bet · GF01KU30 · 1992-05-07 00:00:00 — Där fanns det intenågon utredning om eller närmare argumentering kring beloppen.Jag förväntade mig därför att på något sätt kunna skaffa fram ensådan.Jag behövde inte heller fundera så mycket över det, eftersomHalvar Alvgards ombud, , ringde upp mig ganskaomedelbart efter midsommarhelgen och påpekade det som jag självhade konstaterat. Han erbjöd sig att ge mig det underlag somförelåg för det yrkande som ursprungligen hade framställts hosJK och som också i sina huvuddrag var detsamma som hadeframställts i tvistemålet.Jag tog tacksamt emot det erbjudandet. Jag talade med den25 juni, och , i det närmaste en månad senare, fickjag den promemoria som har skymtat i handlingarna. Med den fannsflera kalkyler. Dessa gick ut på att man skulle räkna fram enförlust av lön från bolaget och den förlust av köpeskilling somHalvar Alvgard hade drabbats av genom att han inte längre hadeett bolag som han senare kunde sälja.Jag gick igenom dessa kalkyler tillsammans medGunnar och den revisor som gjort dem. Vi kom då fram tillatt de skulle överses av revisorn och, förmodar jag, GunnarBerg. Men jag påpekade att jag gärna ville sekopplingen tillbaka till det ursprungliga kravet. Det kravet varuppbyggt efter en annan modell än dessa kalkyler.Först fick jag en ny kalkyl, och den varupprättad efter ungefär samma mönster som den förra. Den vardock begränsad till tidsperspektivet . I den tidigarefanns två alternativ, som byggde dels på ett femårigt, dels påett tioårigt perspektiv. Båda kalkylerna kan sägas varauppdelade i en pessimistisk, en -- som det kallades --realistisk och en optimistisk bedömning.Även den senare kalkylen gick jag igenom med , den19 september. Återigen ville jag ha en koppling till detursprungliga kravet.Jag hade från början haft den inställningen att jag skulleinrätta hela min sommarferie efter detta utredningsarbete, såatt jag skulle kunna stå till förfogande när som helst. Minambition var att åstadkomma ett resultat . Dentiden hade dock löpt ut , och därför tog jagkontakt med departementet, som ville få en redogörelse förläget, och den lämnade jag i brevet av den 26 september.Jag vill avslutningsvis bara i denna del återge vad jag sadesom en konklusion eller slutkläm i brevet: Det är avsikten attjag skall ha ett personligt sammanträffande med jag har fått det berörda materialet och eventuellt haftytterligare sammanträffande med . Först därefterskulle jag kunna avlämna min utredning och mitt eget förslag.Sedan valet hade hållits och en ny regering tillträtt hadejag, som framgår av handlingarna, ett sammanträffande medjustitieminister och statsrådet . Dåvar utredningsläget detsamma som det jag hade rapporterat den 26september, men jag kunde förstå att man gärna ville lösa dettaärende så fort som möjligt, och det var ju också en ambition somjag från början hade haft.Jag skall kanske här inskjuta att det här är en ganska säregensituation för en utredning. Staten var i och för sig inteskyldig att betala något -- det hade ju domstolarna fastställt-- men frågan var likväl om skulle få enersättning. Där kom en mängd bedömningar in. Jag vill peka på enviktig faktor.Jag hade funderat litet grand över den, utan att diskutera denmed någon annan. Först vill jag se vilken grundläggandebedömning man kunde göra av den ekonomiska förlusten. Sedantyckte jag nog att jag var på det klara med att om ett beloppskulle betalas till , så måste man också beaktaett betydande ideellt moment.En synpunkt som jag själv övervägde på min kammare var att omjag skulle ha kommit fram till att skulle hapengar och jag ville motivera det nyanserat, måste jagnaturligtvis se till att resultatet i själva verketinte blev sådant att då skulle känna sigytterligare pikerad av det. Om man betalar en person någontingför något som han lidit, skall resultatet av det inte göra sakenvärre. Därför ville jag på något sätt, när jag i slutändenskulle komma med min utredning, se till att den byggde på någonsorts gemensam grund med och hans ombud.Detta var en synpunkt som jag alltjämt hade när frågan kom uppom att försöka lösa ärendet litet snabbare. Eftersom det så attsäga hade varit en hel del olika belopp på bordet i samband medmin utredning, erbjöd jag mig att försöka ta reda på vilkatankar och i första hand hans ombud hade.Jag sammanträffade med , och vi gick återigenigenom utredningen sådan den förelåg. Jag vände på siffror osv.,och till slut sade till mig: att om 1 milj.kr., så kommer han att känna sig upprättad. Då tycktejag att jag ville vidarebefordra det beskedet till regeringen,och det gjorde jag. Med det var i stort sett min del i sakenavslutad.Torgny : Det står i det förordnande som Hans-GunnarSolerud fick att utredaren dels skall ge regeringen underlag förbeslut i ersättningsfrågan, dels skall lämna ett eget förslag.När jag hör den här muntliga rapporten får jag inte riktigtklart för mig hur själva arbetet gick till. Var det så att duinnan du sedan tog kontakt med Alvgards företrädare hade någonklar egen bild i grundfrågan om Alvgard över huvud taget skulleha en ersättning?Hans-Gunnar Solerud: Jag hade, som jag uppfattade det,ursprungligen ett utredningsuppdrag som avsåg ett helt objektivtutredande. Jag skulle, som det står, ge regeringen ett underlag.Jag gick inte på något sätt in i den här utredningen med någonförutfattad mening, och jag ville lämna denna redogörelse föratt visa att jag försökte bygga upp min uppfattning frångrunden. Jag vet inte om det är ett tillräckligt svar.Torgny : Du sade att du hade räknat med att blifärdig . Kan man säga att du i stort sett varfärdig med utredningsuppdraget när regeringsskiftet ägde rum?Hans-Gunnar Solerud: I det material som utskottet har fåttoch som jag har fått del av -- jag var bortrestförra veckan -- såg jag en uppgift från någon tidningsartikel omatt jag skulle ha sagt att jag i stort sett var färdig. I varjefall drog man den slutsatsen.Det faktiska förhållandet är här, liksom det är i många sådanahär utredningsuppdrag, att jag genast började fundera på hur enrapport skulle se ut. Jag räknade med att dels redogöra för defaktiska förhållandena sådana jag hade uppfattat dem, delsredogöra för de lagregler eller skadeståndsrättsliga regler somjag tyckte kunde vara av intresse, även om situationen var såsäregen att dylika i och för sig inte nödvändigtvis i alla delarvar tillämpliga.Jag hade då också satt rubriker för den information som jagunder hand skulle inhämta. Så till vida kan man säga att arbetetvar på gång. Som jag har sagt till en journalist hade jagåtskilligt startmaterial i min ordbehandlare hemma. Men detväsentliga, nämligen de nyanserade bedömningar som jag skullegöra, hade jag däremot inte börjat på. De var beroende av detmaterial som jag skulle analysera och som jag inte då i alladelar hade fått. -- Jag måste alltså ge ett nyanserat svar påden frågan.Torgny : Har jag uppfattat rätt eller har jag felnär jag gör påståendet att det var den nya regeringen som ansågatt utredningsarbetet skulle avslutas , eller rättaresagt avbrytas? Vill du kommentera det?Hans-Gunnar Solerud: Jag uppfattar det inte så attregeringen avbröt mitt utredningsarbete. Jag tycker inte att detger en helt riktig bild av läget.Torgny : Men det var i varje fall inte färdigt, sådu hade inte tillräckligt sådant underlag som du hade i uppdragatt skaffa fram? Du hade det i och för sig i dittordbehandlingssystem, men det var i varje fall inte ännusammanställt, så regeringen hade inte tillgång till det vid desamtal som ni då hade?Hans-Gunnar Solerud: Med underlag menar jag här debedömningar på basis av redovisning av de faktiska förhållandenasom den regering som ursprungligen gav mig uppdraget varintresserad av. Samtliga faktiska förhållanden hade jag inteännu, än mindre bedömningarna.Torgny : Du har nämnt samtal som du hade medföreträdare för regeringen. Var det något ytterligare samtal ändet som vi har fått uppgift om, med justitieministern ochstatsrådet ? Var det , eller förekomytterligare kontakter mellan er?Hans-Gunnar Solerud: Det var vid ett tillfälle.Torgny : Vad sades vid det tillfället?Hans-Gunnar Solerud: Vilka ord som yttrades vågar jagkanske inte säga. Jag kommer nog inte ihåg det. Men jag kunde,som jag försökte säga förut, konstatera att det sätt på vilketjag hade bedrivit utredningen hade lett till det resultat somförelåg . På den punkten hade det inteskett någon förändring. Jag förväntade mig egentligen varje dagatt få ytterligare material. Det var vad jag kunde rapportera.Jag vågar inte säga det alldeles bestämt, men det är möjligt attjag gav en indikation på den ganska stora spridning på beloppensom fanns i de olika kalkylerna.Torgny : Det står i den PM som vi har fått frånjustitiedepartementet att det var svårt att uppskatta Alvgardssamlade skada, och du har uttryckt något liknande. Du harvisserligen nämnt någonting, men skulle du ytterligare viljabeskriva varför det var svårt att bedöma det utifrån densituation som rådde då?Efter det har det kommit fram några nya uppgifter, som jagskall återkomma till . Vari bestod svårigheten att göradenna bedömning?Hans-Gunnar Solerud: Dels skall man ju ha ett faktisktmaterial att bygga på, dels handlar det om bedömningar omframtiden, en framtid som emellertid varförfluten. Det är en skillnad mellan den bedömning som gjordes isamband med det ursprungliga kravet och de kalkyler som mansenare kan göra.Jag vill också säga något mot bakgrund av den inställning somjag nu har redovisat i frågan om hur man skall hantera det här.Jag vill inom parentes säga att jag med stor tillfredsställelsetog del av generaldirektör artikel imaterialet, där han beskriver de svårigheter som en myndighethar att föra fram nyanserade bedömningar. Jag tycker att det varen artikel som mycket väl illustrerade de problem som vi har.Det gäller också mitt dagliga arbete i domstolen.Det är också en typ av problem som jag hade i denna utredning.Jag försökte förut indikera detta genom att säga, att kommer manfram till att en person skall ha ett belopp ex , som manbrukar kalla det, skall man se till att det inte blir av denkaraktären att det blir kontraproduktivt. Jag menade för min delatt på basis av det material som jag kunde få fram och debedömningar som jag gjorde var den svåra delen -- låt miguttrycka det så -- att sedan uttrycka mig på ett förnuftigt sätti mina slutsatser.Jag har inte det materialet , och jag har inte kunnatgöra dessa överväganden. Jag hoppas att det ursäktas mig att jaginte gärna nu vill sitta och tycka till i största allmänhet idenna fråga.Det är säkert inte ett fullödigt svar på frågan, men jaghoppas att det finns förståelse för min inställning.Torgny : Herr ordförande! Jo, vi kan ju inte alltidbegära att få svar på alla frågor, men vi är tacksamma för attfå svar på det som det är möjligt att besvara.Vi har fått besked om att något utredningsförslag inte ladesfram. Vad jag vill veta är: Om utredningen hade fått fortsätta,hade det då varit möjligt att få fram ett bättre underlag? Detär i detta avseende min huvudpoäng.Hans-Gunnar Solerud: Jag kan nog utan vidare svara att jaginte på något sätt hade givit upp. Självfallet hade jag kommitmed en rapport när jag hade ansett mig mogen för det.Torgny : efteråt kan man försöka göraen samlad bedömning. Vi har i botten det som lagutskottet ochriksdagen begärde. Med anledning av det tillsattes utredningen.Därtill kommer fakta från tidningsartiklar och sådant som kommitfram . Vad är det som skulle tala för att Alvgardborde ha ersättning? Finns det något som talar emot att hanskulle få ersättning? Har du tagit del av de tidningsartiklarsom förekommit i bl.a. ? Det har också varitprogram i radion, som har gett en något annan bild än vad mantidigare har fått.Hans-Gunnar Solerud: Jag har först i detta material tagitdel av några artiklar i . Något annat har jaginte tagit del av. I linje med vad jag sade skulle jaggärna se att jag slipper att sitta och kommentera ellerargumentera mot vad journalister har funnit och vad de harskrivit i tidningar. Jag anser inte att jag bör göra det, ivarje fall inte offentligt.Torgny : Det har jag full förståelse för. Jag harbara i det material som vi har fått kunnat konstatera att sakeroch ting har uppgetts, t.ex. att Alvgard skulle ha upprättatskenkontrakt, inte kunnat få låna i bank, osv., uppgifter somuppenbarligen inte heller kände till . Jagvar mer intresserad av om sådana uppgifter fanns då utredningenpågick, men jag skall självklart inte pressa på denna punkt.Hans-Gunnar Solerud: Kan jag få göra ett litet tillägg idetta sammanhang? Jag kan inte gå i god för alla delar, eftersomjag inte kommer ihåg dem. Men när jag läste igenom dessaartiklar, visserligen hastigt, men jag läste dock igenom dem,tror jag inte att jag uppfattade det sakliga, det som beskriversaken, som några nyheter för mig. Jag tror att mycket av dettafanns i rättegångshandlingar och i promemorior som låg tillgrund för JK:s bedömningar.Torgny : I och för sig skulle jag väl ha kunnatställa fler frågor om detta, men jag släpper det.I promemoria står det: Solerud menadeför sin del att det var angeläget att ärendet kom till ettsnabbt slut.Jag vill veta för det första om det stämmer, och för det andravarför det var nödvändigt att det kom till ett snabbt slut.Hans-Gunnar Solerud: Som jag sade inledningsvis var minsträvan att försöka åstadkomma ett resultat så fortsom möjligt oavsett vilket resultatet blev. För att illustreradetta så var det på något sätt en svulst i samhällssjälen -- detkanske är att ta i litet grand -- som hade legat under många år.Och jag kunde inte tro annat än att det bästa var att sakenkunde ordnas upp så snabbt som möjligt, och det var alltså minambition med utredningen. Det låg egentligen inte något annat idetta än just att jag allmänt sett tyckte att en sak skallklaras av så fort som möjligt. Det kanske är en ambition som jaghar vad jag än gör.Torgny : Jag undrar om det bara var ett exempel påatt man vill göra ett jobb så snabbt och bra som möjligt, ellerom det låg något annat i detta.Hans-Gunnar Solerud: Jag hoppas att jag kan få säga attdet var det första.Torgny : När jag läste detta undrade jag litetgrand, eftersom ärendet var så gammalt. Det var tio eller tolvår sedan det började. Därför har jag velat få reda på varför maninte kunde vänta ytterligare någon eller några månader för attfå fram ett tillräckligt underlag. Det var detta som varbakgrunden till att jag ställde dessa frågor.Jag skulle vilja gå in på samtalen med Alvgards ombud.Uppgiften var att lämna ett eget förslag till ersättning. Ochman enades sedan -- när du träffade statsråden -- om att försökaundersöka möjligheterna till en förhandlingslösning. I vanligaförhandlingar brukar det ges och tas bud. Man tänker sig någotbelopp, och sedan enas man efter en budgivning. Men av de mycketkortfattade handlingar som vi har får jag intrycket att det istort sett bara var att ni accepterade det bud som Alvgardsombud gav. Var det någon förhandling i egentlig mening, där nidiskuterade belopp fram och tillbaka?Hans-Gunnar Solerud: Först kanske det tillåts mig attreagera mot att "vi" godtog. Det var alltså inte, som jagförsökte säga tidigare, så att jag uppträdde som något slagsförhandlare för staten.Jag kan tillägga att det vid mitt första sammanträffande medGunnar och den revisor som hade gjort kalkylen visade sigatt revisorn möjligen hade trott att mitt uppdrag egentligen varatt förhandla. Jag var tvungen att genast säga ifrån att det vardet inte, utan mitt uppdrag var att utreda detta objektivt.När det gäller det senare skedet var det för min delegentligen inte fråga om något annat än att jag tyckte -- ochjag gav förut den allmänna bakgrunden -- att det vore bra omman, om något belopp skulle betalas ut, hade en någorlundasamstämmig grund att stå på.Min avsikt och min strävan vid detta sammanträffande medGunnar var att få klart för mig vilka tankar som fanns påden sidan. Jag ansåg mig inte ha något uppdrag att börja skära ieller kasta belopp fram och tillbaka över bordet. Jag fick dettaspontana besked, och jag vidarebefordrade det. Vad som därefterskulle kunna hända låg inte mina händer så att säga, utan olikaalternativ kunde tänkas.Torgny : Jag vill bara ställa ytterligare en fråga.Det var ju som var justitieminister i den gamlaregeringen. Förekom det någon kontakt er emellan efter det attuppdraget gavs och före regeringsskiftet?Hans-Gunnar Solerud: Nej. Men det här brevet den 26september var förestavat av att jag sökte en kontakt. Det kanskejag borde ha begripit, men det var för sent då. Eftersom vi viddenna tidpunkt hade en expeditionsministär fanns det kanske intenågra möjligheter att diskutera dessa saker.Hans Nyhage: I lagutskottets betänkande 27, som riksdagenhar fattat beslut om, säger både majoriteten och minoriteten attdet är rimligt att ersättning skall utgå utöver den ersättningsom Alvgard kan vara berättigad till enligt lagen om ersättningför frihetsinskränkning. Litet längre ner säger majoriteten attdet ankommer på regeringen att bedöma huruvida och med vilketbelopp ersättning bör utges.Du svarade på en fråga om ditt utredningsuppdrag. Dusvarade att du skulle undersöka underlag för ersättning heltobjektivt. Innebar det att utgångspunkten också kunde vara attingen ersättning alls skulle utgå?Hans-Gunnar Solerud: Detta med att det skulle varaobjektivt, kom fram genom , som sade det till mig.Innan jag åtog mig uppdraget och innan jag hade fått detformellt, undrade jag vad det handlade om och vad syftet var. Dåsade han att jag skulle göra en objektiv utredning och ge ettunderlag åt regeringen.När jag sedan läste utskottsbetänkandet och tog del av denriksdagsdebatt som hade förevarit, drog jag ingen annan slutsatsän den att jag skulle ge ett underlag, och att det sedan varregeringens sak att på basis av detta underlag bestämma vad somskulle ske.När det gäller mitt eget förslag måste jag tillstå att jagkände fullständig frihet därvidlag. Om jag hade kommit till detena eller det andra, skulle jag ha sagt det. Där kände jag intenågon bindning åt något håll.Hans Nyhage: I den muntliga redovisning som vi fickalldeles av dig, fick jag uppfattningen, och du fårkorrigera mig om jag har fått fel uppfattning, att du ändå komtill slutsatsen att ersättning skulle utgå.Hans-Gunnar Solerud: Jag kan väl säga att jag underutredningens gång nog tyckte att väldigt mycket talade för det.Men som jag sade förut vill jag inte , på ett sämre materialoch, om utskottet ursäktar, under sämre förhållanden än om jaghade suttit vid min ordbehandlare och vägt mina ord, gå inprecis i detalj på den frågan. Men mycket talade för att jaghade kommit fram till att han borde ha någon ersättning.Hans Nyhage: Om jag förstår skrivelsen från departementeträtt gavs alltså ett direkt uppdrag till dig att försöka kommatill en uppgörelse i frågan med Alvgard och hans advokat. Är deträtt uppfattat?Hans-Gunnar Solerud: skall jag inte vrida på ord. Menjag har också uppfattat skrivningen på det sättet. Det är kanskefråga om val av ord. Jag försökte att beskriva mer nyanserat hurjag kände att mitt fortsatta agerande skulle vara. Jag hade noginte känslan av att jag skulle sätta i gång och såga i belopp, ivarje fall inte på detta stadium.Hans Nyhage: Du nämnde själv att om ersättning skulle utgåmåste den ideella ersättningen vägas in och väga ganska mycket.Du nämnde också att den ersättningen inte fick bli av denkaraktären att den skulle skada mer än göra nytta, om jag fåranvända detta uttryck. Sedan blev slutsatsen 1 milj.kr. Var detpå direkt förslag från ?Hans-Gunnar Solerud: Jag undersökte vilka tankar som fannspå den sidan. Då fick jag spontant den reaktion som jag harsagt.Vi gick igenom materialet igen -- man sitter och bollar medsiffror och sätter frågetecken här och petar där. Efter ett partimmar sade att han trodde att om Alvgard skulle få1 milj.kr. skulle han känna sig upprättad. Och det var detta somjag vidarebefordrade.Hans Nyhage: Skulle det enligt din mening inrymma ocksåvad du själv sade till oss om kravet på ideell ersättning?Hans-Gunnar Solerud: Ja, självfallet.Hans Nyhage: Gick du då tillbaka till regeringen med dettabesked?Hans-Gunnar Solerud: Ja, jag vidarebefordrade dennaupplysning.Hans Nyhage: I både majoritetens och minoritetens yrkandeni lagutskottet sägs det att regeringen bör återkomma tillriksdagen med begäran om medelsanvisning. Diskuterade ni dennafråga i detta sammanhang?Hans-Gunnar Solerud: Jag tror att det var avriksdagsdebatten som jag fick uppfattningen att det fanns mer änen åsikt om under vilka förhållanden regeringen måste gåtillbaka till . Jag vill minnas att det var endiskussion mellan några ledamöter om det konstitutionella i attriksdagen lägger sig i regeringens medelsförvaltning. Jag vetinte precis vad som avsågs med skrivningen iutskottsbetänkandet. Men jag fick intrycket att det möjligen varpå det sättet att man skulle gå tillbaka till om detbehövdes, dvs. om man inte kunde klara det på något annat sätt.Hans Nyhage: Det står mycket riktigt imajoritetsskrivningen: om så är erforderligt. Och det kanmöjligen tolkas på två sätt. Om jag förstår det rätt så tolkaderegeringen det på ett sådant sätt att det inte var erforderligtatt gå tillbaka till i ärendet. Är det även dinuppfattning?Hans-Gunnar Solerud: Det var ett alternativ som jag lästein i skrivningen. Men jag vill inte ge mig ut för att varasakkunnig på en sådan konstitutionell fråga.Bertil Fiskesjö: Jag skulle först vilja fråga hur mycketarbete som du lade ned på denna fråga. Hur mycket hann duuträtta innan uppdraget så att säga tog slut?Hans-Gunnar Solerud: Det var synd att jag inte förutsågdenna fråga. Min bakgrund är ju advokatens. Och det gör att jaghar en ovana att föra bok över alla åtgärder som jag vidtar iskilda ärenden. Jag hade alltså i min dator det exakta antalettimmar som jag hade lagt ned. kommer jag faktiskt inte ihågdet, och jag vågar inte säga det. Men det var ganska mycketarbete. Det berodde på att jag ville vara så förberedd sommöjligt. De som har erfarenhet av kansliarbete kanske förstårmig om jag säger att jag ville ha så mycket som möjligt skrivetav snömoset, dvs. de allmänna formuleringarna, bakgrundenrättsligt och vad jag nu hade för idéer. Detta ville jag haklart så att det inte behövde ta någon tid att skriva när jagsedan kom till det svåra, nämligen bedömningarna. Därför hadejag skrivit ganska mycket. Jag kan säga att jag i minordbehandlare hade ett femtiotal trycksidor.Bertil Fiskesjö: Om jag har förstått dig rätt överlämnadesinga handlingar från din sida till regeringen som resultat avdessa undersökningar.Hans-Gunnar Solerud: Nej, ingenting överlämnades.Bertil Fiskesjö: Redovisade du innehållet i deundersökningar som du gjort vid den träff som du hade med debåda ministrarna i ?Hans-Gunnar Solerud: Jag redovisade inte det som jag hadeskrivit, eftersom det var, som jag sade, snömos. Däremot taladejag helt allmänt om dessa kalkyler. Vi gick inte in i varjedetalj.Bertil Fiskesjö: Har du någon uppfattning om anledningentill att du inte fick fullfölja det uppdrag som du hade?Hans-Gunnar Solerud: Nej, jag vill inte uttrycka någonuppfattning om detta.Bertil Fiskesjö: Kan man utifrån det arbete som du harnedlagt säga att det hade någon som helst betydelse för ärendetsutgång?Hans-Gunnar Solerud: Det är nog inte heller en fråga somjag vill besvara.Johan : Du har hänvisat till en tidningsartikeldär du skulle ha sagt något om din ordbehandlare. Det som står idenna tidningsartikel i ,är: Det var ju inte så att jag hade en rapport som regeringentackade nej till och inte ville ha. Så var det inte. Men jaghade gjort en del bedömningar och hade det mesta i minordbehandlare.Vi har hört en bedömning om att ett belopp borde utgå iskadestånd. Men fanns det fler bedömningar i detta läge? Detstår ju bedömningar i pluralis.Hans-Gunnar Solerud: Nej, det kan jag väl egentligen intesäga. Om det är något oklart i denna artikel så är det säkertmitt fel. Jag vill inte skylla någon annan för det. Men jaguttryckte mig kanske inte riktigt på det sättet. Jag fick kanskeen fråga av typen: Stoppades din utredning?