredningsarbetets bedrivandesamt att därefter återkomma med ett lagförslag till . I frågan omfriköpsrätt vid historiska arrenden pekade utskottet på ett antalomständigheter som enligt utskottet utgjorde starka skäl för en sådan rätt ochframhöll att en friköpsrätt vid historiska arrenden således borde införas. Detfick enligt utskottet ankomma på regeringen att utforma förslag tilllagstiftning och därefter återkomma till . Vad utskottet anfört omskydd för jordbruksarrendatorers investeringar och om friköpsrätt gav riksdagensom sin mening regeringen till känna (rskr. 1989/90:39).Som en följd av beslut tillkallade regeringen årsarrendekommitté (Ju 1990:06) med uppgift att se över vissa regler inomarrendelagstiftningen. Kommitténs huvuduppgifter är att utforma förslag tillregler som dels skyddar en jordbruksarrendators investeringar påarrendestället, dels ger arrendatorn vid historiskt arrende rätt att friköpaarrendestället. Enligt direktiven skulle friköpsfrågan behandlas med förtur.Arrendekommittén har behandlat friköpsfrågan i delbetänkandet (SOU 1991:85)Historiska arrenden -- förslag till friköpslag. I betänkandet, som nyligenavlämnats, föreslås en särskild lag om friköpsrätt vid historiska arrenden.Enligt förslaget skall en arrendator till ett historiskt arrende under vissaförutsättningar ha rätt att lösa in den fasta egendom som omfattas av arrendet.Ett historiskt arrende skall anses föreligga när det är sannolikt att den heltövervägande delen av ett arrendeställe inte varaktigtbrukats av fastighetens ägare. Friköpsrätten begränsas enligt förslaget tillatt avse vissa jordbruksarrenden och bostadsarrenden. I fråga omjordbruksarrenden föreslås att friköp skall få ske om huvuddelen avarrendestället före den dag då talan om friköp väcksinnehafts och stadigvarande bebotts av arrendatorn eller någon honomnärstående. Motsvarande förutsättningar föreslås gälla även beträffandebostadsarrenden. Här är emellertid friköpsrätten begränsad till sådanaupplåtelser som på visst sätt kan härledas ur ett tidigare jordbruksarrende isläkten. Förslaget innehåller en s.k. jordägarventil; friköp skall inte få skeom det av särskilda skäl skulle vara oskäligt mot jordägaren.När det gäller den ersättning som skall erläggas för det friköpta områdetföljer den föreslagna lagen regleringen i expropriationslagen. Gäller friköpeten hel fastighet skall arrendatorn alltså som huvudregel betala löseskillingmed belopp som motsvarar fastighetens marknadsvärde. Vid bestämmandet avvärdet skall bl.a. bortses från sådana förbättringar av fastigheten som berorav att arrendatorn lagt ned arbete eller kostnad utöver vad som ålegat honom.Också från sådana åtgärder som vidtagits av jordägaren i uppenbar avsikt atthöja ersättningen vid ett friköp skall bortses.I motion 1990/91:L505 av () redovisas ett antal villkorsom enligt motionären bör vara förenade med en rätt till friköp av historisktarrende. När det gäller motionerna 1991/92:L501, 1991/92:L502, 1991/92:L505 och1991/92:L506 är det gemensamma önskemålet att regeringen lägger fram ettlagförslag på grundval av arrendekommitténs betänkande. I motionen 1991/92:L502framställs även vissa synpunkter på hur ersättningen vid friköp skallbestämmas, vilka enligt motionärerna bör beaktas när regeringen utformarlagförslaget om friköp.Utskottet vill erinra om att arrendekommitténs förslag till friköpslag förnärvarande bereds inom . Regeringens ställningstagande tillförslaget bör inte föregripas genom att nu gör något uttalande ifrågan. Med hänsyn härtill avstyrker utskottet bifall till motionerna. Utskottet hemställerbeträffande friköp av historiska arrendenatt avslår motionerna 1990/91:L505, 1991/92:L501, 1991/92:L502,1991/92:L505 och 1991/92:L506.res. (s)s.y. (nyd)men. (v)den 27 februari 1992På lagutskottets vägnarHolger GustafssonI beslutet har deltagit: (), Per Stenmarck (m),(), (), (), (), (), (), (), LarsAndersson (nyd), (), (), (),() och ().Från , som inte företräds av någon ordinarie ledamot iutskottet, har suppleanten () närvarit vid den slutligabehandlingen av ärendet. , , , , , och (alla s) anserdels att utskottets yttrande på s. 3 som börjar med "Utskottet villerinra om" och slutar med "till motionerna" bort ha följande lydelse:Som framgår av redogörelsen ovan har spörsmålet om en friköpsrätt vidhistoriskt arrende utretts ordentligt , ocharrendekommittén har , sedan frågan behandlats med förtur, presenterat ettdetaljerat och välmotiverat förslag till en friköpslag. Enligt utskottetsmening är det angeläget att förslaget nu leder till lagstiftning. Det kanvisserligen hävdas att friköpsrätten har samband med arrendekommitténs andrahuvuduppgift, frågan om skyddet för arrendatorns investeringar i allmänhet, ochatt en lagstiftning därför bör anstå i avvaktan på kommitténs fortsatta arbete.Skälen för en friköpsrätt är emellertid så starka att omedelbaralagstiftningsåtgärder är påkallade. På grund av det anförda anser utskottet attregeringen, sedan delbetänkandet remissbehandlats, möjligt börförelägga ett förslag till friköpslag. Något särskilt uttalanderörande den i motion 1991/92:L502 upptagna frågan avseende ersättning vidinlösen finner utskottet däremot inte motiverat. Regeringens ställningstagandetill det spörsmålet bör inte föregripas. Vad utskottet sålunda anfört börriksdagen med anledning av motionerna 1990/91:L505 och 1991/92:L502 samt medbifall till motionerna 1991/92:L501, 1991/92:L505 och 1991/92:L506 som sinmening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan bort ha följande lydelse:beträffande friköp av historiska arrendenatt med anledning av motionerna 1990/91:L505 och 1991/92:L502 samtmed bifall till motionerna 1991/92:L501, 1991/92:L505 och 1991/92:L506 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.Särskilt yttrandeLars (nyd) anför:Frågan om friköp av historiska arrenden är mer komplicerad än det till synesenkla ställningstagandet att ett mångårigt arrende skall ge arrendatornmöjlighet att köpa den egendom han och hans familj brukat kan gevid handen. Det handlar också om äganderätten, som äntligen är på väg attskrivas in i grundlagen.Själva förfarandet att i vissa lägen göra förändringar i ägarförhållandenaför jordbruksfastigheter är inte främmande för och andra västeuropeiskaländer. Det är Ny demokratis uppfattning att äganderätten skall upprätthållasoch grundlagsfästas. Partiet gick till val på detta. Åtgärder som under vissaomständigheter påverkar eller begränsar äganderätten måste därför ha starktstöd i lagstiftningen.Historiska arrenden handlar om att modernisera förhållanden som verkarotidsenliga. Ny demokrati kan tänka sig friköp av historiska arrenden menendast under förutsättning att entydiga och konsekventa lagar stiftas. Delsmåste rätten att begära friköp utvecklas via domstol, dels måste rätten att fåett korrekt och marknadsmässigt pris -- en grundläggande princip i försvaret aväganderätten -- bevakas av domstol, dels ock måste en återköpsrätt garanterasför det fall att det ändamål för vilket fastigheten brukas ändras.Eftersom bakgrunden är historisk, antalet aktuella rättsfall begränsat ochrättsläget väl definierat bör lagens varaktighet kunna begränsas till tio år.Vi anser att dessa aspekter måste beaktas i lagtexten och att friköpendärigenom kan ske utan intrång i äganderätten. Motionerna uppfyller inte dessakrav även om de förespråkar en rätt till friköp.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant , eftersom partietinte företräds av ordinarie ledamot i utskottet.John () anför:Jag ansluter mig till den reservation som avgetts av ledamöterna från detsocialdemokratiska partiet.