bet · GG01SfU8 · 1992-12-03 00:00:00 — I direktiven ingickockså att överväga under vilka förutsättningarförsäkringsskyddet för arbetsskadade kan tillgodoses på annatsätt, t.ex. genom en obligatorisk försäkring i ett privatförsäkringsbolag.I april 1992 lämnade utredaren delbetänkandet (SOU 1992:39)Begreppet arbetsskada.Som ett led i uppgörelsen mellan regeringen ochSocialdemokraterna ingick att sjuk- ocharbetsskadeförsäkringarna skall lyftas ut ur statsbudgeten.Enligt uppgörelsen är avsikten att arbetsmarknadens parter skallfå huvudansvaret för försäkringarna och att en beredning skalltillsättas för ett genomförande av modellen.Utskottet anser att de i propositionen föreslagna ändringarnainom arbetsskadeförsäkringen på relativt kort sikt kan komma attinnebära nödvändiga kostnadsminskningar eller i vart fall attkostnaderna för försäkringen inte ökar. Med den tillämpning avreglerna i arbetsskadeförsäkringen som råder ärdet också enligt utskottets mening tveksamt om gränserna för dei grunden arbetsrelaterade skadorna och de icke arbetsrelateradeskadorna kan upprätthållas. Utskottet anser att ett genomförandeav de föreslagna reglerna kan innebära bättre möjligheter idetta hänseende och på så sätt stärka det förebyggandearbetsmiljöarbetet. Den kommande beredningen, vars uppgiftinnebär att arbetsmarknadens parter skall få huvudansvaret försjuk- och arbetsskadeförsäkringarna, får en svår och grannlagauppgift. Utskottet förutser att det kan komma att ta lång tidinnan beredningen fullgjort sin uppgift och ny lagstiftning kanträda i kraft. Utskottet anser därför att man i rådandeekonomiska läge inte kan avvakta resultatet av det föreståendeberedningsarbetet. Utskottet avstyrker med beaktande häravbifall till motion 1992/93:Sf11 (yrkande 2).I (121) om förmåner vid yrkesskada anges iartikel 7 en definition av begreppet yrkesskada i vilken ingårsåväl olycksfall i arbetet som yrkessjukdomar. Det ankommer påmedlemsstaterna själva att specificera vad som skall förstås medyrkesskada. Beträffande yrkessjukdomar anvisas i konventionensartikel 8 olika möjligheter. En möjlighet är att upprätta enförteckning över de fall som skall ersättas. Denna förteckningmåste då minst vara av samma omfattning som den tillkonventionen fogade förteckningen över yrkessjukdomar. I dentill konventionen fogade rekommendationen anges attmedlemsstaterna under föreskrivna villkor såsom yrkessjukdom böranse sådana sjukdomar vilka erfarenhetsmässigt uppkommer genomatt vederbörande utsätts för inverkan av ämnen eller farligasituationer i arbetsprocessen och så vida inte motsatsen bevisasbör det föreligga presumtion för att arbetstagaren ådragit sigsådan skadan under arbetet. Ett annat alternativ är att imedlemsstaternas lagstiftning ingår en allmän definition avyrkessjukdomar. Detta alternativ är inte kombinerat med ensärskild presumtionsregel. En kombination av de båda metodernaär också möjlig. Den i propositionen föreslagna förändringen i 2kap. 1 § LAF innebär inte någon förändring av ett generelltskadebegrepp. Den generella definitionen kommer ävenfortsättningsvis att täcka samtliga yrkessjukdomar. Utskottetkan inte finna att denna regel strider mot ILO-konventionen.I propositionen anförs att gängse lagstiftningsprincip påsocialförsäkringsområdet, dvs. att ny lagstiftning tillämpas påfall som inträffat efter lagens ikraftträdande, skulle leda tillatt det tar mycket innan den nya lagstiftningen fårfullt genomslag. Det innebär också olägenheter för detillämpande organen att tillämpa två olikaregelsystem på samma typ av fall. Olägenheterna med enövergångsregel som innebär att äldre lag skall gälla för skadorsom inträffat före lagändringen och ny lag på fall som inträffarefter ändringen är, enligt propositionen, så stora att en sådanlösning bör undvikas. De föreslagna förändringarna får, enligtpropositionen, följder för de avtalsbundna avtalsförsäkringarna.Villkoren i dessa försäkringar gäller i taget och ärutformade så att de omfattar de arbetsskador som inträffat underdetta år. har villkoren innehållsmässigt stämt överensmed vad arbetsskadeförsäkringen föreskriver om vad som skallanses som en arbetsskada. De föreslagna reglerna kan därförkomma att innebära en övervältring av kostnadsansvaret frånarbetsskadeförsäkringen till trygghetsförsäkringen. Enligt vadsom anförs i propositionen strider inte förslaget mot grundlageller mot allmänt vedertagna principer om retroaktivlagstiftning.Utskottet ansluter sig till de bedömningar som gjorts ipropositionen och avstyrker bifall till motion 1992/93:Sf11(yrkande 3).Med beaktande av det anförda tillstyrker utskottet bifall tillpropositionen och avstyrker bifall till motionerna 1992/93:Sf5,1992/93:Sf6 (yrkande 1), 1992/93:Sf8, 1992/93:Sf9, 1992/93:Sf10(yrkande 1) och 1992/93:Sf11 (yrkande 1).Övriga frågor väckta i motionerFörändringar i arbetsskadeförsäkringenSom tidigare nämnts är den som förvärvsarbetar i verksamhethär i riket försäkrad för arbetsskada genom lagen omarbetsskadeförsäkring.I motion 1991/92:A805 (yrkande 11) av ochIngbritt Irhammar (c) i denna del begärs en översyn av LAF isyfte att även barn med fosterskador skall omfattas av lagen.Motionärerna påpekar att vid hantering av vissa kemikalier samtvid bildskärmsarbete kan det ibland föreligga misstankar omsamband med fosterskador.Frågan om fosterskador skall omfattas avarbetsskadeförsäkringen har utskottet tidigare behandlat (sesenast 1990/91:SfU16). Utskottet har därvid anfört att skyddetför fostret bör lösas genom förebyggande åtgärder och inte genomen utvidgning av LAF. Gravida kvinnor bör således skyddas frånarbetsmiljöer som kan medföra risk för fosterskador. Utskotteterinrade om att kunskaperna om fosterskador var begränsade ochatt läget inte minst på arbetsmiljöområdet var oklart. Utskottetförutsatte dock att Arbetarskyddsstyrelsen uppmärksamt följdedet fortlöpande forskningsarbetet på området och skyndsamtutfärdade föreskrifter i de fall risken för fosterskadorupptäcktes i arbetsmiljön.Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och avstyrkerbifall till motion 1991/92:A805 (yrkande 11).I motion 1992/93:Sf7 (yrkande 1) av och (nyd) begärs ett tillkännagivande om att definitionenpå arbetsskada bör stramas upp ytterligare. Motionärernaframhåller att en listning av sjukdomar eller en skärpning avbevisregeln vore en bättre lösning än den föreslagna.I utredningen diskuterades att direkt i lagen ange vilkaskador som skall anses som arbetsskador, antingen genom enkoppling till vissa angivna sjukdomar eller genom en kopplingtill vissa skadliga faktorer. En sådan metod skulle enligtutredningen mera exakt kunna avgränsa försäkringen. Utredningenförordade dock att ett generellt skadebegrepp bibehålls. Ettsådant begrepp, framhålls det, innebär att ingen sjukdom som kanhänföras till påfrestningar i arbetet utestängs frånförsäkringsskydd. Med ett generellt skadebegrepp går det ocksåatt fånga in den tekniska och medicinska utvecklingen som gerkunskaper om hur sjukdomar förhåller sig till faktorer iarbetet, och därvid erhålls ett bättre förebyggande skydd inomarbetsmiljöområdet.Utskottet anser att en ytterligare uppstramning avarbetsskadebegreppet i nuvarande läge inte är erforderlig.Utskottet förutsätter dock att denna fråga skyndsamt blirföremål för prövning i den kommande beredningen, och medhänvisning härtill avstyrker utskottet bifall till motion1992/93:Sf7 (yrkande 1).Till arbetsskador räknas även olycksfall vid färd till ochfrån arbetet om färden var föranledd av och stod i nära sambandmed arbetet.I motion 1992/93:Sf7 (yrkande 2) av och (nyd) begärs ett tillkännagivande om attfärdolycksfallen skall tas bort ur arbetsskadeförsäkringen. Imotionen anförs att dessa olycksfall inte har någon direktkoppling till arbetet och att arbetsgivarna inte kan påverkarisken för sådana olycksfall.Utskottet har i och för sig förståelse för motionärernassynpunkter allra helst som att de som drabbas av ettfärdolycksfall får anses ha ett fullgott skydd genom denallmänna sjukförsäkringen och trafikförsäkringen. Utskottet villdock inte i nuvarande läge förorda att färdolycksfallen tas urförsäkringen men anser det mycket angeläget att denna frågabehandlas med förtur av den kommande beredningen. Statsrådet harockså i propositionen anfört att han avser att i det fortsattaarbetet med att reformera arbetsskadeförsäkringen ta initiativtill en ändring. Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotion 1992/93:Sf7 (yrkande 2).Tre motioner tar upp frågan om kvinnors svårigheter att fåsina sjukdomar godkända som arbetsskador. I motion 1992/93:Sf10(yrkande 2) av m.fl. (s) begärs etttillkännagivande om rättvisa vid bedömning av arbetsskador somdrabbar kvinnor. Motionärerna anför att tusentals kvinnordrabbas av förslitningsskador bl.a. beroende på att arbetslivetofta är organiserat av och för män. Den kraftiga utbyggnaden avvård och omsorg har gjort att många kvinnor arbetar inom yrkenmed många tunga lyft och arbeten på platser som inte äranpassade ur miljösynpunkt. I motion 1991/92:A805 (yrkande 11)av och i denna del begärs enöversyn av LAF med avseende på kvinnors arbetssjukdomar.Motionärerna framhåller att studier har visat att kvinnor medmonotona arbeten har svårt att få sina sjukdomsbesvär godkändasom arbetsskador. I motion 1991/92:Sf258 av ()begärs ett tillkännagivande om vad som i motionen anförts omsärbehandling av tandsköterskor och om åtgärder för att hindrasärbehandling av denna grupp. Motionären anför att den risk somär förenad med arbete med amalgam inte uppmärksammats.Det finns ett stort antal tandsköterskor som fått sådanahälsoproblem att de inte kunnat fortsätta inom sitt yrke. Trotsintyg från läkarexpertis har inte klassatderas besvär som arbetsskada.I arbetsmarknadsutskottets betänkande 1992/93:AU3 behandlasbl.a. arbetsmiljörisker inom tandvården. Utskottet anfördedärvid att Arbetarskyddsstyrelsen utfärdat allmänna rådom arbete med kvicksilver och amalgam inom tandvården. I övrigthade lagt fram en expertrapportom möjligheterna att avveckla amalgam som tandlagningsmedel (Ds1992:95). I rapporten presenterades förutsättningarna för attsuccessivt avveckla amalgamet liksom enbedömning av insatsbehovet vid en omedelbar avveckling.Utskottet vill i sammanhanget peka på att mäns och kvinnorssjukdomar skall bedömas utifrån samma regler. Vid tillämpningenav principen "försäkrad i befintligt skick" bör också beaktasatt kvinnors förmåga i vissa avseenden är annorlunda än mäns.Utskottet förutsätter dock att berörda myndigheter följer denpraxis som domstolarna utvecklar i syfte att få klarlagt i vadmån nya vetenskapliga rön, förändrade sjukdomsmönster och ökadkunskap om arbetsmiljön påverkar domstolarnas bedömning.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna1992/93:Sf10 (yrkande 2), 1991/92:A805 (yrkande 11) i denna deloch 1991/92:Sf258.Ian och begär i motion Sf7 (yrkande3) ett tillkännagivande om införande av ersättningsnivåer inomLAF som överensstämmer med ersättningsnivåerna inom AFL.Utskottet vill erinra om att arbetsskadeförsäkringen tillskillnad från den allmänna försäkringen vilar påskadeståndsrättsliga principer. Det kan emellertid finnasanledning, inte minst av administrativa skäl, att inom denkommande utredningen om hur sjuk- och arbetsskadeförsäkringenskall finansieras och administreras även undersökaen modell där socialförsäkringssystemet kompenserar arbetsskadormed samma nivå som sjukpenningförsäkringen. Vad utskottet medanledning av motion 1992/93:Sf7 (yrkande 3) sålunda anfört börges regeringen till känna.I motion 1992/93:Sf7 (yrkande 5) av och (nyd) begärs ett tillkännagivande om att beräkningen avlivräntor görs om så att dessa bättre svarar mot faktiskinkomst. Motionärerna framhåller att många med nuvarande reglerunder kan arbeta dubbelt och därefter erhålla livslånglivränta beräknad på dubbel lön.Vid fastställande av ett livränteunderlag utgårförsäkringskassan i princip från den gällandesjukpenninggrundande inkomsten. Vid fastställande av densjukpenninggrundande inkomsten beaktas vad den försäkrade kanantas komma att åtnjuta av eget arbete i följdsamt av eget återkommande arbete. Detta innebär att renttillfälliga variationer av inkomsten inte beaktas vidfastställande av livränteunderlaget. harnyligen i en rapport (RFV anser 1992:4) gjort en översyn avreglerna om sjukpenninggrundande inkomst och föreslagit vissaändrade regler som om de genomförs understryker detta, vilketockså får betydelse för livränteunderlaget. Utskottet, somerinrar om den nämnda principen om att en skadad skallförsättas i samma ekonomiska situation som om han inte hadeskadats, avstyrker bifall till motion 1992/93:Sf7 (yrkande 5).Marianne m.fl. (c, m, fp) begär i motion1991/92:Sf287 ett tillkännagivande om behovet av ett nyttrapporteringssystem för arbetsskador. Motionärerna menar att detnuvarande systemet inte fungerar som ett instrument för företagoch myndigheter att tidigt upptäcka sådana brister iarbetsmiljön som negativt påverkar människorna.Enligt 8 kap. 1 § LAF är en arbetsgivare skyldig att göraanmälan till vid en inträffad arbetsskada. Enkopia på anmälan skall sändas till på den ortdär skadan inträffat. Kassan skall också rapportera tillYrkesinspektionen, och i vissa fall också direkt tillinformationssystemet om arbetsskador (ISA-enheten), om hur långsjukskrivning varje skada gett upphov till m.m. När beslutfattats i ärendet meddelas detta till . Inom ISA-enhetenkodas och registreras uppgifterna. Den sålunda framställdastatistiken ges ut i form av halvårsstatistik och årsstatistik.Utskottet är medvetet om att det föreligger vissa brister inomrapporteringssystemet. Bl.a. kan detta ha sin orsak i mindre välutformade anmälningsblanketter samt de långahandläggningstiderna av arbetsskadeärenden. Företag kan dockifrån Arbetarskyddsstyrelsen exempelvis erhålla information ochstatistiska sammanställningar som är anpassade till den egnaverksamheten. Sådana uttag görs också fortlöpande av olikabranschorganisationer, fackförbund och myndigheter. Frågor omett väl fungerande rapporteringssystem är av synnerlig vikt, ochutskottet kan förutse att dessa frågor kan komma att behandlasav den kommande beredningen. Utskottet är mot bakgrund av detanförda inte berett att tillstyrka ett nytt rapporteringssystemoch avstyrker bifall till motion 1991/92:Sf287.Sjukpenning vid restarbetsförmågaI motion 1991/92:Sf229 av () begärs etttillkännagivande om ändring i lagen om allmän försäkring. Imotionen anförs att den som har hel förtidspension har möjlighetatt arbeta i viss omfattning utan att detta påverkar pensionen.För den som har en godkänd arbetsskada och helförtidspension och livränta och arbetar i nämnda omfattning görsdäremot ett avdrag på livräntan motsvarande arbetsinkomsten. Vidsjukdom innebär detta en inkomstförlust genom att sjukpenninginte utges. Denna effekt motverkar en aktiv rehabilitering ochverkar passiviserande.Den arbetsinsats varom här kan komma i fråga utgör högst ensjättedel av normal arbetstid. Denna regel är inte lagregleradutan har utbildats genom domstolspraxis. Utskottet behandlar förnärvarande ett förslag från regeringen i proposition 1992/93:31om ändring av bl.a. ersättningsnivåerna för förtidspension.Enligt propositionen försvårar de nuvarande reglerna förförtidspension för många personer med nedsatt arbetsförmåga atterhålla förtidspension på en nivå som motsvarar den faktiskanedsättningen av arbetsförmågan. I proposition 31 föreslåsdärför att förtidspension skall kunna utges som hel, trefjärdedels, halv eller en fjärdedels förtidspension. Helförtidspension skall utges endast om arbetsförmågan är heltnedsatt. Tre fjärdedels pension utges om arbetsförmågan inte ärhelt nedsatt men är nedsatt med minst tre fjärdedelar. På dettasätt, anförs det i propositionen, kan på fleramänniskor bibehålla kontakten med arbetsmarknaden.Utskottet kan inte förorda att det inom sjukförsäkringeninförs en regel som innebär att den som har hel förtidspensionsamtidigt kan erhålla en sjukpenninggrundande inkomst och därmedsjukpenning. kommer de föreslagna reglerna iproposition 31 att innebära att den som har en restarbetsförmågabeviljas tre fjärdedels förtidspension. Därmed blirrestarbetsförmågan sjukpenninggrundande. Med det anfördaavstyrker utskottet bifall till motion 1991/92:Sf229.Ekonomiska styrmedelI två motioner, 1991/92:Sk351 (yrkande 10) av . (v) och 1991/92:A260 (yrkande 2) av m.fl. (v),begärs tillkännagivande och förslag till differentieradearbetsgivaravgifter. I motion 1992/93:Sf6 (yrkande 3) av BerithEriksson m.fl. (v) begärs ett tillkännagivande om åtgärder föratt minska samhällets kostnader för arbetsskadorna.Motionärerna anför att differentierade arbetsgivaravgifter kanstimulera till en förbättrad arbetsmiljö om differentieringen ärrätt utformad.Förslag om differentierade arbetsgivaravgifter har tidigarebehandlats av utskottet. I utskottets betänkande 1990/91:SfU16anförde utskottet att det var angeläget att ekonomiska styrmedelinförs som kan medverka till att åstadkomma bättre miljöer. Medanledning härav begärde utskottet att regeringen bordeåterkomma till med förslag om differentieradearbetsgivaravgifter som kunde fungera som sådant styrmedel.Riksdagen biföll utskottets hemställan (rskr. 1990/91:303). Iutredarens uppdrag skulle ingå att överväga under vilkaförutsättningar försäkringsskyddet för arbetsskadade kundetillgodoses i annan ordning än den nuvarande. Om ettförsäkringssystem av hittillsvarande modell bedömdes sommest ändamålsenligt, skulle utredaren överväga om och i så fallhur arbetsskadeavgifter borde differentieras för att stimuleratill arbetsmiljöförbättringar.Utskottet vidhåller sin tidigare intagna principiellainställning i fråga om differentierade arbetsgivaravgifter menanser att den kommande beredningens arbete angående sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen bör avvaktas innan något ytterligareuttalande görs och avstyrker därför bifall till motionerna1991/92:Sk351 (yrkande 10), 1991/92:A260 (yrkande 2) och1992/93:Sf6 (yrkande 3).I motion 1992/93:Sf7 (yrkande 6) begär ochLeif (nyd) ett tillkännagivande om en privatisering avarbetsskadeförsäkringen.Utskottet anser att även detta är en fråga som får prövas avden kommande beredningen och avstyrker bifall till motion1992/93:Sf7 (yrkande 6). beträffande ändring av arbetsskadebegreppetatt med bifall till proposition 1992/93:30 och medavslag på motionerna 1992/93:Sf5, 1992/93:Sf6 yrkande 1,1992/93:Sf8, 1992/93:Sf9, 1992/93:Sf10 yrkande 1 och1992/93:Sf11 antar de i propositionen framlagda förslagen till1. lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring,2. lag om ändring i lagen (1977:265) om statligtpersonskadeskydd,3. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,res. 1 (s)res. 2 (s) - villk. 12. beträffande fosterskadoratt avslår motion 1991/92:A805 yrkande 11,3. beträffande arbetsskadebegreppetatt avslår motion 1992/93:Sf7 yrkande 1,4. beträffande färdolycksfallatt avslår motion 1992/93:Sf7 yrkande 2,5. beträffande kvinnors arbetsskadoratt avslår motionerna 1992/93:Sf10 yrkande 2 och1991/92:Sf258,6. beträffande ersättningsnivåeratt med anledning av motion 1992/93:Sf7 yrkande 3som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,7. beträffande arbetsskadelivräntaatt avslår motion 1992/93:Sf7 yrkande 5,8. beträffande rapportering av arbetsskadoratt avslår motion 1991/92:Sf287 yrkande 4,9. beträffande sjukpenning vid restarbetsförmågaatt avslår motion 1991/92:Sf229,10. beträffande differentiering av arbetsgivaravgifteratt avslår motionerna 1991/92:Sk351 yrkande 10,1991/92:A260 yrkande 2 och 1992/93:Sf6 yrkande 3,res. 3 (s)11. beträffande privatisering av arbetsskadeförsäkringenatt avslår motion 1992/93:Sf7 yrkande 6.Stockholm den 3 december 1992På socialförsäkringsutskottets vägnarGullan LindbladI beslutet har deltagit: (), (), (), (), (),(), (), (), HansDau (m), (), (), LeifBergdahl (nyd), (), () ochWidar (). Ändring av arbetsskadebegreppet (mom. 1), , , , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 10börjar med "I propositionen" och på s. 11 slutar med"" och på sid. 12 börjar med "Med beaktande" ochslutar med "(yrkande 1)" bort ha följande lydelse:Regeringen och Socialdemokraterna har den 22 september 1992kommit överens om att tillsätta en beredning i syfte attgenomföra en ny försäkringsmodell, som innebär att sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen flyttas ut ur statsbudgeten och attarbetsmarknadens parter får huvudansvaret för försäkringarna.De i propositionen framlagda förslagen innebär djupgåendeförändringar i arbetsskadeförsäkringen. Utvecklingen irättspraxis har enligt utskottets mening inneburit en alltgenerösare tillämpning av vad som skall anses som enarbetsskada. Det föreligger därför ett behov av en översyn avarbetsskadebegreppet och en djupgående analys av utvecklingen.En sådan analys saknas i såväl utredningen som i propositionen.En förändring av arbetsskadeförsäkringen innebär inte attarbetsskadorna minskar. Därför måste de bakomliggande orsakernatill arbetsskadorna angripas genom förändringar inomarbetsmiljön så att skador förebyggs. Endast på detta sätt kanman , enligt utskottets mening, på ett långsiktigt sättkomma till rätta med problemen.De föreslagna förändringarna kan enligt utskottets meninganses stå i strid med 121 om förmåner vidyrkesskada. I en till konventionen fogad rekommendation stadgasbl.a. att medlemsstaterna under föreskrivna villkor bör ansesåsom yrkessjukdom sådana sjukdomar vilka erfarenhetsmässigt kananses uppkomma till följd av inverkan av ämnen eller genomfarliga situationer i arbetsprocesser, verksamhet ellersysselsättning. Vid nu angivna sjukdomar bör det föreliggapresumtion för att arbetstagaren ådragit sig sådan sjukdom iarbetet om han varit exponerad för risken under viss minsta tidoch visat sjukdomssymtom efter det han lämnat denanställning där han utsatts för risken.De i propositionen föreslagna övergångsbestämmelserna föreslåsträda i kraft . Äldre bestämmelser i 2 kap. 1och 2 §§ LAF skall dock gälla för skador som inträffat förenämnda tidpunkt under förutsättning att de anmälts tillförsäkringskassan . Dessa bestämmelserstrider mot gängse lagstiftningsprinciper påsocialförsäkringsområdet, dvs. att ny lagstiftning tillämpasendast på fall som inträffat efter denna lagstiftningsikraftträdande. De föreslagna bestämmelserna får till konsekvensatt en försäkrad som anmäler en skada, som inträffat före lagensikraftträdande, efter har möjlighet att vändasig till AMF trygghetsförsäkring med sitt ersättningsanspråk.Trygghetsförsäkringen är därvid skyldig att pröva om arbetsskadaföreligger i enlighet med de för skadeåret gällande gynnsammareavtalsvillkoren. Enligt utskottets mening kan detta innebära enbetydande övervältring av kostnader till trygghetsförsäkringen.Som tidigare nämnts skall en kommande beredning pröva enmodell där arbetsmarknadens parter får huvudansvaret för sjuk-och arbetsskadeförsäkringen. Enligt utskottets mening är det dåockså rimligt att parterna inom ramen för den kommandeberedningen ges möjlighet att diskutera innehållet iförsäkringen innan några genomgripande förändringar genomförs.dels att utskottets hemställan under moment 1 bort haföljande lydelse:1. beträffande ändring av arbetsskadebegreppetatt med bifall till motionerna 1992/93:Sf5,1992/93:Sf6 yrkande 1, 1992/93:Sf8, 1992/93:Sf9, 1992/93:Sf10yrkande 1 och 1992/93:Sf11 samt med avslag på proposition1992/93:30 avslår de i propositionen framlagda förslagen till1. lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring,2. lag om ändring i lagen (1976:265) om statligtpersonskadeskydd,3. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,2.