yttr · GF05AU4 · 1991-12-31 00:00:00 — Statlig lönegaranti vid konkurs har berett arbetsmarknadsutskottet tillfålleatt yttra sig över proposition 1991/92:139 om statlig lönegaranti vid konkursjämte de med anledning av propositionen väckta motionerna 1991/92:L18 avMaj-Lis Lööw m.fl. (s), I991/92:L19 av (), 1991/92: L20 avAnders m.fl. (s), 1991/92:L21 av () och 1991/92:L22av lan m.fl. (nyd) samt den under allmänna motionstiden 1992väckta motionen 1991/92:L304 av (nyd). I propositionen föreslås en ny lönegarantilag som skallersätta den nuvarande lagen (1970:741) om statlig lönegaranti vid konkurs. Följande uppgifter lämnas om gällande ordning vilka harintresse i delta sammanhang. Lönegarantireglerna innebär en statlig garanti för att enarbetstagare som har en löne- och pensionsfordran mot en insolvent arbetsgivarefår betalt för sin fordran vid arbetsgivarens konkurs. Betalning enligtgarantin utgår för fordran på lön eller annan ersättning som har förmånsrättenligt 12 § förmånsrätlslagen (1970:979) och för fordran på pension som harförmånsrätt enligt 12 eller 13 § samma lag. Begreppet lön har i lönegaranti lagen samma innebörd som i12 § förmånsrättslagen. Med lön avses allt som kan hänföras till avlöningsförmånpå grund av anställningen. Även avtalsenliga omkostnader i tjänsten omfattas.Betalning enligt garantin utgår för fordran som har uppkommit förekonkursansökningen men också för lön eller ersättning under skäliguppsägningstid. Förmånsrätten gäller också före konkursansökningen intjänadsemesterlön eller semesterersättning. Ersättning för fordringar som omfattas av 12 §förmånsrättslagen kan utgå från lönegarantin med ett maximalt belopp peranställd motsvarande tolv gånger det basbelopp som gäller vid konkursbeslutet.Maximibeloppet utgör för år . Höjningen till nuvarande belopphar skett successivt och föranletts i första hand av ändringar iförmånsrättsordningen. Senaste ändringen gjordes . I 1991/92. Nuvaranderegler för handläggningen av lönegaranlifrågor är bero- 1991/92:AU4y ende av ombevakningsförfarande anordnas i konkursen eller inte. Lönefordringars betalningsrätt och förmånsrätt avgörs ikonkurser med bevakning genom bevaknings- och anmärkningsförfarande. Lönegarantikan endast utgå för fordringar som har bevakats. Förvaltaren skall snarastunderrätta om de lönefordringar som enligt hans bedömning ärklara. Beträffande ej klara fordringar lämnar förvaltaren uppgift tilllänsstyrelsen sedan fordran efter bevakning blivit utdelningsgill. I konkurser där bevakning inte förekommer prövaslönegarantianspråk av kronofogdemyndigheten (KFM) i ett från konkursen friståendeförfarande. Ärendena anhängiggörs genom att förvaltaren underrättar KFM omsådana fordringar som kan omfattas av garantin. KFM är också skyldig attsjälvmant pröva frågan om lönegarantin är tillämplig så snart en fordran ikonkursen blir känd för myndigheten. Även KFM är skyldig att utan dröjsmålunderrätta om fordringar som funnits betalningsgrundande. Förslagen innebär såvitt nu är av intresse följande. Det maximala garantibeloppet som kan utgå för fordran medförmånsrätt enligt 12 § förmånsrältslagen anges i den nya lönegaranlila-gentill bestämt krontal. Beloppets koppling till basbeloppet tas således bort. Denmaximala ersättningen för dessa fordringar bestäms till . Som skäl för detta förslag anges bl.a. följande. Denstatliga lönegarantin har aldrig syftat till att ersätta samtliga löntagaresalla lönefordringar i arbetsgivarens konkurs. Redan när garantin infördestalade kostnadsskäl för en beloppsbegränsning av garantin. Utbetalningarna frånlönegarantifonden uppgick lill . Kammarkollegietsom förvaltar fonden har beräknat att utbetalningarna under innevarandebudgetår kommer att uppgå till mer än . Kostnadsskäl talarsåledes alltjämt för att garantin skall vara beloppsbegränsad. Tillgängligasiffror tyder på att endast en eller ett par procent av arbetstagarna harerhållit garantibelopp överstigande . Skulle man bestämmabeloppsgränsen i närheten av delta belopp, som i dagens penningvärde liggernära maximibeloppet när garantin infördes, betyder det ingen verkligbegränsning av lönegarantin. Om man vill begränsa utgifterna från garantifonden,bekämpa missbruk och icke avsedd användning av garantin är det enligtregeringens mening ofrånkomligt att beloppsgränsen måste bestämmas på ett sådantsätt att den kommer att drabba arbetstagare med höga lönefordringar motarbetsgivaren. Även om maximibeloppet bestäms till . får garantinssociala syfte anses tillgodosett. Vad härefter angår handläggningen av lönegarantifrågorföreslås alt beslut i lönegarantifrågor i konkurser utan bevakning skall fattasav förvaltare. Det nuvarande prövningsförfarandet av lönegarantifrågor ikonkurser utan bevakning avskaffas. Vad slutligen gäller utbetalningsmyndighet föreslås att ersättning 1991/92:AU4y enligtlönegarantin skall utbetalas av . bör dock länsstyrelsernabefrias från denna uppgift. Som skäl för att befria länsstyrelserna från dennauppgift anges att man bör överväga om det finns andra möjligheter som bättretillgodoser behovet av en rationell utbetalningsorganisalion. Denna frågakräver således ytterligare utredning. Det framstår därför som lämpligt altlänsstyrelserna tills vidare får fortsätta att svara för denna uppgift. Som har nämnts anser regeringen att del ärviktigt att så långt det är möjligt minska riskerna för missbruk avlönegarantin. Ett sådant missbruk kan t.ex. vara att arbetstagaren uppbärinkomst från annan arbetsgivare med att han erhåller ersättning frånlönegarantin. För att förhindra sådant missbruk föreslås att det i lagen försin en föreskrift om skyldighet för arbetstagaren att upplysa förvaltaren omförhållanden som kan medföra avräkning från hans uppsägningslön. Det föreslåsockså att det i lagen införs en föreskrift om att inte får betalaut garantibelopp för uppsägningslön förrän arbetstagaren har lämnat enförsäkran om sina anställnings- och avlöningsförhållanden . I tre av de fem motioner som väckts med anledning avpropositionen förordas en fortsall knytning av ersättningen enligt lönegarantintill basbeloppet. Det gäller motionerna L18 (s), L19 (v) och L20 (s).Motionärerna är dock beredda att sänka maximala antalet basbelopp, i de tvåförstnämnda motionerna till sju resp. sex basbelopp. I motion L20 har maximalaantalet basbelopp inte angetts. Motionärerna i L22 (nyd) anser att man med enav dem förordad konstruktion skulle kunna spara ytterligare 200300 milj.kr.utöver den besparing som regeringens förslag kommer att innebära. Det kan skegenom att ersättningen begränsas till samma nivå som gäller förarbetslöshetsförsäkringen, dvs. , samt beräknas pålönedelar upp lill 7,5 basbelopp. Med sina förslag om en fortsatt knytning av garantin tillbasbeloppet avstyrker motionärerna i motionerna L18, L19 och L20 den föreslagnamaximigränsen på . I de socialdemokratiska motionerna anförs bl.a.följande som skäl för detta avstyrkande. Vid en konkurs har arbetstagarna ofta fordringar påinnesiående lön och semesterersättning. Dessutom tillkommer uppsägningslön förmellan en och . Den av regeringen föreslagna begränsningen ledertill att många arbetstagare inte kommer att få full kompensation. Om en så kraftig faktisk begränsning av rätten lilllönegaranti som regeringen föreslår skall genomföras anser motionärerna imotion L18 att förmånsrättslagen bör ses över så att lönefordringar placerashögre i förmånsrättsordningen. Även andra kompletterande utredningar behövergöras, bl.a. krävs utredning om begränsningens konstruktion. 1 motion L18 framförs all missbruk av lönegarantimedel som kan l991/92:AU4y förekommasjälvfallet skall bekämpas. Någon analys finns enligt motionärerna emellertidinle i propositionen av vilken typ av missbruk som förekommer. I motion L20hänvisas i denna del lill att lönegarantiutredningen i sitt slutbetänkande år1988 kom fram till att missbruk av lönegarantin var av begränsad omfattning ochbetydelse. Några belägg för att situationen väsentligt skulle ha förändratsdärefter finns inte enligt motionärerna. Motionerna L18 och L19 vänder sig mot förfarandet attverksamheten i konkursdrabbade förelag kan drivas vidare med hjälp av lönegarantimedel.Ett sådant förfarande kan få lill följd att konkurrensen snedvrids i vissabranscher. Detta kan knappast stå i överensstämmelse med de intentioner somföranledde garantins införande, hävdar motionärerna i motion L19. I motion L22 (nyd) föreslås att lönegarantin utsträckstill att omfatta sådana enskilda småföretagare eller andra som är att jämställamed vanliga arbetstagare men som inte omfattas av arbetstagarbegreppet inuvarande lagstiftning. Dessutom anser motionärerna att det inte är rimligt attfå ersättning enligt garantin för andra anställningsförmåner än lön,semesterersättning och pension. Frågan om utbetalande myndighet las upp i motion L21(kds). Motionären anser alt , som har en väl utbyggdutbe-lalningsapparal, bör kunna ta över utbetalningar av den statliga lönegarantin. I motion L304 (nyd) föreslås att prövningen avlönegarantiärenden i konkurser utan bevakning förs över frånkronofogdemyndigheterna till konkursförvallarna. Vad först angår frågan om det maximala garanlibeloppet kanutskottet för sin del ansluta sig till regeringens förslag alt detta skallbestämmas till . och att beloppels koppling till basbeloppet därvidtas bort. De invändningar mot förslaget som framförs i motionernaL18, L19 och L20 kan arbetsmarknadsutskottet således inte ansluta sig till. Denstatliga lönegarantin har som framhålls i propositionen aldrig syftat tillalt ersätta samtliga löntagares alla lönefordringar i arbetsgivarens konkurs.Av bl.a. kostnadsskäl infördes en beloppsbegränsning redan när garantininfördes . Inte minst detta skäl talar för att ytterligare begränsabeloppet på grund av de mycket stora utbetalningar från lönegarantifonden somsker . Kammarkollegiet, som förvaltar fonden, räknar nämligen med attutbetalningarna innevarande budgetår kommer alt uppgå till mer än tre miljarderkronor, en avsevärd ökning i jämförelse med de förhållandevishöga belopp per budgetår som utbetalades. föreslog i belänkandet Ds 1983:15att maximibeloppet skulle bestämmas till . I jämförelse med dagens 1991/92:AU4y motsvarar det av utredningen föreslagna beloppet ennedsättning till ca . I propositionen redovisas siffror från iStockholms län som visar alt av arbetstagarna erhöll garantimedel medbelopp överstigande . Som ovan nämnts har bara en eller ettpar procent av arbetstagarna erhållit garantibeloppöverstigande . delar därför propositionensuppfattning att en beloppsgräns på ca . inte innebär någon verkligbegränsning av lönegarantin. Den konstruktion av maximibeloppet som föreslås ipropositionen kommer främst alt drabba arbetstagare med myckel storalönefordringar. Utskottet kan emellertid inte dela motionärernas uppfattningatt lagens karaktär av social skyddslagstiftning skulle gå om intet med detföreslagna maximibeloppet. I likhet med propositionen anser utskottet attlagens sociala syfte får anses tillgodosett även med en beloppsgräns på 100 000kr. Vad härefter angår frågan om eventuellt missbruk avlönegarantin ansåg lönegaranliutredningen att missbruket är av begränsad omfattningoch betydelse. Så torde förhållandet vara även för de fall som utredningen kallar"inte åsyftad användning" av garantin, exempelvis i de s.k.rekonslruklionsfallen där det kan förekomma alt köpares tillträde tillkonkursgäldenärens rörelse senareläggs för att arbetstagarnas uppsägningstidskall löpa ut och garantin därmed kan utnyttjas maximalt. Genom att garantinkommit atl få en annan användning än den som ursprungligen var tänkt skulledetta förhållande eventuellt kunna vara en av förklaringarna lillutbetalningarnas storlek, menar lönegarant i utred ningen. Det är emellertid viktigt att, som framhålls ipropositionen, så långt det är möjligt minska riskerna för missbruk. I dettasyfte föreslår regeringen att det i lagen införs föreskrifter om skyldighet förarbetstagaren alt lämna uppgifter dels till konkursförvaltaren, dels lilllänsstyrelsen om sina anställnings- och avlöningsförhållanden . Sammanfattningsvis delar arbetsmarknadsutskottet såledesregeringens uppfattning att det är angeläget att sätta beloppsgränsen på ettsådant sätt att man når syftet alt begränsa utgifterna från lönegarantifondenoch bekämpa missbruk och icke avsedd användning av garantin. Genomatt garantins koppling lill basbeloppet slopas och maximibeloppet anges tillbestämt krontal uppnås också all statens åtaganden inte automatiskt ökar. Med det anförda tillstyrker utskottet regeringens förslagom garantins omfattning medan nu behandlade motioner avstyrks, i förekommandefall i berörda delar. Vad härefter angår förslaget i motion L22 (nyd), somutskottet har förstått det, innebär detta att skilda regler skulle gälla förolika kategorier arbetstagare och för de allra flesta betyda ell i förhållande till regeringens förslag lägre maximibelopp. Dessutom kommer inte : fordringarpå annat än lön, semeslerersättning och pension alt omfattas anser att regeringens förslag 1991/92:AU4y grundarsig på väl gjorda avvägningar. Motionen avstyrks därför i nu berörda delar. Utskottet kan inte heller ställa sig bakom yrkandet imotion L22 att utvidga kretsen av garantiberättigade på det sätt som föreslås imotionen. Motionen avstyrks därför även i denna del. I likhet med propositionen anser arbetsmarknadsutskottetatl man bör avvakta ytterligare utredning innan man lar slutlig ställning tillvilken myndighet som skall ha hand om utbetalningarna. Länsstyrelserna bördärför tills vidare vara utbetalningsmyndighet. Motion L2I bör således avslås. Vad slutligen angår förslaget i motion L304 (nyd) omprövningen av lönegaranliärenden är motionen tillgodosedd med regeringensförslag. Motionen bör därför inte föranleda någon åtgärd. I beslutet har deltagit: (), (), (), (), (),(), (), (), (nyd), (), (), (), (), () och (). Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvarit vid denslutliga behandlingen av ärendet. l. , , , , , och (alla s) anser att dendel av arbetsmarknadsutskottets yttrande som börjar med "Vad först"och slutar med "berörda delar" bort ha följande lydelse: Vad först angår frågan om det maximala garantibeloppet kanutskottet för sin del inte ansluta sig till regeringens förslag att detta skallbestämmas till . Det gäller såväl beloppets storlek somkonstruktionen på beloppsgränsen. En så kraftig begränsning som föreslås börinte införas utan att det gjorts kompletterande utredningar, t.ex. omlönefordringarnas placering i förmånsrättsordningen. Några sådana utredningarföreligger inte. Förslaget innebär om det genomförs att lönegarantin förlorarsin karaktär av social skyddslagstiftning. Som framförs i motionerna L18 (s) och L20 (s) är detföreslagna taket så lågt att en vanlig arbetstagare kommer upptill detta belopp när det gäller innesiående lön och semesterersättning 1991/92:AU4y samt kravpå uppsägningslön. Som exemplifieras i motion L18 kommer byggnadsarbetare medstora innesiående ackordsöverskotl liksom tjänstemän med en månadslön på . upp till maximibeloppet utan att i någon högre gradkunna utnyttja sin lagstadgade rätt till uppsägningslön. Med regeringensförslag kommer emellertid den äldre arbetskraften och anställda hos oseriösaarbetsgivare att drabbas hårdast. Utskottet anser det självfallet angeläget att eventuellamissbruk av lönegarantimedel skall bekämpas. Om det förekommer missbruk görsdet i propositionen inte någon analys av vilken typ av missbruk det i så fallskulle vara fråga om. Däremot kan den nuvarande företeelsen att företagareanvänder lönegarantin som ett konkurrensmedel starkt ifrågasättas. Man låterstaten stå för de anställdas löner och tillgodogör sig själv intäkterna. Ettsådant förfarande bör inte accepteras. Man stävjar emellertid inte ett sådantmissbruk genom att hindra löntagarna från att få ut sin rättmätiga lön. 1stället krävs bättre tillsyn och kontroll. Utskottet anser att en knytning till gällande basbelopphar klara fördelar och förordar därför i likhet med motionärerna i motionernaL18, L19 och L20 en fortsatt sådan koppling. Utskottet delar motionärernasuppfattning att maximala antalet basbelopp sänks och anser att ett rimligtantal kan vara sju basbelopp. Med det anförda anser utskottet att regeringens förslag ombegränsning av lönegarantin bör avslås och att i stället beslutaratt lönegarantin även i fortsättningen knyts till basbeloppet och att garantinför fordran med förmånsrätt enligt 12 § förmånsrättslagen gäller för varjearbetstagare med högst ett belopp som motsvarar sju gånger det vid tiden förkonkursbeslutet gällande basbeloppet. Förslaget i motion L22 (nyd) som utskottet har förståttdet skulle även i jämförelse med regeringens förslag innebära ytterligareförsämringar av lönegarantin för de allra flesta arbetstagare i arbetsgivarenskonkurs. Bara arbetstagare med mycket höga löner och därmed storalönefordringar skulle med den föreslagna konstruktionen kunna komma i närhetenav de belopp som kan komma i fråga med motionens förslag. Den avstyrks därföri aktuella delar. (nyd) anser att den del avarbetsmarknadsutskottets yttrande som börjar med "Vad först" ochslutar med "denna del" bort ha följande lydelse: Utskottet delar uppfattningen i motion L22 (nyd) attbetalning enligt garantin ytterligare kan begränsas. Det kan ske genom att den föreslagna maximiersättningenkompletteras med följande tillägg. Ersättningen bör begränsas till sammaersättningsnivå som gäller för arbetslöshetsförsäkringen, dvs. för närvarande90 % av inkomsten, samt beräknas på lönedelar upp till 7,5 basbelopp. Dessutombör betalning enligt garantin lämnas endast för fordran på lön eller semesterlön eller semeslerersättning samt /92:AU4y fordran på pension som har förmånsrätt enligt 12 eller 13 § förmåns- Utskottet anser vidare att krelsen av personer .som kan fåstatlig lönegaranti bör utvidgas till sådana enskilda småföretagare eller ändrasom är att jämställa med vanliga arbetstagare. Motion L22 tillstyrks därför i nu berörda delar, medanmotionerna L18, L19 och L20 avstyrks, i förekommande fall i aktuella delar. Meiiiiigsyiiring får avges iiv suppleant frånVänsierpaniei. eftersom paniei iiiic företräds av ordinarie Icdamoi i uiskouci () anför: Jag biträder den av Socialdemokraterna avgivna avvikandemeningen. gotab 41375, 1992