yttr · GF05UU2 · 1991-12-31 00:00:00 — Säkerhetspolitiska överväganden m.m. inför beslut omtotalförsvarets utveckling har med remiss berettutrikesutskottet tillfälle att avge yttrande över proposition 1991/92:102kapitlen 1 och 4 jämte motioner. I anledning därav vill utskottet anföraföljande. Utskottet har ingen erinran beträffande den ipropositionen föreslagna inriktningen av säkerhets- och utrikespolitiken, ejheller beträffande förslagen om oförutsedda fredsbevarande insatser samt om inriktningenav funktionen utrikeshandel. Utskottet delar i allt väsentligt de överväganden somregeringen redovisar beträffande säkerhets- och utrikespolitiken. Utskottetvill betona vikten av att den svenska säkerheten betraktas i ett brettperspektiv. Detta gäller såväl beträffande vidden av de frågor som är avbetydelse för säkerheten i vår egen del av världen som beträffande det globalaperspektivets betydelse för säkerheten i . I yrkande 2 i motion Fö34 (s) föreslås att ytterligaremedel skall avsättas för uppbyggnaden av de östeuropeiska länderna. Det finnsenligt motionärerna en risk att social oro, etniska och nationellamotsättningar, fattigdom, protektionism, handelskrig och miljöförstörelseskapar nya oroshärdar och konfliktrisker i det nya . Men de kan intemötas med militära metoder. Ekonomisk utveckling, försvar av mänskligarättigheter och miljösatsningar är i stället instrumenten. Inom den militärasektorn finns enligt motionärerna adekvata resurser inom infrastrukturen, denmilitära forskningen, katastrofberedskap etc, som kan användas för att skydda,förbättra och återställa förstörd miljö. Enligt yrkande 4 i samma motion bör också varaaktivt i att stötta FN i dess nya kommande roll. Att förebygga regionalakonflikter och att bidra till att de globala miljöhoten avvärjs är nyauppgifter som FN måste ägna sig åt. Förslagen i Stockholmsinitiativet"Gemensamt ansvar inför 1990-talet" och i om hur militäraresurser kan användas till civila strävanden för att skydda miljön, bådatillkomna på svenskt initiativ, måste enligt motionärerna förverkligas. Utskottet vill hänvisa till sitt betänkande 1991/92:UU19om säkerhet och nedrustning. Här vill utskottet endast understryka att Europassäkerhet har blivit i grunden avhängigt av långt fler faktorer än de militära.En förändrad stormaktsbalans, ekonomisk utveckling, miljö- 1991/92:UU2y hot,handelsfrågor, integrationssträvanden, nationella motsättningar, migration ärnågra av de faktorer som kommer att fa avgörande betydelse för den framtidasäkerheten också i vår världsdel. måste därför i samverkan med andraländer i sin säkerhetspolitik beakta långt fler faktorer och Der aktörer i enflytande och ofta snabb utveckling. Stora krav ställs på helhetssyn isäkerhetspolitiken liksom på samordning av alla politiska och diplomatiskaansträngningar som kan påverka säkerheten i dess allt bredare mening. De mångaallt fastare band med vilka den framtida säkerhetsstrukturen kommer att byggas ekonomiska, säkerhetspolitiska, sociala, kulturella demonstrerar med alltydlighet att det nya kommer att söka sin trygghet i ett vidgatsäkerhetsbegrepp. En förutsättning för en långsiktigt stabil utveckling iEuropa är att de nuvarande akuta ekonomiska svårigheterna i Central- ochÖsteuropa Övervinns och ersätts av ekonomisk tillväxt. Det kan inte ske utanett i inledningsskedet omfattande stöd utifrån. Utskottet har i betänkandet 1991/92:UU16 tillstyrktregeringens förslag om ett treårigt samarbetsprogram med , Central-och om sammanlagt , finansierat över ett nyttanslag skilt från biståndsanslaget. Utskottet välkomnar de omfattande insatsersom härutöver görs av individer, företag, enskilda organisationer och, inomramen för deras kompetens, även av kommuner och landsting. Även olika statliga myndigheter lämnar visst stöd tillCentral- och vid sidan av det centralt finansierade programmet.Utskottet utesluter inte att det även inom totalförsvaret i enstaka fall kanbli aktuellt att utnyttja några av de civila resurserna som där finns till stödför . Ett exempel som anförs i det åberopade betänkandetär förmedling av överskottslager av vissa förnödenheter. Vad beträffar de globala perspektiv som anläggs i yrkande4 i motion FÖ34 vill utskottet framhålla att aktiva Europapolitik intestår i motsättning till vårt engagemang i andra delar av världen. Vi kan inteavskärma oss från förhållandena i andra länder, vare sig de geografiskt befinnersig nära eller långt borta. Världens länder står inför utmaningar avglobal räckvidd och har ett gemensamt ansvar för att finna former att stimulerademokratisk och ekonomisk utveckling, minska välståndsklyftorna och avvärja deväxande miljöhoten. När den bipolära blockuppdelningen upphört har Förentanationerna avsevärt bättre möjligheter att genomföra stadgans principer ochsyften att skapa en säkrare värld. ökade intresse för attförhindra spridningen av massförstörelsevapen visar ytterligare att FN kanspela en fortsatt viktig roll i centrala nedrustningsfrågor, även omstormakternas kärnvapennedskärningar sker i bilaterala eller unilatera-laformer. Som en demonstration av FN:s ökade betydelse efter detkalla krigets slut samlades medlemmarna av till ett toppmötei . Vid detta möte antog de en deklaration sombetonade vikten av FN:s fredsskapande verksamhet ochuppdrog åt generalsekreteraren att undersöka hur världsorganisa- 1991/92:UU2y tionenskapacitet på detta område kan stärkas.Många av deklarationens tankar kringstärkandet av FN:s konfliktförebyggande förmåga sammanfaller med vad de nordiska länderna tidigare rekommenderat. Utskottet välkomnar att regeringen också aktivt verkar förett stärkande av på de ekonomiska och sociala områdenaenligt de förslag som presenterats i detnordiska . Med det anförda anserutskottet yrkandena 2 och 4 i motion Fö34(s) besvarade. I yrkande 20 i motion Fö28(s) föreslås att en oberoende civil ubåtskommissionomedelbart skall tillsättas. Dess uppgift bör enligt motionärernabli att utvärdera och analysera det senaste årtiondets undervat-tenskränkningar, indikationer om undervattenskränkningar och den ubåtsjaktverksamhet som har bedrivits. Kommissionen bör enligt motionärernaockså genom internationella kontakter försöka skapa ökad klarhet kring den främmande ubåtsverksamhetenpå svenskt territorialvatten. Denrapport en sådan oberoende kommission lämnar far sedan vara vägledande för framtida åtgärder på detta område. Utskottet vill beträffandeubåtskränkningarna inledningsvis hänvisatill vad som konstaterats av 1988 årsförsvarskommitté i dess säkerhetspolitiskabetänkande (SOU 1990:5). Kommittén fastslog att svenskt sjöterritorium utsatts för upprepade gränskränkningar. De grova undervat-tenskränkningarnahar i detta sammanhang uppfattats som särskiltallvarliga med hänsyn till att de till övervägande del måste anses vara avsiktliga. I de officiella analysersom gjorts av bakgrunden och de tänkbara motiven till dessa kränkningar har sålundaframhållits att det i allt väsentligt torde vara fråga om olika former av förberedelserför framtida kris- ochkrigssituationer. Det förhållandet att undervattenskränkningarnabedöms ha fortgått även undersenare år är en påminnelse om militära realiteter som även fortsatt måste vägas in i en helhetsbedömning av densäkerhetspolitiska utvecklingen i vår del av världen. Utskottet noterar i anslutning härtill att ubåtskränkningar enligt överbefälhavarens rapportering även förekommitunder 1990-talets första år. Efter bedömsdock inga kränkningar ha ägt rum. Utskottet anser att under de nya villkor om samarbete sområder mellan stormakterna efter detkalla krigets slut och upplösninghar förutsättningarna förbättrats för att nå ett klarläggandeav omständigheterna kring undervattenskränkningarna av svenskt territorium. Bl.a. har samtalpåbörjats mellan ryska och svenska experter i ubåtsfrågan. Dessahar också redovisats i utrikesnämnden, och så kommerenligt vad utskottet erfarit att ske äveni framtiden. Genom dessa ansträngningarkan motionärernas syfte komma att tillgodoses.Med hänsyn till att frågan befinner sig under aktiv bered- ning iregeringskansliet anser utskottet dock inte att det 1991/92:UU2y ärmotiverat att tillsätta en civil medborgarkommission av det slag sommotionärerna förordar. Med det anförda anser utskottet yrkande 20 i FÖ28 (s)besvarat. I yrkande 1 i motion FÖ41 (v) föreslås att skallbesluta att huvudlinjen i säkerhetspolitiken skall vara alliansfrihet i fredsyftande till neutralitet i krig. är enligt motionärerna inte längreneutralt. Regeringen försitter enligt motionärerna inget tillfalle att sägatill omvärlden att vår traditionella neutralitetspolitik ersatts med en"klar europeisk identitet". I försvarspropositionen talas enligtmotionärerna visserligen om neutralitet, men i en ny och snöpt bemärkelse, sominte är trovärdig utan bara avsedd att tjäna syftet att motivera höjdamilitärutgifter. Utskottetvill i anledning härav anföra följande. Målet för den svenska säkerhetspolitiken förblir detsammasom slagit fast i flera tidigare betänkanden och som bekräftas iregeringens proposition, nämligen att i alla lägen och i former som vi självaväljer trygga en handlingsfrihet för oss att såsom enskild nation eller isjälvvald samverkan med andra länder kunna utveckla vårt samhälle ipolitiskt, ekonomiskt, socialt, kulturellt och varje annat hänseende. Därmedbidrar vi även till fortsatt lugn och stabilitet i och angränsandeområden. Ett viktigt inslag i säkerhetspolitiken är också att utåt verka föravspänning, nedrustning, samarbete och demokratisk utveckling, inte minst genomatt aktivt verka för en ökad roll för FN på dessa områden. militära alliansfrihet syftande till att vårtland skall kunna vara neutralt i händelse av krig i vårt närområde består. Denförutsätter att en betryggande försvarsförmåga upprätthålls. De senaste årens dramatiska förändringar i har ivissa grundläggande avseenden haft konsekvenser också på säkerhetspolitiskasituation. Den svenska neutraliteten har rötter som går tillbaka till1800-talets stormaktskonstellationer i . Den traditionella beskrivningenav svensk säkerhetspolitik såsom alliansfrihet i fred syftande till neutraliteti krig, vanligen kortfattat benämnd neutralitetspolitik, utformades t ettklimat präglat av det djupgående konflikter och misstro mellanstormakterna. Inte heller ett land som valt att föra en självständigsäkerhetspolitik utanför stormaktsblocken kunde undgå detta klimat utan fickbära en särskild börda och ett särskilt ansvar att göra den valda politikentrovärdig. avstod därför i sin säkerhetspolitik från sådanasamarbetsformer och engagemang som kunde riskera att dra in vårt land istormaktsblockens utrikes- och säkerhetspolitiska motsättningar och därmedleda till ifrågasättanden av vår avsikt och förmåga att genomföra dendeklarerade politiken. Det var därmed en viktig uppgift för den svenskautrikespolitiken att undvika att väcka osäkerhet i form av farhågor ellerförväntningar från någon stormakts sida om att i ett utsatt läge skullelåta sig utnyttjas till någon sidas fördel. Våra åtaganden i det europeiska 1991/92:UU2y samarbetetkom i detta syfte att präglas av självvalda begränsningar och Också i detta avseende har den tidigare situationeni vår världsdel grundligt förändrats. Förutsättningarna för samarbetet grundasnu på de gemensamma värderingar i grundläggande frågor som manifesterades iParisstadgan 1990. De förhållanden mellan stormakterna som håller på attbyggas upp i det nya präglas av ett omfattande och växande samarbeteinom ramen för ett nätverk av delvis överlappande och samverkandeorganisationer och strukturer, i vilka samarbetet även omfattarsäkerhetspolitiken. Det är enligt utskottets mening ännu för tidigt att sägavilka institutionella uttryck detta nya samarbete kan ta sig. Det rörsig emellertid om för säkerhet kvalitativt nya former av samverkan, ivilken alla europeiska länder har en roll att spela. Det går inte attutskilja någon naturlig slutpunkt för denna integrationsprocess; I denna nya situation förändras också förutsättningarnaför svensk säkerhetspolitik. Den tidigare centrala frågan om undvikande av utrikespolitiskabindningar ställs ej på samma sätt som . Ett fullvärdigt deltagande idet europeiska samarbetet, redan nu inom ESK och vid ett medlemskap även inomden Europeiska unionen, är tvärtom en förutsättning för att ett land skallkunna påverka utvecklingen och aktivt bidra till att skapa en ny freds- ochsäkerhetsordning på vår kontinent. Det gäller inte minst de mindre och medelstoraeuropeiska länderna. Bevarande av den militära alliansfriheten förutsätter inteatt i något annat avseende skulle behöva ålägga sig restriktioner vadgäller deltagandet i det framväxande, mångfasetterade europeiska samarbetet.Den svenska säkerhetspolitiken karakteriseras i den nya situationen tvärtom avett aktivt och fullvärdigt deltagande i arbetet för de mål som delas avalla europeiska stater. Vilka medel som bäst lämpar sig för att nåsäkerhetspolitikens mål betingas av den långsiktiga utvecklingen i världenruntomkring oss. har tidigare avvisat en permanent bindning av svenskutrikespolitik för varje tänkbart läge i en oförutsägbar framtid. Mot bakgrund av ovanstående anser utskottet inte attyrkande 1 i motion FÖ41 (v) bör föranleda någon åtgärd från försvarsutskottetssida. I beslutet har deltagit: (), PierreSchori (s), (), (), (), (), (), (), 1991/92:UU2y (s),(), (nyd), (),(), () och (). Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvarit vid denslutliga behandlingen av ärendet. , , , KarlErik Svartberg, , och (alla s)anser att den del av utskottets yttrande som börjar med "Utskottet villbeträffande " och slutar med "FÖ28 (s) besvarat" bort haföljande lydelse: Även marinens förmåga att upptäcka, förhindra och bekämpafrämmande ubåtar har successivt förbättrats . Det haråstadkommits genom medvetna insatser inom myndigheterna och extraanslag somresulterat i en kvalitetshöjning av rörliga enheter och en utbyggnad av fastaförband. Denna satsning på ubåtsskydd har emellertid inneburit att viss annanutbildning har prioriterats lägre, höga driftkostnader samt högt slitage, bådepå personal och materiel. Med tanke på frågans komplexitet, stora betydelse försvensk säkerhetspolitik och försvarets planering och verksamhet bör enoberoende kommission tillsättas med uppdrag att granska tillgängligt underlag. Socialdemokraterna föreslår att hos regeringenbegär att en oberoende civil tillsätts. Dess uppgiftblir att utvärdera och analysera det senaste årtiondets undervattenskränkningar,indikationer om undervattenskränkningar och den ubåtsjaktverksamhet som harbedrivits. Kommissionen bör också genom internationella kontakterförsöka skapa ökad klarhet kring den främmande ubåtsverksamheten på svensktterritorialvatten. Den rapport en sådan oberoende kommission lämnar får sedanvara vägledande för framtida åtgärder på detta område. Med det anförda anser utskottet att yrkande 20 i motionFÖ28 (s) bör bifallas. (nyd) anser dels att den del av utskottets yttrande som börjar med"militära alliansfrihet" och slutar med"försvarsförmåga upprätthålls" bort ha följande lydelse: Svensk säkerhetspolitik skall utformas på ett sådant sättatt en betryggande försvarsförmåga upprätthålls i händelse av krig i vårt Vilka medel sombäst lämpar sig för att nå säkerhetspoliti- l991/92:UU2y kens mål betingas av denlångsiktiga utvecklingen i världen runtomkring oss. debatt den del av utskottets yttrande som börjar med "Bevarande av den"och slutar med "oförutsägbar framtid" bort ha följande lydelse: Densvenska säkerhetspolitiken skall karakteriseras av ett aktivt och fullvärdigtdeltagande i arbetet för de mål som delas av alla europeiska stater. Meningsyttringfår avges av suppleant från , eftersom partiet inte företräds avordinarie ledamot i utskottet. BertilMåbrink (v) anför: Vänsterpartietdelar inte regeringens analys av förutsättningarna för Sverigessäkerhetspolitik, eftersom denna utgår från svenskt medlemskap i (). Denna fråga är ej avgjord ännu utan skall avgöras genomfolkomröstning. Enbetydande del av svenska folket motsätter sig ett svenskt medlemskap i ett EG,som genom Maastrichttraktaten förvandlas till Europeiska unionen med gemensamutrikes- och försvarspolitik och med västeuropeiska unionen som integrerad del,som skall utarbeta och genomföra EU:s beslut och aktioner, när dessa harförsvarsimplikationer. EU:s politik skall vara förenlig med NATO:s säkerhets- ochförsvarspolitik, heter det vidare. Jaganser därför att utskottet med instämmande i yrkande 1 i motion FÖ41 (v) böruttala att huvudlinjen i den svenska säkerhetspolitiken skall varaalliansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig.