bet · GF01LU27 · 1992-03-24 00:00:00 — Ilinje med vad utskottet ovan framhållit kan utskottet dela motionärernasuppfattning att det är angeläget att den som skadas på grund av felbehandlingkompenseras fullt ut för skadan. Som utskottet tidigare uttalat dåersättningsnivån inom patientförsäkringen aktualiserats i finns detemellertid inte några bärande skäl för att just de som tillfogasbehandlingsskador generellt sett skall vara berättigade till påtagligt högreersättning än andra människor som oförskyllt drabbas av en personskada.Ersättning ur patientförsäkringen bestäms också med ledning av de allmännabestämmelserna i 5 kap. skadeståndslagen. Av redovisningen ovan i avsnittetUtredningsarbete framgår att skadeståndslagens regler om ersättning för ideellskada ses över av kommittén om ideell skada. Enligt direktivenför utredningsarbetet är kommitténs huvuduppgifter att överväga om dennuvarande ersättningsnivån bör höjas samt vilka ersättningsprinciper som börtillämpas. I kommitténs uppdrag ingår också att överväga den särskilda frågasom tas upp i motion L623 (yrkande 2), nämligen hur normer för ersättningensbestämmande skall fastställas.I avvaktan på resultatet av det utredningsarbete som pågår anser utskottetatt motionerna L619 och L623 inte bör föranleda någon vidare åtgärd,och utskottet avstyrker således bifall till dem.PersonförsäkringarGällande ordningPrivat försäkringsverksamhet bygger på en organiserad samverkan av ettkollektiv som vill skydda sig mot likartade risker. I kollektivets intresseskall försäkringsgivaren se till att premien för varje försäkring täcker deväntade utgifterna för skador som kan drabba kollektivet. Avtal om privataliv-, sjuk- och olycksfallsförsäkringar liksom om andra försäkringar somtecknas av enskilda regleras huvudsakligen i lagen (1927:77) omförsäkringsavtal (FAL). Reglerna i FAL är i stor utsträckning tvingande tillförmån för försäkringstagarna. På vissa för försäkringstagarna viktiga områdenråder dock avtalsfrihet, bl.a. i fråga om vad en försäkring skall täcka ellervilka risker försäkringen skall erbjuda skydd mot. Också beträffande premiensstorlek råder avtalsfrihet. Någon skyldighet att i enskilda fall meddelaförsäkring finns inte enligt FAL. I praktiken innebär den nuvarande regleringeni FAL att försäkringsbolagen när det gäller exempelvis livförsäkringar ochandra personförsäkringar har stora möjligheter att ensamma bestämmaförsäkringsvillkoren. Bolagen tillämpar emellertid i betydande omfattninggemensamma riktlinjer vid den individuella prövningen av om och i vilkenutsträckning försäkring skall tecknas. I fråga om personförsäkringar gällerdetta bl.a. bedömningen av vilken inverkan den blivande försäkringstagarenshälsotillstånd skall ha på försäkringsvillkoren.Försäkringsvillkoren påverkas också i betydande utsträckning av reglerna iförsäkringsrörelselagen (1982:713) som innehåller bl.a. offentligrättsligabestämmelser om hur försäkringsrörelse skall bedrivas och omfinansinspektionens tillsyn över försäkringsbolagen. Denna reglering avser attsäkerställa att försäkringsbolagen kan infria sina förpliktelser enligtingångna försäkringsavtal (soliditetsprincipen) samt att bolagen driververksamheten under iakttagande av principen om skälighet, dvs. att försäkringarerbjuds till kostnader som är skäliga med hänsyn till den risk de skall täcka.Dessa principer innebär att premierna inom varje försäkringskollektiv måstevara tillräckliga för försäkringsbolagets riskåtagande, attkapitalförvaltningen måste ordnas så att försäkringstagarnas sparade medel inteäventyras samt att någon övervältring av kostnaderna inte får ske mellan olikaförsäkringskollektiv eller riskgrupper.MotionsmotiveringarI motion 1991/92:L609 av och () påtalas attdiabetiker inte har rätt att teckna försäkringar på lika villkor som andra.Skall en diabetiker teckna en sjuk- eller olycksfallsförsäkring kräverförsäkringsbolagen högre på grund av en bedömd ökad risk. Mot bakgrundav dagens högtstående sjukvård är enligt motionärerna en sådan syn pårisktagandet svårmotiverad. Motionärerna anser att samhället bör gå in ochutjämna de ojämlikheter som finns mellan diabetiker och andra. Antingen kundeförsäkringsbolagen förmås att inte kräva förhöjd premie eller så bör samhälletsvara för den förhöjda premien.I motion 1991/92:L601 av () framhålls att de flestabarn i har en trygghet i form av försäkring mot sjukdom och olycksfall.Motionären påpekar emellertid att möjligheten att teckna försäkring mot sjukdomär utesluten för vissa barn. Sålunda krävs för adopterade barn att de haruppnått 18 månaders ålder samt vistats i . När det gällerför tidigt födda barn tillämpas olika villkor beroende på barnets födelsevikt.Enligt motionären är det inte acceptabelt att nämnda grupper av barn inte kanfå samma försäkringsskydd som övriga barn, och i motionen begärs därför etttillkännagivande om att likvärdiga försäkringsvillkor bör gälla för alla barn.UtredningsarbeteFörsäkringsavtalslagen (FAL) har varit föremål för översyn avförsäkringsrättskommittén. Kommittén avlämnade betänkandet (SOU1986:56) Personförsäkringslag och betänkandet (SOU 1989:88)Skadeförsäkringslag. I det förstnämnda betänkandet läggs fram förslag till nyabestämmelser om liv-, sjuk- och olycksfallsförsäkringar som skall ersätta FAL:sregler om sådana försäkringar. En nyhet i förslaget är att enförsäkringssökande skall ha en självständig rätt att teckna den försäkring somförsäkringstekniken medger med hänsyn till hans hälsotillstånd m.m. Avsiktenmed den nya regeln är dock inte att påverka den bedömning försäkringsbolagen gör på grundval av sökandens hälsotillstånd. Betänkandena harremissbehandlats och övervägs inom justitiedepartementet.Tidigare behandlingMotionsyrkanden om rätten för diabetiker att teckna försäkring hartidigare prövats av . Utskottet har därvid (se bet. 1988/89:LU28 och1989/90:LU30) -- mot bakgrund av vad som anförts av den dåvarandejustitieministern vid besvarandet av en fråga -- utgått från att spörsmåletingående skulle komma att övervägas av regeringen i samband med beredningen avförsäkringsrättskommitténs ovannämnda betänkande (SOU 1986:56)Personförsäkringslag. Någon åtgärd i saken har därför inte ansettspåkallad.Riksdagen behandlade en motion om försäkringsvillkor för barnmed samma inriktning som den nu aktuella motionen 1991/92:L601. I sitt av godkända betänkande avstyrkte utskottetpå närmare anförda skäl bifall till motionen (bet. 1991/92:LU2).Utskottets övervägandenMotioner rörande diabetikers rätt att teckna personförsäkring på sammavillkor som andra grupper i samhället har som framgått av redogörelsen ovantidigare behandlats av . Utskottet har därvid (se senastbet. 1989/90:LU30) utgått från att spörsmålet ingående kommer att övervägas avregeringen i samband med beredningen av försäkringsrättskommitténs betänkande(SOU 1986:56) Personförsäkringslag. Någon åtgärd i saken hardärför inte ansetts påkallad.Det nämnda betänkandet övervägs alltjämt inom . Medhänsyn härtill och då några nya omständigheter som bör föranleda ett ändratställningstagande från sida inte har framkommit, avstyrker utskottetbifall till motion L609 yrkande 1.Spörsmålet om likvärdiga försäkringsvillkor för barn, som tas upp imotion L601, behandlades av med anledning av en motionmed samma inriktning som den nu aktuella (bet. 1991/92:LU2). Som utskottetanförde då är det olyckligt att inte alla barn har samma möjligheter attfå ett fullgott försäkringsskydd mot sjukdom genom frivillig försäkring. Inomramen för de nuvarande principerna om soliditet och skälighet iförsäkringsverksamhet är det emellertid inte möjligt att åstadkomma en ordningsom medger att individuella försäkringar tecknas för barn som fötts för tidigteller fötts utom på samma villkor som gäller för andra barn. I varjeenskilt fall måste nämligen försäkringsvillkoren utformas med utgångspunkt iden risk som försäkringen skall täcka. Angeläget är emellertid attförsäkringsbolagen vid sin riskbedömning tar hänsyn till de framsteg som görsinom läkarvetenskapen. Avslutningsvis vill utskottet också erinra om attkollektiva försäkringar i vissa fall kan erbjuda erforderligt försäkringsskydd.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionen. beträffande patientförsäkringen vid behandlingsskadaatt avslår motionerna 1990/91:L613, 1990/91:L619 och 1990/91:L623,2. beträffande personförsäkringaratt avslår motionerna 1991/92:L601 och 1991/92:L609 yrkande 1.Stockholm den 24 mars 1992På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), (), PerStenmarck (m), (), (), (), (), (), (), (), (), (nyd), (), StigRindborg (m) och ().Från , som inte företräds av någon ordinarie ledamot iutskottet, har suppleanten () närvarit vid den slutligabehandlingen av ärendet.